Červen 2014 « Archiv | Nick's world of books\nTogether All Around the World - 7. zastávka - Rakousko\n30. června 2014 v 19:21 | Snow Fairy | Together All Around the World\nmoc vás všechny zdravím v tento ráno deštivý a zamračený den, odpoledne užý snad jenom zamrečený a jak tak koukám, tak nám začíná trochu vykukovat sluníčko při západu. Tak trochu doufám, že i přesto, že je dnes den tak na zalezení do postele, vás tento článek potěší a třeba vám vnese do dnešního dne trochu více sluníčka.\nNo, nicméně jste určitě pochytili, kam dnes vyrážíme. Ano, k našim sousedům, do Rakouska. Cesta do Rakouska je jedna z takových těch reálnějších, kam se můžete dostat relativně každý den. Rakousko je ale krásná země, která by se neměla přehlédnout. Nabízí pro každého tolik možností a pro nás v Česku je největší výhoda v tom, že nění až tak daleko.\nTakže vyrážíme. Rakousko je bohaté na kulturu a historii díky svým několika přenádherným katedrálám nebo palácům.\nMezi prvními navštívíme Belveder. Potom se půjdeme podívat na Katedrálu Stephansdom, zavítáme k významné umělecké památce Hundertwasserhaus a nakonec k paláci Schönbrunn. A abychom celé dny nechodili jenom po památkách, tak půjdeme i za zábavou do úžasného a legendárního Prateru!\nTak co, bude se vám to líbit? :)\nA jakými jazyky se v Rakousku domluvíme? Úředním jazykem je němčina, kterou mluví téměř celá země. Vyskytuje se zde také rakouská obdoba klasické němčiny, která je zachycena ve specializovaných slovnících. Dále se zde mluví alemanštinou a bavorštinou. Kromě těchto jazyků zde můžete zaslechnout také burgenlandskou chorvatštinu, slovinštinu a maďarštinu.\nAle opět se vám povede krásně domluvit i angličtinou. Rakušané, převážně tedy v obchodech a restauracích, jsou určitě v angličtině aspoň trochu sběhlí, takže když se je na něco zeptáte anglicky, opět určitě nešlápnete vedle.\nMěsto, ve kterém budeme obcházet všechny památky, je Vídeň, jak jistě víte, hlavní a také nejlidnatější město Rakouska a také město, kde se toho nejvíce děje a kde najdete všechno, co jenom potřebujete a po čem toužíte.\nPrvní pamatákou bude palácový komplex zvaný Belveder, o němž si myslím, že většina z vás už slyšela, když ne něco bližšího, tak ten název by vám mohl být maličko známý. Byl postavený podle návrhů architekta Johanna Lucase von Hildebrandta pro prince Evžena Savojského, což byl kromě princovského postavení také velmi významný vojevůdce. Belveder je rozdělen na dvě části, velmi jednoduše pojmenované jako Horní a Dolní Belveder. Součástí celého komplexu je oranžérie, palácové stáje a rozsáhlá nádherná zahrada. V současnosti Belveder slouží jako umělecké muzeum. Zajímavostí je, že v roce 1752 koupila Dolní Belveder císařovna Marie Terezie, ta ho ale nikdy nevyužívala. Nakonec ho v letech 1899 až 1914 používal jako sídlo arcivévoda Františet Ferdinand d'Este. V 19. století byl Horní Belveder využívám jako galerie a sídlo zábavy. V blízkosti Belvederu se pořádají různá cirkusová představení. Jestliže budete chtít navštívit Belveder, je nejlepší koupit si kombinovanou vstupenku, která vám bude platit až do konce roku nebo rok od data zakoupení, s ní se můžete podívat na Horní i Dolní Belveder, na Zimní palác a Dům 21s, což je muzeum moderního umění. Pro dospělé je stojí vstupenka 30 euro, což je v přepočtu na české koruny přibližně 810 kč, není to právě málo, ale na druhou stranu to na celý jeden rok není ani tolik moc a myslím, že to za to stojí. Navíc, není to vstupenka na jeden den, což je také poměrně příznivý fakt. Pro děti a dospívající do 18 let je potom vstup zdarma. Na všechny vstupy se podívejte TADY. Najdete tam i jiné možnosti vsupenek.\nOd Belvederu se posuneme dál, a to do katedrály Stephansdom nebo St. Stephan Cathedral nedo katedrála Svatého Štěpána. Je to jedna z nejvýznamnějších rakouských gotických památek a Rakušani jsou na ni právem hrdí. Uprostřed západního průčelí katedrály se nachází tzv. Obří brána, která tvoří hlavní vstup do kostela. Je to jeden z klasických ústupkových portálů a nad bohatě zdobeným kládím lze pozorovat různá zajímavá zjevení v podobě bájných zvířat, se nachází za sebou seřazených 12 apoštolů vzhlížejících k tympanonu, na němž je vyobrazen Ježíš s dvojicí andělů.\nPodle starších údajů je šířka katedrály 111 stop, délka 333 stop a jižní věž je s ohledem na ne úplně přesné měření v minulosti vysoká 348 stop.\nOpět se přesuneme do jiné části Vídně, k zámku Schönbrunn. V 2. polovině 18. století až někdy do roku 1918 se používal jako letní rezidence rakouských císařů. Kolem zámku jsou rozsáhlé prostory a zahrady, které byly společené se samotným zámkem zapsány na seznam světového dědictví UNESCO.\nZámek čítá 1440 místností a 200 kuchyní, z čehož je jich přístupných asi 45. Interiér je zařízen ve stylu rokoka a zahranuje křištálové lustry a kachlová kamna. Součástí zámku je i výzmnamný Zrcadlový sál, ve kterém, jakožto zázračné dítě, hrál mladičký šestiletý Wolfgang Amadeus Mozart. V Čínském oválném kabinetě pořádala Marie Terezie tajné konference a v letech 1814 - 1815 se ve Velké Galerii uskutečnil Vídenký kongres.\nZámek má, jak jsem říkala, okolo velké prostory, kde najdete zoologickou zahradu, Gloriettu, kde je v překrásné stavbě kavárna, takže pro milovníky kávy místo jako stvořené. Kromě kavárny se zde pořádají večery s živou hudbou a nejkvalitnějšími muzikanty hrajícími hudbu od klasiky po jazz, což můsí být naprosto úchvatný zážitek. Dále je součástí i zahradní labyrint, Palmenhaus - pavilon, v němž jsou rostliny z pralesů ze všech kontinentů. A nakonec je součástí také tzv. Wüstenhaus neboli Pouštní dům, což je budova s historickými slunečními hodinami z roku 1904. Dům se nachází hned naproti Palmenhaus.\nTeď se od historických katedrál, zámků a paláců přesuneme k modernějšímu umění, které je pro Rakousko také velmi významné. A to je Hundertwasserhaus. Jedná se o nejznámější stavba umělce architekta Friedensreicha Hundertwassera ve Vídni. Původní fukce domu bylo ubytování pro sociálně slabší lidi, nakonec má spíše funkci turistické atrakce.\nVzhled domu je odrazem Hundertwasserových celoživotních myšlenek a tvrzení. Proto taky neobsahuje rovné nebo jakýmkoli způsobem pravidelné linie. Fasáda je barvena nespočtem barev a po celém domě se táhnou popínavé rostliny.\nA nakonec se trochu zabavíme v Prateru. Na to jsem čekala i já. Prater je vídeňský zábavní park, který se rozkládá na břehu Dunaje. Původně sloužil Prater jako místo, kde mladí šlechtici a šlechtičny strávili odpoledne na svých kočárech. Později se stalo místo, kde Prater stojí velice oblíbeným a nakonec se z něj stal zábavní park, jak ho známe dnes. V současnosti také Prateru vládnou vyhlídková kola. Zaručuju vám, že tohle je místo, kde to budete zbožnovat. Vyplaví se vám adrenalin, rozbuší se vám srdce, občas vám vyletí oči z důlků a z vašeho pečlivého účesu nezbude nic než vrabčí hnízdo, na několik dní vám odejdou hlasivky, možná se vám trošku obrátí žaludek, ale náramně, náramně si to užijete. Já kdybych mohla, tak jedu okamžitě, teď hned, znovu, protože jsem tam byla jednou, ale do teď na to vzpomínám. Naprosto úžasná zábava. Všechny atrakce přímo lákají na to je vyzkoušet, ale ani jeden z kolotočů není až tak levnou záležitostí, ale nikdo nikomu nebrání si vyzkoušet všechny, samozřejmě. Já doporučuji určitě horskou dráhu, Space Shot, ale hlavně Extasy, z toho mám točení hlavy doteď, ale nic jsem si snad v životě tolik neužila hlavou dolů jako právě tuto atrakci. Jednou bych se ráda nechala vyvázt na 117 metrů vysokou vež, nebo také vídeňský řetízkáč, jak chcete. Příště, jak pojedeme, chlapci, tak jdu na řetízkáč a nic mě nezastaví. :D\nDoporučuju tohle místo na 100000000% navštívit, pokud budete někdy na návštěvě ve Vídni.