Prosinec 2005 « Archiv | David Sitenský\nBlog.cz\t> David Sitenský\t> Archiv\t> Prosinec 2005\nsobota 10.12. přílet do Madridu, oslava Raulových třicetin\n25. prosince 2005 v 5:03 | David | Guatemala 2005\nDocela jsem se prospal a probudili mě až snídaní. Trochu jsme pokecali s mexickou spolucestující. Prý mají v mexiku za rok jen jeden týden dovolené, to je nepředstavitelý! Letí za kámoškou do Španělska a pak do Itálie. Se svátkama jí to dá přes 10 dní a pak se zase vrátí a bude rok pracovat. Do Londýna jsme přiletěli tak pozdě, že jsem vystupoval z letadla v době, kdy se uzavíral gate na můj let do Madridu. Na terminál 1 jsem dorazil 5 minut po plánovaném odletu mého letadla a to nečekalo. Vystál jsem si frontu naštvaných lidí u přepážky British Airways. Jediný jeich let byl přes Málagu. Do Madridu bych přiletěl 22:40. Původě jsem tam měl být v 17:30! Raul dnes večer slaví třicetiny, takže bych chtěl být v Madridu dřív, než se ožere a zapomene, že mám přiletět. Další možnost byla vystát si frontu naštvaných lidí u společnosti Iberia a zkusit se dostat na waitlist jejich letů. Mají dneska ještě tři. To je zvláštní, jak člověka hrozně uklidní, když vidí, že i ostatní jsou naštvaní, hádají se ve froně a navzájem se předbíhají. Dostal jsem se až do druhého letadla, které letělo 18:10 a to tak, že mi u přepážky Iberia v 18:05 řekli: "tak, a teď, ale během, na gate 22". Měl jsem hlad jako vlk, takže mě docela nepříjemně překvapilo, když za jídlo v letadle chtěli peníze. No jo přece! Iberia je levná aerolinka, ne jako British Airways se kterýma jsem měl původně letět! Na suchý sendwič za 4 eura jsem si raději nechal zajít chuť a dal jsem si jeden karamelový bombón, který jsem koupil v Cobánu za půl quetzalu. Do Madridu jsem kvůli časovému posunu dorazil až v 21:30. Zdrželo mě vyplňování dotazníku o spožděném batohu, který se teď toulá bůhnví kde, takže jsem se na metro dostal až v půl jedenáctý. Raul mi nebere telefon, no to ještě bude zajímavý. Naštěstí mám od něj narkeslenou mapku, jak se k němu dostat. Přejel jsem metrem s dvěma přestupama na stanici Avenida de la ilustración, chvilku bloudil po sídlišti, až jsem nakonec vítězoslavně zazvonil na jeho zvonek. Nic. Stál jsem v půl dvanáctý na chodníku v Madridu a přemýšlel co teď. Raul konečně odpověděl na mé volání a mírně ožralým hlasem řekl, ať počkám u dveří, že už pro mě jedou. Za pár minut už jsem s nima seděl v baru u číňana se spoustou dalších Raulových kamrádů, kteří byli hrozně fajn a bavili se se mnou jako by mě už dávno znali. Pivo bylo zdarma, jídlo nakonec taky (byl jsem z Iberie pěkně vyhládlý), protože když Raul při odchodu zaplatil 120 euro, řekl číňan, že je to OK, že to stačí i na jídlo :-) Přesunuli jsme se na nějakou diskotéku s živou muzikou a zapařili až do šesti do rána. To mě absolutně nevadilo, protože jsem měl v hlavě ještě guatemalský čas, tedy o 7 hodin míň. Pil jsem pivko Desperádo, každou chvilku mě někdo na něco pozval, po návratu k Raulovi jsme ještě dali malibu, costarický rum a vodku (no to byla kravina!) a vyrazili do hajan. Raul mě uložil do své postele a sám se zkroutil v obýváku na gauč.\npátek 9.12. odlet z Guatemaly\n24. prosince 2005 v 0:36 | David | Guatemala 2005\nVstával jsem docela brzo. Minibus na letiště mi sice jede až v půl jedný, ale chtěl bych ještě napsat nějaké pohledy, protože mi zbývají 4 známky, které jsem koupil v Chichicastenangu. Stály mě 10Q, takže mi dnes na jídlo zbývá nějakých 11 queztalů, za které si koupím nějakou dobůtku na trhu. Pak snad dostanu něco v letadle. Pohledy jsem napsal v parku uprostřed Antigua a lehce po desátý jsem se vrátil na pokoj, že se v pohodě sbalím a skočím na trh koupit si něco k jídlu. Zaklepala ale na mě paní z cestovky, se kterou jedu na letiště, že dnes žádný minibus v půl jedný nejede, takže buď ve tři - to nestíhám nebo za 20 minut. Hrůza! Naházel jsem zbytek věcí do batohu, hodil si ho na recepci a utíkal na poštu poslat pohledy. Cestou jsem si ještě za 5Q koupil na trhu kuřecí sendvič, abych cestou neumřel hlady. Na letiště jsem dorazil před dvanáctou, takže tu mám 4 hodiny - no bezva. Check-in otevřeli až v jednu. Tam jsem ke své ohromné radosti zjistil, že zaplatím jen 20Q letištní bezpečnostní poplatek, což proti očekávaným 30USD na odletovou taxu je úplný prd. Raději jsem se neptal, proč jí nemusím platit (třeba je zahrnutá v letence). Vyměnil jsem si 10USD na 75Q a v tu ránu jsem byl bohatý. Zbylo mi i na jídlo v letištní restauraci. Dal jsem si naposledy typické guatemalské míchané vajíčka s fazolema a tortily. Zbylo mi ještě na pár quetzalů na tričko s nápisem Guatemala :-) Chtěl jsem si na letišti odskočit na záchod, ale když jsem tam viděl neskutečnou tlačenici, a to prosím i nějaký ženský na našem pánském záchodě hned u mušlí, tak jsem to raději ještě chvilku vydržel. Jinak to na letišti byla docela otrava, takže jsem byl rád když konečně otevřeli náš gate. Všem docela pečlivě kontrolovali příruční zavazadla. Když ale otevřeli můj batůžek narvaný k prasknutí (to abych odlehčil velkému a neměl probroblémy s nadváhou), raději ho zase rychle zavřeli a řekli, že je to v pořádku. Odletěli jsme bez zpozdění (inu Mexicana airlines) a to bylo dobře, protože na letišti v Mexiku, kde jsem musel znovu na check-in se objevily komplikace. Inu British Airways. Chvilku mě trvalo, než jsem vůbec našel jejich přepážky, pak tam byla neskutečná fronta, na obrazovkách měli napsáno spoustu letů, ale ten můj tam prostě nebyl. Ptal jsem se, jestli ta ukrutná fronta je i na můj let a prý jo, ale veřit se mi tomu nechtělo. Skoro hodinu jsem stál ve frontě a byl jsem pěkně nervózní, protože se blížil čas odletu. Ten byl ale nakonec o víc než hodinu a půl zpožděný. S British Airways to prostě nikdy nebylo jednoduchý! Zašel jsem si alespoň na jídlo (v plavkách jsem totiž objevil 50 pesos) a dal si na rozloučenou s Mexikem co jiného než tradiční tacos. Palubní lístek jsem měl B-52 (doufám, že mě nikdo nezapáli a nevypije brčkem), takže jsem váhal, jestli to opravdu bude u okýnka, jak mi na check-inu slibvali. A ono fakt jo! Bylo to totiž v úplně poslední řadě, kde už je letadlo trochu užší a chybí tam dvě krajní sedačky. Vedle mě si sedla pěkná mexičanka, ale nemluvili jsme spolu. Zblajzli jsme večeří, koukl jsem na film (zkusil jsem Válku světů od Spielberga - hrozná kravina), který jsem ani nedokoukal a zkusil usnout. A povedlo se :-)\n22. prosince 2005 v 21:42 | David | Guatemala 2005\nstředa 7.12. Jeskyně v Semuc Champey\n21. prosince 2005 v 1:33 | David | Guatemala 2005\nHostel Las Marías dnes od 10 hodin pořádá výlet do jeskyň v Semuc Champey, které jsou odsud necelý kilometr proti proudu. Cena je 30Q a je v tom vstup, průvodce i půjčení kruhů na splutí po řece zpět k hostelu. Prý se v jeskyních kus jde a kus plave ve vodě, takže jsem si vzal jen plavky a pak jsem docela úpěl, když jsem šel po štěrkové silnici jen tak naboso - sandály už nemám, pohorky jsem si brát nechtěl. U vstupu ale bylo možné se přezout do jiných bot - nabízeli tam nějaké erární. Nejdřív to vypadalo, že na mě zbydou jen dámské gumové lodičky - zkusil jsem si je a prý mě hrozně slušely. Naštěsstí jsem nakonec uhamounil jedny staré hnusné tenisky. Dostali jsme každý svíčku a vyrazili do podzemí. Nejdřív se šlo ve vodě jen po kolena, ale už po chvilce se muselo začít plavat. Bylo nás asi 12. Šli jsme v řadě za sebou a bylo hrozně srandovní, jak jsme jeden po druhém zaúpěli, když jsme se museli poprvé ponořit do studené vody. Byli tu i dva neplavci, které průvodce přes těžké úseky vozil na nafukovacích kruhách. Celá výprava trvala něco přes hodinu a všichni jsme za tu dobu pěkně vymrzli. Bylo to ale geniální. Plavali jsme se svíčkama v jedné ruce, lezli jsme po žebříkách, šplhali po lanech zkrz malé vodopády, proplavávali podvodním otvorem ve skále (nepovinné, ale dobré) a na samém konci jeskyně skákali ze skály do hluboké laguny. Tak do toho už jsem teda nešel a myslím, že každý kdo to zkusil a vylezl na skálu asi 3 metry vysokou, tak toho litoval. Když jsme se vrátili, chytali jsme každý paprsek, aby jsme se na sluníčku trochu ohřáli. Vylezli jsme taky na vyhlídku hned nad vstupem do jeskyně - to byl ten Mirador, o kterém básnila Katja! Byl mnohem nižší než ten včerejší, ale výhled z něj byl lepší. Zpátky jsme se svezli po vodě na nafukovacích kruhách. Z jeskyně jsme byli ještě dost vymrzlí, takže se každý těšil, až z vody u hostelu vyleze. Oběd v hostelu jsem si z důvodu šetření odpustil, ale dostal jsem od partičky z Guatemala City nějaký chleba, párky a fazole, takže jsem se nakonec docela najedl. Na chvilku jsem se rozvalil do hamaku (jó pohodička - napapaný bříško, teplíčko, sluníčko) a pak jsem se šel vykoupat a zaskákat si z houpačky. Docela jsem čuměl, když jsem viděl, že jeden kluk dokázal z houpačky skočit šipku. Někdy to musím zkusit taky. Ve čtyři jsem ze Semuc Champey odjel autobusem zpět do Lanquínu. Kamarádi z Guatemala City měli v Lanquínu auto a taky dnes jeli do Cobánu, takže mě ještě s jedním japoncem svezli. Prvních asi 10 kilometrů jsme jeli krokem, protože jsme na té hrozné prašné cestě plné děr a kamenů škrtali spodkem a párkrát jsme dokonce museli z auta vylézt. Zbytek už byl v pohodě. Řidič jel docela rozumně, i když mě trochu znervózňovalo, když si dal po cestě jedno pivko. V Cobánu jsem se vrátil do Casa Luna, kde už na mě čekal můj batoh. Zašel jsem na internet (tentokrát Tracy Champan, vystřídala nějaká splašená muzika) a docela brzo zalezl do postele. Před spaním jsem ale chvilku pokecal s němcem Patrikem, který tu studuje španělštinu. Je teprve na začátku a docela trpí, když s ním zkouší náš spolubydlící mluvit španělsky.\núterý 6.12. Semuc Champey\n18. prosince 2005 v 23:56 | David | Guatemala 2005\nPršelo celou noc a celé ráno. To jsem zvědavej jak budou vypadat koupací kaskády v Semuc Champey, aby to nedopadlo jako v Mexiku na Agua Azul, kde po dešti byla voda hnědá a ještě jí teklo tolik, že se skoro nikde nedalo koupat. Snídaně v hostelu za 20Q byla opravdu královská: čerstvě vymačkaný pomerančový džus, spousta ovoce, dva lívance s medem, míchaný vajíčka a toasty s máslem a marmeládou. Když jsem všechno spořádal, zeptala se paní domácí, jestli nechci ještě - to je paráda, škoda že už fakt nemůžu. Šel jsem si koupit sváču na cestu a našel jsem krámek, kde prodávali vodu v půllitrových igelitových pytlíkách po půl quetzalu, tak jsem si jich koupil rovnou šest. Autobus do Lanquínu za 40Q, který jsme měli už od včerejška domluvený, pro nás přijel až k hostelu. Cesta začala pěknou, kvalitní silnicí. Poslední úsek silnice byl ale hrozný. Prašná cesta, samá díra, samá skála. Serpentýnama jsme spadli až do džungle v údolí, kde se udělalo vedro a dusno. Do Lanquínu jsme dorazili po jedenáctý. Se španělem Antoniem, který jede do Semuc Champey jen na jeden den, jsme chytli mikrobus, který měl stát 10Q, ale řidič po nás chtěl 15Q. Antonio se chvilku hádal, ale má naspěch, takže pak na cenu přistoupil. Já jsem řekl, že za 15Q nejedu a vyrazil jsem pěšky. Je to teda 10 kilometrů, snad ještě něco pojede. Když kolem mě mikrobus projížel, zavolal na mě řidič, ať si nastoupím, že zaplatíme dohromady 25Q - Antonio zaplatil uznale svých 15Q, na mě zbylo 10. Dovezl nás až ke vstupu, kde mě skásli o 25Q, ale na mojí padesátiquetzalovku neměli dost na vrácení, takže mi 10Q vrátí až při výstupu - uvidíme! A opravdu, když jsem se už docela pozdě vracel přes vstupní bránu, maník tam pořád byl a peníze mi vrátil. Semuc Champey je opravdu nádherné. Voda přepadává přes nízké kaskády, je hezky čistá a ani není moc studená, vše je v hlubokém údolí porostlém džunglí - prostě romantika. Ve dvou to tu musí být super! Carol kde jsi? Potápěl jsem se alespoň u kamenů na dně jezírek, které byly asi jen ve dvoumetrové hloubce. Některé jsou výš, takže se na ně dá stoupnout nebo i sednout. Byla škoda, že jsem tu neměl své potápěčské brýle, ale dalo se pod vodou v pohodě koukat i bez nich. Nad kaskádama teče silný proud řeky do díry pod skálou a protéká pod všemi jezírky. Spadnout tady do vody asi znamená konečnou. Z jedné strany je převis chráněný plotem, z druhé ale ne, takže se to třeba občas někomu povede. To ale při koupání v jezírkách vůbec netušíte. Na konci voda zase vytéká a vlévá se zpět do řeky. Podle rady od Katji (jedné němky z Tikalu), jsem ještě před západem slunce vylez na vyhlídku Mirador. Byla to docela výška a výhled byl docela špatný kvůli okolním stromům. Kaskády odtud nebyly vidět vůbec. Co se na tom Katje tak líbilo? Těsně před západem jsem se vrátil po silnici na Lanquín asi jeden kilometr k hostelu Las Marías - také doporučený od Katji. Spát ae tu dá buď za 25Q ve společné ložnici nebo za pouhých 10Q v hamaku. Ten ale nemá moskytiéru. Všimnul jsem si, že společné ložnice taky nejsou chráněné, takže to tu asi s komárama nebude tak zlý - ušetřím a budu tedy spát v hamaku. Jsou navíc docela pohodlné. U řeky je pěkná houpačka. Pár lidí se houpalo-koupalo, pár jen tak sedělo na břehu a kecalo. Dal jsem se do řeči s Jenny z Austrálie - moc milá holka. Žila 3 měsíce v Praze. Bydlela kousek od I.P.Pavlovy, takže jsme byli skoro sousedi. Prý se do Prahy ještě jednou vrátí. Chtěla by tam pracovat: vyrábět loutky, tak se třeba ještě uvidíme. Po sedmý je v místní restauraci šťastná hodinka: 3 piva za 25Q, tak jsem toho hned využil. Sedl jsem si ke třem klukům, co sem přijeli na víkend z Guatemala City. Byla s nima hrozná sranda. Vydrželi jsme kecat až do zavíračky. Oni pak ještě koupili sedmičku whisky a tak jsme při svíčkách vydrželi až do půl druhý. Já se pak odvalil do hamaku. Spalo se dobře, akorát jsem v noci trochu klepal kosu. Ale fakt jen trochu. Komáři nebyli žádný!