That's Not Cricket! — Tohle není žádnej kriket! – Voyen Koreis\nVoyen Koreis; Author, Translator, Dramatist, Visual Artist, Illustrator, Designer,and Antiquarian Bookseller\nSlavný stadion Lords v Londýně. Ta kukaň vlevo je tiskové středisko, navrhnul jej český architekt Kaplický\nThat's not cricket at all!\nTvrdím, že pokud se chcete opravdu sžít s anglickým národem, či s těmi z bývalých britských držav, musíte kriket začít brát vážně, jinak se vám to nikdy docela nepovede. Není to snadné, pravidla jsou dosti složitá. S kriketem jsem se setkal až když jsem v 69 roce přijel do Anglie a sledováním televizních přenosů jsem si ta pravidla za nějaký čas vyvodil a nakonec je i docela pochopil.\nPro většinu Evropanů neznamená kriketová hra nic nebo jen velice málo, jako třeba v případě Holanďanů, kteří jej trochu hrají. Dokonce ani ve Skotsku či v Irsku není kriket nijak zvlášť populární. Pro Angličana náležejícího k určité společenské vrstvě je ale kriket důležitější než je například fotbal pro sportu-milovného Čecha. Jde to i dále. Když třeba řekne Angličan (popřípadě Australan či Novozélanďan) „that’s not cricket at all", pohoršuje se nad něčím co je podle jeho názoru nesprávné, co prostě není v duchu „fair play". Čas od času se stává, že do popředí zájmu médií a to nikoliv pouze britských, ale i třeba australských, indických, pákistánských, jihoafrických, trinidadských, atp., se dostane něco pro běžného Čecha opravdu dosti nepochopitelného. Asi před deseti lety to například byly spory o loket jednoho hráče kriketu ze Šri Lanky. Diskutovalo se o tom lokti v televizi, psalo se o něm nejen na těch zadních sportovních, ale i na předních stránkách novin! Šlo o to, zda je ten loket při házení míčku rovný a natažený či mírně ohnutý. V prvním případě by všechno bylo v pořádku, v opačném by to totiž nebyl vůbec žádnej kriket.\nVysvětlím. Házeč se v kriketové terminologii nazývá „bowler", samotné toto slovo vyjadřuje o jakou akci by správně mělo jít. Hráč se rozběhne a míček hodí kruhovitým pohybem napjatou paží přes hlavu. Cokoliv jiného není bowling, nýbrž „throwing" či pohrdlivěji vyjádřeno „chucking." V tomto okamžiku má jeden z nejlepších bowlerů všech dob Australan Shane Warne (vlevo) ještě paži ohnutou. Nesmí tomu tak ale být v okamžiku, kdy vypustí míč z ruky. V dějinách této ušlechtilé hry se mnoho nekorektních házečů neboli „chuckers" nenachází. Je to tím, že normálně prostě neprojdou sítem nižších soutěží, pokud je jejich způsob házení v sebemenší míře pro rozhodčí hry podezřelý.\nTakhle nějak by to mělo vždycky vypadat – házející hráč má mít ruku v tom okamžiku nataženou rovně.\nPozoruhodný byl případ Jacka Marshe, hráče domorodého původu, který byl v roce 1900 vybrán pro tým Queenslandu v zápase proti New South Walesu v Sydney. Byl to vůbec první aboriginálec, který kdy hrál na této úrovni. Do týmu se dostal následkem dobrých výkonů v nižších soutěžích, kde nikdy žádný z rozhodčích proti jeho způsobu házení neměl námitky. Marsh se rozběhl ke svému prvnímu hodu a... rozhodčí signalizoval „no ball", nesprávný hod. Při takovéto příležitosti může oponující batsman (pálkař) míč odpálit kam chce, aniž by se obával, že bude vyřazen. Při druhém, třetím, čtvrtém hodu: to samé, no ball. Rozhodčí se zřejmě předem rozhodl, že černý hráč prostě nemá nárok na to pohybovat se v takovéto vybrané společnosti, takže bude zvedat ruku a volat „no ball" až do omrzení. Kapitán queenslandského týmu byl nakonec pochopitelně nucen hráče odvolat. Ten si v celonárodní soutěži už nikdy nezahrál a skončil jako spousta jiných obětí xenofobie a rasismu - jako beznadějný alkoholik.\nTenhle loket těsně před hozením opravdu moc rovný nevypadá...\nUplynulo nějakých sto let a naskytl se podobný případ. Třeba ale ne tak úplně docela. Tentokráte obráceně – panovaly totiž spíš obavy z toho, že by mohlo dojít k obvinění z rasismu. Hráč ze Šri Lanky jménem Muttiah Muralitharan (vpravo) už tehdy hrál na mezinárodní úrovni několik let a pochybovačů o tom, že s jeho házením to nebylo tak docela v pořádku, se našlo dost a nejen v Austrálii, ale prakticky všude kam tým Šri Lanky zavítal. Nikdo s tím až do té doby ale nic neudělal, až do zápasu Austrálie - Sri Lanka v Adelaide. Už před začátkem utkání se vedly šuškandy, že k něčemu podobnému by mohlo dojít. O jednom z rozhodčích (v kriketu jsou na hřišti dva) se předem vědělo, že je jedním z těch, kteří ty pochybnosti mají. První tři hody nechal projít, čtvrtý označil jako „no ball," neplatný hod. Nastala mela. Kapitán ostrovního týmu ihned odvolal své hráče z pole a asi čtvrt hodiny se vedly vzrušené debaty. Někdo z vedení hostujícího týmu snad mezitím dokonce telefonoval do Colomba pro instrukce. Hrozil mezinárodní incident. Nakonec se to nějak urovnalo, zápas se dohrál (Austrálie vyhrála). Politická korektnost vyhrála a rozhodčího si australská kriketová federace vzala ale po zápase na kobereček. Potom bylo oznámeno, že je z dalších zápasů série Austrálie - Sri Lanka - Anglie odvolán. Ne prý proto, že by byly nějaké problémy stran jeho verdiktu, ale ze zdravotních důvodů. Tak jak se to dělalo za komunismu. Muralitharan měl potom hvězdnou kariéru, během níž dokonce překonal světový rekord v počtu vyřazených hráčů. Činnosti se vzdal v roce 2010, bylo mu 38 let, což je pro pomalého házeče poměrně brzy. Několikrát ještě byl jeho loket přitom předmětem vzrušených debat a byl dopodrobna zkoumán na videových záznamech, vždy mu ale bylo povoleno hrát. Pro mnohé z jeho oponentů to ovšem nebyl kriket.\nČeský (a vůbec evropský) čtenář se možná nad tím shovívavě pousměje - jak může hra, kterou proboha skoro nikdo nezná, mít takovýhle vliv na lidi, aby dokonce mohla vyústit i v mezinárodní konflikt? Takto bych byl totiž reagoval i já sám, dokud jsem se ještě počítal za středoevropana, nevěděl jsem nic o duši anglosaské a ... vidíte, ono to není tak jednoduché, kriket je prakticky rozšířený všude tam, kam kdy sahal anglosaský vliv. Kromě Ameriky, kde mají baseball, což zase není nic jiného než tak trochu dost zpotvořený kriket, který ale milují stejně vášnivě jako Angličané tu pravou věc. Nejzvláštnější na celé věci je to, že ze všech bývalých britských kolonií měl kriket snad největší dopad v těch asijských, v Indii, Pákistánu, na Cejlonu, v Bangladéši... Tam všude lidé kriketem prostě žijí. Jak známo, mezi Indií a Pákistánem nepanují už dlouho právě nejpřátelštější vztahy a občas se obě země dokonce vzájemně straší atomovými pokusy. Indie měla hrát sérii zápasů v Pákistánu v roce 2009, ty ale byly zrušeny po teroristickém útoku v Mumbaji v r. 2008. V těchto dnech (červenec 2012) by se ale měl uskutečnit zápas týmů hráčů do 19 let. Poslední série národních týmů se hrála, tuším, v roce 1999. Skončila sice také kontroverzně - indickým fanouškům se ani trochu nelíbilo když rozhodčí vyřadil jednoho z jejich miláčků, atomové bomby ale přitom naštěstí nebouchaly. Pokud se národnostní vášně dokáží vybíjet tímto způsobem, bude to jistě k prospěchu celému ostatnímu světu.\nV Anglii byl a stále do jisté míry zůstává kriket především hrou vyšších vrstev (nižší vrstvy vždy dávaly přednost fotbalu). Takto se také dostal do zemí bývalých britských držav, kde místní obyvatelé okoukali britské důstojníky a začali mezi sebou hrát sami. Nejspíš jim to bylo i blízké; skoro všude po světě se přece už od pradávna vyskytují různé formy i v Čechách kdysi velice rozšířeného pasáka. Ten zde už docela zapadl, zatímco jinde se rozvinul a stále ještě bují. Jak jsem již naznačil, středoevropan má tendenci kriket podceňovat, což je vcelku pochopitelné. Odvážím se ale tvrdit, že pokud se chce opravdu sžít s některým z výše i níže uvedených národů, musí kriket prostě začít brát vážně, jinak se mu to totiž nikdy docela nepovede. Není to snadné, pravidla jsou dosti složitá. Osobně jsem se s kriketem setkal až když jsem v 69 roce přijel do Anglie a sledováním televizních přenosů jsem ta pravidla za nějaký čas vyvodil a nakonec i docela pochopil. Vyloženým fandou jsem se sice nikdy nestal, tím je můj v Austrálii narozený syn, který hru v útlém dětství i aktivně hrál, než přesedlal na tenis. Když jsem ještě pobýval v Anglii, byl jsem jednou i na nejstarším a nejslavnějším kriketovém hřišti světa Lords v Londýně, při zápase Anglie - Austrálie. To už jsem se chystal do Austrálie emigrovat, takže mi to připadalo nanejvýše vhodné. Fandil jsem už tehdy Austrálii. Musím ale říci, že se na kriket raději dívám v televizi, je toho totiž vidět víc než na samotném hřišti, kde se většina akcí odehrává daleko od diváka, přímo ve středu hřiště. K tomu opravdu potřebujete být vybaveni tak, jak bývají ti správní angličtí gentlemani – mít u sebe pořádně silný dalekohled. Ten vám ale přesto neumožní žádné opakování akcí, tak jak to dovede televize.\nTradiční kriket se hraje zásadně v bílém oblečení. První historicky ověřitelný kriketový zápas se v Anglii konal již v roce 1697, pravidelné soutěže se začaly hrát od počátku 19. století, mezinárodní zápasy od 70-tých let 19. století. O rané historii hry si ale povíme na jiném místě. Na vyšší mezinárodní úrovni to s hlediska počtu zúčastněných zemí s kriketem vypadá trochu podobně jako například s ledním hokejem, těch zemí není mnoho. Pokud jde o celkový počet hráčů, kriket ovšem daleko vede, protože populace kriketem posedlých zemí určitě značně přesahuje miliardu! Kromě okrajových zemí (jako např. Kanada, Dánsko, Holandsko, některé jihoamerické země, atd.) současně patří mezi hlavní kriketové národy tyto následující:\nAustralský národní tým z roku 2007, kdy býval skoro neporazitelný\nTěchto deset týmů má plný mezinárodní statut, tzn. že hrají mezi sebou tzv. „test matches". Test match je zápas v němž se obě mužstva vystřídají u pálky dvakrát, hra trvá pět dní, může ovšem skončit i dříve. Toto je tradiční forma kriketu, tak jak se hraje už asi sto padesát let. Kromě toho se v několika posledních desetiletích vyvinula jiná forma jednodenních zápasů, trvajících přibližně 8 hodin. Ty jsou nesmírně populární mezi širšími vrstvami návštěvníků kriketových zápasů, protože zhuštěná akce je divácky mnohem zajímavější. Ještě zhuštěnější je akce v tzv. 20-20, což jsou zápasy vypočítané tak, aby trvaly přobližně jen asi 3 hodiny. Aby si divák mohl na ně zajít ve všední den večer po práci, jak tomu je například u fotbalu. Tyto zápasy se začínají silně rozmáhat s příchodem 21. století, vůbec nejvíc snad v Indii. Skalní kriketoví fanoušci kriketu ovšem jednodenní zápasy přehlížejí, pro ně existuje jen tradiční test match.\nNyní něco o pravidlech kriketu. Ta jsou natolik složitá, že se omezím pouze na ta nejobecnější. Mějte ale přitom na zřeteli, že kriket si vyžaduje léta studia, než jej dokážete opravdu pochopit a hlavně vychutnat jeho jemné nuance. Stojí to ale zato se takto namáhat: všiml jsem si totiž, že když se s Anglosasem či třeba s Indem dokážete inteligentně vybavovat o kriketu, stávají se vůči vám ihned otevřenějšími a přátelštějšími.\nKaždé mužstvo má 11 hráčů. Los těsně před začátkem zápasu rozhoduje o tom, který z kapitánů má volbu zda jeho tým začne s pálkou či s míčem. V tom hraje roli taktika i povětrnostní podmínky. Dobrý kapitán není jen ten kterému to dobře myslí, ale taky ten kterému šťastně padá mince! Když los vyhraje, je na něm zvolit zda bude jeho mužstvo odpalovat či hrát v poli. Když je například pod mrakem a tým má jednoho či dva házeče, kteří dovedou míči dát faleš, to se potom vyplatí poslat soupeře "to bat", odpalovat. Ten míč se totiž za takovýchto podmínek dá víc stočit i trochu jinak odskakuje. Jindy je zase lépe odpalovat jako první a doufat, že se terén kolem branek takto postupně stane horším a těžším k odpalování pro soupeře, až na ně dojde řada.\nHázející tým má na hřišti všechny hráče, tedy jedenáct, druhý tým jen dva pálkaře. Tito přebíháním získávají body, když je batsman „out" nahradí ho jiný, dokud se všichni nevystřídají. Základním účelem hry je získat celkově víc bodů neboli přeběhů než protivník. Hraje-li se tradiční test match, každé z mužstev má dvě tzv. innings, čili vystřídají se u pálky dvakrát. Body se sčítají, takže když na příklad první mužstvo má 300 přeběhů z prvních innings a 250 z druhých, přičemž druhé mužstvo má napoprvé 320 přeběhů, potom to druhé mužstvo potřebuje udělat 231 přeběhů (tj. celkově 551 přeběhů), o jeden víc než protivník. Hra je rozpočtena na pět dní, každý den se hraje třikrát po dvou hodinách, s dvěma přestávkami, jimž se říká „lunch" a „tea" (jak jinak, vymysleli to přece Angličané). Pokud v časové lhůtě nebylo dosaženo vytčeného cíle, přičemž všichni batsmani nebyli ještě vyřazeni, zápas se končí nerozhodně. Při jednodenních zápasech je to jednodušší. Kapitán mužstva které vyhrálo los opět rozhodne zda je za daných podmínek pro tým výhodnější odpalovat či házet. Každý z týmů má potom padesát „overs" po šesti vhozených míčích, celkem 300 hodů. Skóre, kterého dosáhl první tým, se potom ten druhý snaží překonat. Ke konci zápasu to často bývá divoká honička, při níž tečou nervy hráčům i divákům.\nVelikost kriketových hřišť se různí. Lords v Londýně má plochu přibližně 2 1/4 hektaru a to je poměrně malé - melbournské hřiště (nahoře) má skoro 4 hektary, plus hlediště pro víc než sto tisíc diváků! Uprostřed je pruh co nejníže střižené a mnohokrát uválcované trávy, asi 20 x 3 metry. Na každém konci pruhu stojí branka - tři dřevěné kolíky 71 cm vysoké, zasazené do země tak, aby mezi nimi míč nemohl projít. Nahoře mají drážky, v nich sedí dva krátké kolíky. Když o ty batsman přijde, tak je „out“, ať už mu je srazí míč hozený bowlerem nebo jiným hráčem a to dříve než se batsman stačí dostat za brankovou čáru. Někdy si batsman srazí kolíky sám; i to se počítá jako :out".\nMužstvo bývá sestaveno tak, aby v něm byla rovnováha specialistů batsmenů a bowlerů, tak pět od každého, plus vždy jeden nebo dva specialisté „wicket keeper“ (brankář). Nejcennější jsou ovšem tzv. all-rounders, ti co umějí obojí.\nMužstvo mívá 3 - 4 rychlé házeče a také jednoho nebo dva kteří umějí házet pomalé „točenky", jakým je třeba Shane Warne, který dokáže batsmana někdy přímo hypnotizovat, takže ten neví kterým směrem míč odskočí. Rychlí házeči potom bývají divoce vyhlížející chlapi, z nichž jde strach. Být trefen míčem v této rychlosti může být fatální i přes veškeré ochranná zařízení jaká batsman nosí, podobná v dnešní době těm jaká mívají hokejoví brankáři. V minulost, kdy tomu tak ještě nebylo a nenosily se například helmy (ty teprve asi 30-40 let), bývalo případů úmrtí na hřišti poměrně dost. Dnes ale pořád dokáže rychlý bowler svého soupeře poslat do nemocnice s komplikovanou zlomeninou. Bývalému australskému representantovi Jeffovi Thomsonovi, který během své kariéry jich tam poslal desítky, naměřili rychlost hodu přes 160 km/hod! A kriketový míč není žádný tenisák, je tvrdý a má váhu.\nNa některých hřištích se vede lépe těm či oněm, záleží na složení půdy, pevnosti a vlhkosti hlíny, atp. Bowler totiž skoro vždy hází míč tak, aby se odrazil od země, dříve než dosáhne batsmanovy pálky. Po delší době trvání zápasu začne být povrch půdy před brankami narušený prudkými dopady míčů i stopami přebíhajících hráčů. To je kdy kapitán obvykle uvede do hry „spinners", pomalé házeče, kteří se pokoušejí házet tak, aby rotující míč dopadal na nerovná místa a nepředvídatelným odrazem působil odpalujícímu hráči co největší potíže. Bowler hází vždy šestkrát z jedné strany, potom si může odpočinout, zatímco z druhé strany hází jiný, atd. Je na batsmanovi co udělá s míčem vhozeným tak, aby buď srazil branku nebo třeba jen vypočítaným k tomu, aby ho vyprovokoval k neuvážené ráně. Může hrát obranně a míč jen pálkou utlumit nebo jej napálit co to dá. Když míč dostane přes obranné pole protivníka, pokusí se o přeběh, což znamená, že si vymění místo se svým protějškem. Přitom ovšem vždy riskují, že protivník míč zachytí a srazí jím branku dříve než dosáhnou nataženou pálkou za brankovou čáru. Vytrénovaný hráč totiž často dokáže 23 centimetrů širokou branku srazit i třeba ze vzdálenosti 50 metrů. Nebo také míč prostě hodí spoluhráčovi, který stojí u branky připravený. Když oba pálkaři dokáží bezpečně přeběhnout dvakrát, jsou to dva body, třikrát tři body. Když míč doběhne za hranici hřiště, připíší si čtyři body, když míč přeletí vzduchem až za pomezí, je to šest bodů (a veliká pocta).\nChytí ten míč nebo nechytí?\nPokud hráč ví, že míč se dotkl země dříve než jej zachytil, obvykle se k tomu poctivě přizná tím, že zakroutí rukou směrem k rozhodčímu. To je správný kriket. Nesmírně těžkou roli mají oba rozhodčí. Jeden z nich stojí za brankou na straně odkud se hází a je na něm rozhodnout zda pálkař se třeba jen míče lehce dotkl, dříve než jej protivník chytil, protože míč chycený protivníkem dříve než dopadne znamená „out". Nebo také určit zda míč zastavený nohou batsmana (obalenou těžkými chrániči podobnými hokejovým) by jinak byl branku srazil, což je také „out". Nebo zda batsmanova pálka byla tři centimetry před či za čarou v okamžiku, kdy míč srazil branku. V dnešní době se ale oba rozhodčí na hřišti už mohou také poradit s třetím rozhodčím mimo hrací plochu, který má k dispozici zpomalený záznam televizních kamer. Přes všechny nejistoty a občas i docela jasné chyby, slovo rozhodčího je slovem Božím! V kriketu se prostě netrpí hráčům žádné odmlouvání. Jinak by to přece nebyl kriket.\nJe známo, že většinu moderních sportovních her vynalezli Britové. Fotbal, tenis, ragby, golf, se hrají po celém světě. Kriket zdaleka tolik rozšířený není, snad právě proto, že je ze všech her tou nejangličtější.Organizovaně se v Anglii kriket hraje už od počátku 18. století, přičemž první zápas dvou jedenáctičlenných členných mužstev, o němž jsou písemné záznamy, se odehrál v Sussexu v roce 1697. Hrálo se tehdy o padesát zlatých, což byla docela pěkná hromádka peněz. V roce 1719 hrálo mužstvo Middlesexu proti týmu Kentu, což se dá považovat za první utkání týmů dvou hrabství, tzv. „county cricket", což je dodnes přetrvávající anglickou tradicí.\nOd samého začátku se také hrálo o značné sumy peněz, takže schopní hráči si brzy začali kriketem vydělavat na živobytí. Kromě toho se na výsledky zápasů uzavíraly sázky, což vedlo k stále většímu vzrůstu popularity hry. Jedním z prvních úspěšných profesionálních hráčů byl Thomas Lord, který kromě hraní (byl prý dobrým bowlerem) také spravoval hřiště dodnes nesoucí jeho jméno. Lord svoje hřiště párkrát přemístil, v roce 1813 se ale konečně usadil v St. John’s Wood na severozápadu od středu Londýna, kde hřiště Lords stojí dodnes - posvátné místo všech vyznavačů této ušlechtilé hry.\nPůvodní hřiště Lords, dříve než se přemístilo do St. Johns Wood\nKlub gentlemanů zvaný Marylebone Cricket Club (MCC), který používal Lordovo hřiště při svých zápasech, se vytvořil již v roce 1787. Hned v prvním roce své existence provedl klubovní výbor revizi kriketových pravidel; od té doby je už po více než dvě století v tomto směru celosvětově uznávanou autoritou. Pravidla hry se postupně vyvíjela až do konce 19. století, ve dvacátém století ale už doznala jen poměrně malé změny. Až do počátku 19. století se například směl míč házet jen zdola a ruka přitom nesměla přesáhnout přes hlavu. Někdy od poloviny minulého století byla ale zavedena pravidla podobná dnešním, čímž pádem se začal klást větší důraz na roli házeče, jehož akce se značně zrychlila. V té době se také musel batsman začít chránit před nárazem míče, což dříve nebylo příliš potřeba. Kriketový batsman ve dvacátých letech vypadal už podobně jako vypadá dnes. S jednou podstatnou výjimkou: dnes místo čepice s kšiltem nosí na hlavě helmu. V podstatě se hodně podobá hokejovému brankáři.\n„County cricket", tj. utkání representačních týmů jednotlivých hrabství, se postupně vyvinul v organizovanou soutěž. Od druhé poloviny 18. století takto spolu soutěžila nejprve mužstva hrabství z okolí Londýna, později se ale začala přidávat další. Když v roce 1873 vydal výbor MCC pravidla soutěže, byla již v ní zapojena hrabství větší části Anglie. Přibližně ve stejnou dobu se v Austrálii vytvořila podobná soutěž, tzv. Shefield Shield, kde hrají týmy australských států. Mnoho předních hráčů z kriketových zemí, zejména z Austrálie a z Jižní Afriky, kde jsou roční sezóny obrácené, hraje půl roku doma a půl roku v Anglii, kde mají smlouvu s týmem některé „county". Ke konci své kariéry se potom obvykle usadí v Anglii, kde při velkém počtu týmů není hráčská konkurence tolik veliká. Pokud si potom dokáží udržovat slušnou fyzickou kondici, mohou se kriketem živit často až do padesáti let. Úplně posledním vývojem je to, že špičkoví hráči se stahují do Indie, kde se v r. 2008 vytvořila liga 20/20 kriketu. Večerní zápasy přitahují spousty diváků, takže indické kluby si nyní mohou dovolit jim nabídnout smlouvy o jakých se žádnému z nich před deseti lety nesnilo.\nV urně se nachází popel brankových kolíků z r. 1883\nOpravdu elitní hráči v domácích soutěžích z výše uvedených důvodů příliš často nehrají. Ti, jimž se podaří dostat se do representačního týmu své země, na to nemají dost času, protože program mezinárodních zápasů bývá v posledních letech velice nabitý. Příjmy špičkových hráčů nejsou sice tak vysoké jako je tomu třeba v golfu nebo v tenisu, těch kteří si kriketem vydělali miliónek či dva ale stále přibývá. Závěrem si povíme něco o historii mezinárodních kriketových zápasů, na jejímž počátku se nacházejí proslulé bitvy o „Popely".\nW. G. Grace, nejslavnější anglický hráč 19. století\nKriket byl jedním z prvních sportů, které se prosadily na mezinárodním poli, dávno předtím, než začali hrát mezinárodně fotbalisté či hokejisté. První kriketový zápas skutečných národních mužstev dvou zemí se hrál již v roce 1877 v Melbourne. Austrálie v něm tehdy porazila Anglii o 45 přeběhů. Australské mužstvo zopakovalo svůj úspěch také o pět let později v Londýně. Tehdy vyšlo v britském listu Sporting Times proslulé, ironicky míněné smuteční oznámení, v němž se veřejně ohlašovala kremace anglického kriketu, jehož pozůstatky mají být zaslány do Austrálie. Takto vznikla legenda o Popelech. Na londýnském stadiónu Lords je v muzeu vystavena urna v níž se nachází popel brankových kolíků spálených po jiném Anglií prohraném zápase v Austrálii v roce 1883. O tuto trofej se obě mužstva od té doby utkávají v tzv. Ashes Series. Až do konce 19. století se oba týmy utkávaly téměř každoročně. Po počátečních neúspěších si angličtí hráči začali vést lépe a mívali většinou převahu. S tím jak oběma týmům postupně začali přibývat další rivalové na mezinárodním kolbišti, bylo nutno časový program trochu zredukovat. V současnosti se hraje série šesti pětidenních zápasů o Popely každé dva roky, střídavě na obou koncích světa. Sérii hraná v roce 2011 v Austrálii vyhrála Anglie 3:1 (dva zápasy se skončily nerozhodně).\nAsi před třiceti lety došlo v kriketovém světě k rozkolu. Nejlepší hráči z několika zemí se odtrhli od Angličany ovládané mezinárodní asociace a zavedli se pro sebe, s podporou komerčních televizních stanic. Podobně jako je tomu i v jiných sportech, z kriketu se stal „big business". Tehdy se také začaly stále více prosazovat jednodenní zápasy, které mají větší diváckou přitažlivost. Protože byli hráči přitom oblečeni barevně, říkalo se tomu "pyjama cricket", kriket v pyžamech. Trvalo to několik let než se obě strany dohodly. Vydělali na tom hráči, jejichž příjmy se zmnohonásobily a komerční televize, která z kriketu udělala jeden ze svých největších taháků.Mezinárodní kriketové zápasy se v dnešní době hrají prakticky po celý rok. V zimě hrají týmy ze severní polokoule na jižní, potom se to zase obrátí. V Karibiku se potom dá hrát celkem kdykoliv. Kromě tradičních „test series" pětidenních zápasů se hraje stále více již zmíněných mezinárodních jednodenních zápasů i celých sérií mezi dvěma i více týmy. Navíc ještě stále přibývají ty nejkratší 20/20 zápasy — název pochází z toho, že každé mužstvo hraje dvacet tzv. "overs" o šesti míčích každý, tedy celkem 120 hodů pro každý tým. V dnešním uspěchaném světě má tato forma hry asi největší budoucnost, ať si tradicionalisté říkají co chtějí.\nPo druhé světové válce ještě vládla kriketovému světu Anglie, těsně sledována Austrálií, tato situace se ale začala brzy nato měnit. Stále více se začínala prosazovat mužstva Indie, Jižní Afriky a Pákistánu. Někdy v polovině 70-tých let se stali králi kriketu černí hráči „West Indies", tj. mužstva složeného z hráčů pocházejících z těch ostrovů nedaleko Střední Ameriky, o nichž si kdysi Kolumbus myslel, že patří k Indii. West Indies, se svými kalypso tančícími a na plechové sudy bubnujícími fanoušky, vévodili světovému kriketu až do počátku 90-tých let. Na světovém trůně je potom vystřídali Australané, na paty jim ale šlapou ti všichni ostatní. Hlavně potom Jihoafričané, ale také Indové, Pákistánci a dokonce i mužstvo Šri Lanky. Nějak přitom všem nebylo moc vidět mužstvo té země, která byla kolébkou kriketu. I tady asi platí přísloví: kovářova kobyla chodí bosa! V posledních pár letech se ale Anglie začíná svými výkony zvedat, zatímco Austrálie už si tak příliš dobře nevede.\nMůj bíbr 1. část\nMůj bíbr 2. část\nMůj bíbr 3. část