\nVyhlídkové Obří kolo, které jsem sama fotila při návštěvě Prateru\nA nakonec ještě pár vychytávek, lahůdek, zajímavostí. Pro shopaholiky jako jsem já, je v Gerasdorfu, pár kolimetrů od centra Vídně, opravdu obří ochodní dům se 150 obchody, který se jmenuje jednoduše G3 Shopping Resort. Je to opravdu velikánský a rozsáhlý obchodní dům, kde je i jeden z nejlepších a a nejznámějších obchodů s oblečením, Primark. Primark je taky opravdu velký, takže tak minimálně hodinu, hodinu a půl si něj čas vyhraďte, než se vyřádíte na všem to oblečení, to opravdu zabere čas, ale také vám doporučuji se tam stavit. Je to skvělá příležitost, jak si ulovit pár kousků skvělého oblečení za opravdu příznivé ceny. Navíc je v G3 i docela velký obchod s knihami, sice v němčině nebo ještě případně v angličtině, ale jako památku na Rakousko si odvézt knížku v němčině, není vůbec špatný nápad, ne? :)\nJá bych opravdu stejně neodolala. Vyfotila bych si Primark tak jako tak. A tady ho ode mě máte.\nElfride Jelineková, rakouská spisovatelka, autorka děl Milovnice, Vyvrhelové, Pianistka, Slast, Lačnost a spousty dalších, dostala nejedno literární ocenění, ale v roce 2004 dostala také to největší, po kterém touží téměř každý umělec, a to Nobelovu cenu za literaturu.\nBertha von Suttner, rozená hraběnka Kinsky ze Vchynic a Tetova, byla česko - rakouská pacifistka, publicistka a spisovatelka. Osobně se znala s Alfredem Nobelem a byla pro něj velkou inspirací při myšlence ocenování vědců a umělců za nejlepší přínos lidstvu. A byla to právě Bertha, kdo měl asi největší vlilv na vytvoření tohoto oceňování. Svým uměním a psaním se stavěla proti válce, obhajovala svobodu a mír a svobodnou vůli každého člověka. Její nejslavnější dílo s názvem Die Waffen Nieder mělo velký ohlas, bylo přeloženo do několika světových jazyků a opětově vydáno, o tomto díle sám Nobel řekl, že se pomalu blíží k tomu, aby změnilo svět. Bertha se do historie zapsala také tím, že jako první žena vůbec dostala Nobelovu cenu za mír.\nA ted vám řeknu, co bych si s sebou vzala za knihu. Byla by to Žena v černém: Anděl smrti od Martyna Waitese. Je to za první kniha, kterou jsem ještě nečetla, ale opravdu se na ni těším. A za druhé mi to tak nějak sedí, sice ne přímo k Vídni, ale mě osobně by se na cestu Rakouskem líbila. :)\nPohled na noční Vídeň\nPohled na katedrálu Svatého Štěpána.\nPohled na Schönbrunn v západu slunce\nPohled z žabí perspektivy na Obří kolo v Prateru\nPohled na centrifubu v Prateru při západu slunce\nPohled na Vídeň a řeku Dunaj v noci\nPohled na vídeňský řetízkáč z žabí perspektivy\nPohled na jednu část Prateru z výšky vídeňského řetízkáče\nNoční Prater s ohňostrojem\nDoufám, že se vám zastávka ve Vídni líbí. Je to jedno z měst, které jsem si ve světě zamilovala a kdyby bylo více peněz a možností, tak tam jezdím co nejčastěji, protože Vídeň přece jenom není tak daleko a za tu návštěvu stojí utratit nějaké to kapesné. Opravdu Vídeň je jedním z měst mého srdce a strašně ráda na návštěvu v Rakousku vzpomínám, i když jsem si neprošla všechny ty památky, které zmiňuju v článku. Ale i tak doufám, že vám se tady tato cesta líbí a že se tam třeba jednou podíváte a vzpomenete si, že jsem vám o tom někdy psala. :)\nDalší zastávku čekejte nejspíš opět v pondělí, protože o víkendu mi to opět nebude moc vycházet. Ale určitě se těšte na další výlet.\nZatím se mějte nádherně, čtěte a užívejte si PRÁZDNIN! :)\n29. června 2014 v 17:33 | Snow Fairy | Inspiration\n28. června 2014 v 14:49 | Snow Fairy | On My Wishlist\nReviews - Ztracená naděje\n27. června 2014 v 17:27 | Snow Fairy | Reviews\nŽánr: YA, New Adult, Psychologický román, Romance, Moderní,\nOriginální název: Loosing Hope\nColleen Hooverová okouzlila čtenáře románem Bez naděje, příběhem toho, co se stalo, když dívka jménem Sky potkala dávno ztraceného přítele z dětství, Deana Holdera. S Holderovou pomocí odhalila Sky šokující rodinná tajemství a vyrovnala se s city a vzpomínkami, které v ní zanechaly hluboké jizvy. Bez naděje byl Skyin příběh. A ve Ztrácení naděje se konečně dozvíme pravdu o Deanu Holderovi\nMnohokrát děkuji nakladatesltví YOLI za poskytnutí knihy k recenzi!\nKdyž je člověk dítě, spousty důležitých věcí si ani neuvědomí. Holder už od malička ztrácel naději. Je to třináct let, co byla jeho a jeho sestry nejlepší kamarádka unesena, je to třináct let, co je nezvěstná a co ji vidí v každé holce, kterou zachytí byť jen pohledem. Je to třináct let, ale Holder ji nikdy nepřestal hledat. A jeho beznaděj začala narůstat s únosem Hope. Myslel si, že už nemůže ztratit víc. Ale jeho sestra se rozhodla udělat něco, co mu ji vzalo také. Dva Holderovi nejbližší lidé jsou pryč. A on má pocit, že nemá vůbec nic, jenom svou vlastní, bodavou a nezměrnou beznaděj a prázdnotu kolem sebe.\nAle co když je možné, aby zase našel kousek své naděje? Co když by Sky mohla vrátit Holdera zpět do života a utrhnout trochu z jeho beznaděje. Vyléčit část jeho duše, kterou si myslel, že už vyléčit nepůjde?\nMyslím, že Holdera vám ani moc představovat nemusím. Z knihy Bez naděje ho můžete znát líp a mnohem dokonaleji, než bych kdy byla schopná vám ho popsat tady.\nA pokud se vám líbila Bez naděje, Ztracenou naději budete milovat. A možná ještě mnohem, mnohem víc.\nKdyž jsem zjistila, že Colleen Hoover se svou druhou knihu do série rozhodla napsat na chlup se stejným příběhem, říkala jsem si, jak to asi může dopadnout?\nVšeobecně takové série moc ráda nemám, protože číst úplně stejný příběh, jenom z úhlu pohledu někoho jiného, je tak trochu, jak to říct, krátkozraké a svým způsobem i nudné, třeba i přesto, že příběh z prvního dílu se vám líbil.\nStejný princip zvolila i autorka Krásné katastrofy, Jamie McGuire, s knihou Učiněná katastrofa a i když jsem se do prvního dílu zamilovala, tak ten druhý byl opravdu hodně na nic. Trochu jsem se bála, že stejný případ bude i Ztracená naděje. Ale Colleen nejen mě, ale všem ukázala, že i když se jedná o stejný příběh dvou lidí a jejich životech, nemusí být vše hned od počátku šedé a na úplně stejné. Upřímně mohu říci, že Ztracená naděje byla ještě o hodně lepší než Bez naděje a to už samotná Bez naděje byla opravdu perfektní.\nMoc jsem sice zpočátku nevěřila, že se může být Ztracená naděje ještě lepší, ale opravdu byla. Celý příběh z Holderova pohledu vyzněl úplně jinak, byl takový povedenější a o hodně emotivnější. Chlapecký pohled na takový přáběh byl nejen nádherně čtivý, ale také střízlivější a takový, že jste se do něj dokázali úžasně vžít. Když se Holder vzteká, máte chuť se vztekat s ním, když je smutný, jste smutní s ním a když hledá svůj kousek místa v životě, když hledá svou naději, hledáte zároveň tu svou. Uvědomujete si, že žít život i s těžkostmi a smutkem, je reálné a že se to dá zvládnout, protože Holderův temperament a horkokrevnost jsou až neskutečně motivující. Ale je to Holder a kromě emocí, byla kniha i neskutečně vtipná a s Holderovým kamarádem Danielem dostal pojem přátelství úplně nový a úžasný rozměr.\nNavíc tady můžete nahlédnout i do situace okolo jeho sestry a jakou ztrátu vlastně sám s jeho maminkou prožívá. Dopisy, které psal svojí sestře do deníku, i když věděl, že ona si je už nikdy nepřečte, byly plné emocí a Holder si tak ukládal svou zlost, svůj strach, svou naději na stránky papíru, místo, aby je dusil v sobě a utápěl se ve smutku, kterého už má tak dost.\nTěžko se to popisuje, ale Ztracená naděje má v sobě něco dokonale autentického, motivujícího, co vás povzbudí do života. Co vám dodá naději se hnout dál a nestát na místě, ukáže vám, že tu sílu k tomu pokračovat máte v sobě, i když ji možná necítíte. Určitě doporučuji Ztracenou naději všemi slovy, které jsem našla, ale i těmi, která zůstala nevyřčena a která hledáme každý den ve svých vlastních srdcích!\nBylo nebylo (78)\n26. června 2014 v 18:05 | Snow Fairy | Bylo nebylo...\n- "Překulila jsem se na záda a po tvářích mi začaly stékat horké slzy."\nReviews - Čistý\n25. června 2014 v 19:19 | Snow Fairy | Reviews\nŽánr: YA, Dystopie, Poskapokalyptický, Horor, Fantasy, Sci-fi, Romance, Moderní, Teen\nPressia si toho z Explozí ani ze života Předtím moc nepamatuje. Přespává ukrytá ve skříňce v ruinách starého holičství, kde žije se svým dědečkem, a myslí na to všechno, co je pro ni nenávratně ztraceno - jak ze světa zábavních parků, kin, narozeninových oslav, tatínků a maminek zbyl jen popel a prach, jizvy, trvalé popáleniny a zdeformovaná lidská těla. Jenže teď, když dospěla do věku, kdy se musí všichni hlásit k milici, kde z nich buď vycvičí vojáky, nebo je, jsou-li příliš postižení a slabí, využijí jako živé cíle, už Pressia nemůže dál předstírat, že je malé dítě. A rozhodne se pro útěk.\nExistují ovšem i takoví, kteří apokalypsu přečkali bez postižení. Čistí. Přežívají v bezpečném úkrytu za zdmi Dómu, který chrání jejich zdravá, uměle zdokonalovaná těla. Jenže Partridge, jehož otec je jedním z nejvlivnějších lidí v Dómu, si připadá izolovaný a osamělý. Jiný. I jeho trápí pocit ztráty - možná proto, že se jeho rodina rozpadla, otec je emocionálně odtažitý, bratr spáchal sebevraždu a matce se do tohoto útočiště vůbec dostat nepodařilo. Nebo za to snad může jeho klaustrofobie: pocit, že tenhle Dóm se stává kolébkou mimořádně bezohledného režimu. Takže když z jedné nechtěně prohozené poznámky vyvodí, že jeho matka možná stále ještě žije, rozhodne se Partridge dát svůj život v sázku a uprchnout z Dómu, aby ji našel.\nMnohokrát děkuji nakladatelství Jota za poskytnutí recenzního e-booku knihy před vydáním!\nOsud Pressii a Partridge, byl sepsán dlouho předtím než započaly Exploze a svět Předtím prakticky zmizel. Dlouho předtím než se lid rozdělil na dvě části. Na Dóm, kde je teplo, světlo, zdraví a kde zdánlivě nikomu nic nechybí. Lidé jsou zdraví a nemají jediného postižení. A na svět okolo, kde jsou lidé nemocní, každý den čěkají na smrt a umírají a jejich těla jsou zrůdně zdeformovaná, protože se jim nepodařilo uniknout před Explozemi. Čistí a jako odvrácená strana měsíce ti venku, kteří se raději schovávají ve stínech.\nPressia je ze světa okolo. Jediná rodina, která jí ještě zbývá je dědeček, který je ale také už velmi nemocný a od smrti ho moc nedělí. Partridge žije uvnitř Dómu, kde má díky svému otci výsadní postavení, jenž mu ale také značně ztrpčuje život. Životy Pressii a Partridge už se nemohou lišit více, už si nemohou být více vzdálení než si jsou teď. Navzájem si jsou cizí a cizejší. Ale co když jsou jejich životy plné tajemství, kterým nerozumí a všechno je nakonec úplně jinak?\nOba na vlastní kůži zjistí, že chytit se do pavučiny lží je až příliš jednoduché...\nKdyž přišli Exploze, Pressia byla ještě malá a útěchou jí byla její milovaná panenka, kterou nedávala z ruky. Teď už se panenky nikdy nezbaví, bude s ní žít navždy, bude s ní navždy spojená. Doslova.\nJakkoli se svět zdál nesnesitelný, změnil se a obyvatelé, kteří žijí mimo Dóm nejsou nikdy v bezpečí. Za každým rohem, na každém kroku, na ně může číhat nebezpečí a smrt.\nJulianna Baggott mě tedy hodně překvapila.\nObálka vypadá nádherně, tak trochu mírumilovně a mysticky, étericky. Anotace už naznačuje, že se nebude jednat o žádnou sladkou romantiku. Ale když jsem si ji četla já, tak to, co jsem si nakonec přečetla v knize, to jsem čekala snad úplně nejméně, ba dokonce bych si něco takového nepředstavila ani ve svých nejhorších nočních můrách.\nOno vymyslet v dnešní době dystopickou, postapokalyptickou nebo sci-fi knihu, která by měla originální příběh, ale který by zároveň nebyl úplnou slátaninou, je opravdu pořádný oříšek a ne každému autorovi, nebo autorce, se to povede. Julianna ale byla až nemilosrdně originální.\nDomy hrůzy za městem smetl temný vír.\nNemocný duše toulaj se kolem.\nDávej si bacha, stáhnou tě pod zem.\nA když říkám nemilosrdná, tak to myslím také doslova. Julianna stvořila něco tak morbidního a kontroverzního, že i když já osobně mám horory moc ráda, nevadí mi drsné scény, to všechno snesu, ale u některých částí Čistého se mi udělalo poněkud nevolno. Předem vás upozorňuji, že Čistý opravdu není pro slabé povahy. Ale nemohla bych ani říct, že je to špatný nápad, používat takové morbidní a občas i poměrně nechutné prvky literatury. Byl to risk, to určitě ano. Protože ne u každého člověka na světě se takový příběh setká s úspěchem. Jsem si ji stá, že někdo by knihu ani nemusel dočíst.\nNicméně je dobré, že někdo přišel s takovým námět do knižního světa. Vím, že na světě existují i další a možná ještě o hodně morbidnější knihy, ale přece jenom se takový krok vždycky aspoň trochu cení.\nKaždopádně bych se úplně vyhnula porovnávání s Hunger Games nebo s dalšími dystopickými knihami. To opravdu není dobrý nápad. Protože ať jsem se snažila jak chtěla, nenašla jsem jedinou podbnost, kromě žánru, která by sváděla k porovnávání. Čistý je kniha úplně jiného vyznění a předává také úplně jiné poselství než Hunger Games, takže za mě je porovnávání v tomto případě absolutní tabu!\nZ kostí si polívku uvaříš\nJá Juliannu za tuto knihu velmi obdivuju. Protože i když je bizarnost a morbidní vyznění hodně výrazným faktem, který jen tak nezmizí, dokázala zároveň zachovat i dějovou linku, příběh, který se od začátku vyvíjí a roste. Sice jsem toho ke konci knihy už měla tak akorát, za mě by knížka klidně mohla mít o pár desítek stran méně,\nmožná by tím příběh ještě trochu více vystoupil. Ale svůj účel, hádám, splnil. Překvapil mě, a to hodně, čímž se pro Čistý stal hned dvojnásobně překvapujícím. Sice bych\nřekla, že částečně se výsledek dá předvídat, ale o moment přakvapení tak jako tak nepřijdete. To, jak se rozřešení celé záhady skrývá přímo před vámi a postavami, jak se nenápadně drží každé stránky, ale nikdy by vás nenapadlo, že ho máte přímo pod nosem, to bych označila přímo za geniální.\nPostavy se také povedly. Při prvním setkání s několika postavami, jsem si říkala, že se mi asi nebudou moc líbit, ale nakonec jsem si oblíbila všechny ty nejvýraznější, kterým dala autorka nejvíce vyznít. Julianna výběrem postav obsadila opravdu široké spektrum osobnostních povahových rysů: padouchy tělem krví, ďáblíky s anděly v tělě, povahu alias tichá voda břehy mele, zatvrzelý, ale s dobrým srdcem, inteligentní výbušný pohodář a další. Čistý je opravdu hodně povedená kniha, sice ne až tak moc pro lidi se silným dávícím reflexem, ale pro milovníky drsných scén, akčních možná tak napůl, za to pěkně morbidních, je Čistý jasnou volbou.\nProjekt: Čistý - Čistá Giveaway\n24. června 2014 v 16:58 | Snow Fairy | Projekt: Čistý\npo několik předchozích dnů jsem vám zveřejňovala články, které se zaměřovaly jen a jen na knihu Čistý od Julianny Baggott, která zítra slaví svůj velký den. Zítra je oficiální den vydání. Takže jsem si pro vás na dnešek připravila malou soutěž za to, že jste se mnou, s Jotou a dalšími blogerkami pomalu ale jistě seznamovali právě s touto klnihou. Recenzi si pro vás plánuji na zítra, abych i já ten den vydání nějak oslavila, takže snad se vám bude recenze líbit.\nChtěla bych vám ještě jednou moc poděkvat za přízeň tomuto projektu. Tady na Nick' s World of Books to byla taková projektová premiéra a opravdu hodně mě to bavilo. Doufám, že se mi ještě někdy v budoucnosti poštěstí něco podobného uspořádat znovu.\nTeď vám řeknu jenom pár věcí o soutěži a potom už vás nechám v klidu a pohodě, abyste si hezky vyplňovali formulář a soutěžili.\nBudete soutěžit o jeden výtisk knihy Čistý!\nKterou do soutěže věnuje nakladatesltví Jota, které moc a moc děkuji za možnost tohoto projektu a samozřejmě i za knížku.\nFotku vám ještě ukázat nemůžu, protože kniha ještě není k dostání, až tedy od zítra, ale nemusíte se vůbec bát, že bych vás chtěla nějak napálit nebo tak. Jakmile budu mít knížku doma, tak vám ji vyfotím a do tohoto článku ji dodatečně přidám.\nJá myslím, že je to všechno potřebujete vědět, teď už jenom formulář. :)\nTeď už soutěžte, vypisujte, vyplňujte a hlavně se mějte nádherně s vašimi milovanými knihami.\nTogether All Around the World - 6. zastávka - Itálie\n23. června 2014 v 22:22 | Snow Fairy | Together All Around the World\ntak vyrážíme. Ze slunného, a možná až příliš rozáleného Egypta, se opět sice vydáváme za sluncem, ale do o poznání příjemnějšího tepla, které není tak dusivé a "zabijácké". A to konkrétně do Itálie, jak jste jistě z názvu článku poznali.\nItalové jsou velmi temperamentí národ, takže v této zemi nás toho hodně čeká. Nejen slavná, nádherná historie, ale také zážitky, na které by člověk nikdy nezapomněl, kdyby je na vlastní kůži zažil.\nNavíc, hádám, že milovníci pizzy, jako jsem třeba i já, ti zakotví v nějaké provensálské restauraci u neskutečně velkých kol pravé italské pizzy, na které se ještě nádherně rozétká sýr a jde z ní cítit pravá, domácí a úžasná margarita.\nTaky vám tečou sliny po bradě až na stůl, popřípadě do klávesnice počítače? Tak mi věřte, že tečou i mě, protože kolikrát já jsem dneska slyšela slovo pizza, tolikrát jsem měla místo očí kola pizzy a tolikrát jsem potvrdila Pavlovův reflex slinění, který testoval na psech. :D\nTakže jedeme. Jenom v kostce naše cesta po Itálii. Samozřejmě naší úplně nejhlavnější zastávkou bude Řím, to je místo, které nemůže, prostě nemůžeme, opomenout. Potom se pojedeme podívat do nádherných Benátek. Další je zastávka, která bude rozhodně stát za to, do Milána. Zastavíme se ve Florencii a nakonec se pojedeme ubytovat do nějakého roztomilého hotelu v Bibione, kde je překrásná pláž a absolutně neskutečný relax, že to nejde ani popsat. A aby té pohody, moře, pláží a sluníčka a hlavně léta nebylo málo, navštvíme i slunné Toskánsko.\nV Itálii jsme opět v takové té zemi, kde se nemluví jenom italsky nebo kde se domluvíte anglicky, jako ostatně skoro všude. Tak jako třeba v předchozím Egyptě nebo Španělsku, i v Itálii se mluví různými jinými jazyky, jinými dialekty a nářečím. Například mezi tzv. benátské jazyky se zařazuje: benátšina, furlanština, ladinština a samozřejmě sem řadíme i italštinu. V Toskánsku se domluvíte italštinou a toskánštinou. Na Sicílii italštinou a sicilštinou a nakonec v Kampánii se dorozumíte italštinou a neapolštinou. Ale opět, když použijete angličtinu, nijak tím určitě neklesnete.\nPár základních pojmů, které zařazuju poprvé, ale které jsou opravdu hodně dobrý nápad, za který mimochodem moc děkuji Kit731.\nNa italštině je docela dobré to, že pokud jste v tomto jazyku amatér, který se několik fází naučí, takže většina slov se čte v podstatě tak, jak se píší. Snad vám tady těch pár výrazů trochu pomůže. :)\nAhoj -> Ciao ("čao")\nDobrý den -> Buongiorno ("bonžorno")\nDěkuji -> Grazie ("gracie")\nDobrou noc -> Buonanotte ("buona note")\nJídlení lístek (menu), prosím. -> Il menu, per favore. ("il menu, por favore")\nKde je toaleta, prosím? -> Una colomba trova la toilette, per favore? ("una colomba trova la toalete, por ") :D Já vím, ale pokud o sobě víte, že chodíte často na záchod, bude se vám něco takového hodit.\nA teď už na konkrétní místa. Řím je naší první zastávkou. Řím se také v cizím jazyce řekne Roma a nebo po překladu do češtiny Věčné město, hlavní město Itálie. Podle italské tradice byl založen 21. dubna 753 před naším letopočtem, tím se řadí mezi nejstarší evropská města. O tom, jak vznikl Řím jste pravděpodobně slyšeli, vlčice, chlapci Romulus a Remus. Tímhle já vás moc zahlcovat nechci, toho si užijete v dějepise ve škole tolik, až vám z toho bude špatně. :)\nChtěla bych vás hlavně provést po nejzajímajších místech a těch je Řím plný. Pár jsem jich pro vás vybrala, takže se na to hned vrhneme.\nTak a první na naší cestě je... Koloseum. Místo, které už samo sebe předchází. Snad jedno z nejslavnějších turistických míst celé Itálie a také místo, které vidět na vlastní oči znamená opravdu nezapomenutelný zážitek. Koloseum byl původně Flaviovský amfiteátr, má elipsovitý tvar v centru Říma. Jeho stavba začala v letech 70 a 72 našeho letopočtu za vlády císaře Vespasiána a byla dokončena v roce 80 našeho letopočtu za vlády Tita. Původně mělo Koloseum kapacitu 50 000 sedících diváků a sloužilo ke gladiátorským zápasům, které byly mnohdy opravdu hodně kruté a krkvavé. Vedle této kruté zábavy se zde ale konaly tzv. naumachie - stylizované námořní bitvy - nebo také zápasy s divokou zvěří a také popravy, rekonstrukce slavných bitev a a dramata založená na římské mytologii. Dnes zajímavostí je, že v horním patře vnější zdi jsou budovy věnované bohu lásky, Erotovi. Dnes je Koloseum využíváno jenom jako turistická atrakce a nějaká divadelní představení se už hrají jenom velmi zřídka nebo také vůbec. Lidé si však vždycky rádi připlatí za to vidět Koloseum zevnitř, ale pro osoby mladší 18 let a starší 65 let mají vstup zdarma částečně dotovaný Evropskou unií.\nDalší zastávkou bude římský Pantheon. Jedná se o chrám, který byl původně zasvěcem bohům, později byl ale katolizovám a zasvěcem Panně Marii mučedníků. Patheon se řadí mezi nejvýznamější a nejzachovalejší antické chrámy na světě. Stojí na významné místě, jež je nazýváno Piazza della Rotonda ve čtvrti Pigna. Chrám nechal postavit Marcus Vipsanius Agrippa v době svého třetího konzulátu roku 27 před naším letopočtem. Pantheon, jak ho známe dnes, pochází z doby Hadriánovy, který ho nechal po požáru roku 123 přestavět a zrekonstruovat. Centrum chrámu tvoří ohromná aula o stejném průměru a výšce - 43 metrů -, která je zakrytá polokulovitou klenbou, v jejímž středu je otvor - opaion - o průměru 9 metrů. Takže chrám celkem kolosální. Dnes je zde národní mauzoleum, kde je pohřbený např. Rafael, italští králové Victor Emanuel II. a Umbert I. a architekti Baldessare Peruzzi a Jacopo Barozzi da Vignola.\nZ Pantheonu a Říma se přesuneme do dalšího úžasného města, do Florencie! Florencie leží na řece Arno a je to hlavní metropole Toskánska. Od roku 1982 je centrum Florencie zapsáno na seznam světového dědictví UNESCO.\nCentrum nádherné Florencie se dělí na několik částí. Na východní část, kde bychom se mohli podívat na nádherný Dóm Santa Maria del Fiore, který dominuje panoramatu Florencie.\nDále bychom mohli okouknout Museo dell'Opera del Duomo, což je muzeum, které uchovává umělelcká díla nejen z dómu Santa Maria del Fiore, ale i baptisteria a zvonice.\nPotom se centrum dělí na část severní, tam bychom se podívali na bazilikánský kostel Santa Maria Novella, ale to opravdu jenom na skok, nejspíš kolem něj jenom projdeme.\nDále se dělí na část západ. Tady projdeme po nezvyklém, ale přesto nádherném mostě Ponte Vecchio, proslulém mostu přes řeku Arno.\nA nakonec se dělí na část Oltrarno, kde nás budou zajímat hlavně zahrady Boboli, což jsou kaskádovitě upravené palácové zahrady u paláce Pitti s terasami a sochami z barokní doby.\nMiláno jsem vybrala hlavně proto, že je to jedno z největších center módy na světě, kde se zrodili dneska proslulé, respektovné a hlavně neskutečně luxusní a drahé módní značky, jako je Versace pro oblečení, Valentino pro luxusní kožené kabelky, Prada, Gucci, Armani, Dolce a Gabana, jejichž všech sídlo je právě v Miláně. Miláno navíc 2x ročně hostí velkou, honosnou a významnou módní údalost, která pokaždé přiláká tisíce celebrit a miliony diváků - Milan Fashion Week. Nejhlavněší milánskou luxusní módní čtvrtí je Quadriatero della moda - doslovně v českém překladu "čtyřúhelník módy".\nVidíte, že Miláno a Itálie celkově je doslova zasvěcená módě a i když si většinu z takové módy jen tak nekoupíte, ať už kvůli nedostupnosti, cenně nebo přílišné extravaganci, tak nemůžeme popřít značnou kvalitu a medializovanost.\nKromě módy je ale v Miláně naprosto nádherná katedrála Narození Panny Marie, která je svou architekturou, podle mě, určitě jednou z nejnádhernějších katedrál v Itálii, ne - li na celém světě. Až kolem ní půjdeme, určitě na ní budeme moci nechat oči.\nJenom takový, ale zase bych řekla, že hodně významný, skok, je i město Pisa s mega slavnou šiknou věží. Stojí na náměstí zázraků (Piazza dei Miracolli), zvaném též jako Katedrální náměstí. Zde je společně s kruhovým baptisteriem (křestní kaplí) a hřbitovem součástí církevního areálu hlavní městské katedrály. Stavba byla zahájena v roce 1173, ale už krátce po roku 1174 se začala naklánět. Důvod té šikmosti jsou mělce založené základy v měkké hornině, což jak jistě chápete, nebyla úplně nejvhodnější volba.\nNakonec už jenmo pár zastávek. Teď Benátky. Vím, že by si i Benátky zasloužily trochu více prostoru, ale přece jenom už jsme toho prošli hodně a nechci, aby vás to třeba začalo moc nudit. Navíc, Benátky jsou pro nás lákadlem hlavně pro nádherný Canal Grande, pro svou romantickou atmosféru, zvuk nádherné italské hudby a projížďkách na typických benátských gondolách. Ale je to také vhodné místo pro navštívení obchodů, trhů a stánku se suvenýry, abychom si z celé nádherné, velkolepé Itálie a Benátek odvezli také nějaké hmotné památky, co říkáte? :)\nA na závěr se po několika dnech obcházení památek a plavení romantickou gondolou přesuneme k moři a do význmaných letovisek, kde se v létě vždycky sejde spousta turistů, kteří hledají krásu, osvěží a pohodu. A to hledáme i my, abychom hezky vstřebali všechny naše zážitky a hezky si na cestě po světě užili i trochu moře, zábavy a klidu. Vybrala jsem pro vás dvě destinace, které mě samotné opravdu učarovaly.\nPrvní destinací je Toskánsko. Nachází se zde i ostrov Elba, který je známý a slavný hlavně pro svou minulost s vyhoštěním Napoleona. Ale podle toho, jak vypadá pláž, tak myslím, že na nějakého Napoleona velice rychle zapomeneme.\nDruhou destinací je přímořské letovisko v regionu Benátsko, v provincii Benátky - Bibione. Je to opravdu nádherné místo, opět nemůžu říct z vlastní zkušenosti, ale ze zkušenosti mém mamky, která byla v Itálii opět se svou prací a obhlížením domovů pro seniory, kde se jim poštěstilo na chvíli pobýt na této přenádherné pláži. Na odpočinek, naprostý, nádherný a dokonalý ideál.\nA přejdu ke knize, která se mou putuje celou Itálií. Tady jsem měla já osobně jasno. Protože naší zastávkou je i úchvatná Florencie, tak knihou vyvolenou pro tento stát je Mé sladké šestnácté století od Rachel Harris. V této knize máte Florencii 16. století jako na dlani, zmodernizovanou, svěží, vtipnou, romantickou. Kniha jak má být pro Itálii, alespoň tedy za mě je tohle kniha numero uno! :)\nPanoramatický pohled na západ slunce ve Florencii\nPohled na noční část Kolosea\nPohled ná jednu část noční šikmé věžě v Pise\nPohled na večerní Canal Grande v Benátkách\nJenom chci říct, že jsem si vědoma, že je toho dneska trochu více, ale myslím, že Itálie si takové putování zaslouží, protože je to jedna z nejkrásjěších evropských zemí. Doufám ale, že i přes množství informací a obrázků se vám v Itálii líbí - jak to jen imaginárně jde - a že si tuhle cestu užijete a užíváte.\nNa další zastávku se vydáme nejspíš v sobotu nebo zase v pondělí, to ještě uvidím, jak mi to bude vycházet časově, protože teď toho budu mít zase pár dní maličko plné ruce, ale určitě čekejte nějaký ten článek.\nZatím se mějte nádherně, čtěte jak jen to jde a všem vám přeju hodně štěstí. :)\nProjekt: Čistý - Postavy v mých představách\n22. června 2014 v 16:21 | Snow Fairy | Projekt: Čistý\ndneska se vám hlásím opět s Projektem: Čistý. Na začátku jsem si ani nemyslela, že se vám bude projekt tak líbit, ale ani nevíte, jak neskutečnou radost mi děláte tím, že se vám líbí. Jak už jsem několikrát říkala, jsem moc ráda, že pro vás můžu něco takové vůbec uspořádat. Mě to hodně baví a jak se zdá, tak vás docela taky. Takže velké, velikánské, děkuju posílám vám všem. :-*\nDnes budou na pořádku dne postavy a to, jak si je představuju ve své hlavě při čtení knížky. Nebylo moc jednoduché si je představit, protože většina postav v knížce nejsou jenom obyčejné postavy. Něco málo více vám řeknu potom recenzi. Ale teď vám můžu říct, že jejich vzhled je tak trochu morbidnější než v jiných knihách, kde je většinou každá postava jako ze žurnálu, hezky umytá a hezky oblečená. Čistý je tak všeobecně drsná kniha a Julianna se s ničím nezdrahá vyjít na světlo.\nJá teď taky vynesu něco na světlo, a sice to, jak si postavy představuji...\nPressia Belze (Belzeová)\nPressia je jednou z hlavním postav celé knihy, takže opravdu hodně důležitá postava a s tím, co už z knihy vím, tak je nejspíš ještě důležitější než se může na první pohled zdát.\nJelikož byla Pressia na začátku knihy hezky popsána jako napůl Japonka s mandlovýma očima, tak jsem hned pátrala po někom, kdo by se jí mohl podobat. Úplně první mě napadla Lucy Liu, ale vzhledem k tomu, že Pressii v knize není pořádně ani šestnáct, tak jsem Lucy vzápětí vyloučila. A potom mě napadla Arden Cho, kterou můžete znát především ze seriálu Teen Wolf. Svou roli, Kiru, si zahrála až v poslední, třetí, sérii, a i když mi Kira v Teen Wolf až tolik nepřirostla k srdci, tak je mi Arden celkově docela sympatická. Teď se mi navíc hodí i na Pressiu, takže o důvod víc se o tuto herečku zajímat i dál.\nPartridge je také hlavní postava, ale jak je vidno, tak na rozdíl od Pressii, je to chlapecká postava.\nKdyž jsem se probírala známými osobnosti, která z nich by mi mohla Partridge připomínat, nakonec jsem zastavila u Logana Lermana, kterého můžete znát hlavně z hlavní role Percyho Jacksona, nebo z filmu The Perks of Being of Walflower (film podle knihy Ten, kdo stojí v koutě od Stephena Chobskyho - mimochodem úžasná, úžasná kniha i film!!) z role Charlieho, nebo také z nejnovější verze Tří mušketýrů a jsem si jistá, že i ze spousty dalších filmů, na které si teď ale nemůžu vzpomenout. Nevím, jestli jsem vám to říkala, ale kromě jiných, se mi i z Logana podlamují kolena, většinou v těch situacích, když se Logan usměje, to jsem hned celá z rosolu, ale myslím, že některé z vás, holky, určitě vědí, o čem mluvím. :D\nOdmyslete si na Loganovi jenom ty nádherně modré oči, protože Partridge je má šedé, ale Logan někdy vypadá jako by je měl taky šedé, jenom jsem potřebovala najít fotku, kde má přesně tyhle vlasy, kraťoučké tak, jako v knize Partridge a taková se mi líbila tahle fotka.\nA čím víc se na tuhle fotku Logana dívám, tím víc vidím Patridge, Logan je perfektní. A můžu říct, že Patridge je z celé knihy asi nejnormálněji vypadající, vzhledem k tomu, co se tam dočtete a to rozhodně nechci říkat nic špatného o dalších postavách, protože je mám všechny svým způsobem ráda. :)\nTak, Lyda je v knize Partridgova kamarádka. Je to svým způsobem ta hlavnější postava, ale nevyskytuje se tam až tolik, takže je tak napůl vedlejší a napůl hlavní. Ale ještě jsem se nedostala na poslední stránku, takže těžko říci, jestli jí autorka dá větší prostor v tomto díle nebo až v tom dalším. Protože to vypadá, že u Lydy se budou dít docela zásadní věci.\nLydu si představuju jako Candice Accolu, kterou můžete znát z její asi nezjnámější role Caroline Forbs ze seriálu Upíří deníky. I když Upíří deníky už dávno nesleduju, protože se mi to zdá už opravdu hodně přemrštěné a zbytečně moc prodloužené, tak Candice mám ráda.\nU Lydy můžu také prozdrazit, že je to ta ne tolik poznamenaná postava jako hodně jiných postav z knihy. O čem to mluvím, se z knížky potom určitě dozvíte, jestli si ji přečtete.\nBradwell je zase naopak dobrý kamarád Pressii. Je o něco málo starší než ona a Partridge s Lydou, ale zase ne o tolik.\nA mě se okamžitě vybavil Liam Hemsworth, kterého určitě, ale určitě znáte z filmového zpracování Hunger Games. Liamovi ve skutečnosti už není šestnáct ani už není náctiletý, je to krásný dospělý a talentovaný muž, ale myslím, že když v HG může hrát svým způsobem teenagera, tak proč by se nemohl podobat i z Čistého na Bradwella? Bradwell je také popisován jako hodně vysoký, což je další věc, kterou má s Liamem společnou.\nS postavou Bradwella, v době vašeho prvního setkání vás čeká tak trochu šok. Nebo, já jsem to spíše nečekala a dost mě to i překvapilo a abych pravdu řekla, tak i vyděsilo. Myslím, že vás toho hodně čeká, nejen s postavou Bradwella, ale s celou knihou. A já musím říct, že jak jsem si na Bradwella chvíli nemohla zvyknout, tak jsem si ho teď hodně oblíbila.\nV knize se samozřejmě vyskytuje mnohem více postav, ale chtěla jsem vám představit ty nejhlavnější a nejdůležitější. Když jsem si dala dohromady, kdo mi koho připomíná, říkala jsem si, jestli spolu budou vůbec nějak ladit. Je jasné, že v knize ani ve filmu nejsou všechny postavy stejné, ale zase na druhou stranu je myslím i filmaři, když chtějí lidi do filmu, podle vzhledu volí, možná, aby jim dohromady aspoň maličko postavy ladily, aby byly potom divákům příjemní na pohled. Ale taky u filmového průmyslu hrají důležitou roli schopnosti, které musí herec mít, aby mohl ztvárnit nějakou konkrétní postavu. Ale ty schopnosti nechám odborníkům. Já se aspoň malinko zaměřím na to, jestli spolu postavy trochu ladí v podaní, v jakém si je představuju.\nA dohromady vypadají všichni takhle...\nCo myslíte? Líbí se vám tato sestava? Já bych řekla, že to není až tak špatné. :)\nPomalu se nám tento projekt blíží ke konci, ale to asi úplně nejhlavnější mě i vás všechny teprve čeká. A to je soutěž a recenze. Na další týden už mám nějaké články předmyšlené, takže soutěž bude v úterý, jak jsem vám slibovala v úvodu a recenzi čekejte v den vydání, což je ve středu hned po článku se soutěží. Já se tak stihnu na recenzi líp připravit - hlavně v té době už budu mít přečtenou celou knížku - a vy se budete mít aspoň na co těšit.\nTak se zatím mějte co nejlépe a držím vám všem se vším palce. Ať se vám daří. :)\nProjekt: Čistý - Hudební playlist\n21. června 2014 v 15:59 | Snow Fairy | Projekt: Čistý\nna dnešek jsem vám slíbila nějaký ten písničkový playlist. Tohle bylo ještě složitější než najít nějaké obrázky, které by ke knize seděly. Nejlepší jsou písničky šité na míru, ale kdyby měl někdo pokaždé napsat několik písniček pro každou knihu na světě, tak by se asi pořádně zapotil.\nNo, kazdopádně něco málo jsem se pokusila najít. Není toho mnoho a některé písně by se mi ke knize hodily jenom třeba z části. Ale Čistý není kniha, ze které by se vám podlamovaly kolena štěstím, je to dystopická, postapokalyptická a drsná kniha, takže žádné romantické texty o lásce na místě nejsou.\n1. Imagine Dragons - Radioactive\nRadioactive jsem vybrala proto, že je to taková silná, zvučná a nabíjející píseň. S nikým si nebere servítky a svou melodií a některými částmi textu se mi ke knížce krásně hodí, hlavně potom její význam a to, co si z ní člověk vezmě se ke knize hodí, to pomyslné poselství. Více se nejspíš hodí melodie písně než text a to, že je v písni hodně prostoru věnováno bicím a gongu, je pro knihu také lichotivé stejně jako pro samotnou písničku. Myslím, že kdyby se Čistý měl filmovat, tak by Imagine Dragons mohli být jedna ze skupin, kterým by se dala na starost hudební stránka filmu. Navíc tahle píseň moje srdcovka, plná odvahy, odhodlání.\n2. Linkin Park - New Divide\nAch Linkin Park, to je prostě hudba s velkým H, jejich písně jsou prostě úžasné. A i když je New Divide soundtrack k Transformers - Čistého si ale v žádném případě nepředstavujte jako Transformers, to byste se opravdu hodně sekli - tak se krásně hodí i k Čistému. Opět je to hlavně melodie a zvuk písně, který bych řekla, že mluví za všechno.\n3. 30 Seconds to Mars - Up In the Air\nUp in te Air bych ke knížce taky brala jenom spíše melodií a zvučností, i když celkově je tohle úžasná úpísnička, tak jako prakticky všechny od 30 Seconds to Mars. Společně s Linkin Park, Imagine Dragons bych právě 30 Seconds to Mars zvolila jako skupiny, které by se ujaly hudby k filmu, kdyby se někdy kniha filmovala. Tahle píseň v sobě má navíc něco víc než jenom takovou tu pomyslnou tesklivost a skoro beznaděj. Skyrývá v sobě i tu naději a v tu v knize doufají skoro všechny postavy.\n4. AWOLNATION - Sail\nTak tohle byla nejspíš asi první písnička, která mě ke knížce napadla, když jsem nad playlistem jenom uvažovala. Je velmi krásná, ale zároveň i trochu depresivní a melodická. Řekla bych Sail se ke knížce opravdu hodí.\n5. Arcade Fire - Abraham's Daughter\nAbraham's Daughter je sice jeden ze soundtracků k Hunger Games, ale když se na film podíváte, tak zjistíte, že hraje úplně na konci se závěrečnýma titulkama, takže svým způsobem nemám až takové výčitky, že používám píseň, která je už pro jinou podobu jiné knihy. Tohle je podle mě opravdu akční a taková trochu válečná píseň. Svižná, ale na druhou stranu i klidná a víte, jak to je, někdy je klid horší než vztek. K Čistému by se některé, opět spíše melodické než textové, části opravdu hodily.\nTak a to by bylo k playlistu asi všechno. Snažila jsem se vybírat takové písně, které vás probudí, trochu vám rozproudí krev, zvednou vám srdeční tep a podpoří příval adrenalinu. Doufám, že až si knížku potom sami přečtete, že se mnou v některých písních, u některých písní možná jenom s částmi, budete souhlasit. A taky doufám, že se vám playlist líbí, protože jsou to opravdu úžasné písně, které se dají poslouchat vždycky a ne jenom k nějaké "spešl" příležitosti.\nNa zítra už bych si pro vás připravila profily některých postav z knihy, takže se myslím je na co těšit.:)\nZatím se mějte nádherně!


Pronájem garáže Jarohněvice | TISCALI, s.r.o.\nAktuální nabídka pronájem garáže Jarohněvice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem garáže Jarohněvice než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem garáže Jarohněvice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem garáže Jarohněvice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem garáže Jarohněvice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem garáže Jarohněvice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem garáže Jarohněvice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující garáže Jarohněvice, a to garáže na prodej Jarohněvice, pronájem garáže Jarohněvice, dražby garáží Jarohněvice.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pronájmy garáží Jarohněvice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích garáže Jarohněvice, garáže na prodej Jarohněvice, pronájem garáže Jarohněvice, dražby garáží Jarohněvice.\nJe možné, že v lokalitě Jarohněvice nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Jarohněvice na pronájem nebo pronájem různé nemovitosti Jarohněvice. Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Jarohněvice použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Jarohněvice případně různé nemovitosti Jarohněvice.\nNehledáte pronájem garáže Jarohněvice ?\nPokud jste v této kategorii pronájem garáže Jarohněvice omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem garáže Jarohněvice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem garáže Jarohněvice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem garáže Jarohněvice. Určitě lépe naleznete pronájem garáže Jarohněvice, který hledáte.


Kousek přírody, který zjemňuje šedý ráz ulic a vytváří příjemná místa klidu a chládku ve městech.\nVelkou výhodou pro ty, kteří nemají vlastní zahradu je to, že Praha je plná podobných míst. Záhony podél ulic, parky či okolí pomníků jsou obzvlášť teď na jaře osazené rozmanitými rostlinkami a hrají barvami. Nejnápadnější jsou narcisy. Vysoké zelné stonky se žlutým květem upoutají oko nejednoho kolemjdoucího.\n„Jaro dělá pokusy, vysrkuje krokusy“ znáte z písníčky Zdeňka Svěráka a Jaroslava Uhlíře. Někdo by si myslel, že se jedná o periskop. Ve skutečnosti byste si ho ale spíše spletli s tulipánem. Krokus je mu podobný, jen menší. Dalším důkazem, že je jaro je opravdu tady, jsou pupeny, které se tvoří na větvích stromů a keřů.\nRostliny tvoří kořeny, stonky, listy a květy. Přičemž listy jsou takové ruce, kterými čerpají energii ze slunce. Což je součástí zázraku jménem fotosyntéza. To je velmi důležitý proces, při kterém třeba stromy vstřebávají nebezpečné plyny a chrání tak naši planetu.\nMožná jste někdy viděli rostlinu, která vypadala uvadlá nebo nemocná. Je možné, že měla i flekaté listy. Pravděpodobně ji napadla armáda drobného zeleného hmyzu, kterému se říká mšice.\nNepřítelem každého zahrádkáře je plevel. I na první pohled krásná pampeliška nebo užitečný jitrocel, můžou být na obtíž. Proto nevadí, že si holky z těchto žlutých krásek pletly věnečky.\nSpeciálně ozbrojeným plevelem, je třeba kopřiva, holou rukou ji dokáže vytrhnout jen otrlý zahradník. Vy si na to ale raději vezměte rukavice. Utrženou kopřivu, můžete hodit zahradníkovi do konve s vodou. Nechte ji tam přes noc. To není žádná lumpárna. Výluh z kopřiv napomáhá růstů ostatních rostlin, a proto se tolik hodí na zalévání. Žížala je nejlepším přítele zahradníka, jak se říká. Kypří hlínu, požívá mrtvé rostliny a vylučuje zpět do hlíny užitečné látky a tím ji hnojí.


21.7. (2 dny) – „Stihne stát skutečně slibovanou digitalizaci stavebního řízení v krátkém čase? A to včetně vybavení nových pracovišť moderní technikou tak, aby ještě více nezkomplikoval veřejnosti proces schvalování? Já si ze zkušenosti myslím, že celý ten proces může trvat až tři roky, než se zaběhne,“ říkají někteří ostřílení úředníci na stavebních úřadech ke schválení nového stavebního zákona, který má nyní řadu kritiků.\n16.7. (7 dnů) – Nový stavební zákon nezruší všechny stavební uzávěry, jak tvrdí Praha. Zruší se jen nevyřešené stavební uzávěry starší 15 let. Což je v pořádku – protože stavební uzávěra má být nástrojem výjimečným a časově omezeným. Právní úprava reaguje na ustálenou judikaturu.\n13.7. (10 dnů) – Prezident Miloš Zeman dnes podepsal nový stavební zákon, jen dva dny poté, co Sněmovna přehlasovala senátní veto. O podpisu zákona dnes informoval Hrad. Vláda si od něj slibuje rychlejší stavební řízení a dodržování lhůt. Podle Hospodářské komory zákon pomůže občanům, podnikatelům i veřejným investorům při povolování staveb od dálnic po rodinné domy. Odpůrci naopak varují, že zákon vzdálí úřady občanům a stavební řízení naopak zkomplikuje. Zákon má vstoupit v účinnost k 1. červenci 2023, některé změny ale začnou platit od ledna příštího roku. Opoziční koalice Spolu (ODS, KDU-ČSL a TOP 09) a Pirátů se Starosty uvádějí, že pokud budou po říjnových volbách vládnout, nyní prosazený návrh změní.\n14.7. (9 dnů) – Sněmovna přehlasovala senátní veto a stvrdila nový stavební zákon. Vláda si od něj slibuje rychlejší stavební řízení a dodržování lhůt. Podle Hospodářské komory zákon pomůže občanům, podnikatelům i veřejným investorům při povolování staveb, od dálnic po rodinné domy. Odpůrci naopak varují, že zákon vzdálí úřady občanům a stavební řízení naopak zkomplikuje.\n16.7. (7 dnů) – Nový stavební zákon zruší den po zveřejnění ve Sbírce zákonů všechny stavební uzávěry, řekl ČTK náměstek pražského primátora Petr Hlaváček (TOP 09). Majitelé pozemků by podle něj mohli bez ohledu na město zažádat o územní rozhodnutí pro stavby, pokud jejich záměr neodporuje územnímu plánu. Podle ministryně Kláry Dostálové (za ANO) a Asociace developerů však zákon nezruší všechny stavební uzávěry, jak tvrdí vedení Prahy - týkat se má jen uzávěr starších 15 let.\n13.7. (10 dnů) – Sněmovna stvrdila v úterý nový stavební zákon. S podporou některých komunistů a poslanců SPD přehlasovala senátní veto. Vláda si od zákona slibuje rychlejší stavební řízení a dodržování lhůt. Na stavební úřady by se měl nově dohlížet jeden státní úřad.\n16.7. (7 dnů) – Nový stavební zákon zruší den po zveřejnění ve Sbírce zákonů všechny stavební uzávěry, uvedl náměstek pražského primátora Petr Hlaváček (TOP 09). Majitelé pozemků podle něj budou moci bez ohledu na město zažádat o územní rozhodnutí pro stavby, pokud jejich záměr neodporuje územnímu plánu. To může ohrozit budoucí rozvoj takzvaných brownfieldů nebo velké dopravní stavby. Stavební uzávěry vyhlášené podle nyní již předminulé verze stavebního zákona před rokem 2007 měly chránit území před zastavěním, než se dojde ke shodě o způsobu využití. Vyjádření ministerstva pro místní rozvoj, které bylo předkladatelem zákona, ČTK zjišťuje.


Potvrzeno vědeckým výzkumem – naše emoce mají sílu měnit hmotný svět! :: Avatar 07\nDárce vzorky DNA, který v experimentu zároveň plnil roli testované osoby, se během experimentu nacházel v jiné místnosti než nádoba s obsahem jeho DNA.\nV dalším experimentu byly testovaným osobám odebrány vzorky leukocytů (bílých krvinek). Tyto vzorky byly pak umístěny do speciální komory, v níž bylo zařízení pro měření elektrického náboje bílých krvinek.\nTestované osoby – dárci se znovu nacházeli v jiné místnosti než vzorky jejich krvinek. Zde jim byli promítány různé videoklipy, které plnily roli „emočních pobídek“.\nJak jsme již zmínili výše, i v tomto druhém experimentu byly vzorky DNA (bílé krvinky) testovaných osob umístěny v samostatné místnosti. A podobně jako v předešlém experimentu i zde změny v DNA přesně odpovídaly změnám v emocích u testovaných osob a probíhaly přesně ve stejném čase.\nNázorně si to můžeme představit tak, že křivka, která zobrazuje změny v lidské DNA, se doslova shodovala s křivkou, která zobrazuje průběh a změny v emocích u testovaných osob.\nA stejně i v tomto případě vědci na základě výsledků experimentu dospěli k závěru, že DNA má schopnost komunikovat v čase a prostoru takovým způsobem, který se vymyká fyzikálním zákonitostem, alespoň tak, jak jsme je chápali dosud.\nV této oblasti byl proveden ještě třetí samostatný experiment. V tomto experimentu vědci zkoumali chování fotonů (fotony jsou částice světla) ve vakuu.\nVědci se k tomu vyjádřili následovně: „Sami jsme zaskočeni zjištěním, že fotony se přestaly pohybovat náhodně a svůj pohyb podřídily struktuře DNA.\nNebo jinak řečeno, lidé si sami vytvářejí svou skutečnost tím, že si sami vybírají, jaké pocity a emoce chtějí ve svém životě zažívat.


Mikrovlnné trouby - SEVERIN\nVestavná mikrovlnná trouba, Signál při ukončení cyklu, LED displej, Automatické rozmrazovací programy podle hmotnosti vložených…\nPovrch je odolný proti poškrábání. Vybírejte ze 6 úrovní výkonu a z 5 automatických programů,…\nSeverin MW 7753 Mikrovlnná trouba 3v1\n3 v 1 mikrovlnná trouba s horkovzdušnou troubou a grilem, „EasySelect“ jednoduché intuitivní ovládání, vysoce kvalitní provedení z nerezové oceli s atraktivními zrcadlovými dveřmi, všestranné pečení a přípravu díky funkci horkého vzduchu až do 200 ° C, ..\nSeverin MW 7873 Mikrovlnná trouba 30l 900W Bílá\nSeverin MW 7873, Na kuchyňskou linku; 30 l, 900 W, Otočné, Bílá, 31,5 cm; Severin MW 7873. Provedení: Na kuchyňskou linku; Vnitřní kapacita: 30 l, Výkon trouby: 900 W; Spotřeba: 900 W; Šířka: 510 mm, Hloubka: 430 mm, Výška: 305 mm;


Tatran Střešovice » Juniorky podlehly Chodovu a končí čtvrté\nJuniorky podlehly Chodovu a končí čtvrté\nTatranky i přes velkou snahu nedokázaly ani podruhé na půdě Chodova zvítězit, kvůli čemuž tak jdou do finále hráčky z Jižního Města. Střešovické hráčky končí sezónu na čtvrtém místě, trenér Michálek je přesto rád za nabyté zkušenosti.\nJuniorkám skončila sezóna. Ačkoliv bojovaly ze všech sil, svým sokyním z Jižního Města - Chodovu - podruhé v sérii podlehly na venkovní půdě. Zatímco poprvé výsledkem 5:7, podruhé 3:7. Tatrankám se v zápase nedařilo již od samotného začátku, Chodovanky šly do vedení již v páté minutě a své vedení upevnily o dalších jedenáct minut později.\nVe čtyřiadvacáté minutě se ozvaly hostující Tatranky, které z hole Markéty Žbánkové snížily na 1:2, bylo to ale naposledy, kdy se hráčky z Prahy 6 přiblížily na dosah svým soupeřkám. Ty postupně navýšily své skóre o dalších pět branek, inkasovaly přitom už jen dvakrát. "Dnes zasloužená výhra Chodova. Nás může mrzet poslední třetina prvního utkání. Na druhou stranu tahle série a tahle sezóna celá jsou zkušenosti pro náš mladý tým, které holky jednou zúročí. Gratuluji soupeři a děkuji fantastickým divákům za podporu v celé sezóně," popisuje trenér Marek Michálek.\nTatranky se tak do finále nepodívají, místo nich jdou dál lvice z Jižního Města, které se o ligové zlato utkají s Ivanti Tigers a čeká nás tak pražské finále a zároveň i derby - oba týmy spolu sdílejí halu, což ještě více umocní rivalitu.\nJuniorkám patří za celou sezónu velká gratulace! V krásné sérii s vítězem základní části z Chodova ukázal náš mladý tým, že má rozhodně co nabídnout a byl Chodovu rovnocenným soupeřem! Dnešním dnem začíná vyhlížení příští sezony, která bude, věřme, minimálně stejně úspěšná jako ta letošní!


8. díl: po návratu z vězení\nJaké byly osudy Vašich příbuzných?\nRodiče byli propuštěni v květnu 1960. Otec zemřel za měsíc na nádraží v Praze. Matka bydlela 2 roky ve skladišti, kde byl nezabavený nábytek, tedy ložnice. Bratr byl propuštěn asi v roce 1962. Nesměl pracovat jako lékař, a tak byl zaměstnán v liberecké nemocnici jako pomocný zřízenec. Po několika letech pak již mohl pracovat jako obvodní lékař v Liberci. Jeho manželství vydrželo přes věznění, ale v roce 1969 se stejně rozvedl. Příčinu neznám. Odcizení.\nCo následovalo po propuštění?\nHledání zaměstnání. Propustili mě začátkem května. Měsíc jsem chodil po různých podnicích a snažil jsem se získat zaměstnání. Všude potřebovali chemika. Když jsem jim však řekl, že jsem byl zavřený, tak místo už nebylo.\nByl jsem i ve Spolaně v Neratovicích. Nejdříve, že mne nemohou přijmout. Prý v žádném případě. Na radu dr. Kárného jsem si vyžádal potvrzení od prokurátora, že není námitek proti mému zaměstnání v dělnické profesi. S tímto potvrzením mne ve Spolaně zaměstnali bez problémů v novém provoze, který právě zřizovali. Po nástupu se na mě všichni chodili koukat, všichni se ptali na to, kde jsem byl a co jsem tam dělal. I když nejdříve vedoucí říkal, že mne může zaměstnat jen jako dělníka, za měsíc po nástupu ze mě udělali předáka. Po třech letech se provoz zavíral. Byl sice nový, ale úžasně zastaralý. Pak jsem přešel na provoz výroby kyseliny sírové, kde jsem zůstal až do důchodu jako technolog.\nMezitím jste také byl na vojně.\nTo je také zajímavá historie. V září 1964 jsem dostal povolávací rozkaz. Ve 33 letech jsem byl odveden na dvouletou prezenční službu a 1. ledna 1965 jsem nastoupil k silničnímu vojsku do Vimperka. Ke hranicím!\nPrvní zajímavost. Na nástup do posádky jsem jel nočním vlakem. Proti mě seděl nějaký oficír. Dali jsme se do řeči. Ukázal jsem mu povolávací rozkaz a ptal se na cestu. Ukázalo se, že je ze stejného útvaru, ale navíc znal naší rodinu. Doprovodil mne, ale v průběhu vojny se již ke mně nehlásil.\nAsi po měsíci jsem slyšel, jak zástupce velitele roty píše na psacím stroji. Pomalé klep, klep, klep. Zaklepal jsem a nabídnul se, že s psaním pomohu. Než mne totiž zavřeli, tak jsem psal rychlostí okolo 300 úhozů za minutu. Psal jsem i během svého věznění v Plzni. A tak jsem začal pro něj psát.\nPo nějaké době se o mém psaní dozvěděl velitel útvaru, který měl sice oficiálního písaře, ale ten psal stejně pomalu, jako tento zástupce velitele roty. A tak jsem pracoval pro něj. To, co dříve trvalo tři dny, měli za noc hotové.\nKdyž skončila výcviková rota, tak mne poslali až na samé hranice s odloučenou rotou, která měla stavět radar na Poledníku. Hned první den jsem byl s velitelem až na Poledníku. Druhý den jsem tam už nesměl. Zřejmě si zjistil, co jsem zač a poslal mne na práci do lomu.\nPráce v lomu mě nevadila. Asi měsíc jsem nakládal do vozíků balvany. Potom přišel lamač, který to měl navrtat. Když jsem viděl, jak to dělá nešikovně, nabídl jsem mu pomoc. V dolech jsem to již dělal. Nakonec to skončilo tak, že jsem vrtal já a on seděl vedle mne.\nPo dalších 4 měsících si na mne vzpomněl zástupce velitele útvaru. Udělali ze mne skladníka a po víkendech jsem pro něj psal na psacím stroji. Vystřídal jsem i další funkce a posledních 8 měsíců na vojně jsem dělal pomocníka výstrojního náčelníka. Po nocích jsem psal na stroji. Někdy toho bývaly stovky stránek. V rámci tehdejšího cvičení Varšavské smlouvy jsem psal za tento útvar celé bojové plány. To byly tisíce stran.


Aktuální nabídka Reality Valašská Bystřice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si Reality Valašská Bystřice než Vás někdo předběhne.\nProdej rodinného domu v centru obce Valašská Bystřice\nKategorie Reality Valašská Bystřice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele Reality Valašská Bystřice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je Reality Valašská Bystřice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné Reality Valašská Bystřice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii Reality Valašská Bystřice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující Reality Valašská Bystřice, a to Reality Valašská Bystřice na prodej, Reality Valašská Bystřice na pronájem, Reality Valašská Bystřice na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii Reality Valašská Bystřice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích Reality Valašská Bystřice, Reality Valašská Bystřice na prodej, Reality Valašská Bystřice na pronájem, Reality Valašská Bystřice na dražba.\nReality Valašská Bystřice upřesnění typu nemovitosti\nDocela široké hledání v kategorii Reality Valašská Bystřice, vůbec nevíme co přesně hledáte za druh nemovitosti. Vyberte si z kategorie Reality Valašská Bystřice vhodný druh/typ nemovitosti, který odpovídá Vaši představám.\nDalší lokality v okolí Reality Valašská Bystřice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii Reality Valašská Bystřice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr Reality Valašská Bystřice. Určitě lépe naleznete Reality Valašská Bystřice, který hledáte.