\npondělí 5.12. Chichicastenango - Cobán\n14. prosince 2005 v 18:10 | David | Guatemala 2005\nRáno mě překvapila lehká... průjem. Hmmm, to bude v autobusu zajímavý. Skočil jsem si pro snídani a protože jsem se rozhodl, že až do odletu vystačím s penězma které mi ještě zbyly (mám nějaké Quetzaly a ještě přes 100 dolarů, z toho asi 30 padne na odletovou taxu), koupil jsem si na trhu jen 5 banánů, 5 tortil, avokádo, cibuli a od paní domácí jsem vyžebral sůl. Suma sumárum 5Q. Autobus do Guatemala City zrovna projíždel ulicí, tak jsem na něj mávnul, vlezl i s batohem v podřepu dovnitř, protože ho mám přes hlavu a škrtám o střechu. Řidič na mě hned ukázal, ať ho dám pikolíkovy-lístkařovi, který ho hodí na střechu. Ten s ním vyběhl z autobusu a já jsem bedlivě sledoval, jestli s ním opravdu poleze na střechu nebo jestli ho jen tak nepohodí někde na ulici. Když jsme po půl hodině dorazili na hlavní silnici carretera-1, dokonce jsem si sedl a po cestě do Guatemala City jsem se kochal v dálce vykukujícíma sopkama, které už jsem dokonce začal podle tvaru poznávat: San Pedro, Atitlán s Tolimánem, Fuego s Acatenangem a Agua. Autobus nás vyhodil někde v Guatemala City. Pohotového taxikáře jsem s díky odmítnul a zapnul GPSku. Měl jsem označený hostel Fenix, kde jsem spal druhou noc v Guatemala City a terminál autobusů do Cobánu je jen o blok vedle. GPSka řekla 2,7km někam tam a šipka mířila k severu, ufff to je dálka. Nějaký lidi, mě řekli, ať jedu autobusem, tak jsem šel na silnici, které vypadala jako hlavní a chytl první autobus. Řekl, že jede do zony 1 a to mě určitě přiblíží. Nakonec mi sympatický řidič poradil kde projíždí nejblíž k terminálu. Odtud to bylo už jen 3 bloky. Podle průvodce jezdí do Cobánu nejluxusnější autobusy, které v Guatemale najdete. Stál 50Q (což je na Guatemalu fakt dost), ale zase byl fakt pěkný, klimatizovaný a pustili nám film Národní poklad s Nicolasem Cagem, který už jsem viděl cestou z Oaxacy. Tentokrát byl ale v angličtině, tak jsem konečně pochopil konec. V Cobánu se mě hned chytlo pár naháněčů, prý taky obyčejných turistů, kteří mě poradili hostel Casa Luna za 35Q. V zájmu štřícího programu jsem ještě obešel pár dalších, ale nakonec jsem se stejně potupně vrátil. Našel jsem za 25Q, ale nevypadalo to na to, že bych tam mohl nechat velký batoh, až se zítra pojedu jen tak na lehko podívat na dva dny do Semuc Champey. Taky v Casa Luna nabízí za 20Q snídani a říkají, že opravdu velkou, takže jí asi zítra zkusím. Zašel jsem na Internet za 8Q/h, kde hráli pořád dokolečka Tracy Chapman, tak jsem tam přijemně strávil 2,5 hodiny. Večer jsem se na hostelu seznámil s lidma, kteří chtějí zítra jet do Lanquínu, který je kousek od Cobánu. Jsou mezi nima i dvě docela pěkný holky, ale tak strašně namachrovaný cestovatelky jsem už dlouho neviděl.\nneděle 4.12. trh v Chichicastenangu\n14. prosince 2005 v 2:41 | David | Guatemala 2005\nRáno jsme vstali podle plánu a ještě za tmy jsme se s těžkými batohy plazili nahoru ke kostelu, odkud jezdí autobus do Guatemala City. Všiml jsem si kousek nad obzorem souhvězdí velkého vozu, který jsem tu ještě nikdy neviděl. Asi je tu na podzim vidět jen tesně před východem slunce. Polárka je tady na 15. rovnoběžce asi nízko, takže zůstala schovaná za kopcem. Na autobus zrovna nakládali velké pytle se vším možným, takže jsem si raději vzal svůj batoh do autobusu a dal si ho na sedačku. Po cestě do kopců směrem na Santa Clara (narvaný autobus tady musel jet na jedničku) mi ale výběrčí batoh sebral, zmizel s ním v zadních dveřích a za jízdy ho přivázal na střechu, snad! Docela se mi ulevilo, když jsme na Los Encuentros přesedali do kamionety na Chichicastenango a batoh na střeše opravdu byl. Čekal jsem, že střed Chichicastenanga bude během trhu narvaný k prasknutí. Naštěstí to tak hrozné nebylo. V pohodě jsem se i se svým maxibatohem prodral přes tržiště a ubytoval jsem se za 30Q (ukecáno z 35Q) v hostelu El Telefono. Bydlím v pokojíčku na terase s výhledem na hřbitov. Už na první pohled je takový neobyčejný s ohromnými barevnými náhrobky, prostě nádhera! Na trhu jsme s korejcem strávili přes dvě hodiny. Ceny jsou tu podobné jako v Santiagu, skoro vše se dá ukecat na míň než na polovičku, jenom musíte svojí první nabídku hodit hodně nízko, protože obchodníkova cena je naopak hrozně vysoko. Je tedy normální na cenu 200Q, říct, že dám jen 40. Takový typický strýček Skrblík. Proběhne dlouhé vyjednávání, on chce 150, já dám maximálně 50, on sleví na 120, já víc nedám, odcházím, on sleví na 100, nakonec se cena ustálí třeba na 90Q, 80Q. Pak mi někdo řekne, že se to dá koupit i za 50Q! Po vyčerpávajícím obchodování jsme si s korejcem udělali krátký výlet na posvátné místo Pascual Abaj, ale bylo to zklamání. Nebylo tam nic zajímavého: pár otravných prodejců suvenýru a chlap s ženskou, kteří zrovna prováděli rituál obětování... tedy jen nějaké jídlo, které zapálili hrstí svíček. My jsme dali na tržišti oběd za 15Q (takhle obětuju jídlo já), Sunj si vyzvedl u mě v pokoji věci a odjel. Teď už vlastně ani nevím kam, asi měl namířeno do Antiguy. Na chvilku jsem se rozvalil na postel, přeci jen jsem po tom dneším vstávání docela unavený. Chvilku jsem si zkoušel spravit utrženou šňůru od sluchátek od palma, ale bez úspěchu, takže jsem chvilku poslouchal muziku jen z palmího pidirepráčku, než si kluk odvedle pustil docela nahlas nějaký techno. Vyrazil jsem tedy raději na Internet. Chtěl jsem se vrátit ještě za světla, protože z naší terasy je určitě pěkně vidět západ slunce, ale samozřejmě jsem to nestihl. V pološeru a už za docela velké zimy jsem na terase napsal pár pohledů (dorazí asi až pár týdnů po mě) a docela brzo vytuhnul. Zítra mě čeká náročný přejezd do Cobánu. Už dlouho přemýšlím, jestli pojedu směrem na sever na Santa Cruz del Quiché a pak silničkou přes horské vesničky, což by bylo určitě hrozně zajímavé, ale podle toho, co píšou v průvodci nebo co mi říkali ostatní, je velké riziko, že bych někde zůstal den nebo dva bez dopravy a třeba musel stopovat. To mi přišlo s mým velkým batohem jako zbytečný risk, a tak jsem se rozhodl to vzít přes Guatemala City - což nakonec bude taky určitě zajímavé, mnohem delší, dražší, ale určitě rychlejší.\nsobota 3.12. na kajaku do Santiaga\n13. prosince 2005 v 1:52 | David | Guatemala 2005\nDneska odpoledne jsem chtěl zajet do Santiaga na vánoční nákupy. Sunj pojede asi taky, takže jsme si domuvili sraz na molu na půl jedenáctou, kdy má odjiždět loď. Šel jsem se ještě projít po San Pedru abych mohl v Santiagu porovnat ceny a nekupovat něco zbytečně draho. Při té příležitosti jsem objevil nálevnu, kde prodávali místní pálenku Aguadiente Quetzalteca especial 38%, kterou jsem viděl v Xela. Dvoudecková placatice stála jen 7Q, tak jsem jednu na zkoušku koupil a nebylo to vůbec špatný. Chutná trochu jako vodka. Ožralí chlapi v nálevně prosili, ať jim taky jednu koupím, ale mě přišlo, že už maj nakoupíno až až, a to je jedenáct hodin! Ve čtvrt mi zavolal Sunj, že už je na molu, a že prý loď za chvilku odjíždí. Hodil jsem sebou, ale loď už jsem nestihl a další má jet za hodinu. Chtěl jsem si na tu hodinku půjčit za 5Q kajak a trochu se projet. Maník z půjčovny mi ale říkal, že se dá na kajaku dojet až do Santiaga a že jemu to trvá hodinku. OK, proč to nezkusit, loď do Santiaga podražila na 15Q - před dvěma měsíci po mě chtěli 10Q a místí platili dokonce jen 5. Na celý den stojí kajak 25Q a prý se v ho Santiagu nemusím bát nechat na molu a jít se projít do města. Kajak byl starý, dřevěný, pádlo bylo jen hliníková tyč na koncích s listy spatlanými z epoxidu bez tkaniny, které byly navíc rovnoběžně. Bylo docela těžký si na to zvyknout a doufám, že se neutopím, až zase vlezu na kajak s pravým pádlem. Už po půl hodině jízdy mi bylo jasný, že to za hodinku nedám, ale potupně se nevrátil se mi nechtělo. Navíc v druhé půlce proti mně začal foukat vítr a dělaly se nepříjemné vlny, takže jsem do Santiaga dorazil až za dvě hodiny a měl jsem toho plné zuby. Zpátky po větru to snad půjde samo. Kajak jsem vytáhl mezi ostatní lodě, pádlo schoval do jednoho občerstvení u vody a celý hladový si sedl do comedoru u hlavní třídy. Objednal jsem si jídlo a seběhl se na mě dav prodejkyň všeho možnýho. Docela se s nimi dalo smlouvat, takže jsem nakonec i pár věcí koupil. Obevil mě Sunj, který tu už přes dvě hodiny chodí, nakupuje a už se trochu vyzná v cenách, takže jsme na další nákupy vyrazili spolu. Ze začátku (hlavně u pivka v comedoru) mě to docela bavilo, pak už jsem ale začal být unavený ustavičným smlouváním - obchodníci vždycky začnou na nesmyslně vysokých cenách a trvá dlouho, než sleví na rozumnou cenu. Něco jsem ale nakoupil. Část mi pomohl Sunj odvézt na lodi, část jsem si odvezl zpátky v kajaku. Vítr i vlny jsem měl tentokrát do zad, takže to bylo velice příjemné, ale čas jsem pod hodinu nedostal. Večer jsem si v San Pedru vyzvedl nějaké věci, které jsem si nechal za 8Q vyprat (bylo toho málo) a cestou domů jsem si na zítřejší cestu koupil nějaký chleba. Tu holku, co ho prodává znám už z dřívěška, vždycky sedí na zídce u chodníku, na klíně košík a volá na lidi: "Hay pan! Pan de canela, pan de coco, pan de banana! Quiere pan?". Neměla drobné, takže s mojí stoquetzalovkou někam doběhla, ať jí prý košík na chvilku pohlídám. Jak jsem tak seděl s košíkem na klíně a čekal, tak jsem taky začal na lidi volat "hay pan", všichni z toho měli hroznou srandu, ale nakonec jsem jeden chleba prodal - kokosový za 6Q. Zítra vyrážíme s korejcem na trh do Chichicastenanga. Pojedeme autobusem v 6 ráno, takže jsem si už večer sbalil batoh, ať jsem na ráno připravený a můžu si pospat až do 5:30. Po dnešním nákupu se mi docela nafouknul a ztěšknul. Ulehčil jsem mu alespoň trošku tím, že jsem zahodil svoje sandály, které se mi dneska v Santiagu rozpady. Snad to bez nich ten poslední týden nějak vydžím.