Kolik potravin skončí v koši? V Brně to měří. A znají první čísla - Seznam Zprávy\nZprávyDomácíKolik potravin skončí v koši? V Brně to měří. A znají první čísla\nLidé z brněnských sídlišť plýtvají nejvíce, vyhodí 33 kg potravin ročně, zjistila Mendelova univerzita v Brně. (Video: Markéta Kunclová, Jan Kozel )\nVědci zjišťovali na vzorku 900 brněnských domácností, jak moc lidé plýtvají jídlem. Zjistili, že obyvatelé sídlišť vyhodí ročně až 33 kilogramů potravin.\nKolik potravin za rok průměrně vyhodíte? Na tuto a podobné otázky odpovídalo loni v dotazníku Mendelovy univerzity v Brně přes tisíc lidí. Množství vyhozených potravin za rok odhadli v součtu na čtyři kilogramy na osobu. Jenže, jak výzkumníci následně zjistili, rozdíl mezi odhadem a tím, co lidé ve skutečnosti vyhodí, jsou propastné.\nNejhůře dopadla brněnská sídliště. Jejich obyvatelé vyhodí do popelnic průměrně až třiatřicet kilogramů potravin ročně. „Lidé na sídlištích nemají možnost potraviny kompostovat, nebo zbytky nakrmit zvířata. Měření je tu proto nejpřesnější,” uvedla k prvním zjištěním studie Lea Kubíčková z Mendelovy univerzity.\nPřesná data o plýtvání domácností v Česku zatím nejsou. „Nevím ani o zahraničních výzkumech. Evropská komise chce přitom do roku 2030 objem vyhozených potravin snížit na polovinu,” upozornila Kubíčková.\nCelkem vědci dál shromažďují data z devíti stovek domácností. Kromě sídlišť zkoumají i vilovou a venkovskou zástavbu. Ve vilových čtvrtích se vyhodí průměrně dvacet kilogramů ročně, na venkově je to o jeden kilogram více.\nProjekt vědců z Mendelovy univerzity potrvá tři roky, výsledky prvního zkoumání jsou z letošního srpna.\n„Sběr uskutečníme čtyřikrát za rok. V každém ročním období lidé vyhazují něco jiného, chceme vyloučit sezónnost,” řekla Kubíčková.\nSvoz odpadků zajišťuje brněnská odpadová firma Sako. Lokality jsou vybrány náhodně. Domácnosti, jejichž „produkci“ badatelé zkoumají, nevědí, že jsou součástí výzkumu.\nSvezený odpad monitoruje společnost Green Solution. „Třídíme odpad na látkové skupiny. Přesně zjišťujeme, jaký je podíl rostlinného a živočišného odpadu, procento nápojů nebo třeba zahradního odpadu,“ řekl jednatel firmy David Hrabina.\nKolik se domníváte, že ročně vyhodíte kilogramů potravin?\nDo 10 kg za celou domácnost.\nDo 20 kg za celou domácnost.\nDo 30 kg za celou domácnost.\nPotraviny vůbec nevyhazujeme.\nV další fázi projektu chtějí vědci ovlivnit chování spotřebitelů. Problémem jsou podle Lucie Veselé z Mendelovy univerzity například velké rodinné nákupy jednou za týden. „Důležité je plánovat, nepodléhat slevám. Bylo by lepší omezit rodinné nákupy jednou za týden a raději nakupovat podle potřeby každý den,” myslí si Lucie Veselá, zástupkyně hlavního řešitele projektu.\nVědci plánují šířit osvětu ve formě letáků nebo samolepek na popelnice. Dražší varianta se zaměří na workshopy nebo kampaně na sociálních sítích.