\npátek 2.12. Jezero Atitlan a opět San Pedro\n9. prosince 2005 v 23:09 | David | Guatemala 2005\nDnes jsem se jel podívat do San Pedra u Jezera Atitlan, kde asi zůstanu dvě noci. Jednak abych omrknul, jak to tam teď - dva měsíce po hurikánu vypadá. Jednak tam asi bude nejlevněji na nakupování dárků k Vánocům. Ráno jsem se sbalil a vyrazil na autobusak. Kolem autobusaku je tržnice, kterou se musí projít. Ulici plnou stánku, kterou se dá sotva projít, zrovna projížděl autobus. Stánky se před ním rozestupovaly a za ním se zase zavíraly, takže to vypadalo, jakoby tudy autobus protékal. Šel jsem asi 15 metrů za ním, a už jsem se zase musel proplétat úzkou uličkou mezi stánky. Chytl jsem si autobus který jel až do Panajachel, ale vystoupil na kilometru 148, což je odbočka z carretera 1 na San Pedro. Přímý autobus žádný zrovna nejede, takže jsem jel kamionetou nejdřív do Santa Clara. Tady jsem pri čekání na další kamionetu potkal korejce Sunj, který taky jede do San Pedra. Čekal tam s nama taky jeden chlápek ze San Pedra, od kterého jsem se třeba dozvěděl, že vyčištění silnice do San Pedra trvalo po hurikánu necelý tři týdny. To se mi zdálo až neuvěřitelný, po tom, co jsem před dvěma měsíci viděl stovky metrů silnice pokrytý metr tlustou vrstvou bahna a kamenů. Taky nám ukázal Nariz del Indio na který jsme kdysi s Raulem a Nikol nenašli cestu a vylezli jsme na jiný kopec asi 7km od Santa Clara. Nariz je ze Santa Clara kousíček a je hezky vidět i ze silnice - ona tenkrát vlastně byla docela mlha. Vyrazili jsme pickupem do San Juan, ten se ale v půlce cesty zastavil a už ho řidič nenastartoval. Chvilku jsme čekali, co jako bude, pak kolem nás projel autobus do San Pedra, ale ani když jsme na něj zuřivě mávali, tak nám nezastavil. Takže jsme vzali svých pár švestek a vyrazili pěšky. Mě se teda velký batoh docela pronesl. Šli jsme za chlápkem ze San Pedra a ten nás vedl zkratou přes kávové pole, které ale byly ještě po hurikánu plné kamenů. Občas na nich seděl nějaký domorodec s mačetou. Když jsme se konečně dostali na silnici, chytli jsme si pickup do San Juan a tam další do San Pedra. Ubytovali jsme se s korejcem (nevím jak skloňovat jeho jméno Sunj) společně v jednom pokoji v mně dobře známém hostylku Posada Xetawal. Stalo nás to kazdyho 15Q/noc. Když jsem tu byl před dvěma měsíci, tak mě to stalo taky 15Q, i když jsem byl v pokoji sám. Chtěli jsme to usmlouvat na min, dokonce se šli podívat i po ostatních hostelech, ale připadá mi, že tu s cenama nějak přitvrdili! Prý teprve před týdnem sem začali najíždět turisti (po hurikánu tu bylo úplně mrtvo), takže to asi berou jako začátek turistické sezóny. Je docela teplo, svítí sluníčko, takže jsem hned vzal plavky a ručník (ne ten jsem vlastně zapomněl...) a vyrazil na molo Casa Elena. Molo bylo plne místních děti, žádný turisti, ale voda byla super, sluníčko taky - tak jsem si San Pedro už ani nepamatoval. Sunj přišel taky s plavkama, ale když viděl, se je u mola hned hloubka, tak říkal, že si na to se svým plaveckým umění netroufá. Večer jsme zašli do baru Barrios na super večeři a na akční pivko 1l za 18Q. Je pátek, takže to tu docela žije. Šli jsme se ještě podívat do baru Freedom, kde hraje živá muzika a dali tam kulečník. To tak bylo za večer vše, Sunj není žádný pařic, takže jsme před 12 šli domu.\n8. prosince 2005 v 23:27 | David | Guatemala 2005\nstředa 30.11. Todos Santos\n8. prosince 2005 v 4:39 | David | Guatemala 2005\nSnídani jsem si dal opět v comedoru v hostelu. Tradičně míchané vajíčka, ale k tomu navíc mléko s rýží - známou to pochoutku že San Pedra. Podle průvodce jede autobus do Todos Santos v 5:45 (na ten jsem se vyprdnul), pak až v 10:00. Doporučuje taky koupit lístky s předstihem, takže jsem na autobusak dorazil už před devátou a koupil si místenku (v autobuse jsou na jedné sedačce psané rovnou místa tři, takže je celkem míst 66), ale bylo to asi zbytečný, protože autobus vyjížděl poloprázdný. První půlka cesty byla plná serpentyn do prudkych kopců za Huehuetenangem, druhá zase po špatně prašné cestě, takže jsme do Todos Santos dorazili až v půl jedny. Taky se začalo kazit počasí, takže jsem se rozhodl zůstat dneska v Todos Santos a pochod do San Juan nechat na zítřek. Asi sem to měl ráno trochu "hecnout" a odjet už autobusem v 5:45. Měl jsem totiž na posledních 10 dní docela nabitý program. Chtěl jsem se podívat i do vesničky Nebaj v horách na sever od Chichicastenanga, ale asi by to bylo zbytečně uspěchaný, takže na to prdim. Odpoledne jsem strávil nudou v Todos Santos. Udělal jsem si jeden mini výlet přes vesnici, která je opravdu moc hezká. Udělala se mlha a docela zima, takže jsem nakonec zapadnul na Internet, ale akorát jsem dostal depku, když jsem si zkontroloval zůstatek peněz na svém účtu. Objevil jsem letáček\nšpanělsko/mamske školy ("mam" je mayské nářečí, kterým se tu mluví) Nuevo amanecer s reklamou na nějaké večerní aktivity, tak jsem se tam pak zašel pozeptat. Od jedné studentky z Aljašky jsem se dozvěděl, že se každý večer schází a třeba si pouštějí nějaké filmy. Domluvil jsem se, že se po sedmé hodině stavím a šel se před tím ještě chvilku nudit do hostelu. Bydlím v Casa Familiar na společně ložnici, kde jsem ale sám, za 25Q. Nana večeři za 13,50Q jsem zašel do výborného comedoru Katy. Je horzna kosa, takže jsem si dal k pití čaj. Tak hořký čaj jsem snad ještě nepil. Musel jsem do něj nasypat spoustu lžiček cukru, ale bylo to marný, bylo to marný, bylo to marný. Když jsem jedl, přišel asi otec rodiny a byl pěkně ožralý. Choval se hrozně přátelsky, ale bylo mu prd rozumět a hrozně se motal, takže jsem byl rád, když se se mnou rozloučil (podal mi špinavou ruku, takže mi tím trochu zkazil chuť k jídlu) a sedl si do vedlejší místnosti. Manželka a děti ho bez řeči obskakovaly a podstrojovali mu jídlo, takže třeba je to tady normální. Vůbec tady dneska hrála docela hlasitá muzika a spousta chlapů postávalo u stánku a chlastali pivo, ostatní se vesele motali po ulicích - že by se něco dělo nebo se tu něco takovyho děje pořád? Večer jsem ve škole potkaal 3 další studenti. Chvilku jsme jen tak kecali, jeden přitom udělal smažený tortily s pomazánkou z avokáda a cibule - moc dobrý, někdy to musím zkusit taky. Vypadá to, že si tu žijou takovým poklidným až nudným životem, chodí do školy, učí se španělský a po večerech se jen tak schází a kecají. Občas udělají nějaký výlet. Třeba zítra jdou na Puerta del Cielo, takže asi se na přechod do San Juan Atitan vyprdnu a vyrazím raději s nima. Sraz je ráno ve škole v 6:30, zpátky by jsme měli být do dvou odpoledne, takže v pohodě stihnu bus do Huehuetenanga a dál do Xela. Pustili jsme si dokumentární film o Todos Santos, který natočili v roce 1982 a věru, moc se tu toho od té doby nezměnilo :-) Za film jsem zaplatil 10Q, za výlet zítra zaplatím 20Q.\núterý 29.11. Huehuetenango, pyramidy Zaculeu\n7. prosince 2005 v 5:18 | David | Guatemala 2005\nV 8 hodin mě vzbudilo jak ostatní na hromadné ložnici začali vstávat a vrtat se ve svých věcech. Tak mě napadlo, že je zajímavé, že na pokoji, kde spí přes 10 lidí nikdo v noci nechrápal! Mám v plánu vyrazit na dva dny do Huehuetenanga, u kterého jsou Mayské pyramidy Zaculeu a do Todos Santos - vesničky v horách na sever od Huehuetenanga. Zabalil jsem si jen pár věci do malého batůžku a velký nechal na hostelu. Cestou na autbus jsem se ještě stavil na internet a úspěšně si zablokoval internetové bankovnictví u České Spořitelny, takže když jsem si potřeboval zařídil zdravotní pojištění na posledních 6 dní (to totiž přesáhnu 90 dní, na které jsem pojištěný díky Visa kartě), musel jsem napsat Patrikovi, aby poslal na pojištění peníze on. Na terminálu jsem hned objevil můj autobus, a než se prodral mezi ostatními autobusy, stihl jsem si ještě u jednoho comedoru koupit na cestu svačinu. Dvě tacos, z toho jedno jsem skoro celé rozsypal po podlaze v autobusu. Do Huehuetenanga jsem dorazil až v jednu. Docela dlouho jsem šel z autobusaku do centra, odkud jezdí bus do Zaculeu, ale tím už to trvalo jen 20 minut (stal 1,75Q), takže jsem měl na Zaculeu nakonec ještě docela dost času. Pyramidy jsou dost opravené - skoro vypadají, jako by byly celé znovu odlité z betonu, což dost kazí mystickou atmosféru, kterou cítíte u jiných nalezišť. Vstup stojí 25Q ( pro místní 2Q), ale když jsem došel až na konec parku, zjistil jsem, že by se tam asi dalo dostat jednoduše zadarmo - schválně jestli to nějaký čech zkusí: Podle mě, kdyby jste šli před vstupem do parku doprava a dál podél plotu po takové prašné cestě, pak v ostře pravotočivé zatáčce přelezli nízký plot a po vyspalane pěšině se začali vracet okolo takové rokle,\ndostali by jste se do parku zezadu aušetřených 25Q by jste mohli klidně večer propařit v hospodě. Schválně jestli to někdo zkusí, ať mi o tom pak napíše něco do komentáře.Jinak se mi pyramidy docela líbily, vydržel jsem tam až skoro do západu slunce. Vždycky jsem se někde rozvalil, koukal na děti jak hrajou mezi pyramidami fotbal (nevím proč nehráli stylově v hřišti na pelotu a pak vítězné mužstvo neobětovali na nějakém oltáři) nebo si četl WAP (pořád ještě mě funguje kredit, který jsem si koupil skoro před měsícem v Puerto Barrios). Dal se se mnou do řeči jeden guatemalan, který tu s sebou měl svou americkou manželku, která ve svém klobouku a dzinach vypadala jako typická texasska kovbojka. Prý už několik let žije v USA, dost se vyptával na Čechy a vůbec měl docela přehled, takže asižá dnej malej blbec. Při čekání na autobus zpět do Huehuetenanga jsem si v krámku koupil Tortix limon - kukuřičné chipsy s příchutí citronu - moc dobré. Včera mi je dával ochutnat němec Uli při svačince na vrcholu Santa Marie a říkal, že v Evropě nic takového není, že to začne dovážet, a že na tom viděla spoustu peněz. Zpět do Huehuetenanga jsem dorazil až za tmy, ale zdá se to tu být bezpečně, takže jsem obešel spoutu hostelu, abych vybral ten nejlepší a nejlevnější (když mám jen malý batůžek, tak je to v pohodě) a nakonec skoncil v Hostelu Central (za 30Q) kousek od náměstí u kterého je i výborný comedor. Dal jsem si výborné smažené kuře s ryzí, fazolema, spoustou zeleniny a dokonce i kompotem za 18Q. Spát jsem šel brzo. Zítra chci brzo ráno vyrazit do Todos Santos, udělat 5 hodinový přechod do San Juan Atitan a na večer se vrátit do Xely.\npondělí 28.11. Volcan Santa Maria\n6. prosince 2005 v 4:28 | David | Guatemala 2005\nVčera, když jsem zjišťoval nějaké podrobnosti o výstupu na Volcan Santa Maria (tyčí se hned za Xelou, z centra je bohužel skoro celá zakryta jedním pidikopeckem) jsem potkal němku Janu, která na dnešek ještě se dvěma kamarády Santa Marii plánovala, takže jsem se k nim přidal. Stojí to 80/os na průvodce (docela dost) a 20/os za taxík v 5:30 ráno. Po šesté jsme dorazili do Lano del Pino (nebo tak nějak) odkud začíná trek na tu jejich přerostlou Milešovku. Šlo se výšky 2500mnm do 3770mnm - proti Volcan del Agua pohoda :-) Cesta byla docela jednoduchá, snad jen na jednom místě bych asi bloudil, takže jsem přemýšlel, jestli to nebylo lepší jít zadarmo bez průvodce. S kanadanem Robem a němcem Ulim byla ale docela sranda, jen Jana nás trochu brzdila. Šla jen v teniskách, s taškou přes rameno a v jedny ruce nesla 1,5 litrovou vodu. Na pár místech to dost klouzalo, takže měla docela problémy. Na vrchol jsme se dostali někdy po desáté. Výhled byl úplně úchvatný. Na jedné straně jsem poznal všechny sopky okolo Atitlanu, za nimi Volcan Fuego, Acatenango a ještě dál (93km daleko, dekuju, GPSko :-) kousíček Aguy. Na druhé straně severní hory, na třetí v údolí ohromnou Xelu a na čtvrté bouřící Santiaguito - aktivni pidisopečka, která je na boku Santa Marie, ale schopná erupcí, které obcas vypustí oblak prachu jako malá atomovka. Seděli jsme na vrcholu skoro 2 hodiny, a klidně bych tam vydržel dyl, ale průvodce nás hnal dolů. Měl jsem se na něj vyprdnout a ještě nahoře chvilku vydržet, protože jsme stejně kvůli klouzající Janě sestupovali hrozně pomalu, takže bych je v pohodě dohonil. Zpět z Lano del Pino jsme jeli za 2Q chicken busem.\nSkočil jsem si do bankomatu a Ben - jeden anglican, takový typek s dredy, ale hrozně v pohodě, mi poradil bankomat banky Indrustrial na hlavním náměstí, kde se kartou jenom projíždí, což je mi po problémech s kartou v Palenque o dost sympatičtější. Na večer jsem se zašel podívat za Ulim a Robem do restaurace Blue Angel, kam prý chodí skoro každý den. Byli po dnešku hrozně utahaný, takže šli po půl hodině domů. Původně jsem si tam chtěl dát jídlo, ale pak jsem raději skočil do Cantiny de Leon, kterou jsem objevil včera večer kousíček od hostelu. Je to takový krámek s jedním stolečkem a s kuchyňkou, kde vám uvaří jedna hrozně milá starší paní, na co si vzpomenete. Včera mi treba udělala svačinu na dnešek - tři tousty s fazolema a smaženým vajíčkem. Dneska jsem si dal currasco s ryzí (mnam) a zapil to pivem Brahva, vše za 19Q. Pokecal jsem tam se dvěma australanama, který seděli u stolu a hráli si s místníma malýma dětma, a vůbec to bylo hrozně fajn - určitě zajímavější než v komerčním turistickem Blue Angel. Na hostelu jsem postrádal plavky a ručník, který jsem si nechal sušit na zábradlí. Po usilovném pátrání jsem je objevil namočené v kýblu prádla. OK, prý to vše zítra ráno najdu vyprané na šňůře. Vida, škoda že mi nesebrali i tričko a ponožky.\nneděle 27.11. Aguas Amargas\n4. prosince 2005 v 23:51 | David | Guatemala 2005\nSpousta lidí z hostelu se dneska jede podívat do Chichicastenanga na ohromný trh, který se tu koná dvakrát týdne (neděle, čtvrtek) Dlouho jsem se nemohl rozhodnout, jestli nejet s nima, ale jednak se nechci vnucovat a jednak mi ani dneska nepřijdou moc sympatický, ale možná byde chyba u mě. Raději tedy dnes pojedu na termální prameny Fuente Georginas. Do Chichi zajedu asi ve ctvrek cestou z Xela. Nejdřív jsem dojel autobusem do Zunilu (myslím, že jezdí z rohu avenidy 9 s calle 10, stoji 3,5Q) a tam chytl kamionetu (2Q) do Aguas Amargas. Fuente Georgias jsou prý totiž zničeny po hurikánu Stan, navíc je tam doprava komplikovanější a dražší, takže to asi nemá cenu zkoušet. Kamioneta mě vyhodila na odbočce do Aguas Amargas a poslední kilometr jsem šel pěšky. Asi jsem si to představoval trochu jinak, trochu víc přírodněji. Jsou to dva betonový bazény na konci údolí. Jeden z nich je úplně rozbitý, okolo druhýho se pořád valí pár ohromných kamenů. Jeden chlápek mi říkal... tenhle kámen je po zemětřesení před x lety, tenhle je po hurikánu Mitch z roku 98, no a tenhle je letos nový od hurikánu Stan. Jinak okolí je opravdu nádherné. Bazénky jsou pod vysokou skálou na konci údolí plného bujné vegetace a ven z údolí je vidět vrcholek sopky Santa Maria. Byla sranda jak místní lidí v bazénku zkoušeli polavat. Oni to tu asi moc neumí. Jeden kluk se nadechl, lehl si do vody, a chvilku plácal rukama, jako by napodoboval kraul po dvaceni vteřinách snažení se pohnul o 2 metry a pak se postavil a vyčerpané se zhluboka dychal. Pak se asi chtěl ukázat jeho tatínek, tak předvedl docela peknyho kraula, dýchat u toho ale neuměl, takže skončil uz po 10 sekundách jako synáček. Lákalo mě, ukázat jim, jak se plave v Evropě, ale nebyl jsem si jistý, jestli je bezpečný do vody potápět hlavu. Na Novém Zélandu to bylo ve všech termálních bazénech zakázany kvůli nějaký bakterii. Tady nic nepíšou, ale kdo ví. Za to za machrovani to nestojí! Vede tu i cesta do Fuente Georginas (pry 40 minut), kousek jsem po ní zkoušel jít, muselo to být nádherný, ale části jsou stržené po povodních po hurikánu a místy je to dost nebezpečné až nemožné. Cestou zpět jsem se zase stavil v Zunilu a omrknul místní ovocno/zeleninový trh, který se konal na mostě přes řeku. Ptal jsem se na cenu rajčat a prý 60Q. Co? Jo za bedýnku! Ono se tu totiž prodává jako ve velkoskladu, pro kusovky jsem musel zajít na jiny trh. Večer jsem si z toho navařil: brambory s cibulkou a místním sýrem (stojí 6Q asi 200g a chutná dost jako tvaroh), a k tomu rajčátka.\nsobota 26.11. z hranic do Queztaltenanga (Xela)\n4. prosince 2005 v 2:16 | David | Guatemala 2005\nNakonec jsem se v autobuse skroutil tak dobře, že jsem se ani netěšil, až dorazíme to Tapachuly a budu muset ven. Je to odsud na hranice s Guatemalou jen kousek a dá se tam dojet colectivem za 15 pesos. Jedou se mnou dva francouzi, takže je to trochu veselejší. Na hranicích si rekl celník o poplatek za vstup 10Q. Když jsem jel do Guatemaly z Hondurasu, tak jsem nic neplatil. Chvilku jsem po něm chtěl účtenku, kterou samozřejmě neměl, pak jsem mu začal tvrdit, že se prostě žádný poplatek platit nemusí. Koukal na mě hrozně nasraně, oba jsme chvilku mlčely (krve by se ve mě nedořezal, připadalo mi to jako věčnost) a pak mi prostě podal pas s razítkem a mě bylo jasný, že jsem tentokrát vyhrál. Se mnou se svezli i francouzi, takže to bylo hned trojnásobně vítězství. Tím to ale dneska neskončilo. Úspěšně jsme přehlíželi všechny nahaněče na turistické autobusy do Xela (čte se to Šela) za 50Q, až jsme objevili chickenbus. Hloupě jsme se nezeptali na cenu a docela se zděsili, když po nás někde v půlce cesty chtěli taky 50Q! Francouzi drželi se mnou a docela drsně jsme se s výběrčím hádali. Skončilo to tak, že nás vysadí na nějaký křižovatce, odkud už si něco chytnem. Chtěl za první půlku cesty 20Q, ale dali jsme mu každý jen 10Q, s tím, že to prostě 20 stát nemůže. Kupodivu se pak ani nevztekal, takže to vypadá, že to opravdu mělo stát jen 10Q. Nejdřív jsme jeli s jedním amigem asi kilometr na korbě, pak jedním chicken busem asi 7km, pak konečně přímý ale neskutečně narvaný chicken bus až do Xela. Neměl jsem si ani kam dát malý batoh (velký se vezl na střeše), tak jsem ho prostě přivázal za popruhy za držadla u stropu a sám jsem stál v rozkroku někomu, kdo seděl přes uličku levou půlkou zadku na levé sedačce a pravou půlkou na právé. V Xela jsem se s francouzi rozloučil, jedou až do Panajachel, a vyrazil pěšky do centra. Je to asi 2,5km a bylo docela vedro, takže jsem byl rád, když jsem konečně dorazil k hostelu Casa Argentina, kde budu spát ve společně ložnici za 20Q. Hostel vypadá hrozně sympatický, ostatní lidí už mi tak sympatický nepřijdou, ale třeba si zvyknu. Na jídlo jsem zašel do jedné Mayské restaurace (Maya Café na rohu 13 avenue a 5 calle). Za 20Q jsem dostal docela slušnou porci masa, pěknou oblohu a limonádu zdarma. Zašel jsem se podívat na hlavní náměstí, ale je zrovna v rekonstukci, takže za plotem. Xela se mi začala líbit až, když jsem tu objevil internet za 4Q/h, a taky jsem tam docela dlouho vytuhnul. V půl devátý večer jsem se konečně dovolal Carol (do tý doby to jen tůtato a nic to nedělalo), ale akorát mi to zkazilo náladu. Jednak jsem ji probudil, takže mluvila trochu z cesty, navíc říkala, že zase na mě nebude mít moc času. Prý jen tak na oběd nebo večeři a kvůli tomu se asi na můj poslední víkend do Guatemala City hnát nebudu a raději se zajedu podívat do hor na sever od Xela. Uvidíme se snad poslední den před mým odletem. Mám z toho náladu pod psa, navíc je tu večer ukrutná zima a docela fouká vítr, takže jdu raději brzo spát.\npátek 25.11 Poslední den v Oaxace, rozloučení s Květou a Martinem\n2. prosince 2005 v 23:45 | David | Guatemala 2005\nDneska nás od rána na hostelu pěkně štvou. Jednak zase větší porce na snídani pro své "miláčky" - jednomu dokonce dali výborně lívanečky, na který jsme měli zrovna takovou chuť, ale dostali jsme nějaký rozvařený placky s rajčatovou omáčkou. Druhá věc byla úschovna zavazadel, za kterou si řekli 10 pesos/os a i když včera říkali, že k tomu budou veškeré služby hostelu zdarma, tak najednou řekli, že už třeba nesmíme do sprch. Oni tu teda ty sprchny nebyli noc moc, hlavně teplá voda byla sázka do loterie, klidně přestala tyct když měl člověk šampon ve vlasech. Dneska večer odjíždíme nočníma autobusama - Květa s Martinem do Palenque, já se vracím do Guatemaly, takže jedu na hranice do Tapachuly, takže jsme raději ještě dopoledne vyrazili na autbusák 1. třídy koupit s předstihem lístky na večer a dobře jsme udělali. V mém autobuse už totiž bylo jen 5 volných míst. Tyhle noční přejezdy autobusama 1. třídy (většinou ADO nebo OCC) vyjdou docela draho. Květa s Marinem platili každý za cestu do Palenque 444pesos, mě cesta do Tapachuly vyšla na 271pesos. Je ale fakt, že to jsou docela velký vzdálenosti a autobusy jsou fakt neskutečně pohodlne. Cestou na autobusák jsme se dostali do nějaký pouliční výstavy okolních vesnic a co bylo nejlepší - s ochutnávkami místních jídel i pití. Tím jsme alespoň trochu dohnali chudou snídani. Odpoledne jsme vyrazili na trh koupit nějaké suvenýry a vůbec dárky k Vánocům. Po hodině rozchodu a lítání po tržnici jsme se všichni vrátili ještě před domluveným časem a pěkně votráveny, že nic poradnyho nemaj a když něco maj, tak hrozně draze a velice těžko se s nima smlouvá. Vrátili jsme se na hostel, uvařili poslední společně těstoviny a pak rychle letěli na autobusak, protože Květě a Martinovi to za chvilku jede. Vzali jsme si taxíka za 25 pesos, protože je to na autobusak opravdu dálka a s těma těžkýma batohama se nám tahat opravdu nechtělo. Po smutném rozloučení s Květou a Marinem jsem měl ještě čas na dvě hodinky na internet a pak jsem taky nasedl do svého busu a vyrazil na noční jízdu. Prvních pár hodin bylo hrozných. Hrozně mě bolelo za krkem a vůbec jsem se nemohl na sedačce nijak uvelebit. Pak naštěstí chlápek, který seděl vedle mě vystoupil, takže jsem měl dvousedacku pro sebe a mohl jsem se zkroutit mnohem pohodlněji a dokonce se na chvilku prospat.\nčtvrtek 24.11. Hierva de Agua - Turecko v Mexiku\n2. prosince 2005 v 4:59 | David | Guatemala 2005\nDneska jsme si chtěli přivstat, protože se chceme podívat na koupací jezírka Hierva de Agua (něco jako známé kaskády v Turecku) a jediný přímý autobus jede už v 8:10 (stojí 25 pesos/os). Samozřejmě se nám to nepovedlo a z hostelu jsme se vykopali až v půl desátý. Najednou máme spoustu času, takže jsme se s Květou stavili ve šťávičkarne a rozhodli se zkusit šťávu z betabelu, schválně co to je. Když jsme viděli, jak začíná krájet a ždímat červenou řepu, praštila se Květa do čela: "no jo, to je přece jasný!", prý to zná z latiny, ale vůbec ji to nenapadlo. Naštěstí k nám k tomu vymačkala i pomeranče, ananas a mrkev, takže se to bylo nakonec docela dobrý. V deset jsme stihli autobus do Mitly odkud jezdí kamionety. Jezdí, ale za 25 pesos/os. Stalo jich tam několik připravených. Začali jsme se s nima hádat, že za nějakých 15km přece nebudem platit 25 pesos, ale absolutně nehodlali smlouvat a ještě z nás dělali blbce. Když jsem se ptal ostatních lidí, tak říkali, že se opravdu platí 25 pesos. Kecy! Vyprdli jsme se na kamionetaky a rozhodli se tam dostat levněji. Chytli jsme autobus za 10 pesos až na odbočku k Hierva Agua, odkud je to už jen 7km a dál šli pěšky. Asi po půl hodince jsme stopli auto, které nás svezlo na korbě až k cíli. Ve vesnici před Hierva de Agua jsme si museli koupit lístek za 10 pesos/os. I když na něm bylo napsáno, že platí i jako vstup do Hierva agua, tak po nás chtěli u vstupu 15 pesos (teď si nejsem jistej, jestli to nebylo dokonce 25), že prý ten za 10 pesos z vesnice je neplatný, a že je to jen za průjezd vesnicí nebo co. No tak to mě teda podrž. Mám v ruce lístek na kterým je výslovně napsáno, že platí i jako vstup a najednou tu neplatí! Nedalo se nic dělat, museli jsme zaplatit znovu. Vzpomněl jsem si, ze kamionetak z Mitly říkal, že on jezdí jinudy a že se tedy 10 pesos s ním platit nemusí. Samozřejmě jsem mu to nevěřil, ale asi na tom něco bude. Takže nás to o moc levněji nevyšlo, bylo to ale zajímavější a hlavně jsme těm židákům kamionetakum nic nezaplatili. Hierva de Agua je o dost chudší na koupání než asi Turecko. Pořádný "bazének" je tu jen jeden a voda v něm je docela studená. Co tu ale bylo nádherný byl asi 3km okruh s různými vyhlídkami. Po absolvování okruhu jsme ještě rádi do studeného bazénku skočili, jaké nám bylo vedro, ale jen na chvilku, dyl se to fakt vydržet nedalo. Bylo už docela pozdě, tak jsem začali shánět dopravu zpátky. Chytli jsme jednoho kamionataka, který si samozřejmě řekl o 25 pesos/os. Byl tu ale sám, takže klidně mohl smlouvat. Cena skončila na 50 za všechny tři, ale prý nikomu ani muk, že jedeme levněji. Zpátky jsme opravdu jeli jinou cestou, takže by jsme cestou sem s kamionetou zbytečných 10 pesos platit nemuseli. V Mitle jsme docela vytuhli. Sháněl jsem se tu totiž po mezcalu, který by tu měl být dobrý a levný, jenže se v tom samozřejmě nevyznám a z flašek s ručně malovaným nápisem "Mezcal" se trochu bojím. Jednou mi dokonce mezcal nabídli jen tak v litrovým kanistru. Nevím, třeba byl dobrý, ale věřte jim, že z toho neoslepnete. Objevili jsme taky pěknou restauracku s levným a dobrým jídlem, takže na autobus do Oaxacy jsme vyrazili až za tmy. Naštěstí hned jel. Cestou na hostel jsme koupili jeden ananas a celyho melouna a udělali si před spaním ovocné hody. Večer jsme si taky uvědomili, že vlastně budem muset brát antimalarika ještě měsíc po návratu a úplně jsme se zhrozili, jestli třeba Silvestr nevyjde na neděli, kdy kvůli antimalarikum nemůžeme pít. Ufff, je to sobota!