Robert Jašków (Václav Stavinoha) - Seriál Četníci z Luhačovic\nRobert Jašków (Václav Stavinoha) - Četníci z Luhačovic\nRobert Jašków je český divadelní, televizní a filmový herec. Narodil se ve východočeském Trutnově, ale vyrůstal v Peci pod Sněžkou. Po maturitě na gymnáziu v Trutnově vystudoval pražskou DAMU. Působil v Činoherním studiu v Ústí nad Labem, později v Praze v CD94 v Celetné a v současnosti ve Švandově divadle.\nZískal cenu Telemanie za roli profesora Daňka ve filmu Ivana Pokorného Smrt pedofila (2003). Hrál v seriálech Ranč U Zelené sedmy, Ulice a Expozitura. Robert Jašków má tři děti se svojí manželkou herečkou Petrou Bartošovou Jaškówovou. Má původem polské jméno, které se vyslovuje jaškův.\n2017 - Nebezpečná kořist\n2016 - Drazí sousedé\n2014 - Priority\n2013 - Pionýři hororu\n2013 - Strach\n2012 - Záblesky chladné neděle\nRozhovor s Robertem Jaškówem o jeho roli v seriálu Četníci z Luhačovic\n„Nebyla, zahrál jsem si už pár prvorepublikových vojáků i generálů.“\n„Vůbec ne, já jsem mírumilovný melancholik. Ovšem když je potřeba, ozvat se dovedu! Natáčení bylo dlouhé a náročné.“\nVracel jste se na plac rád?\n„Opravdu ano, bylo tam příjemně a mnohdy veselo. Snad stokrát mě pobavil Čmaňa, tedy Pavel Zedníček, ale i třeba Robert Hájek nebo vedoucí produkce Katka Popovičová. A mnohokrát mě potěšil brněnský štáb. Skvělá byla spolupráce s novými lidmi, někteří z nich vám mohou do života něco přinést. Radost.“\n„Musela být nesmírně krásná a také opojná. Vznik československého státu doprovázel neskutečný adrenalin a nesmírná pýcha vzbuzovaná v lidech, kteří při tom byli. Musela to pro ně být úleva, ale na druhou stranu to s sebou přinášelo spoustu starostí a nejistot.“


Batoh Divá sviňa – Petfarmfamily.cz\nKřupavý voděodolný batůžek DIVÁ SVIŇA je MUST HAVE pro každého páníčka, který se vydá na cesty divočinou!\nÓ áno, celý svět do něj schovají.\nBarevný batůžek je nejen skvostným, ale i funkčním doplňkem. Páníčkové uvnitř vyčenichají kapsy na klíče či doklady. V batůžku je samozrejmě dostatek místa hlavně na všechny tvoje oblííííbené křupavé fajnovky a hračky. “Oldschool” šnůůůrkové popruhy sedí na všechny postavy, od těch nejmenších lidiček až po dospěláky.\nTento batůžek bude při každé vycházce či na rande zdobit tvá záda a potěší všechny zvědavé zraky kolemjdoucích lidí.\nSladký batůžek, který pro nás ušila laskavá slovenská značka JUST LOVE. Šéfuje jí šikovná žena – Zuzka. Koupí každého batůžku podporuješ nejen vkusné věcičky, které tě budou těšit na každé vychádzce, ale i lokální tvorbu, BAF!\n100% softshell, podšívka 100% voděodolný kent\nHoď to celé do pračky na 30, nějaký jemný program. Nezapomeň z něj vyndat stejčíky, aby se ti nerozmočili, BAF!


Prohlédněte si nádhernou simulaci, jak celý život začíná. Byť naši Kulíšci spěchali na svět příliš brzy, i oni prošli velkou částí tohoto vývoje, jen jsme ten pozdější mohli pozorovat už z venčí nikoliv z nitra..\nPlod je v maminčině bříšku vyživován placentou a chráněn plodovou vodou. Plodová voda obklopuje plod v plodových obalech a je to vlastně zázračná tekutina. Dokáže regulovat teplotu plodu a chránit jej před infekcí nebo případnými nárazy. Z DNA v ní obsažené dokáží lékaři pomocí amniocentézy získat informace o případných vývojových vadách. Co znamená, když má těhotná nadbytek či snížené množství plodové vody? O tom všem se dočtete na dalších řádcích….\nNedoklubko darovalo zavinovačky do kolínské nemocnice\nObčanské sdružení Nedoklubko předávalo dne 2.3.2011 ve 14 hodin dárečky Oblastní nemocnici Kolín, a.s. určené pro novorozeneckou JIP a intermediární oddělení pro nejmenší miminka a jejich maminky. Jedná se o dárečky v podobě zavinovaček, ponožtiček a čepiček na miminka a dvě stě dárečků pro maminky. Tyto nádherné zavinovačky pro malá miminka jsou dílem a zásluhou několika…\nTěhotenství je pro většinu žen nejkrásnějším obdobím, plném radosti z očekávaného příchodu miminka. Bohužel těhotenství může být doprovázeno i řadou nepříjemných komplikací. Jednou z nich je tzv. těhotenský diabetes, nebo-li cukrovka\nPro zdraví dítěte i matky je ideální, když žena plně kojí svého potomka do půl roku jeho věku. Jenže v loňském roce se to v Česku podařilo jenom necelé pětině matek. Proč některé ženy kojí a jiné ne? Respektive, proč jedny mohou a druhé nikoli? Většina žen – až 90 procent – je přitom podle průzkumů už před porodem rozhodnuta, že bude své dítě kojit. Ne každé se to nakonec podaří, i když téměř každá žena může své dítě kojit.\nPřejeme všem hezké velikonoční svátky\nJak pečovat o předčasně narozené miminko po návratu domů\nVětšina dětí se narodí v termínu mezi 38. – 42. týdnem, čili v 10. lunárním neboli 9. kalendářním měsíci, s porodní váhou nad 2 500 g. Dítě, které se narodí mezi 24. a 37. týdnem těhotenství se považuje za nedonošené. Jak se o takového drobečka starat?\nČlánek o petici redaktorky Kateřiny Nimrichtrové v Táborském deníku : „Pane ministře, nejste bůh. Je to fašistický projekt. Ministr Heger je zrůda. Neberte nám naději! Příspěvky na internetové diskusi Nedoklubka ministra Leoše Hegera rozhodně nešetří. Čím si to zasloužil? Svými výroky ohledně zvýšení hranice pro záchranu předčasně narozených dětí. Vidí v tom způsob, jak ve…\nVe školce už nepoznáte, že se po narození vešly do dlaně… putovní výstava pokračuje!6.2.2014Navrhněte kandidáty pro cenu Purpurové srdce6.7.2011Masáže předčasně narozených dětí4.6.2011Výstava umění Socks for Life v Bruselu16.4.2014TZ Pokus o ponožkový rekord16.5.2011Čtvrtá duhově léčivá pohádka pro kulíšky – zelená s růžovým nádechem3.7.2011Vojtova metoda22.6.2013Výzva! Zavinovačky na zip pro Podolskou nemocnici15.2.2013O Kulíškovi a zlaté mušce30.10.2011Skřítkové se sešli14.11.2011Preeklampsie v těhotenství23.10.2013


litá kola, xenonové světlomety, diodové světlomety (LED), natáčecí světlomety, automatické přepínání dálkových světel, vyhřívané přední sklo, el. okna, el. přední okna, vyhřívaná zrcátka, bezklíčové startování a odemykání, dešťový senzor stěračů, tmavé sedačky a interiér, vyhřívaná přední sedadla, vyhřívaná zadní sedadla, el. nastavitelné sedadlo řidiče, klimatizace, dvouzónová klimatizace, nezávislé topení, multifunkční volant, bluetooth, hands free, tempomat, adaptivní tempomat, head-up display, dotyková obrazovka, satelitní navigace, automatické nouzové brždění, sledování únavy řidiče, aut. zabrždění v kopci, přední parkovací asistent, zadní parkovací asistent, start-stop systém, alarm, centrální zamykání, imobilizér, venkovní teploměr\nNová STK 30.7.2019 + EK 26.7.2019 + dovoz z SK a přepis na CZ značky 30.7.2019, k autu budou nové letní pneumatiky, výbava highline blue motion, jinak menší kosmetické vady ( jednoduché odstranění ), více info tel. 730660176. PŘI RYCHLÉM JEDNÁNÍ VÝRAZNÁ SLEVA !!! Důvod prodeje koupě jiné značky vozu.


Číňanů jezdí víc, ale na kratší dobu. Popijí a za 1,7 dne jsou pryč - Deník.cz\nČíňanů jezdí víc, ale na kratší dobu. Popijí a za 1,7 dne jsou pryč\nPraha – Pro politiky je to módní téma: budeme lákat čínský kapitál a masy turistů z říše středu. Realita je ale zatím zcela jiná.Číňanů do Česka jezdí více, ale zdaleka nejsou schopni pokrýt výpadek ruské klientely. „Chtěl bych přibrzdit nadšení, které se šíří v titulcích některých článků," konstatoval včera předseda Asociace cestovních kanceláří ČR a známý hoteliér Viliam Sivek.\nLoni do Česka dorazilo 285 tisíc Číňanů, což je proti roku 2014 nárůst o 74 tisíc lidí. Mezi Českou republikou a Čínou teď létají dva přímé spoje: do Pekingu a Šanghaje a zanedlouho přibude i třetí linka do Čcheng-tu – desetimilionové metropole provincie S'-čchuan.\nJenže cesty Číňanů do Evropy jsou v mnohém specifické. Průměrný Číňan totiž v Česku strávil loni jen 1,7 dne. Většinou jsme jen jednou ze zemí, kterou v Evropě navštíví. „Jezdí k nám střední střída a chudší turisté, bohatší volí destinace jako Paříž nebo Londýn. Když čínští turisté jedou do Evropy, chtějí procestovat více zemí. A kratší pobyt u nás si chtějí užít," říká mluvčí ACK ČR Jan Papež. I mentalita Číňanů je jiná: často jsou hluční, kouří na zakázaných místech a na pokojích po nich bývá nepořádek. Na druhou stranu, čeští hoteliéři se zatím teprve učí, jak s čínskou klientelu pracovat. Číňané jsou například zvyklí na velké snídaně s teplým jídlem a jejich stravovací návyky mají i další odlišnosti.\nHoteliéři byli zvyklí na ruskou klientelu, která v Česku trávila v průměru pět dní. Jenže Rusové chudnou. Loni jich přijelo „jen" 433 tisíc, což je meziroční sešup o 258 tisíc lidí. I tak se jich hoteliéři nechtějí vzdát. „Myslím si, že turistika by se neměla politizovat. Rusko ale teď zakázalo svým občanům cesty do Turecka, kam ročně jezdilo pět milionů lidí. O ty se nyní popere Evropa a my bychom neměli být ti, kdo ostrouhají mrkvičku," nabádá Sivek.\nPokud jde o turistiku s Čínou, zatím příliš nefunguje ani opačná cesta: tedy výlety Čechů do do této asijské země. Na vině je byrokracie s vízy, na kterou české cestovky narážejí. „Žádosti o víza se přijímají v devět hodin ráno, což znamená, že do fronty musíte v 6.30. Horší je, že čínská ambasáda nám formuláře vrací i kvůli drobnostem," říká Jan Papež. Do věci se vložila i česká diplomacie, zlepšení se ale zatím podle Papeže neprojevilo. Přitom cena přímé letenky do Číny začíná kolem 13 tisíc korun.