Mrkev na pankreatitidu - Léčba 2022\nVlastnosti používání mrkve při pankreatitidě\nMrkev pro pankreatitidu je povolena ke spotřebě, ale existuje řada pravidel, která by měla být dodržována. Vzhledem k velkému množství biologicky aktivních látek má červenooranžová kořenová zelenina příznivý účinek na lidské tělo a podporuje normální průběh fyziologických procesů. Mrkev je součástí stravy pro různá onemocnění, včetně zánětu slinivky břišní.\nMrkev má mnoho zdravotních výhod. Poskytuje přísun potřebných makro- a mikroelementů, je bohatý na vitamíny K, C, E, PP, skupinu B a beta-karoten, který se v těle pod vlivem enzymů přeměňuje na vitamin A..\nKromě blahodárných účinků živin na zažívací trakt má mrkev další pozitivní vlastnosti. Tónuje, posiluje imunitní systém a má výrazný antioxidační účinek.\nPokrmy z mrkve jsou nízkokalorické (obsah kalorií ve vařené kořenové zelenině je pouze 25 kcal na 100 g). Jsou široce používány v dětské, dietní a lékařské výživě..\nPoškození syrové mrkve s pankreatitidou spočívá v dráždivém účinku produktu na nemocný orgán. Kromě toho je vláknina obsažená v kořenové zelenině špatně trávena při pankreatitidě. Výsledkem je nadýmání, plynatost a průjem, které zhoršují stav pacienta.\nPřes všechny výhody kořenové plodiny ji nemůžete nekontrolovatelně používat. Musíte vědět, kdy, kolik a v jaké formě je mrkev zahrnuta do stravy pacienta s pankreatitidou.\nU akutní formy zánětu jsou přísně omezena použití určitých produktů. Po odstranění záchvatu by mělo uplynout dalších 7 dní a teprve poté je možné zavést mrkev do stravy, ale ne v syrové, ale v tepelně zpracované formě, například mrkvové pyré. Je zřejmé, že tepelné ošetření zničí některé vitamíny. Vařená mrkev však také obsahuje velké množství látek užitečných pro tělo..\nMrkvové pyré je cenově dostupný a vysoce stravitelný produkt. Je však také omezena na 150 g na dávku. Mělo by se do stravy zavádět postupně, počínaje 1–2 lžícemi. l.\nChronická forma onemocnění také brání konzumaci syrové mrkve. Hrubé jídlo může poškodit slinivku břišní a vařená nebo dušená mrkev jsou pouze prospěšné.\nPro lepší asimilaci karotenu se do mrkvových pokrmů přidávají tuky: zakysaná smetana, majonéza, rostlinný olej. Pouze ne v případě dodržování stravy s pankreatitidou, kdy potřebujete co nejvíce omezit přítomnost tuků ve stravě.\nVe fázi remise lze syrovou mrkev použít pouze k výrobě čerstvě vymačkané mrkvové šťávy. Mělo by se zavádět postupně, přidávat k dalším povoleným džusům a dostat lehký, nekoncentrovaný nápoj. Pokud šťáva bez dužiny nezpůsobuje negativní reakce, po chvíli ji můžete vypít dužinou. Počet sklenic džusu by neměl překročit 2 denně a 6 týdně.\nS exacerbací chronické pankreatitidy se mrkev nekonzumuje. Musíte počkat, až přijde fáze remise.\nU cholecystopankreatitidy, kdy se v důsledku zánětu žlučníku a ucpání kanálků rozšíří patologický proces do slinivky břišní, se do stravy přidá dušená zelenina, včetně mrkve, 7 dní po zmírnění záchvatu. Strava zahrnuje pouze pokrmy vařené v páře. Vařené a pečené výrobky jsou povoleny.\nRecepty na jídlo a pití\nDieta pro zánět slinivky břišní by neměla dráždit sliznice a zatěžovat orgán dalšími pracemi. Vařená a drcená mrkev plně vyhovuje těmto požadavkům. Z chutné a zdravé kořenové zeleniny se připravují pyré, pudink, suflé, salát a parní kotlety. Pro lepší asimilaci karotenu můžete do pokrmů přidat trochu slunečnicového, olivového nebo lněného oleje, ale pouze ve fázi remise.\nMrkev na pankreatitidu lze vařit s bramborami a řepou, oblékat bramborovo-mrkvové pokrmy s mlékem a řepně-mrkvové pokrmy - s rostlinným olejem.\nK úpravě metabolických procesů a cukru v krvi jsou ze stravy diabetiků typu 2 vyloučeny sacharidy a tuky, které zhoršují průběh onemocnění. Seznam povolených potravin zahrnuje: mléčné výrobky, libové maso, zeleninu, neslazené ovoce, obiloviny.\nMá nárok na bezplatný inzulín, pokud se odhlásí z balíčku výhod?.---nemá právo. Ona místo sociální. balíček a léky zdarma. Vybral jsem si peníze. Ať si na nich koupí inzulin a další léky.\nFeijoa a cukrovka\nDieta se nazývá 9. léčebná tabulka, pro těhotné ženy má své vlastnosti. Dodržujte následující pokyny pro výživu 1) Kromě.\nHumulin Regular - návod k použití


Třapatka ´Pink Double DeLight´ - Echinacea 'Pink Double DeLight' - Zahradnictvi Spomyšl\nDomů Trvalky a skalničky Třapatky Třapatka ´Pink Double DeLight´ - Echinacea 'Pink Double DeLight'\nTřapatka ´Pink Double DeLight´ - trvalka dosahuje v květu výšky až 60 cm. Ihned Vás upoutá pastelově růžovým zbarvením plných květních úborů. Třapatka vytrvale vykvétá od počátku července až do prvních mrazů. Je doslova lákadlem pro motýly, čmeláky a včely. Krásně vypadá kombinace několika kultivarů třapatek najednou, třeba v popředí nižších zelených keřů. Opravdový skvost do každé zahrady.\nEchinacea 'Marmalade' Výrazná trvalka, dorůstající do výšky 0,6m a šířky 0,4m. Pevné stonky drží výrazné, oranžovo-bronzové plné květy. Ty nakvétají od druhé poloviny června až téměř do října. Listy rostliny jsou sytě zelené barvy a kopinatého tvaru. Trvalka je lákadlem pro motýly, čmeláky...\nEchinacea purpurea Sombrero 'Blanco' Kultivar dorůstá výšky kolem 50-70 cm a má přímou, chlupatou lodyhu. Květy jsou tvořeny čistě bílými jazykovitými okvětními plátky a vystouplým oranžovo-červeným terčem. Kvete od července do září. Trvalka je doslova lákadlem pro motýly, čmeláky a...\nTřapatka nachová Sombrero ´Blanco´ - Echinacea purpurea Sombrero 'Blanco'\nEchinacea 'Postman' Velmi pěkný kultivar s pomerančově růžovými květy, střed je tvořen hnědými pestíky. Dorůstá do výšky 70 cm. Kvete od července až do prvních mrazíků. Je doslova lákadlem pro motýly, čmeláky a včely. Krásně vypadá kombinace několika kultivarů třapatek najednou, třeba v...\nTřapatka ´Postman´ - Echinacea 'Postman'\nEchinacea purpurea 'Green Twister' Netradičně zbarvená třapatka. Dorůstá do výšky 60 cm. Květní plátky jsou zeleno-růžové, doplněné vyklenutým oranžovo-hnědým terčem na středu. Nakvétá od července do září. Trvalka je doslova lákadlem pro motýly, čmeláky a včely. Krásně vypadá kombinace...\nTřapatka nachová 'Green Twister' - Echinacea purpurea 'Green Twister'


Železný půlměsíc Pdf CZ - INTER PDF\nHledáte knihu Železný půlměsíc? Skvělé, máme tu knihu. Bylo napsáno 2015 a autorem je Juraj Červenák? Přečtěte si knihy online na našem webu interdrought2020.com\nLéto 1663. Osmanská říše sahá až k Dunaji. Mírová rokování selhala a k pohraniční Ostřihomi přitáhlo obrovské turecké vojsko pod velením samotného velkovezíra. Má v plánu znovu se obořit na Vídeň, ale v cestě mu stojí moderní, dokonale vyzbrojená hornouherská pevnost Újvár - Nové Zámky.Velitel pevnosti Adam Forgáč dostal od panovníka jasný rozkaz: za žádnou cenu nesmí pustit mohamedánské hordy přes Dunaj. Křesťanští válečníci však stojí proti mnohonásobné přesile a ztrácejí síly ve sporech mezi vídeňskou vrchností a uherskou šlechtou. Zdá se, že pro útočníky budou snadnou kořistí.Mezitím kapitán Báthory pátrá po synovi Michalovi a zachrání před tureckým otroctvím mladou zemanku Julianu. Má až nad hlavu vlastních starostí, přišel o někdejší bojovou zručnost a vojenské řemeslo by už nejraději pověsil na hřebík. K výzvě, aby se připojil k obraně křesťanského světa, však nemůže zůstat lhostejný.\nNÁZEV SOUBORU: Železný půlměsíc.pdf\nVELIKOST SOUBORU: 8,52 MB\nŽelezný půlměsíc. E-Kniha Železný půlměsíc Juraj Červenák, Juraj Červeňák. Dobrodružství kapitána Báthoryho (Kniha čtvrtá) Manufacturer: Brokilon. Další varianta: Kniha 278 Kč. Varianta: E-Kniha 179 Kč. IHNED po uhrazení objednávky si můžete stáhnout e-knihu. ...\nŽelezný půlměsíc. Juraj Červenák. Četl(a) jsem. Chci přečíst. 4.5 z 5 hvězdiček 5 hodnocení čtenářů Kniha ( pevná vazba ) Produkt momentálně není skladem. Až ho naskladníme, pošleme Vám upozornění Mám zájem Předpokládaná cena 348 ...\nMach a Šebestová na prázdninách PDF Zákony fotbalové džungle - Novela 2012 PDF Zahrada pro inteligentní lenochy II v 7 krocích PDF Hádanky na každý den 2 PDF Autoři Triády PDF Velkej frajer Nate 6 PDF Pre jednu a sto piesní PDF Tabulky daně z příjmů fyzických osob ze závislé činnosti a funkčních požitků 2012 PDF Děti PDF Život po arabsku PDF Český jazyk pro SŠ komplet 3 v 1 PDF Nové testy z anglického jazyka PDF Róbert Bezák - Pravda o odvolanom arcibiskupovi PDF Klinické vyšetření v revmatologii PDF Sedem chutí piva PDF Katedrála sv. Víta, Václava a Vojtěcha PDF


Zimní výšlap na nejvyšší vrchol Moravy - iDNES.cz\nPod nohama křoupe čerstvě napadaný sníh a ohnivá koule na obloze rozsvěcuje jeho krystalky, až oči přecházejí. V dálce přede mnou stojí vysoká štíhlá krasavice - televizní věž s rozhlednou na Pradědu, symbol nejvyšších moravských hor Jeseníků.\nPraděd | foto: Luděk Peřina, MF DNES\nStejně jako všechny české hory i Praděd téměř celý leden bojoval s nedostatkem sněhu. Přitom tady, na nejvýše položeném místě, kde se v Česku lyžuje, dosud nevěděli, co to málo sněhu je. Vždy tomu bylo právě naopak - každý rok tu bojují s několikametrovou pokrývkou a Praděd tradičně zůstává místem s nejdelší lyžařskou sezonou u nás.\nLetos sem sice od Vánoc přijížděli lyžaři, ale pouze na běžky. Už před Štědrým dnem se zdejší chataři dali dohromady a protáhli běžkařskou stopu.\nLoni touhle dobou byste bez problémů dojeli až na Šerák, letos byla v provozu pouze šest kilometrů dlouhá stopa z Ovčárny, kam vás vyveze autobus, na Švýcárnu, k turistické chatě v místech, kde v 19. století stály salaše.\nAle nemusíte být běžkařem, abyste si pohodu nejvyšší hory Jeseníků a Moravy, 1491 metrů vysokého Pradědu, vychutnali.\nHorská služba sice varuje před výlety po zledovatělých turistických chodnících, kde v posledních dnech přibyl sníh, poměrně bezpečným výletem je však výšlap na samotný Praděd ke zdejší rozhledně, která září na kilometry daleko.\nVýhled na celý Jeseník\nJde o poměrně krátkou túru, tam i zpět je to kolem šesti kilometrů. Vyrážíme z Ovčárny, kam turisty kvůli ochraně přírody vozí autobus (za 14 korun bez zavazadel) nebo kam můžete za poplatek 360 korun vyjet autem.\nOd stylových horských hotelů vede cesta nahoru k budově horské služby a vlekům. Čas od času se kolem nás závodním tempem proženou osamělí běžkaři, potkáváme i mladého chlapce, který si teprve první krůčky a prudké zastavení na lyžích trénuje.\nJeště pár kroků a nabízí se nám krásný výhled na okolí - dole v údolí vidíme polom, který před pár lety postihl svahy podél turistické stezky vedoucí k pramenům Bílé Opavy.\nNedaleko odtud se tyčí i pověstmi opředené Petrovy kameny - zvláštní skála tabulovitého tvaru, která se jako zázrakem drží na holém hřebeni. Je to zároveň místo, kde prý o svatojánské noci pořádaly své reje čarodějnice. Právě tady prý připravovaly své čáry pro příští rok.\nAle svůj název soubor skal dostal po nešťastném kováři, jehož krásná dcera odtud skočila. Měla být vydána krutému pánu ze Sovince, raději volila smrt. Kvůli ochraně vzácných a ohrožených rostlin nejsou však Petrovy kameny přístupné. V zimě se na jejich severních svazích lyžuje.\nZa chvíli vykoukne i uřezaný kopec, kontroverzní stavba elektrárny Dlouhé Stráně, která tak změnila ráz Jeseníků.\nCesta se rozdvojuje - doleva z kopce si to sviští běžkaři směrem na Švýcárnu, doprava je Praděd.\nTéměř po celou dobu cesty je vidět náš cíl. 162 metrů vysoká televizní věž. Když je dobrá viditelnost, vyrážejí sem zástupy turistů, kteří z její vyhlídkové plošiny obdivují Jeseníky. Věž byla postavena na místě půvabné kamenné rozhledny, která se v roce 1959 zřítila.\nPřituhuje, začíná foukat a chůze po cestě lehce zaváté sněhem se stává stále obtížnější. Zbývá zdolat posledních dvě stě metrů do prudkého kopce... a dobyli jsme vrchol.\nOdměnou je nám posezení v restauraci, odtud pak vyjíždíme výtahem na rozhlednu. Ten výhled na Jeseníky a okolí je nepřekonatelný.\nTémata: Jeseník, rozhledna, štědrý den, Tipy na výlet: Olomoucký kraj, Jeseníky, Praděd


Rozmanite-ubytovani.cz » Golf\nGolf » Česká republika\nCelkem nalezeno: 16 záznamů, 2 stránek « <\t1 2 > »\nAlbatross Golf Resort - Golf\nVysoký Újezd Albatross golf resort ve Vysokém Újezdu u Prahy se rozkládá krásné a udržované golfové hřiště Albatross, které se pyšní kvalitním hřištěm, skvělým zázemím a službami. Božský klid a krásná příroda, to vše je lehce dostupné z Prahy. Špičkové hřiště je přitom veřejné a zahrát si zde může skoro každý. Na ploše o rozloze více než 80 hektarů je 18ti jamkové hřiště, které láká i zahraniční golfisty, kteří si díky skvělé dostupnosti z ... více »\nAstoria Golf Resort Cihelny - Golf\nKarlovy Vary Astoria Golf Resort Cihelny. Uprostřed nádherné přírody západních Čech, v Cihelnách nedaleko Karlových Varů, v Chráněné krajinné oblasti Slavkovský les, se nachází 18jamkové golfové hřiště té nejvyšší úrovně. Vychutnejte si golf na hřišti, které v roce 2005 získalo ocenění Nejkvalitnější hřiště roku v anketě prestižního magazínu Golf Digest C&S. Golfový areál v Cihelnách nabízí 18jamkové hřiště "skotského typu" s parem 70,18jamkový honey ... více »\nGolf & Country Club Hodkovičky - Golf\nPraha 4 Golf & Country Club Hodkovičky. Golfový resort se nachází v krásné zelené přírodě, uprostřed Prahy. Rozléhá se od Mostu inteligence až po čokoládovny Orion. Hřiště je typické množstvím vodních překážek, velkými modelovanými greeny a krásnými pohledy na řeku Vltavu a Vyšehrad. Nabízí devitijamkové plně zavlažované golfové hřiště a výuku golfu pro začátečníky a děti. Můžete si zde zahrát i trénovat. Hra v Hodkovičkách vyžaduje míru ... více »\nGolf Club Hluboká nad Vltavou - Golf\nHluboká nad Vltavou Golf Club Hluboká nad Vltavou. Na jihu Čech v Hluboké nad Vltavou v kouzelném prostředí krajinářského parku na Podskalské a Poříčské louce, pod zámkem Hluboká, se rozprostírá nádherný areál, na ploše 68 ha a zahrnuje 18-ti jamkové a 9-ti jamkové hřiště a velký driving range. Poskytuje jedinečné zázemí bohatému golfovému životu. Hřiště není náročné na fyzickou kondici, je rovinaté. Pro začátečníky je možnost zapůjčení vybavení. Součástí ... více »\nGolf Club Mladá Boleslav - Golf\nMladá Boleslav Golf Club Mladá Boleslav, zde máte možnost hrát golf téměř celý den, téměř celý rok. Zdokonalte svoji hru na velkoryse koncipovaných cvičných plochách, víceúrovňový putting green, chipping green, bunkery, krytá odpaliště s rohožemi i venkovní travnatá driving range. Plně zavlažované mistrovské hřiště má par 72, délku 5056 m z červených a 6530m z bílých odpališť. Golf Mladá Boleslav se svým mistrovským 18tijamkovým hřištěm SAND MARTIN´S HOLES a ... více »\nGolf Club Most - Golf\nMost Golf Club Most, mostecké 9jamkové golfové hřiště, par 70 se nachází v příjemném a klidném prostředí zrekultivované krajiny, která svým mírně zvlněným terénem připomíná typickou atmosféru skotského linksu. I.Golf Club Most vznikl v roce 1993 jako jeden z prvních golfových klubů v nových poměrech. Vedle takových staveb, jako je mostecký Hipodrom a Autodrom se objevila i velká plocha, na které se začalo budovat mostecké golfové hřiště. Místo, kde ... více »\nGolf club Sokolov - Golf\nSokolov Golf club Sokolov se nachází v těsné blízkosti města Sokolov, Dolní Rychnov a Březová u Sokolova. Hřiště se nachází v nadmořské výšce 430 m n.m. a rozkládá se na prostoru 100 ha. Výškový rozdíl nejvyššího a nejnižšího místa na hřišti činí 42 m. Klimatické prostředí je příznivé pro dosažení dlouhé golfové sezóny. Celková délka 18-ti jamkového hřiště s parem 72 je 6288 m. Plocha greenů je od 500 m2 do 640 m2, celková plocha greenů včetně ... více »\nGolf Park Plzeň - Dýšina - Golf\nDýšina Golf Park Plzeň - Dýšina krásný a náročný osmnáctijamkový areál, přesněji Golf Park Plzeň, se rozprostírá v malebné krajině Plzeňského kraje. Nabízí technicky náročné hřiště, ale je výzvou i pro úplné začátečníky, pro které je vytvořeno mnoho zajímavých tréninkových ploch. Leží v moři zeleně, březových a olšových hájků lemovaných řekou Klabavou a nádherným Ejpovickým jezerem. Je k dispozici celoročně. Golf Club se věnuje výuce golfu ... více »\nGolf Resort Karlovy Vary - Golf\nKarlovy Vary Golf Resort Karlovy Vary v Karlových Varech má více jak 100 letou historii. Golfové hřiště v Karlovarském kraji nabízí nádhernou přírodní scenérii. Tento areál je umístěn v překrásném prostředí Krušných hor, pouhých 5 km od centra Karlových Varů. Právě zde bylo v roce 1904 vystavěno 1.golfové hřiště v České republice. Původní hřiště bylo postaveno na břehu řeky Teplá v Gejzírparku, kdy byl využíván především lázeňskými hosty. V současnosti ... více »\nGolfové hřiště ve Slavkově u Brna - Golf\nSlavkov u Brna Golfové hřiště ve Slavkově u Brna bylo projektováno renomovanou rakouskou golfovou architektonickou kanceláří Hanse-Georga Erhardta ze Steyeru, který je jedním z předních evropských golfových architektů. Zavlažované hřiště, je obtížné a zajímavé přírodními překážkami, hlubokými bunkry a uměle vybudovanými vodními plochami. Golfový areál, tvoří 18-ti jamkové hřiště ve stylu skotského typu-links a sdružuje více než 700 aktivních hráčů golfu. ... více »\nGolfový areál Telč - Golf\nVanov Golfový areál Telč exklusivní 18-ti jamkové hřiště se rozkládá v nádherné scenérii Vysočiny na ploše 70 ha, jeho par je 72. Při hře v Golfovém areálu Telč je pro hráče okouzlující výhled na renesanční Telč, jež je jednou z dvanácti českých památek, které byly zapsány na prestižní seznam UNESCO. Na tomto hřišti mezinárodních parametrů každým rokem hostuje Czech PGA. Je vybudováno v mírně zvlněné krajině plné hlubokých lesů, jezer a ... více »


NAŠE NEMOCNICE. < Dokončena revitalizace nemocničního parku. >strana 4) Příroda v nemocnici NOVINKA! Stránka s křížovkou o ceny strana 12) - PDF\nNAŠE NEMOCNICE. < Dokončena revitalizace nemocničního parku. >strana 4) Příroda v nemocnici NOVINKA! Stránka s křížovkou o ceny strana 12)\nDownload "NAŠE NEMOCNICE. < Dokončena revitalizace nemocničního parku. >strana 4) Příroda v nemocnici NOVINKA! Stránka s křížovkou o ceny strana 12)"\n1 NAŠE NEMOCNICE 11/2014/občasník/zdarma strana 4] Příroda v nemocnici? Kalousové ušatí strana 11] Zateplení a výměna oken gynekologicko porodního a dětského pavilónu < Dokončena revitalizace nemocničního parku strana 2-3] úvodník ředitelky nemocnice >strana 4) Příroda v nemocnici NOVINKA! Stránka s křížovkou o ceny strana 12)\n2 Úvodní slovo ředitelky Mgr. Danuše Křivákové Vážení spoluobčané, vážení pacienti, vážení kolegové a kolegyně, Ve funkci ředitelky Nemocnice Kyjov jsem od poloviny dubna letošního roku. Necelý půl rok, který utekl jako voda. Během této doby jsem se setkala s bývalými zaměstnanci nemocnice, s občany Kyjova na hovorech o nemocnici, setkala jsem se se starosty Kyjovska na poradě starostů. Řada informací o nemocnici byla zveřejněna v regionálním tisku. Nyní dostáváte do rukou náš občasník, abyste se dozvěděli všechny novinky o nemocnici. 1] Víte, že bylo dokončeno zateplení a výměna oken gynekologicko porodního a dětského pavilónu? Že byla dokončena revitalizace nemocničního parku? 2] Vyšli jsme vstříc novým systémem parkování v areálu bývalým zaměstnancům, kteří od nás odešli do důchodu. 3] Připravujeme zadávací studii k plánované rekonstrukci gynekologicko-porodnického a dětského pavilónu, kterou financuje náš zřizovatel nemocnice, Jm kraj. Rovněž za finančního přispění kraje připravujeme veřejnou soutěž a realizaci magnetické rezonance v objektu původního kožního oddělení. Magnetická rezonance je nejnovější diagnostická metoda, navíc nesmírně šetrná k pacientům. Odstraní dlouhé čekací doby a dojezdové vzdálenosti. Na financování magnetu se bude Nemocnice Kyjov spolupodílet. 4] Připravujeme koncept rozvoje a další rekonstrukce nemocnice tak, abychom zefektivnili provoz areálu z hlediska ekonomiky a i z hlediska dostupnosti pacientům a zkvalitnění zdravotní péče o ně. Chystáme studii přístavby východního křídla k budově chirurgického pavilónu. Přistavená část by měla řešit lůžkovou část pavilónu ORL a nevyhovující operační sál, operace ORL přesunout na centrální operační sály. Měla by řešit i další oddělení, ambulance a obory, včetně provozních. Ošetřovatelská lůžka z Veselí nad Moravou by tak mohla být přesunuta do rekonstruovaných prostor kožního oddělení. 5] Ještě letos budeme realizovat demolici bývalé ubytovny, objektu č. 32, která je v havarijním stavu. Volné prostranství využijeme jako parkovací plochu pro zaměstnance nemocnice. Připravujeme zateplování a výměnu oken pavilonu ORL a patologie, budeme řešit úpravu vjezdu do nemocnice, obnovíme částečně náš vozový park nákupem dvou sanitních vozů. 6) Na poliklinice jsme otevřeli od 13. října chirurgickou a ortopedickou ambulanci, abychom odlehčili chirurgické ambulanci v nemocnici a vyšli vstříc pacientům nejen z Kyjova, ale i těm, kteří dojíždějí ze vzdáleného okolí vlakem. 7] V nemocnici jsme personálně posílili některé obory mladými lékaři, získali jsme nové erudované primáře na patologii i nukleární medicínu, přijali jsme lékaře se vzděláním a praxí na magnetické rezonanci a posílili jsme lékárnu pro veřejnost o další doktorku farmacie. 8] Nemocnice hospodaří s kladným hospodářským výsledkem, proto jsme nakoupili v tomto roce řadu nových přístrojů a přístrojové techniky na téměř všechna oddělení. Např. rentgen s C ramenem na operační sály, telemetrii, EKG a Holterův monitor na internu, mobilní dialýzu na ARO, část vybavení operačního sálu na gynekologii, další nové postele, matrace, mikroskop pro patologii, refraktor na oční, atd. V nastaveném trendu budeme pokračovat a postupně vybavíme oddělení dalšími přístroji v souladu s požadavky našich lékařů a naší finanční situací. NOVÁ SANITKA POŘÍZENÁ Z DARŮ OBCÍ KYJOVSKA Dne 13. března 2014 došlo k předání sanitky, která byla pořízena z darů obcí Kyjovska. Sanitku zástupcům Nemocnice Kyjov předali starostové obcí Kyjovska, starosta obce Vracova J. Repík a starosta obce Strážovice MVDr. Vladimír Ždánský. Nemocnice Kyjov děkuje všem obcím, které finančním příspěvkem přispěly na pořízení této sanitky.\n3 Pokračování ze str.2 úvodní slovo ředitelky Mgr. Danuše Křivákové Práce v nemocnici není jen o vzdělání a praxi personálu, o jejich pracovních podmínkách, o moderní přístrojové technice a vybavení. Je i o etice. O slušném chování personálu k pacientům a naopak. O citlivém přístupu a zacházení s pacienty, pochopení jejich tíživé situace. Od pacientů chodí klasickou i elektronickou poštou odezvy na poskytnutou péči. Většina z nich jsou poděkování a chvála za péči v našem zařízení, což nás velmi těší. Bohužel, jsou i stížnosti na kvalitu péče. Naštěstí je jich méně, ale jsou. Pečlivě se jimi zabýváme. Část z nich je zpravidla neodůvodněná, ty opodstatněné řešíme a snažíme se chyby napravovat. Částečně jsme změnili systém hodnocení spokojenosti pacientů a začínáme jej zkoušet. Tento systém úspěšně používají i další nemocnice v kraji. K dosavadnímu, takzvaně anonymnímu dotazníkovému hodnocení, přibude i ústní rozhovor. Vašimi podněty, postřehy a náměty se budeme seriózně zabývat. Začátkem října se sešla v nemocnici Čestná rada, schůzka starostů a dalších členů rady. Byla poslední schůzkou jejich končícího volebního období a současně i první schůzkou po několika letech. Starostové se seznámili s výsledky dokončených akcí i s připravovanými záměry. Projednali a připravili pravidla pro vznik a práci rady v novém volebním období. 8. října navštívil naše zařízení ministr zdravotnictví MUDr. Svatopluk Němeček v doprovodu senátora Ing. Škromacha a hejtmana Jihomoravského kraje JUDr. Michala Haška. Nemocnice se pochlubila kladným hospodářským výsledkem. Hostům se v nemocnici líbilo a slíbili jí podporu morální i finanční. Hejtman Jihomoravského kraje vyhlásil souhlas zřizovatele s výstavbou pracoviště magnetické rezonance v Kyjově. Brzy zahájíme stavební práce na přípravě areálu pro magnetickou rezonanci tak, abychom ji mohli otevřít do konce roku Na jaře roku 2015 chystáme již tradiční Den otevřených dveří a Výstavu vín našeho regionu. K Čestné radě zvolí občané také svého pacientského zástupce - ombudsmana. Vážení občané našeho regionu, přeji Vám především hodně, hodně zdraví. A kdybyste přece jenom vyhledali naši péči, přeji vám péči kvalitní a odbornou po všech stránkách, usměvavý a pozitivně naladěný personál a krásný podzim a zimu.\n4 PŘÍRODA V NEMOCNICI MUDr. Pavel Kostka, gynekologie Rád se podělím o fotografie, které vám nejlépe přiblíží, jak krásný pohled se nám na gynekologickém oddělení občas naskytne, když pohlédneme z okna severním směrem, tedy za náš pavilon. Hned za okny stojí stromy a je tu klidná část nemocničního parku. Jedná se o rodinku kalousů ušatých, běžných sov naší vlasti, o jejichž přítomnosti víme již mnoho let, protože je slýcháme v noci zpívat, ale teprve letos, co si pamatuji, se nám takhle ukazují, až vystavují. Takové příjemné zpestření a pocit blízkosti k přírodě by se nám asi nemohlo podařit, kdyby parková část za naším pavilonem nebyla trvale nejklidnější částí naší nemocnice, ponechanou přirozenému vývoji, jako někde v lese. Přál bych si takové výjevy vídat častěji. Ukázal jsem je několika pacientkám, které mi ani nevěřily, že je něco takového možné vidět z oken naší nemocnice. A přece je! Přijďte se také podívat na strom, který nám léta nahlíží do oken a letos nám díky své blízkosti umožnil i toto vzácné setkání. NÁVOD NA DRAKA: -soví inspirace- -potřebujetepapírovou nákupní tašku krepový papír nebo stužky nůžky, provázek barvičky, fixy nebo pastelky TIPY VEVERKY ČIPERKY Na procházce v nemocničním parku najdete spoustu krásně barevného listí a různých přírodnin, které se budou náramně hodit na výrobu podzimní dekorace do pokojíčku. Ať už se rozhodnete pro sovu ze šišek nebo ze starých ponožek, vyrábění vám hezky vyplní večery, kdy už se brzy stmívá a přinese spoustu zábavy. Zapojte sourozence, kamarády, rodiče i prarodiče. Procházka spolu s následnou tvořivou činností prospěje vašemu zdraví víc, než vysedávání u televize či počítače.