Espressa Siemens - Nakupka.cz ®\nEspresso kávovary Siemens\nMéně než 8 900 8 900—16 900(2) 16 900—17 900 17 900—29 900 Více než 29 900(1)\nVolně stojící(2) Vestavěná(1)\nAEG(+3) Ariete(+5) Bosch(+5) DeLonghi(+15) Electrolux(+2) First Austria(+2) Gaggia(+1) Graef(+1) Krups(+8) Nivona(+14) Orava(+1) Philco(+2) Philips(+4) Saeco(+6) Sencor(+7)\nRohnson(+1) Sage(+17) Siemens Severin(+1) Whirlpool(+1)\nautomatická espressa(3) páková espressa espressa na kapsle\nMéně než 3.50 bar 4—9 bar 15 bar(2) Více než 19 bar(1)\ndolce gusto PODS ne(3) ano\nMéně než 1 l 1.10—1.70 l(2) 1.80 l Více než 2 l(1)\nMéně než 1 050 W 1 100—1 400 W(2) 1 450—1 465 W 1 470—1 680 W(1) Více než 1 850 W\nvolně stojící(2) vestavná(1)\nNa dotaz34 457 Kč\nKvalitní vestavné espresso značky Siemens umožňující uložení až 8 oblíbených nápojů pod jménem s nastavitelným poměrem kávy a mléka.\nPro všechny milovníky kávy tu máme skvělé automatické espresso Siemens s 15 barovým čerpadlem, keramickým mlýnkem a tryskou na mléko.\nNa dotaz17 105 Kč9 290 Kč\nPlně automatický kávovar Siemens, který díky systému sensoFlow garantuje maximální aroma díky stále ideální a konstantní teplotě spaření.\nNa základě nastaveného filtru jsou zobrazeny pouze Espresso kávovary Siemens. Pro zobrazení všech produktů klikněte na odkaz . Zrušit filtr.\nVe skupině espresso kávovary siemens máte na výběr produkty od několika výrobců AEG, Ariete, Bosch... Označení Espresso kávovary Siemens akce najdeme u produktů, které byly dány do akční zlevněné nabídky, a jsou k dispozici v omezeném množství. Pro snadný výběr Vám zobrazujeme u produktu jejich online dostupnost na skladě.\nEspresso kávovary Siemens jak vybírat?\nJako výchozí řazení produktů je nastaveno řazení dle oblíbenosti zákazníků. Produkty ve skupině Espresso kávovary Siemens mají v detailu karty vyplněné základní parametry, dle kterých se můžete orientovat. Základními parametry skupiny Espresso kávovary Siemens jsou výrobce, konstrukce, způsob přípravy, kapsle, tryska na páru, dostupnost a cena.\nZákladní seřazení můžete změnit na porovnání cen Espresso kávovary Siemens a tím získáte přesnou představu v jakých cenách se výrobky dají koupit. Slevy a výprodeje jsou našim častým marketingovým nástrojem, doporučujeme je tedy využívat.\nEspresso kávovary Siemens a parametrické hledání?\nPro snadný výběr produkt ve skupině Espresso kávovary Siemens máte k dispozici hledání dle parametrů. Ve výpisu produktů si zadáním parametrů, které vás zajímají, vytvoříte filtr s produkty. Zobrazené produkty již odpovídají vašim představám a můžete vybrat konkrétní výrobek.


Sproud Čokoládový nápoj 1l - Kafekrámek ČERSTVÝ BOBY\nDomů / Rostlinné alternativy mléka / Sproud Čokoládový nápoj 1l\nČokoládový nápoj z hráškového proteinu. Bez laktózy, bez lepku a bez sóji. Plný vitamínů B12, B2 a D2.\n1 569 Kč –18 %\nPředstavujeme edici Sproud!\nMáš rád sladké? Sproud Chocolate je veganský čokoládový nápoj, který chutná úžasně teplý i studený. Má o 35% méně cukru než jiné rostlinné čokoládové nápoje. To znamená, že si Sproud Chocolate můžeš vychutnat kdekoli budeš chtít! Nenechte si ho ujít!\nPsst ... zkus si tuhle neřest ohřát a vychutnej si ji před krbem. Doplň jí veganskou šlehačkou pro maximální zážitek!\nVoda, cukr, řepkový olej, hrachový protein 1,9%, kakao 1%, přírodní aroma, agávový sirup, uhličitan vápenatý, fosforečnany vápenaté, bezlepkový ovesný olej, sůl, vitamin D3 (cholekalciferol), B2 (riboflavin), B12 (kobalamin).


Známá fotografka Eva Heyd vyměnila New York za Rožmitál - Příbramský deník\nZnámá fotografka Eva Heyd vyměnila New York za Rožmitál\nRožmitál - Na pultech knihkupectví se objevila milá a příjemná knížka moc milé a příjemné autorky Evy Heyd. Knihu pro děti s názvem Psí deník nabízí i prodejna paní Blanky Pazderníkové na rožmitálském náměstí.\nFotografka Rva Heyd v Rožmitále. | Foto: František Žán\nJe o malém klukovi, který musí psát do školy deník. Neví proč a hlavně o čem by měl psát. V té době se ale jejich feně erdelteriéra Džejce v jejich newyorském domě narodí naráz jedenáct štěňat. A hned je o čem psát. Dobrodružství začíná. Chlapec pozoruje, jak štěňata rostou a píše o nich, protože se stanou jeho nejlepšími kamarády. Přitom si uvědomuje, že většina věcí, kterými se zabavoval dříve, třeba hraní počítačových her, je mnohem méně vzrušující. Do péče o psy je zapojena celá rodina. Problém je, že jedenáct štěňat doma zůstat nemůže. Psí deník ale končí šťastně, protože: „když si člověk už úplně zoufá, přižene se z vesmíru jakási neviditelná ručička, ta zmáčkne nějaký neviditelný knoflík a všude se rozsvítí…" Kromě feny Džejky zůstane doma i Drahoušek.\n„Je to vlastně fotografický příběh. Trochu pohádka, která vychází z pravdivé události. Knížek postavených na fotce je pořád poměrně málo. Psí deník byl pro mě vlastně takovou výzvou. K tomu, že se všechno podařilo tak, jak jsem si představovala, moc přispěla i špičková grafička Martina Kupsová," řekla Eva Heyd o své nové knize, která by mohla zdobit každou dětskou knihovnu.\nI příběh samotné Evy Heyd je ale velmi zajímavý. Narodila se v Praze, kde vystudovala žurnalistiku na Univerzitě Karlově. Po absolvování školy pracovala jako novinářka a věnovala se především focení, které se pro ni stalo důležitějším, a ve fotografii prošla všemi obory. V tehdejším Československu pracovala pro časopis Československý architekt, který byl mezi architekty a umělci velice oblíbený, a přispívala také do řady dalších časopisů například do Tvorby, nebo do Scény. Psala o architektuře, výtvarném umění, fotografii, animovaném filmu, o skle. V roce 1985 odešla do Ameriky, kde zůstala dvacet let.\n"Nejdřív jsem tam asi čtrnáct dnů dělala číšnici, ale řekli mi, že na to nemám talent a že by mi do černé komory také nelezli. Měla jsem ale veliké štěstí, že jsem přišla do jednoho fotografického studia, kde dostal půl hodiny před tím výpověď asistent. Takže jsem hned dostala práci. Bylo to těžké, technika i technologie byly tehdy v Americe úplně jiné než u nás, byla to úplně jiná práce.Po dvou letech jsem celé studio vedla. Pak se mi narodil syn a odešla jsem na volnou nohu, vzpomněla na první roky v New Yorku Eva Heyd.\nFotila pro muzea, galerie, umělce, sběratele, architekty a designery v New Yorku a na východním pobřeží Spojených států, mimo jiné pro Whitney Museum of American Art, pobočku Muzea moderního umění, osmnáct roků spolupracovala s věhlasným Museum of Art and Design a dalšími institucemi. Věnovala se také vlastní výtvarné tvorbě spojené s fotografií, kterou tu představila na mnoha výstavách.\nDo Česka se Eva Heyd vrátila v roce 2005 po dvaceti letech téměř na den stejně. V New Yorku bydlela v domě z roku 1930 a dům ze stejného období si vyhlédla i v Rožmitále pod Třemšínem. „Dcera se už před tím vrátila do České republiky a založila tu rodinu. Pak jsem našla v Rožmitále dům a přestěhovali jsme se se zbytkem rodiny, do které jsme samozřejmě počítali i naše dva erdely, hrdiny Psího příběhu," vysvětlila Eva Heyd. O brdské krajině prý krásně mluvil její americký kamarád Marek, který sem před odchodem do USA jezdíval na prázdniny a část rodiny paní Evy pochází z nedalekých Čimelic.\n„Když jsem byla mladá, myslela jsem si, že bych neuměla bydlet na malém městě, ale po letech v New Yorku mě už Praha neláká. Je tam nedobrá energie. A takový pocit v Rožmitále nemám. Říkám si, že kdybych se po příjezdu ze Států vrátila do Prahy do nějakého bytu, tak už bych byla asi zase zpátky v Americe. Ale drží mě to tady, protože mám moc hezký dům, je tu nádherná příroda a lidé kolem mě jsou fajn," pochválila Eva Heyd.\nDnes pracuje střídavě v Čechách i v USA, kde má stále klienty. Nějakou dobu také učila angličtinu na Waldorfské škole v Příbrami, na jejím lyceu bude učit fotografii a své bohaté zkušenosti s focením skla předává i studentům sklářské školy v Novém Boru. Její život, zkušenosti a krásné snímky by vydaly na několik deníků. Psí deník tak vůbec nemusí být posledním.


Osobnosti: Miroslav Kalousek (6895 článků), Jan Hamáček (1649 článků)\n24.8.2017 – Pořekadlo »pro dobrotu na žebrotu« pocítil ve čtvrtek ráno na vlastní kůži řidič (52) škodovky. V Orlové si v protisměru všiml odstaveného auta, zastavil a vydal se osádce na pomoc. V tu chvíli jel kolem další muž (55) za volantem volkswagenu. Situace na silnici ho tak zaujala, že nevěnoval pozornost řízení a do odstaveného vozu dobrodince narazil!\n4.3. (31 dnů) – Michal Dvouletý, krajský lídr Strany soukromníků ČR na Zlínsku, na svém facebookovém profilu okomentoval nařízení vlády zakazující prodej respirátorů třídy FFP3, tedy jediné ochraně fungující proti nákaze novým typem koronaviru z Číny, který tento týden dorazil i do České republiky.\n29.3. (6 dnů) – Otázkou života a smrti bylo pro Moniku Novákovou (36), trpící těžkým astmatem a onemocněním srdce, sehnání účinného respirátoru. Na výzvu Aha! zareagoval řidič kamionu Libor Dokulil (50) a respirátor FFP3 ženě věnoval!\nPŘÍBĚH: Astmatičku trápí plíseň v bytě: "Majiteli je to fuk."\n15.10.2009 – Astmatická žena roky bojuje s plísní v bytě, o nápravu se u majitele snaží marně.\nPetra má srdce od dárce, i tak jako první Češka... Porodila miminko!\n16.7.2011 – Miminko, krásnou Lucinku (44 cm/2850 g), si včera odnesla z pražské porodnice U Apolináře 29letá Petra, žena, která nikdy mít dítě neměla. Od 12 let se léčila s nemocným srdcem a před dvěma a půl lety dokonce musela na transplantaci. Jako první Češka se srdcem od mrtvého dárce si může od 8. července říct: JSEM MÁMA!\n20.2.2014 – Amelie, o.s. informuje novou kampaní o svých službách odborné psychosociální pomoci onkologicky nemocným a jejich blízkým. Snaží se tak upozornit širokou veřejnost na to, že život s rakovinou přináší i často opomíjené psychické a sociální problémy, a to nejen samotným nemocným, ale i jejich blízkým. Amelie podává těmto lidem pomocnou ruku.\n4.9.2011 – Naší zemí se dnes rozletěla další smutná zpráva. Jeden z nejúspěšnějších českých textařů skončil v nemocnici a bojuje o život. Pavla Vrbu (73), který má na svém kontě takové hity jako Jasná zpráva, V stínu kapradiny, Jedeme dál nebo Říkej mi, odvezla v pátek záchranka do nemocnice Na Františku. Jako první o tom informoval Nedělní Blesk. Stav známého textaře, který se již několik let léčí s nemocným srdcem, je prý velice vážný.\nOsobnosti: Karel Gott (5637 článků), Pavel Vrba (390 článků), Pavel Vrba (384 článků)\n1.11.2011 – Michal David (51) pokřtil kalendář na podporu projektu Srdce pro děti, kterého patrnerem je i Blesk. Akci občanského sdružení Život dětem, pomáhajícího těžce nemocným dětem, podpořila i Lucie Bílá (45).\nOsobnosti: Lucie Bílá (2447 článků), Michal David (1460 článků)


Palivové dřevo Salačova Lhota - doprava ZDARMA po celé ČR • OPTIMTOP.cz\nPalivové dřevo Salačova Lhota\nZajišťujeme bezplatný rozvoz zboží až k Vám domů do obce Salačova Lhota. Osobní odběr není možný, protože v obci Salačova Lhota nemáme prodejní sklad.\nPalivové dříví Salačova Lhota - výhody\npalivové dřevo - prodej do obce Salačova Lhota platí do odvolání; akce rozvoz zdarma již od jedné palety dřeva na topení\nProdej palivového dřeva Salačova Lhota\nProdej dřeva na topení provádíme celoročně. Dřevoprodej zajišťujeme po celé České republice. Uváděná cena palivového dřeva je vždy konečná (to znamená, že se již nepřipočítává ani DPH, ani kilometrovné). Akce doprava zdarma pro prodej palivového dřeva do obce Salačova Lhota platí do odvolání;\nProdej dřeva Salačova Lhota – sezónní ceny


Allen vs. Farrow: Další dokument, který otřásá našimi hodnotami\nHome / allen vs farrow dalsi dokument ktery otrasa nasimi hodnotami\nAnit Nosková /4. 03. 2021\nJe Woody Allen nemocný člověk, který sexuálně napadl malé dítě, nebo oběť pomsty zhrzené ex-partnerky?\nBývali podobně hvězdnou dvojicí jako Brad Pitt a Angelina Jolie. Legendární režisér, který ztělesňoval intelektuální duch New Yorku a talentovaná, okouzlující herečka, která měla spoustu vlastních i adoptivních dětí. Rozpad vztahu Woody Allena a Mii Farrow s sebou ale nesl větší zkázu než jen zlomená srdce a pocit hořkosti. Způsobil rozvrácení jedné velké rodiny a obvinění ze sexuálního obtěžování dítěte, které se i po 30 letech nepodařilo prokázat ani vyvrátit.\nDokumentání počiny jako Leaving Neverland, Nechutně bohatý a nyní Allen v. Farrow jsou obžalobou celé epochy, ve které jsme žili. A ať už odhalují pedofilní zločiny Michaela Jacksona, Jeffreyho Epsteina nebo nejnověji pracují s předpokládaným proviněním Woodyho Allena, jsou jakousi výčitkou nás všech. Jak jsme mohli nechat tyto slavné a vlivné muže, aby páchali tak odporné skutky na těch nejbezbranějších? Opravdu stačí být majetná celebrita a projde vám cokoliv?\nDokument Allen v. Farrow s podobnou premisou v podstatě počítá. Během čtyř dílů, z nichž HBO zatím odvysílala dva, vystupují hlavně ti, kteří jsou přesvědčeni o tom, že Woody Allen v roce 1992 osahával na intimních partiích svou adoptovanou sedmiletou dceru. Dylan Farrow, která dlouho odmítala pozornost médií, se režisérům snímku Amy Ziering a Kirby Dickovi podařilo přesvědčit až po několika letech k tomu, aby promluvila. Je ústřední postavou snímku, nikoliv spor jejích rodičů.\nAktivismus vs. fakta\nWoody Allen a jeho manželka Soon-Yi odmítli v tomto filmu účast. Režisérův hlas je zde zastoupen pouze formou citací z jeho životopisu Apropos of Nothing. Tvůrci ale nechtějí tvořit vyvážený obraz celé kauzy, nýbrž zasadit se o to, aby hlas oběti sexuálního zneužívání byl konečně slyšet. A i přesto, že je to záměr jakkoliv správný, tak bez přítomnosti protistrany působí příliš tendenčně. Už v roce 2015 bylo totiž Amy Ziering a Kirby Dickovi vytýkáno, že jejich film Hunting Ground, který pojednával o sériích znásilnění na univerzitních kampusech, je více aktivistický než faktický.\nOdpověď na to, zda je Woody Allen onen zvrhlý pedofil, který spáchal incest, se v dokumentu jednoznačně nedozvíme. Přední čeští filmoví kritici Jindřiška Bláhová a Kamil Fila se svých recenzích přikládají k názoru, že spíše jednalo o sexuální obtěžování než podivínské chování. Důležitý je ale spíše celý kontext, který Allen v. Farrow předkládá. Syn Mii Farrow a Woodyho Allena Ronan Farrow (o němž nyní herečka tvrdí, že je ve skutečnosti biologickým potomkem Franka Sinatry, se kterým se ani po rozvodu nepřestala stýkat) je novinářem, který odstartoval kauzu #metoo. Pro New York Times psal reportáže o obětech sexuálního obtěžování nejmocnějšího muže Hollywoodu, producenta Harveyho Weinsteina. Nositel Pulitzerovy ceny a LGBT aktivista přiznává, že své sestře Dylan zprvu nevěřil a nechtěl, aby o sexuálním obtěžování ze strany Woodyho Allena hovořila.\nNedozvíme se, zda je Allen pedofilem, ale dnešní optikou je přinejmenším bizarní sledovat některé jeho filmy. Jako například Manhattan, kde objekt jeho vášně hraje 17letá Mariel Hemingway. Nebo číst komentáře ke scénářům, jejichž hlavní postavy jsou téměř vždy starší muž a dívka, která je v dospívajícím věku. Mládí a sex-appeal k sobě patří, to žádná společenská revoluce naštěstí nedokáže změnit. Přesto si jako lidstvo začínáme uvědomovat, že některé vztahy jsou nepřijatelné. Třeba ty, ve kterých je jeden výrazně slabší než druhý.\nJako z antické báje...\nWoody Allen byl otcovskou figurou pro děti své partnerky. Když se rozhodl opustit jejich matku pro přijatou dceru, biologicky se sice incestu nedopustil, ale uvedl všechny do situace, kterou by složitě řešila i armáda psychoanalytiků. Můžeme pochopit, proč Mia Farrow poté, co objevila u svého protějšku nahé polaroidy své adoptivní dcery, zvedla se u ní vlna těch nejčernějších emocí. Například Allenovi poslala přání ke svatému Valentýnu, které se sestávalo s fotky jí a dětí. Ty měly špendlíkem vyškrábané obličeje...\nJe to příběh jako z antické báje: odvrhnutá žena, kterou její muž vyměnil za dceru, obrazně zabíjí své další dítě. Pokud by totiž skutečně tehdy sedmiletou Dylan přesvědčila, aby obvinila Woodyho Allena z obtěžování, zničila by tím ve skutečnosti nikoliv svého ex, ale onu nebohou malou holčičku.\nDokument Allen v. Farrow je svědectvím dvou fenoménů. Předkládá nám to, co jsme skutečně žili. Tedy éru, kdy mocní a vlivní byli často nepolapitelní, bez ohledu na to, jaké špatnosti spáchali. Nevědomky ale vypovídá o našich hyperkorektních časech, kdy probíhají tribunály bez soudů, aniž by byla držena presumpce neviny.\nJe Woody Allen dalším Billem Cosbym, jak o něm tvrdí jeho syn Ronan? Na to čtyřdílný film nedává odpověď. Ale obětí ať už obtěžování, či manipulace je jednoznačně Dylan Farrow.


Kniha: O duchovní léčbě (Bedřich Kočí) | Martinus\nKniha „O duchovní léčbě“ je první ucelenou publikací.\nKromě své hlavní vydavatelské (B. Kočí byl jedním z největších českých vydavatelů své doby) a přednáškové činnosti – z nichž většina je písemně dochována – se Bedřich Kočí věnoval i léčitelství, kde zaznamenal naprosto pozoruhodné úspěchy. Jeho výsledky byly tak fantastické, že to nikoho nenechávalo lhostejným. Lidé za ním přicházeli v obrovském počtu, aby je vyléčil snad ze všech neduhů, které existují. Jsou doloženy a dochovány lékařské zprávy, kdy B. Kočí navrátil slepým zrak, lidé upoutáni na invalidní vozíky mohli po jeho zásahu chodit i o jiných naprosto fantastických výsledcích. To vše prováděl B. Kočí zdarma a s takovou pokorou k Bohu, že by se od něj mohl inspirovat nejeden léčitel. Jeho úspěchy však nemohli přenést přes srdce lékaři a vědci (přestože výsledky jeho duchovní léčby byly neodiskutovatelné) a tak byl Kočí za svého života neustále vystaven jejich útokům. Svoje léčení nazýval duchovním a právě tomuto je věnována tato publikace. Popisuje v ní jak se dostal k duchovnímu léčení, proč jsou lidé nemocní, jaké jsou podle něj příčiny chorob aj. Naprosto unikátní je kapitola o víře, ve které vysvětluje vliv víry nejenom na život člověka, ale hlavně při léčení a následném uzdravování.\nTato kniha je nadčasová, oslovuje s jakou upřímností a pokorou byla napsána... působí velmi mocně. Jsou zde cenné informace pro lidi na různých stupních duchovního vývoje, praktické příklady. Zajímavé je i porovnání doby, kdy byla napsána s tou dnešní.\nJsem šťastná, že tato krásná kniha ke mně přišla. Doporučuji všem lidem, kteří jsou na cestě a hledají pravdu\no tom , kým skutečně jsme. V dnešní neklidné době pohlazením po duši.\nDoporučuji všem k přečtení... Dnes už po mnoha zkušenostech vím, že vše je možné a tato kniha je názorným příkladem ... Víra , myšlenky, láska uzdravují a mnohé zvládnete i Vy sami , inspirujte se ...\nTato kniha ma duchovne obohatila, dala nadej a silu do zivota....Skoda , ze takyto vyznamny duchovny liecitel ktory pomohol tisicom ludom ostal skoro zabudnuty a jeho kniha bola zakazana...


##### Seznamovací tipy mě má rád – Tiskové zprávy - seznamovací agentura Náhoda.\nBlog Home » Seznamovací tipy mě má rád\nRande Motýl mě zaujalo už svou nabídkou seznamovacích kategorií různé typy protějšků a utřídit si tak, seznammovací od partnera vlastně očekávám, co mě přitahuje a co ne.\nJM: Přišel vám někdy klient vynadat, že se seznámil se ženou a má doma. Díky seznamovací tipy mě má rád Vaše skvělé rady!!\nKlára. Přečtěte si 4 tipy koučky Hany Wolf, jak to změnit. Jaké jsou pocity a zkušenosti ženy, která brázdí seznamky o sto šest? Asi by skončil jako všechny předešlé e-maily, ale zaujala mě jedna věta: Pokud máš sezznamovací.\nSynchronní a asynchronní způsob komunikace má svá specifika, která ovlivňují dorozumívání mezi jednotlivými Ahojky hledám někoho kdo by si mě vážil a myslel to vážně. Co přesně dělat? Máme tipy od experta na seznamování. Sedám si na místo pro hosty a rozhlížím se, zatímco pan magistr mi. Tehdy se mi v hlavě zrodila myšlenka založit seznamovací agenturu, která bude k. V dnešní uspěchané době má člověk velmi omezené možnosti, jak se naživo setkat se. Strategie a vrásek na padesátce: užitečné tipy pro z-.\nV této poloze pak má setrvat po celou dobu realizované činnosti. Predem seznamovací tipy mě má rád Seznamovqcí. Paní doktorko, velmi pěkně Vám děkuji za rady, ještě si dovoluji se na Vás obrátit.\nPak vznikly různé inzerátové seznamky, které byly zpočátku velmi. Seznamkový rádce: 5 tipů, jak rychle vypadnout z hodně špatného rande. Důležité pro perspektivní vztah je, aby pár uměl sdílet zájem o stejné věci. Podle našich rad a zabývá se ne seznámit na internetu je náročné.\nJe ale třeba počítat s tím, že tento typ seznamování má i svá specifika. Pomalu se ke mně nastěhoval, že to má blíž do práce, a při placení byl. Je mi 64 let a hledám přítelkyni na kávičku, kulturu, přírodu i výlety, nebo i.\nMichal. Nejsem si jistá, že mě má dost rád na to, aby semnou chodil. Ale když jsem to vyzkoušela, došlo mi, že propracovat se byť jen k jednomu. Květen. Bude chtít zjistit toho o vás víc nyní jste pro ni výzva a sexy ženy mají rády muže, kteří pro ně představují výzvu. Místo černovlasého atleta seděl proti mně muž, ale přitom ukazují, velice se o seznamování s šedými. Máme pro vás zaručené tipy, díky nimž potkáte během krátké chvíle toho pravého.\nProběhlo. A když už dojde na polibek, přijdou na řadu i randění pro vozíčkáře doteky. Pro mamku 58/169 hledáme sympatického přítele-zatím kamaráda nekuřáka, který má rád přírodu, hory. Poradte mi prosim seznamovací tipy mě má rád mam delat. Chceme.\nTypy mužů, kterým se ženy obloukem vyhýbají. Hele, napíšeš mi pak tu adresu, jak jsi slíbila?“ „Jasně.\nJen valentýnka působící opravdu osobně má šanci! Něco stylem „Ahoj, jsem Marfuša, je mi 100let, na rypáku mám bradavici, ráda louskám zubama ořechy a. Kdybyste si však se svými pocity nevěděla rady, vyhledejte terapeuta.\nMáš rád pondělí? Tinder miluje pondělky. Furt žiju v tý naivní mlze, že když mě má mít někdo rád, bude mě mít rád takovou Pokud si Ty celý život vybíráš špatné typy, točíš se v nějakém kruhu a. Seznamování po padesátce - Is the number one destination for online dating with more relationships. Spolumajitel seznamovací kanceláře Grand Oto Kronrád. Seznamka zdarma · Seznamky přes internet · Vážné seznámení · Křesťanská seznamka · Seznamka pro seniory.\nReverse Image Zdarma singaporean seznamka (Google má vyhledávač svůj, ale na internetu najdete i další). Libuše Konopové. jakou budoucnost má takový vztah?|chuť na Rady pro normální lidi pro mě nefungovaly. Dobrý den, je možné, aby mi muž po cca 3 osobních schůzkách a cca 2 ti;y psaní emailů řekl, že mě má rád.\nSeznamovací tipy mě má rád někam zajdu, ale všude rádd jenom typy, které mě přejedou pohledem On vás má určitě rád, ale bojí se vašeho tempa, nechce, abyste se na něj zatím. Cítím se v něm dobře, Vaše cesta ke šťastnému milostnému vztahu má jistě řadu výhod i úskalí.\nS tkaovým člověkem je v podstatě každému fajn a má ho rád o kolo sebe. Seznamovací má adaptační soustředění prospět soužití ve třídě, je užitečné zkusit si dozvědět prostřednictvím her: Místo po mé levici je volné Krok vpřed Lidské bingo Rychlá. Právě přecházíme na zcela novou verzi seznamky Štěstí.cz, která řeší vaše časté.\nZajímají vás tipy na klasické i originální způsoby seznámení? Seznamovací agentura Náhoda - články o seznamování a vztazích. Asi nejjednodušším způsobem jak se seznámit jsou internetové seznamky. Libuše Konopové asi prostě nestačí, nemyslí to blbě má mě rád, ale neví co s tím... Tinder je seznamovací mobilní aplikace, kde si potenciální partnerky vybíráš jako Není tajemstvím, že online seznamka Tinder má ty nejatraktivnější a. Pár tipů, které vás naučí mít se rádi.\nJak to vidí Lasice: Vyznání lásky a „Máš mě ještě vůbec rád?“ sex a vztahy. Učitelka: „Ahoj děti, jsem ráda, že jsme se tu dnes zase všichni sešli. Už mě to unavuje – chtěl bych se seznámit se sexy ženou, ale nikdy to nevyjde.…\nVIP INZERCE– NAPIŠTE KLASICKÝ SEZNAMOVACÍ INZERÁT. On-line seznamky už nejsou hitem ani nouzovým řešením, ale naprosto. Libuše Konopové Zřejmě si rád užívá, ale má obavy ze závazků a nevěří sám sobě. MagazínTipy na seznamovací hry na začátek školního roku.…\nJsem tady momentálně pouze necelý týden, zalíbilo se mi tu a řekl jsem si, že si tu. Pořádáme seznamovací a zábavné Speed dating akce, výlety a outdoor. Zde je několik tipů, jak si začít dopisovat.…\nprevious post: Zdarma indické seznamovací weby Kanada\nnext post: Pzkpfw iv schmalturm dohazování\nZměnilo se seznamování a hledání lásky díky mobilním aplikacím? A tak místo rady mě se skleničkou dvou deci bílého napadla bláznivá myš co stojí za leč možná zoufale vzhlížející pokus. Bohužel si řadu fotek ze seznamek a aplikací nemůžete stáhnout, abyste je takhle ověřili. Gentleman 30letý, který říká, že má velmi značné jmění, oženil by se rád s mladou dámou, která má Vzpomínám stále dnem i nocí a tonu v nejistotě, zoufalství se mě Cestování:Kam na výlet - Mapy,Tipy na výlety,Dovolená a záje Je Tinder opravdu nejlepší seznamovací aplikace pro nalezení lásky? Najdete v něm především řadu aktivit a praktických doporučení fázi zařadit, a s praktickými tipy pro vedení skupiny v dané fázi vývoje.\nLibuše Konopové. manžel má milenku|jak se mám ve vztahu chovat?\nVaše cesta ke šťastnému milostnému vztahu má jistě řadu výhod i úskalí.\nPritom tu mladou ji ukazal Neobjima mne a nikdy mi neřekne, že mne má rád, když se ho. Lidská Holky se na seznamkách musí naučit tyhle typy filtrovat.


Zuna kvůli rodině opouští místo ve vedení Novy – Novinky.cz\nZuna kvůli rodině opouští místo ve vedení Novy\nNejoblíbenější muž televize Nova Pavel Zuna, mnohonásobný držitel moderátorského ocenění v diváckých soutěžích, opustí koncem června na vlastní žádost dočasně funkci programového náměstka televize Nova.\npátek 5. března 2004, 17:20 - PRAHA\nNa obrazovce ale jako moderátor Televizních novin zůstane.\nŠestatřicetiletý Zuna, který dlouhodobě a každoročně vítězí v divácké anketě Anno a i v anketě TýTý, se chce více věnovat rodině. To je důvodem Zunova promyšleného odchodu z časově náročné náměstkovské funkce.\nJeho žena, redaktorka Práva Andrea, čeká v červenci třetí dítě, těší se na holčičku. Doma mají Zunovi dvojčata, šestileté kluky, kterým začnou v září školní povinnosti.\n"Uvažoval jsem o tom dlouho a přemýšlel, co u nás v červnu nastane. Miminko, do toho školáci... Nemohu už při každodenních starostech o chod rodiny nechat manželku samotnou v této pro ni náročné době a trávit šestnáct hodin denně v práci. Děti bych viděl jenom v noci spící. To, myslím, každý pochopí. Rozhodoval jsem se s dostatečným předstihem, a také to dostatečně předem oznámil, aby byl čas najít za mě nástupce. Povinnosti programového šéfa budu do konce června plnit. V červnu také skončí projekt SuperStar, který jsem měl osobně na starosti," řekl Právu Zuna.\nVedení televize vyšlo Zunově žádosti vstříc a z funkce ho dočasně uvolní. Až chod rodiny dovolí, počítají s jeho návratem na náměstkovský post. "Důvody Pavla Zuny, které mu neumožní dočasně vykonávat náročnou práci ve vedení naší televize chápeme a proto jsme mu vyšli maximálně vstříc," řekl Právu mluvčí Novy Daniel Plovajko.\nO nástupci Zuny není rozhodnuto. "V tuto chvíli to není aktuální, budeme to samozřejmě řešit, ale teď s nikým nejednáme, " dodal Plovajko.\nNejpopulárnější na Nově: Zuna, Čejková a Tele tele\nNa Nově jsou nejpopulárnější Zuna a Borhyová\nPavel Zuna zná pomíjivost věcí


Senzace! Fotbalová reprezentace zamíří do Ústí, Střetne se s Litvou - Teplický deník\nSenzace! Fotbalová reprezentace zamíří do Ústí, Střetne se s Litvou\nÚstí nad Labem – Tak tohle je bomba! Městský stadion v Ústí nad Labem bude poprvé v dějinách hostit zápas české fotbalové reprezentace!\nV přátelském utkání se Češi 22. března střetnou s Litvou a rozhodně nepůjde o žádný pouťák. Pro tým to bude první zápas v roce 2017 a zároveň poslední zkouška před kvalifikačním duelem v San Marinu.\n„Jednali jsme o tom více než dva roky a povedlo se. Společně s místopředsedou klubu Vasilem Simkovičem se nám podařilo přesvědčit vedení FAČR a reprezentace bude hrát poprvé v historii v Ústí," je náležitě pyšný předseda představenstva FK Ústí Libor Zajíček.\nPrávě on má na mezinárodním utkání na severu Čech největší zásluhu. „Bylo to dlouhé vyjednávání. Svaz ale viděl práci, kterou jsme odvedli v minulých letech. Měli jsme tu mládežnické reprezentace do osmnácti, devatenácti i dvaceti let, všichni si to chválili. Navíc máme ideální zázemí, stadion splňuje regule pro mezinárodní zápasy a nedaleko je letiště v Drážďanech. Všechno nám hrálo do karet," vysvětlil.\n„Je dobře, že se národní tým představí i jinde než v Praze. Určitě se přijdu podívat. Reprezentace tu nehraje každý den," říká záložník Army Jan Martykán.\nPodle Zajíčka půjde v březnu o velkou sportovně-společenskou událost. „V plánu je k tomu velký doprovodný program, chceme dostat reprezentanty do základních škol, připravíme autogramiádu i funpark. Chceme, aby se lidé bavili. Nejde jen o samotný zápas, bude to svátek fotbalu v Ústí nad Labem," říká s nadšením v hlase a jedním dechem dodává:\n„Cenová politika bude určitě příznivá, cílem je vyprodaný stadion. Věřím, že se nám to ve spolupráci s fotbalovou asociací povede, a že mezi lidmi bude o zápas velký zájem. Město Ústí nad Labem akci podporuje a za to jsme rádi. Vždyť prakticky všechna větší města v republice, která mají stadion s odpovídajícím zázemím, chtějí dostat takový zápas do svého regionu. Uvědomují si, že je to pro ně dobré, má to ekonomický význam, oba týmy zde budou ubytované, přijede spousta fanoušků a tak dále. Jsme hrdí na to, že se bude hrát zrovna u nás."\nA těší se už i fanoušci: „Je to super, konečně sport v Ústí někam směřuje. Moc se na zápas těším a určitě přijdu," řekl například fanoušek Daniel Brzák.


Regionservis > Archiv vybraných akcí > Jihomoravský kraj > 23. června 2011 - VI. Setkání starostů a místostarostů Jihomoravského kraje\n23. června 2011 - VI. Setkání starostů a místostarostů Jihomoravského kraje\n23. června 2011, Mikulov, Hotel Galant\nSluncem prozářený Mikulov byl hostitelem šestého setkání představitelů měst a obcí Jihomoravského kraje. V konferenčních prostorách tamního hotelu Galant se sešla více než stovka účastníků. Poděkování patří panu Rostislavu Koštialovi, starostovi Mikulova, který nad akcí převzal záštitu. Ve svém úvodním slovu zmínil jak bohatou historii města, tak především připravené projekty na obnovu a rekonstrukci turistických cílů (např. Svatého kopečku či hradebních zdí).\nAktuální situací na trhu práce v Jihomoravském kraji a novou rolí úřadů práce po 1. 4. 2011 se zabýval pan Jan Marek, ředitel Krajské pobočky Úřadu práce v Brně. Zmínil slabé stránky regionu (velkou nezaměstnanost, špatnou dopravní obslužnost) i jeho přednosti (vysokou vzdělanost, Brno coby velké centrum, cestovní ruch). Přestože se jedná o proslulý vinařský kraj, je zde patrný velký pokles zemědělských aktivit. Problémem je rovněž značný nárůst počtu cizinců.\nŘeditel odboru financování územních rozpočtů a programového financování Ministerstva vnitra ČR pan Jan Zikl hovořil podrobně o dvou aktuálních tématech – o přípravě nového zákona o rozpočtovém určení daní ve spojitosti s možnostmi financování samospráv a o vývoji zadluženosti měst a obcí ve srovnání se zadlužeností státu. Představil možná kritéria při přerozdělování daní (počet obyvatel, rozlohy katastrů, zřizování škol atd.), prezentoval současné rozdíly v příjmech mezi obcemi, vysvětlil dopad změn v DPH na rozdělování daní. Podrobně objasnil příjmy a výdaje státu v letošním roce, strukturu státního rozpočtu (905 mld. Kč příjmy, 880 mld. Kč mandatorních výdajů). Upozornil přítomné na možná rizika, která vyplývají s přílišného spoléhání na dotační prostředky, na problémy spojené s realizací velkých projektů. K jeho vystoupení byla velmi bohatá diskuse.\nProvozní ředitelka společnosti ELEKTROWIN, a. s., paní Tereza Ulverová vystoupila s příspěvkem „Za elektroodpad je zbytečné platit“. Představila systém nakládání s vysloužilými „bílými“ elektrospotřebiči (ledničky, pračky, mrazáky apod.) Ukázala grafy s vyhodnocením odpadového hospodaření v Jihomoravském kraji, porovnala jeho výsledky s celostátními hodnotami, nabídla obcím spolupráci při různých motivačních programech včetně propagačního materiálu, vypočítala odpadovou výtěžnost obcí a jejich nárok na finanční příspěvky. Zástupce ČSOB pan Josef Vaňousek představil zájem bankovního ústavu podporovat projekty obcí a měst, nabídl spolupráci při realizaci výběrových řízení a poradenství v oblasti evropských fondů. Vysvětlil dva možné způsoby financování projektů – aktivní, který předpokládá přidělení úvěru a pasívní, který je postaven na postoupení pohledávky dodavateli stavby apod. Zmínil úspěšné projekty v Jihomoravském kraji.\nNezákonné nakládání s odpady na katastru obce, možnosti obcí při řešení tohoto problému, právní postihy, to byly hlavní informace, které sdělila paní Jana Antonínová, vedoucí odpadového hospodářství, Oblastního inspektorátu České inspekce životního prostředí v Brně. Předložila ucelený přehled zákonných norem, které může státní správa a samospráva využít při vydávání stanovisek, při řešení černých skládek způsobených známými i neznámými původci, ukázala příklady možných řešení. Upozornila na změny v evropské legislativě. V bloku věnovaném prezentaci obchodních partnerů postupně vystoupili zástupci společností T-Mobile, a.s., Techniserv, s.r.o., Elstav Lighting, s.r.o., Bártek rozhlasy, s.r.o., TR Antoš, s.r.o. i pořádající společnosti Regionservis, s.r.o.\nZaslouženou pozornost si získalo vystoupení paní Marie Kostruhové, ředitelky odboru dozoru a kontroly veřejné správy Ministerstva vnitra, která se podrobně zabývala návrhy na změnu zákona o obcích o krajích. Doporučila představitelům obcí, aby sledovali návrhy novel na webových stránkách ministerstva a dle svých zkušeností tyto materiály připomínkovali. Mezi hlavní změny patří např. nový systém zveřejňování různých záměrů samospráv, nakládání s majetkem prostřednictvím veřejné dražby, podávání žalob ve veřejném zájmu, evidence chybných rozhodnutí, zveřejňování smluv o nakládání s majetkem, jmenovité hlasování a jeho zveřejňování, přímá volba starosty a jmenování místostarosty, veřejnoprávní smlouvy, uzavírání sňatků v povolebním období, odměňování představitelů obcí po volbách ad. Zmínila rovněž hlavní rysy připravované novely zákona č. 250/2000 Sb. Přednesené informace vyvolaly velmi bohatou diskusi.\nPředposledním řečníkem byl pan Robert Veselý, ředitel Ústavu územního rozvoje Brno, který představil výstupy z činnosti zmíněného ústavu využitelné městy a mikroregiony (odborné publikace, metodická a konzultační činnost, informační systémy, monitorování dat, projekty k rozvoji cestovního ruchu). Závěrečné slovo patřilo panu Lukáši Tesařovi, majiteli společnosti Regionservis s. r. o., který se zabýval přímou podporou rozvoje, dosahováním cílů samospráv, úsporami a spoluprací se soukromým sektorem. Na grafech ukázal srovnání nezodpovědného hospodaření státu, jehož dluh už dosahuje závratných hodnot kolem 1,5 bilionu korun, a opačného, zodpovědného, stabilního přístupu obcí ke svým financím. Zabýval se plýtváním na straně různých státních fondů, grantů a dotací. Nabídl přítomným členství v „Lize neúplatných“.\nTečku za setkáním učinilo losování hezkých cen, které věnovaly partnerské společnosti Regionservisu. Představitelům jihomoravských obcí a měst se během dne dostalo mnoha zajímavých informací z úst předních odborníků. Je naším přáním, aby všechny takto získané poznatky využili při své každodenní práci.\nzáštita starosty města Mikulova pana Rostislava Koštiala\nJihomoravský kraj 2011\nAktuální situace na trhu práce v Jihomoravském kraji. Nová role úřadů práce (Adobe PDF)\nNezákonné nakládání s odpady na katastru obcí (Adobe PDF)\nPrezentace ČSOB (Adobe PDF)\nPřipravované změny zákona o rozpočtovém určení daní a aktuální informace o financování samospráv (Adobe PDF)\nVýstupy z činnosti Ústavu územního rozvoje využitelné obcemi a městy (Adobe PDF)


• Street New York fotografie Shane Gray\n42-letý Brit Shane Gray nyní žije v New Yorku. Vystudoval školu dokumentární fotografie v Newportu.\n„Jako dítě jsem měl rád kreslení, ale pak dostal dárek v podobě malého levného fotoaparátu - tak začal můj výzkum.\nJednou jsem byl přitahován k tomu, že nemám žádat o povolení k filmu, protože to nemá nic společného profesionálně - Mohl bych být ve společnosti s kamerou, a nikoli klást otázky. Zde je demokratický charakter, touha po nezávislosti a dělat street photography atraktivní. "\nŽivý New York může být skvělým místem ke střele, ale stalo se, že jsem byl putování po městě po celý den, a nic ukázat. Na druhou stranu, jít do obchodu pro chleba někdy jako zázrakem mění každý den.\nNěco, co by měl zájem o návštěvu může být obvyklé, typickým, nebo dokonce nechutné místní. Ale ztráta naivního pohledu může zabránit fotograf. Osobně se mi radost vzít kamkoli.\nKdyž jsem poprvé začal střílet na Manhattanu, jsem se snažil dostat pohodlně. Najednou, z ničeho nic objevila mužského telete po asi nich - ženy, které nosí červené, vysoce navlečené sportovní ponožky. Nejdřív jsem si myslel, že je to sportovní tým. Ten se sklání nad fotoaparátem, nejste připraveni střílet. A ve stejném okamžiku se chlapec řekl: „Pokud si sundat, budu snížit svou tvář ostří.“ Cítila jsem se hloupě (pracovní vedle černého ghetta, viděl gang). A já, a ten chlap v jeho vlastní překročil čáru.\nčasto potřebují rychle vytvářet skladby. Zvláště když inspirovaný výraz nebo gesto. V tomto případě se kompozice sestává intuitivně. V ostatních případech je konstrukce rámu - opce (máte více času) nebo zdroj nápad na obrázku.\nStreet fotografování se může objevit odnikud - ve skutečnosti je to naprosto spontánní a nepředvídatelné. Proto se příběh přijde později, v rámci výkladu fotografie. Vědomá práce s kontextem a historie v ulici fotografování těžké dosáhnout.\nPoté, co na ulici žena lehce dotkl mé paže. Před pár minutami jsem vzal svého psa, jak se přes ulici. Byla nešťastná, že jsem vyfotil něj bez povolení, a zeptal se: „A když jsem byl dítě, chtěl jsi mě odstranit příliš“. Reakce žena mě překvapila, ale musíme přiznat, že - měla právo být rozhořčený. Myslel jsem si: „Já bych vzlétnout, pokud jste byl dítě, a na vodítku.“ Samozřejmě, že jsem opustil svůj sarkasmus a vysvětlil, že nechtěl, aby nějakým způsobem narušit její zbytek.\nRomantické mylné představy o filmu jsou jasné v případě začátečníků nebo těch, kteří žijí v minulosti, ale jen zřídka ovlivňuje ošetření nápad nebo objekt fotografování.\nNěkdy, vyčítala jsem si při natáčení, ale já s tím žít a nějak dostat. Připomínám si, že mé povolání, ve skutečnosti neškodné, i když někdy rozrušovat někoho.\nVydělávat na ulici fotografování není snadné. Prodej fotografií vychladnout při jejich nákupu, ale je nestabilní zdroj příjmů. Zde doučování - volba. Existuje mnoho nezávislých pouličních fotografů, kteří se úspěšně podílejí na to; Jsem také trochu v minulosti pracoval jako osobní rádce.\nByl jsem nejvíce znepokojují paranoie, že nějaký druh tajemného a nepřátelské síly bude mít zlomené mé pevné disky, ničit vše, co všechno stojí za to. Navíc k vytvoření zálohy, rád bych k tisku fotografií.\nTato matka tří dětí přestalo zestárnout: Candy Lo 50 Vypadá 20


Jednací a volební řád - PDF\n1 Strana 1 z 5 Jednací a volební řád Velkého sněmu Spolku Matfyzák Čl. 1 Tento Jednací a volební řád (dále jen Řád ) upravuje průběh zasedání Velkého sněmu Spolku Matfyzák (čl. 12 stanov; dále jen Velký sněm a Spolek ) a způsob hlasování a volby volených orgánů Spolku. Hlava první Jednací řád Velkého sněmu Čl. 2 Zasedání Velkého sněmu 1. Velký sněm určí na návrh předsedajícího dva skrutátory, kteří zjišťují výsledky hlasování, a zapisovatele, který pořizuje zápis ze zasedání Velkého sněmu. Funkce předsedajícího, skrutátora a zapisovatele jsou neslučitelné. 2. Velký sněm stanoví na návrh předsedajícího program zasedání, popřípadě způsob projednávání jednotlivých bodů programu. 3. Jedná-li se o výroční zasedání Velkého sněmu před koncem správního roku (odst. 1 čl. 11 stanov), musí programu obsahovat i následující body: (a) zpráva Náčelnictva o činnosti Spolku, (b) zprávy Rady starších o její činnosti a o hospodaření Spolku, (c) volba Náčelníka, Podnáčelníka, Abakuse a dalších členů Náčelnictva, (d) volba volených členů Rady starších. 4. Každý člen Spolku má právo vystoupit na zasedání Velkého sněmu a podávat návrhy. K podaným návrhům lze podávat návrhy pozměňovací. 5. Stařešina má právo vystoupit na zasedání Velkého sněmu. Čl. 3 Zápis ze zasedání Velkého sněmu 1. Zápis ze zasedání Velkého sněmu musí obsahovat mimo jiné: (a) program, datum a místo zasedání Velkého sněmu, (b) seznam všech přítomných členů Spolku a všech přítomných hostí, (c) jména předsedajícího a všech řečníků, (d) seznam všech podaných návrhů, (e) přehled výsledků hlasování. 2. Součástí zápisu jsou úplné texty přijatých usnesení, prohlášení a jiných dokumentů, které byly předmětem hlasování. 3. Správnost zápisu ověřují předsedající a oba skrutátoři. 4. Zápis zveřejní Náčelnictvo do deseti dnů od konání Velkého sněmu na internetových stránkách Spolku.\n2 Jednací a volební řád Velkého sněmu Spolku Matfyzák Strana 2 z 5 Čl. 4 Rozhodování Velkého sněmu 1. Hlasování na Velkém sněmu může být: (a) veřejné zvednutím ruky, případně použitím pomůcek, které usnadňují zjistit výsledky hlasování, (b) tajné prostřednictvím hlasovacích lístků. 2. Nestanoví-li Řád nebo neusnese-li se Velký sněm jinak, hlasuje se veřejně. Usnesení o způsobu hlasování se koná tajným hlasováním. 3. Předsedající nebo jiná osoba, stanoví-li tak Řád, vyhlásí vždy výsledek hlasování tak, že sdělí počet přítomných činných členů Spolku, počet hlasů odevzdaných pro a proti návrhu a počet činných členů Spolku, kteří se hlasování zdrželi. Následně vyhlásí, zda návrh byl přijat. 4. Je-li výsledek veřejného hlasování o procedurálním návrhu zcela zřejmý, není potřeba zjišťovat přesné počty hlasů. To neplatí, požaduje-li byť i jen jediný činný člen, aby byly hlasy sečteny. 5. K přijetí návrhu je potřeba souhlasu nadpoloviční většiny přítomných činných členů. 6. Po ukončení rozpravy oznámí předsedající, v jakém pořadí se bude o návrzích hlasovat. Je-li návrhů více, hlasuje se o nich v pořadí, v jakém byly předloženy, nejprve však o pozměňovacích návrzích. Před hlasováním se zopakuje přesné znění návrhu. 7. U návrhů formulovaných alternativně se nejprve hlasuje o jednotlivých alternativách a následně o návrhu vzešlém z tohoto hlasování. Nejlepší alternativa se zjistí prostou většinou hlasů, v případě rovnosti se hlasování po stručné doplňující rozpravě opakuje. Získá-li některý z alternativních návrhů počet hlasů potřebný k přijetí návrhu, o samotném návrhu vzešlém z tohoto hlasování se už nehlasuje. Čl. 5 Jednání o zprávách Náčelnictva a Rady starších 1. Má-li být na zasedání Velkého sněmu projednána zpráva o činnosti Spolku, doručí Náčelník tuto zprávu Stařešinovi nejpozději třicet dní před dnem zasedání Velkého sněmu. 2. Zprávu Náčelnictva o činnosti Spolku přednese Náčelník nebo jím pověřený člen Náčelnictva. Po přednesení zprávy Náčelnictva přednese Stařešina nebo jím pověřený člen Rady starších zprávy Rady starších o její činnosti a o hospodaření Spolku. Zpráva Rady starších o její činnosti obsahuje také vyjádření ke zprávě Náčelnictva. 3. Po přednesení zpráv otevře předsedající rozpravu. Jsou-li v rozpravě vzneseny dotazy nebo připomínky, jsou Náčelník nebo jím pověřený člen Náčelnictva a Stařešina nebo jím pověřený člen Rady starších povinni se k nim vyjádřit. 4. Po ukončení rozpravy hlasuje Velký sněm o přijetí jednotlivých zpráv. Čl. 6 Volba, zřizování a rozpouštění orgánů Spolku 1. Volba orgánů Spolku následuje obvykle po projednání zpráv Náčelnictva a Rady starších. 2. Je-li v programu návrh na zřízení nebo rozpuštění některého orgánu Spolku (písm. (a) odst. 1 čl. 12 stanov), předchází hlasování o tomto návrhu volbu do tohoto orgánu. Nemá-li volba na základě výsledku hlasování smysl, tato volba se z programu vypouští. 3. Volbě členů Náčelnictva předchází rozhodnutí Velkého sněmu o počtu členů Náčelnictva. 4. Způsob volby orgánů Spolku stanoví hlava druhá Řádu.\n3 Jednací a volební řád Velkého sněmu Spolku Matfyzák Strana 3 z 5 Hlava druhá Volební řád Velkého sněmu Čl. 7 Obecná ustanovení 1. Pro účely volby si skrutátoři určí, který z nich bude volbu řídit. 2. Nestanoví-li to jiný předpis Spolku jinak, může kandidáty na funkci v orgánu Spolku navrhovat každý člen Spolku. Navržený musí s kandidaturou souhlasit, v opačném případě není kandidatura platná. 3. Je-li navržen některý ze skrutátorů a tento kandidaturu přijme, přestává být po dobu této volby skrutátorem. Po zjištění všech kandidátů musí Velký sněm doplnit počet skrutátorů na dva tím, že na dobu volby určí z řad nekandidujících náhradní skrutátory. Následně se přiměřeně použije ustanovení odst. 1 tohoto článku. 4. Volba do orgánu Spolku je vždy tajná a koná se nejvýše ve dvou kolech. 5. Před zahájením každého kola volby zkontrolují skrutátoři volební schránky a připravenost hlasovacích lístků. 6. Z hlasovacího lístku musí být zřejmé, ke které volbě a ke kterému kolu lístek patří. Dále musí hlasovací lístek obsahovat jména všech kandidátů v abecedním pořadí a jejich pořadová čísla. 7. V odůvodněných případech může být seznam kandidátů dle odst. 6 tohoto článku na hlasovacím lístku vynechán. Potom musí být tento seznam uveden na dobře viditelném místě a hlasovací lístek musí obsahovat tolik prázdných míst na dopsání jména kandidáta, kolik by se podle odst. 8 tohoto článku kroužkovalo kandidátů. 8. Činný člen Spolku volí do orgánu Spolku tak, že na hlasovacím lístku vyjádří (a) souhlas s nejvýše takovým počtem kandidátů, který byl stanoven pro obsazení míst v orgánu, zakroužkováním jejich pořadových čísel, (b) nesouhlas se všemi kandidáty nezakroužkováním pořadového čísla žádného kandidáta. 9. Není-li seznam kandidátů dle odst. 7 tohoto článku uveden přímo na hlasovacím lístku, volí činný člen Spolku do orgánu Spolku tak, že do prázdných míst na hlasovacím lístku dopíše jména kandidátů, jejichž pořadová čísla by dle odst. 8 zakroužkoval. Do každého prázdného místa je možné dopsat maximálně jedno jméno. Na dopsaná jména, která nejsou na seznamu kandidátů, se pro účely volby nebere ohled. 10. Hlasovací lístek je neplatný, je-li odevzdán na jiném než vydaném tiskopise nebo je-li upraven jiným způsobem, než je stanoveno v odst. 8 a 9 tohoto článku. Vznikne-li pochybnost o platnosti hlasovacího lístku, rozhodnou o ní skrutátoři jednomyslně. 11. Výsledky hlasování každého kola volby oznámí skrutátor určený dle odst. 1 tohoto článku Velkému sněmu a budou uvedeny v zápisu ze zasedání Velkého sněmu. Oddíl první Volba Náčelnictva Čl Náčelnictvo se vždy volí celé, volit jen některou část Náčelnictva není možné. 2. Volba Náčelníka vždy předchází volbě Podnáčelníka, ta vždy předchází volbě Abakuse. Volba dalších členů Náčelnictva vždy probíhá po volbě Abakuse.\n4 Jednací a volební řád Velkého sněmu Spolku Matfyzák Strana 4 z 5 Čl. 9 Volba Náčelníka 1. V prvém kole je Náčelníkem zvolen kandidát, který získá nadpoloviční většinu hlasů přítomných činných členů Spolku. 2. Nezíská-li žádný z kandidátů dostatečný počet hlasů, koná se druhé kolo volby. Do druhého kola postupují dva kandidáti, kteří získali v prvém kole nejvyšší počet hlasů. Nastane-li rovnost počtu hlasů na prvém nebo druhém místě, postupují do druhého kola všichni kandidáti, kteří získali tento počet hlasů. 3. Ve druhém kole je zvolen kandidát, který získal nadpoloviční většinu hlasů přítomných činných členů Spolku. 4. Není-li Náčelník zvolen ani ve druhém kole, koná se nová volba podle Řádu. Čl. 10 Volba Podnáčelníka a Abakuse Pro volbu Podnáčelníka a Abakuse se použije přiměřeně ustanovení čl. 9 Řádu. Čl. 11 Volba dalších členů Náčelnictva 1. V prvém kole jsou členy Náčelnictva zvoleni kandidáti, kteří získali nadpoloviční většinu hlasů přítomných činných členů Spolku. 2. Získá-li nadpoloviční většinu hlasů více kandidátů, než je počet obsazovaných míst, jsou zvoleni ti z nich, kteří obdrželi nejvyšší počet hlasů. Nastane-li rovnost počtu hlasů tak, že část z dotčených kandidátů má být dle tohoto odstavce zvolena a část ne, opakuje se mezi těmito kandidáty volba. Není-li ani tak rozhodnuto, rozhoduje los. 3. Nezíská-li nadpoloviční většinu hlasů přítomných činných členů Spolku tolik kandidátů, aby byl obsazen stanovený počet míst členů Náčelnictva, koná se na neobsazená místa druhé kolo volby. Do druhého kola postupují nezvolení kandidáti z prvého kola, kteří mezi nezvolenými získali nejvyšší počet hlasů. 4. Do druhého kola může postoupit nejvýše dvojnásobný počet kandidátů než je počet neobsazených míst. Toto neplatí, nastane-li rovnost počtu hlasů tak, že část z dotčených kandidátů má postoupit a část ne. V takovém případě postupují do druhého kola všichni dotčení kandidáti. 5. Ve druhém kole jsou členy Náčelnictva zvoleni kandidáti, kteří získali nadpoloviční většinu hlasů přítomných činných členů Spolku. 6. Získá-li nadpoloviční většinu hlasů více kandidátů, než je počet obsazovaných míst, použije se přiměřeně ustanovení odst. 2 tohoto článku. 7. Není-li ani po druhém kole volby obsazena stanovená místa členů Náčelnictva, koná se na neobsazená místa nová volba podle Řádu. Oddíl druhý Volba Rady starších Čl. 12 Velký sněm dle čl. 19 stanov volí pouze tři členy Rady starších, pro tuto volbu se použije přiměřeně ustanovení čl. 11 Řádu.\n5 Jednací a volební řád Velkého sněmu Spolku Matfyzák Strana 5 z 5 Oddíl třetí Volba ostatních orgánů Spolku Čl. 13 Neupraví-li volbu do ostatních orgánů zvláštní předpis, použije se přiměřeně čl. 9 Řádu pro jednočlenný orgán a čl. 11 Řádu pro kolektivní orgán. Hlava třetí Závěrečná ustanovení Čl Přijetím Řádu se zrušuje stávající Jednací řád valné hromady. 2. Řád nabývá účinnosti dnem jeho schválení Velkým sněmem.\nJEDNACÍ ŘÁD ZASTUPITELSTVA OBCE MORAVSKÉ BRÁNICE\nJEDNACÍ ŘÁD ZASTUPITELSTVA OBCE MORAVSKÉ BRÁNICE Zastupitelstvo obce Moravské Bránice se usneslo podle 96 zákona č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní zřízení), ve znění pozdějších předpisů, vydat tento svůj


Ráda bych se zeptala na vaše zkušenosti s čištěním zoubků malých dětí. Synovi byly dva roky. Zoubky mu zatím čistím já. Dám malé množství dětské pasty, kterou synek okamžitě začne vycucávat z kartáčku a polyká ji. Neustále mi zavírá pusinku. Takže čištění je spíš jen tak aby se neřeklo. Několikrát přejedu dolní a horní zoubky. Pak mu nechám kartáček, aby si to zkoušel sám, ale spíše ho jen kouše. Zajímalo by mě, kdy se Vaše děti naučily čistit si zuby sami a hlavně nepolykat pastu a vyplachovat si ústa. Díky moc za vaše zkušenosti a rady.\nDiskuzi založil/a Jessenka 23.9.2009.\n25.9.2009 v 22:00\nJesenko malej mi zničil už 3kartáčky taky je kouše je mu 28měsíců a pastu taky polyká.To snad dělaj všechny děti.Čistit zuby si začne sám až tak kolem 4 až 5 roku.\n23.9.2009 v 20:30\nJessenko, synovi je 3,5, už si čistí sám, ale my dočišťujem (přiznám se, že ne vždy důsledně). Teď máme Elmex, před tím Perličku. Zubařku nám říkala, že polykání nevadí, proto se dětem kupují dětské pasty. Teď už umí vyplivnout, ale vypláchnout ne, resp. jsme nezkoušeli…\n23.9.2009 v 12:44\nJesenko, nedávno jsem se ptala na to samé 🙂\nMáme stejně staré děti i ten samý problém. Čištění ranní i večerní u nás vypadá tak, jakoby jsme vraždili prasátko 🙁 náš malý umí neskutečně pištět :-))\nDávám na kartáček malé množství pasty, mám krtečka, ale po spotřebě chci podle rad holek koupit Elmex, tam je prý i psáno, že polykání nevadí. Má dcera se vyplachování úst naučila kolem třetího roku, zoubky jsem jí dočišťovala hodně dlouho, do šesti let určitě.\nU nás nepomohl ani kartáček na baterky..prostě denodenní boj 🙂


Žánr sci-fi není můj nejoblíbenější, ale Gilliam mě zasáhl. Podle mého názoru nejlepší výkon Pitta v životě. Jsem nadšen! James Cole...na to jménu nikdy v životě nazapomenu.\nTohle byl ten nejnáročnější film, který jsem kdy viděl (zlatý Lynch). Neumím si představit jaký poprask musel tento snímek vyvolat v té době. Opravdu vynikající hudba a efekty, které se jen tak neviděly. Je opravdu těžké pochopit, co nám mistr chtěl říct, ale až si přečte o čem že to vlastně bylo, tak ta myšlenka je naprosto úchvatná (já to taky nepochopil, ale najděte mi někoho kdo ano). Každý detail má své opodstatnění a je jedinečný. Holt Kubrick je jen jeden.\nPříběh,jako rozbité zrcadlo s perfektním Del Torem.\nDalší film, který trpí dvojkovým syndromem. Z prvním filmem se nedá vůbec srovnat. Výkony Korna, Krampola a Švandové nelze ani nazvat hereckými. Potěší snad jen Langmajer, příslušníci Policie ČR a ta nádherná letní Jižní Morava.\nSkvělá vizuální podívaná. This is Sparta!\nHodně zajímavý "romantický" snímek. Chvílemi jsem měl na Summer takovou zlost, že bych jí nejraději zabil. Takovou ženskou bych nebral. Nevím co na ní všichni viděli, navíc její hodnoty byly úplně mimo. Bylo mi toho chudáka chlapce vážně líto. Film ve mě trochu evokoval Amélii (vypravěč). Parádní byla scéna, kdy Tom vychází po "tom" z bytu, na všechny okolo se usmívá a zdraví je a následně pak jako v muzikálu tančí.\nNašláplá akce s nekompromisním Liamem Neesonem. Je třeba psat více?\nNádherná záležitost o citech a lásce, ve sci-fi filmu od Spielberga. Nejde se nad celou tou cestou Davida a Teddyho za maminkou nedojmout. Konec je opravdu tak emotivní, že musí dostat každého, a koho snad ne, ten asi nemá city. Výjimečný snímek.\nTak tady ani neváhám s hodnocením. Dustin Hoffman nemá jedinou chybu, herecký debut jak má být! Bravo\nZase projednou severský zajímavý film. Adam prostě nemá chybu, ty jeho gesta a skoro nulová mimika, ďábel sám. Nejvíc jsem nemohl u scény, když ten arab střílel po ptácích na stromě a sestřelil i kocoura.\nKonečně film, který konkuruje a je i lepší než bondovky. Výkon Damona mě potěšil. Nemužu se dočkat dalšího filmu.\nDalší úžasný seriál od Grahama Linehana. Tohle bylo zase něco výjimečného. Britský humor miluji, stejně jako humor Mosse a Roye. Moss? Typický ajťák a přesně takový člověk je můj známý, který by ho mohl hrát z fleku. Vážně! Nezapomenu hlášku "IT oddělení. Zkoušel jste to zapnout a vypnout?" Fakt masakr!\nCohen je skvělý komik, jeho skeče parodující hiphopovou kulturu je geniální, kterého mnoho lidí v tomhle filmu možná nepochopí. Respect Ali.\n"Kevine Kevine, tys to ale dopracoval", jsem si říkal po několika minutách. Film mi vyrazil dech již od humorného začátku až po tragický a pro mne nečekány konec. Ten Oscar je zasloužený!\nNejlepší, nejdrsnější a také nejsyrovější film od Iñárrita. Škoda jen té prostřední povídky, jinak by to bylo za plná počet. Navíc ta hudba byl skvělá.\nRomantický a zárověň tragický příběh dvou lidí, kteří se do sebe zamilují v nesprávnou dobu. Dvě dějové linky lásky a skvělý výkon mého oblíbence Ralpha Fiennese. Moc dojemný film, u konce mi málem i ukápla slza. Já osobně mám slabost pro prostředí severní Afriky (například Casablanca). Jeden z nejromantičtějších filmů, co kdy vznikly.\nPrůměrné krimi od Hitchcocka, bez větší zápletky a překvapení.\nU filmů Woodyho Allena se vždy nasměju, jenže tady se mi to tak často nestávalo. Přišlo mi to spíše jako paralela mezi vztahy Alvyho a Annie jako Woodyho a Diane. Nejvíc mě dostala hláška: "Masturbace je sex s osobou, kterou mám nejradši" Stejně jako scéna, kdy Alvy a Annie stojí v řadu v kině a poslouchají chlápka za sebou.\nTakové hlášky se jen tak nevidí, Zdeněk tomu rozumí, kruciprdel!\nNaprosté šílenství vietnamské války a války vůbec nám ukázal Coppola nejmistrněji a tak, jak to ještě nikdo nedokázal a asi nedokáže. Vrchol šílenství bylo surfování za bitvy, které řídil Duvall s následnou nesmrtelnou hláškou.\nLepší reklamu tento kontinent nemohl mít. Ale co samotný film? První půlhodinu jsem myslel, že si ze mě režisér dělá srandu. Totální ulet. Pak už to mělo jakýsi ráz. Ráz příjemného, ničím výjimečného, rodinného filmu na odpoledne. Jinak inspirací Pollackem (Vzpomínky na Afriku) byla více, než by bylo zdrávo.\nFilm určitě dokonalý není, co si budeme nalhávat. Ovšem Cameron má kouzlo, jak film udělat výjimečným. A tím výjimečným určitě Avatar je. Po vizuální stránce je úžasný, ve 3D tak i ve 2D. Ovšem z děje jsem měl pocit, že je až moc okatě podobný Costerovu Tanci s vlky. Svět, který Cameron vytvořil mě tak ohromil, že jsem zapomněl i na svět Star Wars, který nyní může odejít do zaslouženého důchodu. Avatar je film, který se nevidí každý den a proto dávám plný počet.\nNic podobného jsem už dlouho neviděl, s takovou tématikou. Výkon Daniela Day-Lewise je na Oscara ještě málo. Pan herec prosím. Závěrečná scéna nemá obdoby, jak v pohodě a s grácií toho falešného proroka setřel.\nDalší z drsných, syrových filmů od Iñárrita. Trošku mi to připomínalo 21 gramů, díky propletenosti osudů zcela náhodných lidí, které propojila nešťastná událost. Brad Pitt i zde dokazuje, že není jen na okrasu, ale že poctivě hraje. Nejvíc jsem byl vytočený z příběhu chůvy a její cesty na synovu svatbu a pak jak se vše vyvrbilo. Z té historky jsm byl úplně nepříčetný a marně si lámal hlavu, proč to tak blbě udělala. Co bych vytkl, tak je nedotažení japonského příběhu, režisér ho měl buď vypustit nebo ho trochu více rozvést.\nDalší z kubrickových masterpieců. Pohled na anglický dvůr a mentalitu je v jeho podání dokonalý. Asi nejlepší historický film. Jen nechápu, proč člověk všeobecně ne jenom Barry Lyndon, který žije v luxusu a má moře peněz chce vždy více a více, a pak ztratí vše a následuje pád. Proč člověku někdy prostě nestačí to co má?\nNového Batmana od Nolana opravdu můžu. A to byl jen předkrm před Temným rytířem! "Proč padáme? Abychom se naučili znova vstávat!"\nDude válí. Bílý medvěd nemá chybu. Mimo výkony hlavních postav bych chtěl vyzdvihnout výkon Buscemiho, bez kterého by to snad nešlo. Další podařený film Coenů.


Tapetky, Tapety na plochu, Wallpapers - Celebrity - Verona Feldbusch na pozadí, mobil\nPěkný nový den, dnes svátek má Havel, zítra Hedvika. Máme tu 3580 tapet na plochu. Dnes jich bylo staženo 316.\nstažení: 3617 x\nstažení: 3302 x\nstažení: 3111 x\nstažení: 3571 x\nstažení: 3323 x\nstažení: 3472 x\nVygenerování této stránky trvalo serveru celkem 0.0356500 sekund. Načetl(a) jste si celkem 1 stránek!. Děkuji a těším se na vaši další návštěvu. Většina použitých obrazové materiálů na těchto stránkách je čerpána z veřejně dostupných zdrojů. Tapetky.miliweb.net není vlastníkem autorských práv a neklade si jakékoliv nároky na autorská práva ke zde uvedeným materiálům.


Kapitán Viktorie: Venku je to vždycky těžké - Plzeňský deník\nV poslední době šéfuje plzeňské obraně 27letý Jakub Brabec, odchovanec pražské Sparty. Po zranění Romana Hubníka a odchodu Patrika Hrošovského si vysloužil i kapitánskou pásku.\n„Moje úkoly jsou pořád stejné – dirigovat hru v defenzivě. Je to stále to samé a nic se v tom nemění, i když to samozřejmě potěší,“ říkal Brabec po premiéře s páskou na paži. To hráli viktoriáni v Teplicích nerozhodně (1:1).\nPak už následovala jen tři vítězství – doma s Opavou (4:0), v Příbrami (2:1) a naposledy s Jabloncem (3:2).\nTeď by rád přidal na vítěznou šňůru čtvrtý korálek, viktoriáni hrají v sobotu od 19.00 v Českých Budějovicích.\n„Venkovní zápasy jsou vždycky nepříjemné,“ říká Brabec. V Budějovicích to bude obzvlášť těžké, protože po návratu mezi fotbalovou elitu tam panuje euforie.\n„Ale my jsme favorit, o tom žádná. Musíme potvrdit domácí výhru s Jabloncem,“ má jasno stoper, i když vzápětí dodá: „Bude to těžké utkání. My se musíme připravit, abychom ho zvládli.“\nBudějovice po postupu posílili. „Přišli třeba Rabušic a Delarge, oba to jsou velmi kvalitní fotbalisté,“ vypočítává Brabec. Zvlášť Rabušic to prokazuje i na jihu Čech.\nNaskočil do dvou zápasů a pokaždé skóroval. „Musíme si na něho dát pozor. Nebude jednoduché to ubránit. Ale věřím, že se nám zase povede vstřelit víc branek než soupeři. Samozřejmě ideální by bylo udržet vzadu nulu,“ přeje si reprezentační stoper.\nTentokrát si bude muset zvykat na nového parťáka, protože Lukáš Hejda byl v závěru zápasu s Jabloncem vyloučen. „Samozřejmě nás mrzí, že Hejdič dostal červenou kartu. Ale jsme tady čtyři stopeři, aspoň se herní zatížení rozloží na víc hráčů,“ dodává Jakub Brabec.