\n5 Telemetrické sledování ekg na interním oddělení Prim. MUDr. Jan Sekerka, interní oddělení Nový monitorovací systém křivky ekg má nyní k dispozici interní oddělení. Slouží pacientům hospitalizovaným na standardním oddělení. Monitoruje a hlídá jejich srdeční akci, kteří přitom nemusí být jen na lůžku, ale mohou se s vysílačem v kapse pohybovat po oddělení. Od letošního roku nabízí interní oddělení pro hospitalizované pacienty novou vyšetřovací metodu, která slouží ke zlepšení diagnostiky a následně i léčby pacientů s kardiovaskulárním onemocněním, zejména s poruchami srdečního rytmu. Jde o telemetrické sledování srdeční akce, které je používáno na standardním interním oddělení. Telemetrie je technologie umožňující měření na dálku a dálkový přenos dat. Původ slova pochází z řeckého tele vzdálený a metron měřidlo. Zařízení nepřetržitě zaznamenává, analyzuje a ukládá EKG křivku vybraných pacientů po dobu určenou lékařem. Sestává se ze dvou částí. Snímač je umístěn u vyšetřované osoby na přední straně hrudníku prostřednictvím 3 nalepovacích elektrod. Informace se telemetricky přenáší do počítače a zobrazují se na sledovacích monitorech jak v pracovně sester, tak i v pracovně lékařů. Součástí vysílače je signalizace, jejímž prostřednictvím může sledovaný pacient v případě potřeby přivolat sestru nebo použít tlačítko pro zaznamenání subjektivních potíží. Telemetrie umožňuje zvukové i vizuální alarmy, upozorňuje na aktuální změny dle nastavených parametrů /srdeční frekvence či arytmie/. V současné době máme vždy 4 záznamníky a sledovací monitory na každé standardní stanici interního oddělení. Pořízením telemetrického sledování se naše oddělení vyrovnalo interním oddělení ostatních srovnatelných nemocnic, kde podobné zařízení funguje již několik let. SETKÁNÍ NAŠICH BÝVALÝCH ZAMĚSTNANCŮ Dne se v prostorách MKS v Kyjově uskutečnilo setkání bývalých zaměstnanců Nemocnice Kyjov Tohoto přátelského posezení se zúčastnila ředitelka nemocnice Mgr. Danuše Křiváková a náměstkyně pro ošetřovatelskou péči Mgr. Veronika Neničková. V přátelském duchu, ve kterém se celé odpolední setkání neslo, probíhaly rozhovory všech 130 účastníků, kteří se živě zajímali o současné dění v naší nemocnici, ale také si zavzpomínali na svá léta, která zde prožili.\n6 NAPSALI JSTE NÁM Redakce si vyhrazuje právo na krácení příspěvků. Citujeme úryvek z u ze dne /Hodonín Dobrý den paní ředitelko. Chtěla bych Vám napsat, jak výborný personál máte na plicní ambulanci. Léčila mě paní doktorka Straková, v ordinaci jsou s ní dvě milé, hodné a neustále příjemné sestřičky. Chci Vás poprosit - budou-li nějaké odměny - tak tato ambulance si je opravdu zaslouží. S pozdravem Klimešová Dagmar Citujeme výňatek z dopisu ze dne Dobrý den. Dne 13. června se nám v kyjovské porodnici narodil zdravý a krásný chlapeček Antonín. Chtěli bychom tímto poděkovat veškerému personálu jak porodního tak i novorozeneckého oddělení za velmi vstřícný a profesionální přístup v této pro nás velmi emočně vypjaté chvíli. Děkujeme. Toník, Ludmila a jiří Brackovi Citujeme výňatek z dopisu ze dne /Uherské Hradiště Vážená paní ředitelko, na sklonku června jsem podstoupil drobný zákrok na Urologickém oddělení kyjovské nemocnice. Ačkoli nešlo o život, chci Vám přesto poděkovat za skvělou péči, profesionální přístup veškerého personálu na oddělení a samozřejmě panu primáři Krhovskému za jeho brilantní práci. S úctou Jan Dudek NOVINKA PRO PACIENTY Zahájení provozu ambulancí na Poliklinice v Kyjově Dne 13. října 2014 zahájila provoz chirurgická a ortopedická ambulance na Poliklinice, spol. s r. o., tř. Komenského 740/51, Kyjov. V ortopedické ambulanci budou prováděny především kontroly pacientů s chronickými obtížemi. V chirurgické ambulanci budou prováděny převazy po chirurgických výkonech a miniinvazivní výkony jako např. šití drobných ran, odstranění znamének, výrůstků, ošetření zarostlých nehtů. Nebudou zde ošetřováni pacienti se zlomeninami ani jinými úrazy. ČT Ordinační doba chirurgické ambulance: PO hod. ST hod. PÁ hod. Dne 1. října 2014 zahájila provoz stomatologická ambulance v prostorách naší nemocnice. Ordinační doba: ÚT ST ČT Ordinační doba ortopedické ambulance: hod hod hod hod\n7 Patologie má nového primáře Název oboru patologie je složen z řeckého pathos (=choroba) a logos (=nauka). Patologie je tedy nauka o chorobných pochodech a změnách v lidském organismu. Zajímá se o příčinu onemocnění i o mechanismus, jak k onemocnění dochází. jako asistent, později jako odborný V červnu letošního roku nastoupil do naší nemocnice do funkce primáře patologie Doc. MUDr. Aleš Pastrňák, CSc., zkušený odborník v oboru patologie. Doc. MUDr. Aleš Pastrňák, CSc. se narodil v Ostravě a po absolvování střední školy se rozhodl pro studium lékařské fakulty Univerzity Palackého v Olomouci. Původní zaměření studia bylo naprosto odlišné od oboru, kterému pak zasvětil svoji odbornou kariéru, jednalo se o stomatologii. Na patologii se ocitl jako demonstrátor během studia a práce ho natolik zaujala, že později zde pracoval jako asistent. Vzhledem k jeho vědomostem, dovednostem a zájmu pro obor, mohl promovat jako patolog. Po promoci nastoupil na oddělení patologie Fakultní nemocnice v Olomouci jako sekundární lékař, kde vydržel dva roky. Po této době se začal více věnovat pedagogické činnosti na Ústavu patologie lékařské fakulty Univerzity Palackého, kde začal pracovat nejdříve jako asistent, později jako odborný asistent a po splnění podmínek habilitace získal titul docent v oboru patologie. kde vydržel dva roky. Po této době se začal více věnovat pedagogické činnosti na Ústavu patologie lékařské fakulty Univerzity Palackého, kde začal pracovat nejdříve asistent a po splnění podmínek habilitace získal titul docent v oboru patologie. V letech vedl jako primář oddělení patologie ve šternberské nemocnici. Vlivem restrukturalizace provozu se ale oddělení uzavřelo a proto další dva roky pracoval jako vedoucí úseku patologie ve Štenberku a před nástupem do Kyjova několik měsíců jako řadový lékař v Prostějově. Již od dob studia se věnuje bohaté vědecko-výzkumné činnosti, kterou zúročil v publikacích v mnoha odborných českých a mezinárodních časopisech, v přednáškách, monografiích či učebních textech. Je spoluautorem celostátní učebnice Speciální patologie (vydáno v roce 1997 a nové přepracované vydání v roce 2007). V roce 1984 mu byla udělena Cena společnosti patologů J. E. Purkyně. Pedagogické činnosti se věnuje dodnes, když přednáší kapitoly speciální patologie na lékařské fakultě Univerzity palackého v Olomouci. Pane docente, co Vás zaujalo na nabídce pracovat jako primář patologického oddělení v nemocnici okresního typu? Co Vás přesvědčilo? Při své pedagogické činnosti na fakultě vychovávám studenty v teoretické rovině, chci si ale nadále zachovat přímý vztah k praxi. Mám svoji práci rád a nechtěl bych s ní ztratit kontakt. Přijmout místo primáře v Kyjově pro mě bylo výzvou ještě něco dalšího dokázat, učit mladé lékaře. Na oddělení bylo třeba provést mnoho změn, zavést nové metody vyšetřování, věnovat se zaškolení pracovníků. Vše zatím probíhá jak má. Vedení nemocnice plní své sliby, moji spolupracovníci jsou vstřícní a otevření vůči novým postupům. Co je na patologii jako oboru zajímavé, mnoho lidí ji má spojenou s mrtvolami Název oboru patologie je složen z řeckého pathos (=choroba) + logos (=nauka). Patologie je tedy nauka o chorobných pochodech a změnách v lidském organismu. Zajímá se o příčinu onemocnění i o mechanismus, jak k onemocnění dochází. Poznatky z patologie se uplatňují ve všech klinických oborech a významný je hlavně její přínos pro stanovení diagnózy pacientů, kteří přicházejí na klinická pracoviště. Vyšetřujeme vzorky lidských tkání získaných při operaci nebo při různých vyšetřeních. Vzhledem k novým legislativním změnám se dnes téměř nepitvá.\n8 Nabídka moderních sluchadel na foniatrické ambulanci ORL MUDr. Simona Gerhardová MUDr. Leoš Rousek ORL oddělení, foniatrická ambulance Rozšířené vyšetření plicních funkcí bodypletysmografie MUDr. Markéta Wenzlová, plicní oddělení V posledních letech se díky rychlému rozvoji nových technologií setkáváme i s narůstající nabídkou modernějších sluchadel. Naše ambulance tento technický rozvoj nejenom sleduje, ale snaží se ho uplatnit i v praxi tím, že vám, našim pacientům, přináší možnost získání toho nejlepšího typu sluchadla, který bude vyhovovat a bude vyroben přímo pro vaše ucho. Co je potřeba udělat pro získání nového sluchadla? Nejprve navštívíte otorinolaryngologickou ambulanci a absolvujete ušní vyšetření. Na jeho základě vám je doporučeno vyšetření sluchu na foniatrické ambulanci. Toto vyšetření je bezplatné, nebolestivé a provádí se v odhlučněné audio komoře, trvá pouze několik minut. Pokud je zjištěna určitá ztráta sluchu, nabídneme vám výrobu speciálního sluchadla, díky kterému máte možnost částečně získat ztracený sluch zpět. Při splnění určitých podmínek máte dokonce nárok získat od zdravotní pojišťovny finanční příspěvek na výrobu sluchadla. Vyzkoušení a výběr sluchadla probíhá v několika krocích. Nejprve vám vytvoříme přesnou ušní tvarovku, která bude vymodelována podle tvaru vašeho zvukovodu. Poté máte možnost vyzkoušet několik typů sluchadel a ten typ, který vám bude nejvíce vyhovovat, vám zajistíme. Nabízíme sluchadla digitální, programovatelná, závěsná i kosmetická nitroušní. Dále zajišťujeme servis a prodej ušních tvarovek, příslušenství ke sluchadlům /baterie, tovární tvarovky, čistící a sušící tablety / a dalších pomůcek pro sluchově postižené. Máte zájem o další informace? Rádi vám je poskytneme na telefonním čísle nebo přímo v ambulanci foniatrie. Plicní oddělení nemocnice Kyjov provádí komplexní diagnostiku a léčbu širokého spektra plicních onemocnění. Nedílnou součástí diagnostiky je vyšetření plicních funkcí, které zahrnuje základní spirometrii a rozšířené vyšetřovací metody umožňující získat komplexnější informaci o plicních funkcích, určit nepřímo měřitelné statické plicní objemy a kapacity, odpory v dýchacích cestách a hodnotit mechaniku dýchání. K tomuto vyšetření slouží vzduchotěsná pletysmografická kabina. Celotělová bodypletysmografie umožňuje změřit celkový nitrohrudní objem plynu a odpor kladený proudícímu vzduchu v dýchacích cestách, metoda je založena na principu Boyleova-Mariottova zákona (za izotermických podmínek je vztah mezi změnami tlaku a objemu plynu konstantní). Hlavními indikacemi funkčního vyšetření jsou zejména nemoci plic jako chronická bronchitida, chronická obstrukční plicní nemoc (CHOPN), astma bronchiale, intersticiální plicní procesy, ale prakticky všechny stavy spojené s dušností, kašlem, bolestí na hrudi, dále nemoci hrudní stěny, některá neurologická onemocnění a v neposlední řadě vyšetření před hrudní a velkou břišní operací. Bodypletysmografie je pro pacienty nezátěžová, vyžaduje však jejich spolupráci, a proto ji nelze provádět u pacientů v celkově těžkém stavu, se závažnými akutními infekcemi dýchacího ústrojí a u pacientů, kteří nejsou schopni setrvat v uzavřeném prostoru pletysmografické kabiny (klaustrofobie). Před vyšetřením by neměl pacient kouřit. Vyšetření provádí vyškolená zdravotní sestra a hodnotí lékař pneumolog. V ČR vycházíme ze standardu Evropské respirační společnosti (ERS) a Americké hrudní společnosti (ATS). Díky přesné znalosti plicních funkcí můžeme určit typ ventilační poruchy a diagnózu, monitorovat efekt léčby, stanovit prognózu nemoci. Vyšetření provádíme také pro posudkové a preventivní účely. Vyšetření kromě pneumologů mohou indikovat internisté, kardiologové, alergologové, neurologové, revmatologové a další specialisté.\n9 Oddělení nukleární medicíny pod novým vedením Začátkem srpna nastoupil na oddělení nukleární medicíny kyjovské nemocnice nový primář MUDr. Jan Musil - původem Jihočech, s úspěšnou profesní dráhou a zajímavými koníčky. Specialista jak se patří MUDr. Jan Musil se narodil v roce 1961 v Táboře. Po ukončení základní a střední školy se ze svého domovského města Soběslav vydal do Prahy, aby se po vzoru svého otce stal lékařem. Na Fakultě všeobecného lékařství Univerzity Karlovy v Praze (FVL UK) dosáhl celé řady úspěchů. 2 roky pracoval v rámci studentské vědecké a odborné činnosti (SVOČ) ve Farmakologickém ústavu FVL UK a stal se spoluautorem práce, která v roce 1986 získala 2. místo na fakultní konferenci SVOČ. Na závěr studia obdržel za své studijní výsledky Cenu rektora Univerzity Karlovy. Na fakultě se také seznámil se svou ženou, rovněž lékařkou. Po promoci v roce 1986 na něj čekal rok základní vojenské služby, po které již nic nebránilo v plném rozvoji odborné kariéry. V roce 1988 nastoupil MUDr. Musil na oddělení nukleární medicíny Nemocnice České Budějovice, kde byl na základě výjimky přímo zařazen do specializační průpravy oboru nukleární medicína, která zahrnovala také atestaci z vnitřního lékařství a tudíž i práci na interním oddělení budějovické nemocnice. Jeho zájem o oblast nukleární kardiologie ho zavedl na krátkodobé stáže prestižních domácích i zahraničních pracovišť (konkrétně na pražském radioizotopovém pracovišti IKEM a do městské nemocnice v Linci). Během působení v Českých Budějovicích se začíná rovněž věnovat přednáškové a publikační činnosti. Jelikož je obor nukleární medicíny spojen především s počítačovou technikou, začal se zabývat problematikou počítačových vyhodnocovacích a klinických programů a sám několik vlastních programů vytvořil. Proč právě nukleární medicína? Již během studia jsem inklinoval spíše k interním oborům stanovení diagnózy jako racionální postup, propojování faktů, někdy až detektivně dobrodružné. Internu jako takovou jsem pak považoval a stále z tohoto hlediska chápu jako skutečnou královnu medicíny. Bohužel je značně závislá na anamnéze, tedy na tom, co nám o své nemoci pacient prozradí, což nebývá vždy zcela adekvátní. Nukleární medicína ve své ještě nedávné historii vycházela ve velké míře z těchto klinických kořenů, avšak s dominující exaktností, včetně stále výraznějšího zahrnování počítačové techniky v následné etapě vývoje jsme v tomto měli náskok před ostatními medicínskými obory. Po úspěšném startu v budějovické nemocnici mu byl v roce 1996 nabídnut post primáře oddělení nukleární medicíny v Okresní nemocnici Tábor. Tuto nabídku přijal a zasloužil se o značné rozšíření spektra prováděných vyšetření a celkový rozvoj oddělení. I přes tento rozvoj se však vedení táborské nemocnice poněkud nepochopitelně rozhodlo pracoviště uzavřít. Proto MUDr. Musil odchází v roce 2003 do Nemocnice Rudolfa a Stefanie Benešov, jak jinak než na oddělení nukleární medicíny. I na tomto pracovišti zavádí metody, které se zde doposud neprováděly, do rutinní praxe zavádí i vylepšení stávajících diagnostických postupů. Po 11 letech už ale v benešovské nemocnici necítí další perspektivu rozvoje a na několik měsíců přechází do Oblastní nemocnice Příbram, odkud již jeho kroky směřují na Moravu do Nemocnice Kyjov. Ačkoliv je Kyjov vzdálen od mého bydliště v jihočeské Soběslavi (poblíž historicky známého Tábora) a město není velké, zastoupení kyjovské nemocnice v regionu a zvláště pak spád oddělení nukleární medicíny mě značně inspiroval opravdová Výzva. A abych řekl pravdu, zkusil jsem ve svém rozhodování použít i výše zmíněnou exaktnost skórovací systém pro a proti. A Kyjov výsledně zvítězil. Lékař, grafik, režisér, producent a cestovatel Nukleární medicína dovedla doktora Musila i k práci s počítači, která se pro něj stala koníčkem. Především úprava fotografií a střih videa jsou aktivity, které vyplňují jeho volný čas. Nejde však o jednoduchá amatérská domácí videa a fotografie, ale o projekty na vysoké úrovni, které vyžadují špičkový grafický software. Krátký čas se věnoval i tvorbě webových stránek, ale digitální video ho prostě uchvátilo. Zpočátku to s počítačovou grafikou nebylo snadné, díky malé výkonnosti počítačů zvláště pak práce s videem představovala často nerovný souboj, jehož výsledkem byly převážně jen krátké sekvence. Ale vývoj byl a je stále velmi rychlý, takže dnes je to o něčem úplně jiném. Každopádně jedna věc je technika, další schopnost a touha učit se a pak část hůře definovatelná něco, co musí být v člověku a co se až tak naučit nedá. Občas jsem měl i přednášky na uvedené téma, které jsem často začínal myšlenkou Co lze provádět v počítačové grafice? Všechno. Na závěr pak k posluchačům zopakování této myšlenky s dalším rozvedením: 1, Musíte ale mít stroj tedy patřičně výkonný počítač, který vás po technické stránce nesvazuje. 2, Potřebujete příslušný software. Obojí se dá koupit. A pak ta část 3, která se koupit nedá - která závisí na vás, na talentu, ale i píli musí se to umět, na což se bohužel často zapomíná V jeho videotéce najdete celou řadu dokumentů ze zemí, které navštívil. A že je z čeho vybírat. Se svou manželkou procestoval různé oblasti, v posledních letech jim učarovala jižní Asie. Manželka si moc přála navštívit Srí Lanku, tak jsme vyrazili. A bylo to opravdu úžasné. Jako další cíl jsme si dali Thajsko a Kambodžu, zvláště pak Angkor těžko někoho nechá chladným. Na Srí Lanku se příští rok budeme vracet s naší dcerou, která také propadla kouzlu jižní Asie a má velké cestovatelské plány letos byla v Indii, příští rok plánuje s námi Srí Lanku, pak Bali, Tibet a Nepál. Na cestu na Bali se možná zase přidáme i s ženou. Další koníčky: četba, cyklistika, filmy a hudba. Rád čtu hlavně detektivní romány, sci-fi, fantasy. V hudbě jsem odkojený rokenrolem a následným obdobím, takže stará škola Rolling Stones, Led Zeppelin, Deep Purple... Rád si ale poslechnu i něco novějšího, zvláště hudbu vycházející z keltských motivů v tom se shodujeme s ženou. Od malička jsem byl také vášnivý rybář, toto hobby jsem provozoval i závodně. Ještě když byla dcera malá, brával jsem ji na ryby. Teď už ale na rybaření nezbývá moc času, snad až v důchodu. Ale to je ještě daleko a přede mnou je spousta práce. Nebo si to aspoň říkám, protože jsem člověk, který se nezastaví, pořád potřebuje něco tvořit.\n10 Dárci dětem Bc. Renata Masaříková vrchní sestra dětského oddělení Když se dítě ocitne v nemocnici, je to vždycky stresující událost. Snažíme se proto podmínky pro pobyt dítěte na našem oddělení neustále zlepšovat. V žádném případě bychom se neobešli bez vydatné pomoci jednotlivců, sdružení, obcí či firem našich sponzorů. Již v půli roku k nám přišli předčasně dva další noví mikulášové, a to v podobě paní Jany Juříkové (jednatelka firmy Decro Bzenec) a paní Ing. Alexandry Slusarové (místostarostka obce Kelčany), které se zasloužily o sbírku, na jejímž konci bylo sedm TV s DVD a navíc ještě tři infuzní pumpy, dva radiomagnetofony, dětské digitální a bezdotykové teploměry, omalovánky a pastelky. K akci se připojily kromě Kelčan a firmy Decro Bzenec i obce Ždánice, Vlkoš, Ježov, Šardice a Skalka. Také město Kyjov se letos podílelo na sponzorství a starosta Mgr. František Lukl předal našemu oddělení výtěžek z aukce olympijských holin ve výši 9700 Kč. A tak jako již několikrát i letos nám přišel pan ing. Novotný za Nadaci Křižovatka předat deset monitorů dechu. Poděkování patří firmám Kordárna Plus, a.s. a PRO.MED. CS Praha a.s., které poskytly nadaci finanční obnos. Občanské sdružení Občané za Nemocnici Kyjov ukončilo svoji činnost a finanční částku, která zůstala na jeho účtu, věnovalo dětskému oddělení. Byla to částka Kč, za které jsme pořídili čtyři nové matrace. K matracím přibyly i nové polštáře a přikrývky. Koupit jsme je mohli díky sbírce, kterou uspořádalo SRPŠ Bzenec. Vybraná částka činila 7000 Kč. My jsme na oplátku pro školáky bzenecké základní školy uspořádali prohlídku našeho oddělení, která se jim moc líbila. Zmínit musím i občanské sdružení Nedoklubko, se kterým začalo naše oddělení spolupracovat, a jejich projekt Mámy pro mámy. Toto sdružení tvoří maminky předčasně narozených dětí a další dobrovolníci, kteří vyrábí drobné dárečky. Zástupkyně tohoto sdružení nám přinesla již spoustu pletených soupraviček, čepiček, ponožek, přáníček a jiných dárečků pro naše kyjovské mamky. Všem štědrým sponzorům a příznivcům našeho oddělení mnohokrát děkujeme. ÚPRAVA PROVOZU NUKLEÁRNÍ MEDICÍNY PŘÍPRAVA RADIOFARMAK Od září letošního roku do ledna příštího roku se rozběhnou stavební a technologické úpravy části provozu nukleární medicíny - přípravy radiofarmak. Toto odděleni se nachází v pavilonu B u hlavního vstupu do areálu nemocnice. V průběhu rekonstrukce dojde k dočasnému přemístění části oddělení do náhradních prostor, což může způsobit drobné potíže v orientaci pacientů a může docházet ke zvýšenému hluku v budově. Věříme však, že nově zrekonstruované prostory přinesou všem /personálu i pacientům/ zvýšený komfort. Děkujeme za vstřícnost a trpělivost.\n11 Zateplení a výměna oken gynekologického a dětského pavilonu Nemocnice Kyjov Dvanáct let mamografického screeningu v kyjovské nemocnici MUDr. Andrea Strýčková, lékařka mamografického screeningu Pavilon gynekologický a dětský se nachází na severozápadní straně areálu Nemocnice Kyjov. Stávající objekty pocházejí z poloviny 40-tých let. Pavilon má 2 až 4 nadzemní podlaží. V objektu se v současné době nachází oddělení oční, gynekologické, porodní a dětské, a také samostatný subjekt zřizovaný krajem Dětské centrum. V termínu od 09/ /2014 proběhla za provozu výměna všech otvorových prvků a zateplení vnější fasády, střechy a zároveň rekonstrukce balkonů. Na základě energetického auditu je předpoklad každoroční úspory nákladů 1 mil. 540 tis. Kč. Tato akce byla spolufinancována ze strukturálních fondů EU prostřednictvím Operačního programu Životní prostředí a investiční dotace zřizovatele Jihomoravského kraje. Výše nákladů dosáhla 22 milionu korun. Nemocnice Kyjov pokračuje v úspěšném využívání dotací ze strukturálních fondů EU a ve spolupráci se zřizovatelem, Jihomoravským krajem, chystá postupné zateplování dalších objektů areálu. V příštím roce v prvním pololetí bude probíhat zateplení a výměna oken pavilonu ORL. Jsou připraveny projektové dokumentace na zateplení budov - plicního pavilonu a pavilonu, kde se nachází onkologie, oddělení nukleární medicíny a lůžkové rehabilitace. Na podzim loňského roku a na jaře letošního roku proběhla regenerace vegetačních prvků areálu Nemocnice Kyjov. Za pomocí dotací z fondů EU a vlastních investic došlo k odstranění dřevin ze zdravotních, bezpečnostních a kompozičních důvodů a následně k nové výsadbě, která zachovává a doplňuje současnou kompozici parku. V uplynulých třech letech už proběhla výměna oken a zateplení budovy kožního oddělení a interního pavilonu. Již 12 let patří naše pracoviště mezi akreditovaná mamografická centra a podléhá tak přísným pravidlům týkajících se personálního a přístrojového vybavení. Od roku 2011 vyšetřujeme na moderním digitálním mamografu a na začátku letošního roku jsme pořídili i nový ultrazvukový přístroj. Ročně vyšetříme vice než žen. Kromě žen ve screeningovém věku tzn. starších 45-ti let, vyšetřujeme preventivně ženy mladší. U žen do 40 let se prsy preventivně vyšetřuji ultrazvukem. Vyšetření není hrazeno zdravotní pojišťovnou a musí se tedy platit hotově. Na našem pracovišti stoji ultrazvukové vyšetření pouze 300,-Kč. Mnohé zdravotní pojišťovny pak zpětně vyšetření proplatí. V současné době navíc probíhá v Nemocnici Kyjov opět projekt ŽENY ŽENÁM. Stejně jako loni poskytuje společnost Avon poukazy na vyšetření. Tímto přispěje částkou 200 Kč na každé sonografické nebo mamografické vyšetření prsu ženám, které nemají nárok na bezplatný screening. To znamená, že jsou buď mladší 45 let nebo chtějí podstoupit vyšetření v kratším než dvouletém intervalu. Projekt probíhá v době od do Bližší informace na\n12 Křížovka o ceny Trénujte mozek a vyhrajte jednu ze tří cen, které do soutěže věnovala Lékarna Nemocnice Kyjov. Správné řešení tajenky, které ukrývá příjmení osobnosti spjaté s naší nemocnicí, zasílejte do na Do předmětu uveďte heslo Naše nemocnice. Vyhrává v pořadí desátá, dvacátá a třicátá doručená správná odpověď. Jména výherců zveřejníme v příštím vydání NN. nenatahuj anglické zájmeno jednotka procesoru jméno TV hlasatele cizí m.jm stadium žab nápověda: ars, ALU, Peule červené barvivo slovní druh známá salaš (CHE) zkratka pro kus konec expr. bajkař párový gen zn. hliníku osrdečnice TAJENKA sladké plody dub (angl.) umění (lat.) puls saponát dvakrát římsky 50 kosm. zn. trumfy 2.p.mn.č. anglický zápor cizí TV stanice sůl (lat.) No, já bych začal tou dobrou zprávou. Bude se o vás psát v lékařských sbornících. zdroj: web Zveme Vás na zpívání u vánočního stromečku v v areálu Nemocnice Kyjov Již v příštím vydání občasníku NAŠE NEMOCNICE se můžete těšit na zařazení zcela nové rubriky: Z HISTORIE NEMOCNICE, kde vás budeme průběžně seznamovat s archaickými nástroji z našich sbírek, technikami a metodami již opuštěnými a také s příběhy osobností, jejichž život byl s nemocnicí neodmyslitelně spjatý. PŘÍJEMNÉ I POUČNÉ ČTENÍ VÁM PŘEJE KOLEKTIV AUTORŮ. S malým občerstvením pro všechny zpěváky akce se uskuteční v rámci projektu Česko zpívá koledy Občasný magazín nejen pro pacienty. Vydává Nemocnice Kyjov p. o. Grafické zpracování a tisk A studio group, spol. s r. o. Náklad 5000 ks Adresa redakce: Nemocnice Kyjov, Strážovská Kyjov tel.: