'Hrabalení' aneb Blecha z Rychnova - Rychnovský deník\n'Hrabalení' aneb Blecha z Rychnova\nRychnov nad Kněžnou - O kořenech Bohumila Hrabala v Rychnově nad Kněžnou, po němž zastupitelé pojmenovali i jednu z ulic ve městě.\nDĚDEČEK SLAVNÉHO SPISOVATELE BOHUMILA HRABALA Bohumil Ignác Blecha spolu se svou manželkou a synem Bohumilem, tedy skutečným biologickým otcem Bohumila Hrabala | Foto: Archiv Josefa Kráma\nTo je přece chronogram = zápis času, z řeckého chronos (čas), gramma (písmeno). V něm dávají všechna písmena, která mohou být římskými číslicemi (M=1000, D=500, C=100, L=50, X=10, V=5, I=1), dohromady rok, který se vztahuje k osobě, o níž se nápis zmiňuje, v tomto případě k Jiřímu Blechovi (hláska „j“ se tehdy psala „g“ a naše „ř“ pak „rz“).\nJakoby zakódován je rok 1736, stačilo „sčítat“ .\nV(5)+V(5)+I(1)+I(1)+L(50)+V(5)+V(5)+I(1)+D(500)+M(1000)+I(1)+I(1)+L(50)+C(100)+I(1)+V(5)+V(5) = 1736.\nVezměme příjmení Blecha za záminku dalšího povídání na tomto kříži čteme Girzi Blecha, i když zrovna o tomhle Jiřím nic jiného nevíme. Ale popořadě.\nCože by tedy měl mít společného slavný spisovatel Bohumil Hrabal s Rychnovem nad Kněžnou a Blechovými z toho města? Tomáš Mazal zmiňuje ve své knize „Bohumil Hrabal“ příjmení spisovatelova biologického otce Bleha (s písmenem h) a František Cinger v knize „Prokletí slavných“ uvádí víc v kapitolce „Bohumilem po otci, ale považoval za něj Francina, vlastně Pepina“.\nVezměme si tento text do ruky a sledujme: Biologickým otcem Bohumila Hrabala byl Bohumil Blecha (* 3. 1. 1893 Jevišovice). Budoucí spisovatel se narodil 28. března 1914 v Brně-Židenicích svobodné 20leté Marie Kilianové, přezdívané Maryška, ale otce bychom v křestním listě hledali marně.\nV dubna 1914 byl Bohumil František Kilian, tedy později slavný spisovatel Bohumil Hrabal, pokřtěn za přítomnosti kmotrů Františka Hrabala, obchodníka s limonádami v Brně (nepochybně tatínka „Hrabala“, budoucího adoptivního otce „Francina“ Hrabala) a 48leté babičky Kateřiny Kilianové.\nPo dvou letech v Polné u Jihlavy, kde prosperoval pivovar, uzavírají sňatek ona Maryška, tedy Marie Kilianová, a o pět let starší Francin Hrabal. V prosinci 1916 pak právě on dává písemným prohlášením Bohumilu Františku Kilianovi svoje příjmení a v tom okamžiku se „zrodil“ Bohumil Hrabal. Aby bylo jasno: Biologický otec Bohumil Blecha se před adopcí svého syna vzdal.\nNás může zaujmout, že biologický dědeček slavného spisovatele Bohumila Hrabala Bohumil Ignác Blecha (*17. 10. 1859), rodák z Rychnova nad Kněžnou, byl v době vnukova narození nadučitelem ve Velkém Újezdě u Brna. Budoucí spisovatel byl počat z mladistvé lásky jeho syna Bohumila Blechy a Maryšky Kilianové, dvou přátel ze sousedství v Brně-Židenicích, no a dědeček Bohumil Ignác Blecha volným mravům nejspíš nepřál a my se můžeme domnívat, že ani vztahu mladých milenců. Proč se mladí milenci nevzali, to se můžeme jen dohadovat.\n• Spisovatel Bohumil Hrabal (*28. 3. 1914 Brno-Židenice †3. 2. 1997 Praha)\n• Rodiče Bohumil Blecha (*1. 1. 1893 Jevišovice, †1970 Brno) a Marie Kilianová, zvaná „Maryška“ (*1894)\n• Prarodiče Bohumil Ignác Blecha (*17. 10. 1859 Rychnov nad Kněžnou, čp. 220, †16. 9. 1928), nadučitel ve Velkém Újezdu u Brna, později uváděný jako správce zemského výboru, a Marie Blechová, rozená Türková (*11. 11. 1863 Jevišovice)\n• Praprarodiče Jan Křtitel Petr Blecha (*26. 5. 1833 Rychnov nad Kněžnou čp. 368, †14. 10. 1864 v Rychnově nad Kněžnou), soused a písař městský a Anna Blechová (*28. 3. 1839 Rychnov nad Kněžnou, †23. 12. 1905 v Rychnově nad Kněžnou), rozená Kounová, manželská dcera Václava Kouna, souseda a mistra soukenického z Rychnova nad Kněžnou čp. 220, a jeho manželky Antonie, rozené Peckové z Rychnova nad Kněžnou čp. 213\n• Prapraprarodiče Jan Blecha, mistr soukenický v Rychnově nad Kněžnou a Marie Blechová, rozená Filípková; bydleli v Chaloupkách (dnes pátá chaloupka od Kosových ze směru od Habrové)\n• Praprapraprarodiče Jan Filípek, soused a mistr soukenický v Rychnově nad Kněžnou, a jeho manželka dcera Antonína Rericha z Rychnova nad Kněžnou.\nPřidejme také, že Bohumil Hrabal byl spolu se svou manželkou Eliškou Hrabalovou dne 15. dubna 1985 v Rychnově na besedě, kterou uspořádala knihovna spolu s okresní odbočkou Klubu přátel výtvarného umění.\nTehdy přišlo plno lidí do malého sálu SK ROH (běžně Domu osvěty, nyní Národního domu). Zachovalo se o tom svědectví v Kronice BSP Okresní knihovny v Rychnově nad Kněžnou. Na závěr ještě citujme Bohumila Hrabala: „Skutečným otcem byl a je pro mě jen ten, kdo se o mě odmala staral, kdo mě vychovával a kdo mi dal vzdělání. A to byl Francin, nikdo jiný.“


E-kniha: Prašina – Vojtěch Matocha | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Prašina – Vojtěch Matocha\nDobrodružný příběh pro starší děti se odehrává v podivné části Prahy, zvané Prašina. Prašina je tajuplné místo, temný ostrov uprostřed zářící Prahy. Nikdo neví proč, ale na Prašině nefunguje elektřina. Lampy tu nesvítí, tramvaje nejezdí, ... (celý popis)\nSpolupracovali: ilustrace Karel Osoha\nDobrodružný příběh pro starší děti se odehrává v podivné části Prahy, zvané Prašina. Prašina je tajuplné místo, temný ostrov uprostřed zářící Prahy. Nikdo neví proč, ale na Prašině nefunguje elektřina. Lampy tu nesvítí, tramvaje nejezdí, rádio nehraje, mobil je bez signálu. A v téhle strašidelné čtvrti pátrá Jirka se svými kamarády Tondou a En po dávném tajemství, které by mohlo změnit svět. Jejich dobrodružství je o to nebezpečnější, že při tom musejí čelit partě všeho schopných dospělých chlapů, kteří mají stejný cíl.\nK elektronické knize "Prašina" doporučujeme také:\nPrašina je tajuplné místo, temný ostrov uprostřed zářící Prahy.\nNikdo neví proč, ale na Prašině nefunguje elektřina. Lampy\ntu nesvítí, tramvaje nejezdí, rádio nehraje, mobil je bez signálu.\nA v téhle strašidelné čtvrti pátrá Jirka se svými kamarády\nTondou a En po dávném tajemství, které by mohlo změnit svět.\nJejich dobrodružství je o to nebezpečnější, že při něm musejí čelit\npartě všeho schopných dospělých chlapů, kteří mají stejný cíl.\nFoglarovsky laděný a mimořádně napínavý příběh doplňují\nilustrace, které čtenáře vezmou přímo do nitra Prašiny.\n„Prašina zůstala temná\na tichá, nebezpečná, nasáklá\npříběhy a tajemstvím.“\n—− –—− –—− –—− –—− –—− ––—\n• • • • • • • • • • • —− –—− –—− –—− –—− –—− ––—\n—− –—− –—− –—− –— ••••••••••••••••••••••\n• • • • • • • • • • • • • • • • − –—− –– —− –—− –—− –—− –—\n• • • • • • • • • • • • • • • • • • —− –—− –—− –—− –—− –—− ––—\n— ••••• •••••••••••••••••• •••••••••••••••••••••••••••••••\n— —− –—− –—− –—− –—− –—− ––—\n—− –—− –—− –—− –—− –—− ••••••••• •••••••••••••••••••••••••••••••\nilustrace Karel Osoha\nVychází s podporou Ministerstva kultury ČR\n© Copyright Vojtěch Matocha, 2018\nIllustrations © Karel Osoha, 2018\nDoprava, doleva, doleva a do kopce. Doprava, doleva, doleva\na pak do kopce. Nebo doprava a pak do kopce? Zatraceně.\nJirka Klimeš otevřel oči a ještě jednou se podíval na mobil.\nModrý puntík na mapě stále ukazoval druhou ulici severně\nod náměstí Míru. Dobře, takže doprava, doleva, doleva a pak\nnahoru do kopce. Jasná věc. Ale stejně to bude zázrak, jestli\nnezabloudí. GPS je super věc, ale jenom tady na Vinohra\ndech. Až vyleze nahoru na Prašinu, musí znát cestu nazpa\nměť, jinak se ztratí. A z Prašiny se nikomu o pomoc nedovolá.\nByl konec října, slunce ještě příjemně hřálo, ale už docela\nslabě, jakoby unaveně. Jirka šel za dědou na Prašinu poprvé\nsám. Nahlas by to nejspíš nikdy nepřiznal, ale trochu se bál.\nS mámou chodili za dědou docela často, možná dvakrát do\nměsíce, ale to bylo něco jiného. Máma cestu znala, na Pra\nšině vyrostla. Odstěhovala se odtamtud až po svatbě. Když\nšel Jirka s ní, vodila ho tím bludištěm křivolakých uliček,\nplácků a průchodů se stejnou jistotou, jako kdyby měla pře\njít z jednoho konce Václaváku na druhý.\nO čtvrti jménem Prašina se říkalo leccos, ne všechno byla pravda. Jedno ale bylo jisté: na Prašině nefungovala elektřina. Lampy tu nesvítily, tramvaje nejezdily, rádio nehrálo a hodinky na baterku se zastavily, když se s nimi člověk na Prašinu vydal. Proč? To nikdo nevěděl. Když byl Jirka menší, pozval pražský primátor vědce a univerzitní profesory z celého světa, aby té záhadě přišli na kloub. Důstojní páni měřili, zkoumali a přemýšleli, psali články do odborných časopisů a pořádali v Praze konference. Na nic ale nepřišli. Prašina byla čtvrť jako každá jiná a elektřina by v ní fungovat měla, jenže zkrátka a dobře nefungovala. Tedy ne že by nefungovala vůbec, to zase ne. Lidé na Prašině žít mohli, někteří tu dokonce bydleli. Když byla bouřka, blýskalo se nad Prašinou vždycky nejvíc. Jako kdyby bouřkové mraky naopak přitahovala. Svítilna ale na hranici Prašiny vždycky zhasla. Krok zpátky a rozsvítila se. Krok do Prašiny a zablikala a zhasla.\nJeště v druhé půlce devatenáctého století patřila Prašina mezi nejvýstavnější pražské čtvrti, kolem dvou pahorků mezi dnešním Václavským a Karlovým náměstím se stavěly honosné měšťanské domy, sázely se parky a dláždily silnice. Na konci devatenáctého století se ale všechno změnilo. Čas na Prašině se jednou provždy zastavil. Zatímco se po celém městě rozsvěcovaly první elektrické lampy, do pohybu se daly první tramvaje a ulice zkřížily první dráty elektrického vedení, Prašina den za dnem ztrácela svou někdejší slávu. Kdo mohl, odstěhoval se jinam a do opuštěných domů se začali stahovat ti, kteří se stranili světa nebo neměli na vybranou: žebráci, zločinci a podivíni. Paláce chátraly, dvory a zahrady zarůstaly plevelem, obchody jeden po druhém krachovaly. Prašina zůstala temná a tichá, nebezpečná, nasáklá příběhy a tajemstvím.\nJirka si dodal odvahy, vypnul mobil a vydal se ulicí vzhůru, těžkou tašku plnou sklenic a lahví raději uchopil oběma rukama. Asfalt vystřídaly kočičí hlavy, budovy kolem zešedly a zčernaly, z ulic se vytratila auta, hluk se vzdálil za hradbu domů. Nejpozději za hodinu bude zpátky. Nebude se s nikým bavit, nikde se nezastaví, prostě dojde k dědovi, pozdraví ho, položí tašku na stůl a půjde zpátky. Děda nejspíš neví, že ho někdo přijde navštívit. Ale doma určitě bude, už dávno nikam nechodí, vždyť se o berlích sotva dostane z jednoho pokoje do druhého. Jirkovi rodiče mu nahoru na Prašinu čas od času nosí jídlo a další věci, které potřebuje. Než odletěli do Říma, musel jim Jirka slíbit, že za dědou ve čtvrtek odpoledne zajde a zjistí, jestli mu něco neschází.\nBarvířskou ulici našel překvapivě snadno a během cesty nepotkal živou duši.\nDěda bydlel v bytě v přízemí vysokého, pětipatrového domu. Muselo se projít průjezdem a potom přes zanedbaný dvůr s rezavou pumpou až k domovním dveřím. Nikdy se nezamykaly, v celém domě prý kromě dědy bydlel jen jediný další člověk a na schodišti nebylo co ukrást. Jirka se prosmýkl dovnitř do tmavé chodby, minul otlučené dopisní schránky a zabušil na dveře dědova bytu.\nZaslechl blížící se kroky a znenadání ho přepadl nepříjemný pocit. Něco není v pořádku. Vzápětí pochopil: neslyší klapání berlí. V bytě je někdo cizí. Honem pryč. Nestihl však udělat ani krok. Dveře se rozletěly, silná ruka popadla Jirku za rameno a vtáhla ho dovnitř. Jirka v úleku upustil tašku a ta se řinčením dopadla na dlažbu.\n„Co tady chceš?“ zavrčel ten chlap. Vysoký, s protáhlým, hubeným obličejem, věk něco přes třicet, na bradě strniště, přes ramena červenočerná flanelová košile, na nohách prodřené džíny a v puse místo cigarety vypálená sirka. Chodidla bosá. Bosá? Zloděj, který přišel bosky?\n„Do -dobrý den,“ vypravil ze sebe Jirka. „já jdu... za dědou, on tu bydlí.“\nChlap v kostkované košili si ho podezíravě změřil pohledem a pak zavolal přes rameno: „Je tu za vámi nějakej kluk, znáte ho?“ Ozvaly se další kroky, tentokrát pomalé, šouravé, po každém došlápnutí následovalo tiché klapnutí berle. Jirkovi spadl kámen ze srdce. Děda.\n„Jo, to je Evin kluk, pusť ho,“ zaslechl známý hlas a sevření kolem ramene povolilo. „Co tady děláš, Jirko? Myslel jsem, že jste jeli pryč.“ Děda se dobelhal do předsíně a neznámý chlap ustoupil stranou.\n„Jeli beze mě, já musím zítra do školy. Přinesl jsem... tašku, tašku s jídlem,“ řekl opatrně Jirka. Děda se neusmál, nic neřekl, jen si s tím chlapem vyměnil rychlý pohled a zatáhl závěs mezi předsíní a obývacím pokojem. Než mu závěs zaclonil výhled, Jirka zahlédl, že stůl v pokoji je pokrytý nějakými neznámými předměty a mezi nimi stojí zapálená petrolejka. Papíry, nějaké provázky nebo dráty, krabičky nebo co to bylo... Proč nemá vidět, co leží na stole? Co se tady sakra děje?\n„Dobře,“ pronesl děda po chvíli ticha a zatvářil se rozpačitě. „Děkuju, Jirko. Nevěděl jsem, že přijdeš, nečekal jsem tě. Jsem moc rád, že jste na mě mysleli. Ale teď mám nějaké... zařizování, promiň. Nemůžu se ti věnovat. Takže... co kdybys šel teď domů a vrátil se zase až někdy s mámou?“\nJirka užasle přikývl a děda pokračoval: „Po Prašině bys neměl chodit sám, divím se, že tě máma pustila. Tady Patrik je zrovna taky na odchodu, doprovodí tě na Pavlák, odtamtud už trefíš.“ Jirka pohlédl na neznámého chlapa a pak na dědu. Konečně se na dědových rtech objevil aspoň náznak úsměvu: „Neboj, Patrik ti neublíží. Sedni si tady a počkej, jen si pobere pár věcí a hned půjde. Tady máš trochu šťávy.“\nJirka zůstal sám. Nic nechápal. Sklenice s bezinkovou šťávou ho studila v dlani, ale neměl chuť se napít. Všechno v bytě mu najednou připadalo cizí. Děda něco tají? Vždyť, vždyť... děda přece vůbec nikam nechodí, nikdo ho nenavštěvuje, nikoho nezná. Co umřela babička, celé dny jenom čte knížky, krmí andulky nebo hraje na klavír. Je pravda, že Jirka si s dědou nikdy moc nerozuměl. Děda se málo smál, věčně hleděl do knih, a když se s Jirkou bavil, používal slova, která Jirka neznal. Navíc bydlel na Prašině a každý věděl, že na Prašině bydlí jenom divní lidi.\nPatrik se vynořil ze dveří do obýváku, přes rameno batoh, na nohou sandály. Jirka ještě viděl, jak mu děda podává velký papírový sáček, zřejmě plný něčeho těžkého. Když ho Patrik zavázal a strčil do batohu, kovově to zacinkalo.\n„Jdeme,“ pohlédl na Jirku, otevřel dveře a vyšel ven na chodbu. Jirka ho následoval, na prahu se ještě rychle otočil k dědovi. Ten ale jen beze slova přikývl, zamumlal, že mají s mámou za týden přijít, a přibouchl dveře.\nUlicemi Prašiny kráčeli rychle a mlčky, Jirka Patrikovi sotva stačil. Dvakrát zabočili a minuli starý, oprýskaný kostel. Pak se domy zmenšily, přibylo starých hrázděných stavení, uličky se zkroutily a na nárožích se objevily otlučené kamenné patníky. Jirka se nejistě rozhlédl: „Jdeme správně? Tudy se přece k metru nedostaneme. Měli jsme jít z kopce...“\n„Vezmeme to přes Šibeniční vrch a pak dolů na Karlovo náměstí,“ odvětil Patrik a ani na vteřinu nezpomalil.\nJirka nejistě polkl. Šibeniční vrch byla nejstarší a nejzpustlejší část staré Prašiny, křivolaké uličky, domky z nepálených cihel a mezi nimi dvory. Nahoře na vršku prý kdysi postavili vězení a na plácku poblíž vztyčili šibenici. Kamarád ze školy Jirkovi říkal, že prý na jednom dvorku pořád stojí, i když vězení už dávno zbourali. Jirka tomu ale moc nevěřil.\n„Proč jdeme tudy? Přes Šibeniční vrch je to přece delší cesta,“ namítl Jirka.\n„Nemusíš všechno chápat, prostě jdeme tudy,“ odvětil Patrik bez dalšího vysvětlení a Jirka už se radši na nic neptal.\nProcházeli zrovna úzkým průchodem mezi dvěma rovnoběžnými ulicemi, když se Patrik náhle zarazil a couvl několik kroků zpět. Zdola někdo přicházel, nějaký muž v tmavé bundě, rychle se blížil. Zatím je nemohl vidět, zůstali schovaní v místě, kde se průchod lámal. Patrik neřekl ani slovo, popadl Jirku za rameno a přitiskl ho ke zdi.\n„Buď zticha. Máme problém,“ zašeptal a ve tváři mu nervózně zacukalo. Pohlédl uličkou nahoru a pak dolů. Všiml si jich neznámý, nebo ne? Patrik vydechl, ještě jednou se rozhlédl. Nakonec mu padl zrak na staré, špinavé dveře vedoucí do jednoho z domů. Vzal za kliku, ale bylo zamčeno. A tak ustoupil krok dozadu a vší silou se do nich opřel. Povolily. Patrik vpadl dovnitř, pevně sevřel Jirkovo zápěstí a táhl ho za sebou do tmy.\n„Co... co se děje?!“ šeptal Jirka. Srdce mu bušilo. Co s ním tady chce dělat? Neměl by radši křičet o pomoc? Uvnitř domu bylo šero, po zemi ležela prkna plná rezavých hřebíků a všude ve vzduchu vířil prach, takže se tu skoro nedalo dýchat. Patrik se nezastavoval, táhl Jirku pořád dál a dál, z jedné místnosti do druhé.\n„Pomoc!“ zakřičel Jirka. Patrik se otočil, ve tváři úplně bledý, pravou ruku přitiskl Jirkovi na ústa, zatímco mu levou pořád křečovitě svíral zápěstí.\n„Ticho,“ procedil mezi zuby, „já ti neublížím, slibuju. Ale oni by mohli, věř mi. Takže buď prosím zticha.“ Jací oni?\n„Viděl jsi ho?“ dolehl k nim rozbitým oknem hrubý hlas a Jirka ucítil, jak se mu Patrikova dlaň přitiskla na ústa o něco pevněji.\n„Ne, tudy nešel,“ ozval se druhý hlas, o něco vyšší, jakoby nakřáplý.\n„Musí tu někde být, narazil jsem na něj o dvě ulice výš a pak jsem ho viděl vcházet sem do průchodu, šel přímo k tobě,“ namítl prvý.\n„Někdo tu křičel, ale neviděl jsem nikoho.“\n„Měl s sebou nějakýho kluka. Hele, podívej se na tohle. Určitě se schovávají uvnitř.“ Zaprášenými chodbami domu se k Jirkovým uším doneslo zavrzání otevíraných dveří.\n„Buď zticha a pojď,“ zašeptal Patrik.\nNarazili na schodiště. Patrik se bez rozmýšlení vydal vzhůru, Jirka klopýtal za ním. Proč by mu měli ublížit? Nezná je a oni neznají jeho. A vůbec, co je zač tenhle Patrik? Zná dědu. Na rozdíl od Jirky, očividně. Zdola se ozval lomoz a pak hlasité zaklení.\nV horní místnosti panovalo přítmí, oknem dovnitř pronikal úzký pruh světla. Jirka viděl mohutné křeslo, polici s knihami, krb a nad ním dva portréty v okrouhlých rámech: mladá žena a kníratý muž v důstojnické uniformě. Nevedly odtud žádné dveře a schody tu končily. Patrik dvakrát přešel sem a tam. Tvářil se ustaraně. Tady je najdou, utéct není kam. Jirka ho bez dechu sledoval.\n„Kdo jsou ti lidi?“ zašeptal nakonec a vrhl vystrašený pohled ke schodišti. Patrik se přikrčil, tvář jen několik centimetrů od Jirkovy.\n„Tvůj děda a já na něčem pracujeme a oni nám v tom chtějí zabránit,“ řekl potichu.\n„A co děláte?“ zeptal se Jirka.\n„Nic špatnýho. Ani nezákonnýho,“ dodal Patrik a pak rychle pokračoval: „Mě znají a už mě nějakou dobu sledují. O tvým dědovi ale neví. Jestli tě chytnou a dozví se, co jsi zač, dostaneš dědu do velkých potíží. Hodně velkých potíží. Jestli chytnou mě, seberou mi tenhle batoh a všechno, co je v něm. To by bylo pro tvýho dědu ještě horší. Takže jim musíme utéct. Oba.“\nPatrik se tvářil smrtelně vážně a Jirka po krátkém zaváhání přikývl.\nZaskřípání dveří v dolním pokoji. Za chvíli vyjdou nahoru. Patrik popošel k oknu. Vystoupali sice jen do prvního patra, ale na téhle straně domu byli dobrých šest metrů nad zemí, budova stála ve svahu. Dole se rozkládala zarostlá zahrada, z kopřiv a keřů jako ostrůvek v moři vyčnívala plechová střecha kůlny. Vlevo od okna vedla úzká římsa.\n„Utečeme tudy,“ prohlásil Patrik. „Ale kdyby nás měli chytit, radši si tu pár věcí schovám.“ Pak sundal batoh z ramen, vytáhl z něj ten papírový sáček s něčím kovovým, co dostal od dědy, a schoval ho za řadu knih na polici, takže nebyl vidět.\n„Běž, půjdu hned za tebou,“ nahodil si Patrik batoh zpátky na ramena a pomohl Jirkovi do okna. „No tak, běž přece!“\nJirka zůstal stát. Neměl rád výšky. Jestli spadne, něco si zlomí. Přinejlepším.\n„Běž,“ postrčil ho Patrik a pod Jirkou se zakymácel svět. Udělal tři nejisté krůčky, záda přitisklá k domu, pod nohama prázdno. Co tu vůbec dělá? S očima upřenýma před sebe a dechem zadrženým se sunul dál po římse až k místu, kde zahrada končila prkennou ohradou a kde se stěna stáčela v pravém úhlu nad tmavou ulici. Za sebou uslyšel nějaký křik, ale nevěnoval mu pozornost. Nahlédl za roh, dole nikdo nebyl. A pak uviděl kovový žebřík, vedl dolů ze střechy a končil možná dva metry nad dlažbou. Natáhl po něm ruku a sevřel rezavou příčku v dlani. Co nejrychleji šplhal dolů. Žebřík vrzal a v místech, kde byl upevněný, se drolila omítka. Nakonec skočil. Dopadl na nohy, ale pád neustál a svalil se na zem.\nZa okamžik se na žebříku objevil Patrik. Batoh neměl. Asi ho nechal v pokoji. Nebo mu ho vzali. Jirka se nejistě postavil na nohy, levé koleno ho bolelo. Neměl by utíkat pryč, dokud může? Vtom se mu nad hlavou ozval tlumený výkřik. Patrik padal. Žebřík neunesl váhu dospělého těla a úchyty se vytrhly ze spár mezi kameny. Žebřík se začal kácet směrem od domu. Patrik ještě hmátl po římse, ale ta už byla moc daleko. O vteřinu později se zřítil zády napřed na dlažbu ulice. Něco křuplo a Patrik zůstal nehnutě ležet.\nJirka vyděšeně zíral na bezvládné tělo. Proboha! Klekl si na zem. Patrik ještě dýchal, ale jen přerývaně a chrčivě, oči měl zavřené. Jirka nahmatal v kapse mobil. Displej byl černý. Stiskl tlačítko, ale nic se nestalo. Co to...? Prašina. Samozřejmě. K čertu, co teď? Volat o pomoc? Někdo tu poblíž určitě žije, ale kdo? Stařenka, feťák, šílenec...? Jirka vsunul dlaň pod Patrikův zátylek a zaklonil mu hlavu. Patrik se sípavě nadechl a otevřel oči. Nasál vzduch ještě jednou a podruhé, v očích měl však nepřirozený lesk. Pravou ruku sevřenou v pěst posunul směrem k Jirkovi, snažil se něco říct, ale nezvládl to. Pak zachroptěl, jeho hrudník se dvakrát ztěžka nadzdvihl, ale potřetí se Patrik nadechnout už nedokázal. Deset vteřin ticha, patnáct vteřin... To nemůže být pravda, to nemůže být pravda, honilo se Jirkovi hlavou. Ne, to nemůže být... Patrikova zaťatá pěst povolila a Jirka uviděl malý klíč s červenou hlavičkou. Uchopil ho.\nUlicí se někdo blížil. Jirka slyšel dupání a hrubé hlasy. Srdce se mu rozbušilo. Pohlédl na Patrikovo tělo a vzápětí se rozhodl. Zachránit ho už nemůže. Rozběhl se pryč, ale za prvním rohem zůstal stát. Neměl by radši zmizet, dokud to jde? Zvědavost však byla silnější než strach. Otočil se a opatrně se vyklonil. Viděl, jak se k Patrikovi ulicí blíží dva muži. První byl podsaditý, oblečený do černé kožené bundy a džínů. Druhý působil dojmem trénovaného zápasníka; vysoký a svalnatý, na nohách tmavé kalhoty a na těle sportovní mikina s kapucí. Oba měli krátce střižené černé vlasy. Něco říkali, ale Jirka jim porozuměl, až když přišli blíž.\n„Ten to má spočítaný,“ prohlásil ten v černé kožené bundě, když se sklonil k Patrikovu tělu. V jeho hlase nebyla ani špetka lítosti. Vyslovil ta slova stejně nezúčastněně, jako kdyby komentoval počasí nebo cenu rohlíků. Patrik je mrtvý! Mrtvý... Jirkovi se rozklepala kolena. Tohle všechno je jako zlý sen, strašlivý, zlý sen... Chvíli bylo ticho a potom ten člověk v kožené bundě dodal: „Nic u sebe nemá. Vůbec nic.“\n„No, šéf nebude mít radost,“ odvětil druhý rozmrzele a každou slabiku nepatřičně protáhl. „Tohle se nemělo stát.“\n„Někde tu musí být ten kluk,“ odpověděl chlap v kožené bundě. Napřímil se a začal se rozhlížet. Jirka už na nic nečekal a běžel pryč. Dolů k náměstí, po schodech doleva a pořád rovně. V ulicích Prašiny se zešeřilo, Jirka si za některými okny všiml slabé, mihotavé záře. Běžel jako o život. Nazdařbůh ulicemi dolů. Přes rameno zkontroloval, jestli ho někdo nepronásleduje. Byl sám. Díkybohu. Jednou ho zastavila slepá ulička, u hromady rezavých popelnic se musel otočit a vrátit až k poslední odbočce. Mířil dolů z Šibeničního vrchu a hluk města sílil.\nUž to nemůže být daleko. Možná dva bloky. Konečně lidé. Normální lidé z normálního světa. Paní se psem, nějaký muž s aktovkou. První zaparkovaná auta. Jirka stiskl tlačítko na mobilu a displej se rozsvítil. Konečně. Opustil Prašinu. Doběhl až na Karlovo náměstí a svalil se na lavičku uprostřed parčíku. Nikdo si ho nevšímal.\nJirka seděl na lavičce ještě skoro čtvrt hodiny, než se jeho dech jakžtakž zklidnil. Mezitím se na Karlově náměstí rozsvítilo pouliční osvětlení. Lidé procházeli sem a tam kolem zářících výloh obchodů, auta se valila Ječnou ulicí a k Jirkovým uším se ze všech stran nesl šum města. Ze všech stran kromě jediné. Když se Jirka ohlédl, viděl dlouhou ulici vedoucí nahoru do tmy. Za nocí zůstávala Prašina černým ostrovem uprostřed zářícího oceánu. Na okamžik se mu zdálo, že tam někoho vidí. Skutečně. Mezi tichými domy tam procházela shrbená postava a dlouhou tyčí rozsvěcovala bledé, plynové lampy.\nByl čas jít domů. —− –—− –—− –—− –—− –—− ––—\n—− –—− –—− –—− –—− –—− ––— Tramvaj sebou cukla a zastavila se, světlo zhaslo. Lidé si začali něco mumlat, a když uplynula dobrá minuta a vůz se nerozjel, zakřičel někdo směrem k řidiči: „Hej, tak co bude?!“\nJirka seděl úplně vepředu. Viděl, jak se s trhnutím otevírají dveře řidičovy kabiny a ven se kutálí mohutná postava v reflexní vestě: „Výstup předními dveřmi, haló, výstup pouze předními dveřmi! Dál nejedeme, technická závada!“ Nespokojené hlasy na okamžik zesílily a pak se všichni začali hrnout k východu.\nTma pohltila celou ulici. Byla plná stojících aut, o nějakých sto metrů výš ji přehrazoval kamion. Řidič nejspíš ztratil kontrolu nad vozidlem a zastavil až o strom, ten zůstal napůl vyvrácený, napůl opřený o stříšku nad zahrádkou restaurace. Okolo se shlukovali lidé a o něčem hlasitě diskutovali. Jestli se nikomu nic nestalo, muselo to být obrovské štěstí. Jirka se prosmýkl mezi auty k chodníku. Řidiči seděli ve tmě na svých sedadlech nebo se opírali o kapoty a čekali.\n„Haló, víte někdo, co se děje?“ slyšel Jirka osamělý výkřik, ale nezaslechl žádnou odpověď. Co se tady proboha stalo? Na kraji silnice málem vrazil do policisty, který se snažil udílet nějaké pokyny, jenomže ho nebylo ani vidět, ani slyšet.\nJirka pokračoval po svých ulicí vzhůru. Když před pár minutami nasedl na Karlově náměstí na tramvaj, myslel si, že alespoň pro dnešek dobrodružství skončilo. Zřejmě se pletl. Přidal do kroku. O nějakých sto metrů dál už ale po zmatku nebylo ani památky: lampy svítily, policie odkláněla dopravu do vedlejší ulice, výloha vietnamské večerky červeně a zeleně blikala. Domů to má ještě kus, pomyslel si. Nevadí, stejně nechtěl být sám doma po tom všem.\n„Můžu se ještě stavit? Potřebuju něco probrat,“ poslal esemesku a odpověď od En přišla za pár vteřin: „Ok. Tonda je tu taky.“\nEn se ve skutečnosti jmenovala Anastázie, ale kdo ji líp znal, říkal jí En. Anna jí přišlo dost nudné, Stázina divné. V první třídě jí někdo začal říkat anglicky Anne, a než si zjistila, jak se to správně píše, už se všude podepisovala jako En a zůstalo jí to. Lepší En než Stejsi, prohlašovala později. Bydlela jen s babičkou ve starém činžovním domě pár ulic od hranice Prašiny, přibližně napůl cesty mezi náměstím Míru a I. P. Pavlova. Jirka se s ní skamarádil díky Tondovi, to byl její o rok mladší bratranec, se kterým chodil do třídy a kdysi i seděl v lavici, než Jirku vzali na osmileté gymnázium a Tonda zůstal na základce.\nPřišla mu dolů otevřít, na sobě měla úzké džíny a vytahané černé tričko s růžovým nápisem. Na zápěstí jako obvykle tři gumové náramky.\n„Ahoj, už jsi to slyšel?“ spustila na něj En hned ve dveřích. Jirka zavrtěl hlavou a zamračil se. Novinky přece přináší on. „Je toho plná televize, uvidíš,“ řekla a vyrazila k výtahu. Tmavý cop vlál za ní.\nNahoře, těsně pod střechou, měli klubovnu. Útulnou půdní místnost s šikmým stropem, kde se dřív sušilo prádlo a kterou léta nikdo nepoužíval, dokud sem En s Tondou nepřitáhli koberec, petrolejku a hromadu polštářů na sezení. Tonda tu cvičíval na housle, aby nikoho nerušil, a En v prasklém akváriu chovala tři hraboše, které jí babička zakázala mít v pokoji. V zimě se jim tu kouřilo od pusy a bundy si radši vůbec nesundávali, malá plynová kamínka nikdy nedokázala podkroví úplně vyhřát.\n„Čau,“ zavolal na něj přes rameno Tonda, oči přilepené k obrazovce notebooku, zářící ve tmě vedle petrolejky. Jirka si podal polštář a posadil se vedle něj, zatímco En nachystala hrnky a zalila čaj. Na obrazovce běžely televizní zprávy, reportérka stála s mikrofonem před budovou magistrátu: „... se zatím nevyjádřila. Krizový štáb hlavního města svolal zasedání na desátou hodinu večerní, o přijatých opatřeních vás budeme informovat v živých vstupech.“\n„Můžete to vypnout a říct mi, co se tady děje?“ ozval se Jirka trochu podrážděně. Tonda zavřel notebook.\n„Prašina se zvětšila,“ řekl vzrušeným hlasem, „dvanáct tisíc lidí je bez proudu, tramvaje nejezdí, pár aut se vybouralo, protože jim přestaly fungovat brzdy, a teď nemůžou nastartovat. Odešly dva vysílače mobilního signálu, dalším možná dvaceti tisícům lidí neteče voda...“\n„Vždyť sotva začal podzim,“ řekl Jirka překvapeně. Kaž dý věděl, že se hranice Prašiny posouvá a že to nějak souvisí s počasím. Za hezkých letních dnů se Prašina zmenšovala, jako kdyby se na slunci scvrkávala. Když naopak mrzlo nebo dlouho a vydatně pršelo, rozpínala se a pohlcovala další domy a ulice. Rozdíl mezi létem a zimou ale činil nějakých dvacet, možná pětadvacet metrů a lidé, kteří v tom území na předělu žili, na to byli dobře připravení.\n„Nejvíc to zasáhlo Vinohrady a oblast kolem Karláku. Na druhé straně se Prašina rozšířila taky, ale ne tolik,“ řekla En a podala Jirkovi hrnek s čajem. „Vypukla hrozná panika, lidi se bojí a přímo na místě se hrozně těžko dostávají k informacím, když tam nic nefunguje.“\n„Čeho se bojí? Vždyť je to totéž, jako když vypnou proud, to se děje pořád,“ nechápal Jirka.\n„To právě není totéž. Když vypnou proud, funguje ti mobil, můžeš si svítit baterkou... a hlavně je celkem jasný, že ti ho za chvíli zase zapnou,“ zachmuřila se En.\n„Však Prašina zase ustoupí, ne?“ zeptal se Jirka.\nEn jenom pokrčila rameny: „Snad.“\nUsrkla čaje, ale byl moc horký, tak ho položila na zem a popošla k malému okénku ve stropě. Když se z něj člověk pořádně vyklonil, viděl střechy okolních domů, komíny a v dálce věže kostela svaté Ludmily a za ní žižkovský vysílač.\n„Dokážeš si vůbec představit, co to všechno způsobí?“ řekla nakonec. „Prašina se rozšířila v některých směrech skoro o pět set metrů. Pět set metrů! To je strašně moc. Zasáhlo to spoustu domů, kanceláří, obchodů... Nikdy tam Prašina nebyla a nikoho ani ve snu nenapadlo, že by někdy mohla dosáhnout tak daleko. Co ti lidi budou dělat, jestli to tak zůstane?“\n„Přestěhují se jinam?“ navrhl Jirka.\nEn se jenom ušklíbla: „Kdo si od nich ty byty a domy koupí, aby si oni mohli koupit nové bydlení někde jinde? Na Prašině nikdo bydlet nechce, možná pár bláznů, ale jinak nikdo.“ Jirka musel připustit, že na tom něco je. Ostatně En měla pravdu skoro vždycky. Na to už si za ty roky, co se znali, zvykl.\n„Ale to není všechno,“ prohlásila En a zamračila se ještě víc: „Nikdo neví, proč na Prašině nefunguje elektřina, a všichni si na to zvykli. Prostě jsme kus města obětovali a přestali s ním počítat. Co když je ale dnešek jenom začátek? Co když se to rozšíří po celé Praze? Nebo po celé Evropě? Tohle už není problém pár lidí. Jo, vím, že to zní nepravděpodobně, ale nevíme nic, takže je možné úplně všechno.“\nNa okamžik zavládlo ticho, jen z kouta se ozývalo šramocení, jak hraboši pobíhali sem a tam po akváriu. Kolem petrolejky poletovaly mušky. Ve tmě se vždycky klubovna zdála menší než ve skutečnosti: stíny ovládly všechny kouty a prostor, kde se šikmý strop dotýkal podlahy. Zůstal jen obláček světla uprostřed místnosti.\n„Jirko,“ ozval se najednou Tonda, „co máš s kolenem?“ Přes kalhoty prosakovala krev. Památka na Patrika a skok ze žebříku. Kolik času uplynulo? Sotva hodina. Vůbec si toho nevšiml. Počkal, až se zezdola vrátí En s dezinfekcí a obvazem, a pak se pustil do vyprávění. Nic nevynechal: dědu, Patrika, tajemné pronásledovatele, sáček schovaný na poličce, útěk po římse, Patrikův pád.\n„Dal mi tohle,“ ukázal jim klíč s červenou hlavičkou.\n„Od čeho to je?“\n„Nevím, asi bych ho měl dát dědovi,“ odpověděl Jirka.\n„Dopisní schránka nebo visací zámek,“ mínila En, „klíče od bytů bývají větší. Nic ti k tomu neřekl?“ Jirka zavrtěl hlavou.\n„Už jsi to napsal vašim?“ zeptal se Tonda. Nad tím ještě Jirka nepřemýšlel. Měl by? Radši je nebude děsit, plánovali tu cestu do Říma tak dlouho...\n„Už bude deset!“ vyhrkl Tonda a otevřel notebook. En a Jirka si poposedli kousek blíž, aby viděli na obrazovku. Všechny televizní programy vysílaly mimořádné zpravodajství o Prašině, ostatní pořady se musely klidit stranou. Reportérka České televize zrovna hovořila kdesi na parkovišti v centru města se statným, prošedivělým mužem s povislými tvářemi a dokonale padnoucím tmavě šedým oblekem. Za jeho zády se tyčil osobní strážce. „Klement Hrouda, podnikatel,“ stálo dole na okraji obrazu.\n„Prašina je ostudou tohoto města,“ pronesl rozvážně Klement Hrouda, s důrazem na každé slovo, „kterou naši radní odmítají řešit. Existuje jenom jedno skutečné řešení. Já a mí obchodní partneři jsme připraveni odkoupit všechny domy v zasažené oblasti i v Prašině samotné. Jakmile se podaří shromáždit finanční prostředky, necháme strhnout původní zástavbu a na pahorcích Prašiny založíme veřejný lesopark.“\n„Co z toho budete mít vy osobně?“ zeptala se reportérka.\n„Já osobně?“ zatvářil se Klement Hrouda pobaveně. „Nic víc než každý obyvatel tohoto města. Zkrátka se domnívám, že přišel čas udělat z Prahy lepší místo k životu.“\nStřih. Honosný sál, u mikrofonu primátor města: „Přicházím přímo z jednání bezpečnostní rady. Chci poděkovat všem záchranářům, hasičům a policistům za skvělou práci, kterou tam venku odvádějí. Příčinami současného stavu se zabýváme a děláme vše, co je v našich silách, aby elektřina v zasažených oblastech zase fungovala. Zároveň chci varovat před některými unáhlenými soudy: Prašina byla a je nedílnou součástí Prahy a pro město má obrovskou hodnotu. Společenskou i dějinnou. Stále je domovem tisíců lidí, což je skutečnost, na kterou se často zapomíná. Na Prašině žil a tvořil Franz Kafka, narodili se tu Karel Hynek Mácha nebo Hanuš Nápravník. Jejich odkaz...“\n„Vypni to, nikdo nic neví,“ ozvala se En rozmrzele a Tonda ji poslechl. Klubovna se opět ponořila do tmy. Jirka vysunul knot petrolejky a plamínek povyskočil.\n„Zítra půjdu na Prašinu za dědou,“ řekl po chvíli s pohledem upřeným do světla, „mám o něj strach. Nejspíš ještě neví, co se Patrikovi stalo. A pak... v tom sáčku je něco důležitýho. Patrik riskoval všechno, aby se jim nedostal do rukou. A kde zůstal, vím jenom já.“ En a Tonda si vyměnili rychlý pohled.\n„Není to nebezpečný?“ ozvala se nejistě En.\nJirka pokrčil rameny a pak se zeptal: „Napadlo vás vůbec, že to všechno může nějak souviset? Na Prašině dneska umřel člověk, který něco tajil před světem, a o hodinu později se Prašina zvětšila.“\nEn se zatvářila pochybovačně. Rozšíření Prašiny jí připadalo spíš jako liják, mlha nebo zatmění Slunce, zkrátka rozmar osudu, proti kterému jsou lidé malí a bezvýznamní. Tonda neříkal nic. Jen málokdy měl na věci svůj vlastní názor, většinou čekal, s čím přijdou Jirka nebo En.\nZničehonic si ale přiložil prst k ústům, a jakmile Jirka s En zmlkli, zašeptal: „Slyšeli jste to?“\nKdyž oba zavrtěli hlavou, vyskočil Tonda opatrně na nohy a přešel ke dveřím klubovny. Přiložil k nim ucho a vteřinu nebo dvě bez dechu naslouchal.\n„Někdo tam je,“ zamumlal, když se vrátil ode dveří. Mluvil tak potichu, že mu museli málem odezírat ze rtů.\n„Pusť ještě zprávy,“ pobídla ho En a mrkla u toho, Tonda pochopil a zapnul notebook. Zvuky z počítače ale nevnímali. En podala z police kus papíru a propiskou na něj napsala: „Kdo je tam?“ Tonda jí div nevytrhl propisku z ruky a dopsal: „Nevím. Někdo je na schodech a poslouchá nás. Slyšel jsem ho dýchat a přešlapovat.“\n„Máme zamčeno?“ chtěl vědět Jirka. En nejistě přikývla, tvářila se vyděšeně. Když mohla v klidu přemýšlet, bylo na ni spolehnutí. Když ale nastaly problémy, snadno ztrácela hlavu. Jirka viděl, jak se jí teď třese ruka.\nHonem uvažoval. Mohl ho někdo sledovat z Prašiny až sem? Proč by to kdokoli dělal? Jirka se k tomu všemu přece přimotal jen náhodou... To ale ti druzí nemusí vědět. Před očima měl Patrikovo tělo bezvládně ležící uprostřed ulice. Tep mu zrychlil. Byla to jen nehoda, opakoval si v duchu. Jenom nehoda. Určitě přežil, třeba mu zavolali sanitku, jakmile se Jirka dal na útěk... Nikdo by přece neublížil třem dětem, nemá žádný důvod... Vzpomněl si na chladné, nezúčastněné hlasy, které zaslechl na Prašině. Najednou si nebyl tak jistý.\nEn a Tonda na něj hleděli a čekali, až jim poví, co mají dělat.\n„Zavolat policii?“ naškrábala En na papír a postrčila ho blíž k Jirkovi. To raději ne. Vždyť na sezení na schodech není vlastně nic nezákonného, ten chlap by utekl a policie by se jim jen vysmála. Ne, Jirka musí zjistit, co je ten člověk zač a o co mu jde. Kdyby jim chtěl ublížit, už by to udělal. Za kliku mohl vzít dávno, jistě by dokázal dveře vyrazit. Místo toho jen poslouchá. Patrik se bál, že ti lidé zjistí, kdo je Jirka a že je do toho podivného tajemství zapletený Jirkův děda. Jestli ale dokázali sledovat Jirku až sem, možná už to vědí. A chtějí něco jiného.\n„Prolezu nad dveřmi a vyfotím si ho,“ napsal Jirka, „vy ho zabavíte. Nesmí mě slyšet.“ Klubovna nesahala až do samotné špičky střechy a Jirka to moc dobře věděl. Pod místem, kde se šikmé trámy setkávaly, byla klubovna snížená a přehrazená stropem z tenkých dřevotřískových desek. Nad půdou, kde měli klubovnu, se tak nacházela ještě menší půdička trojúhelníkového profilu. Zaprášený, stísněný prostor plný pavučin, holubího trusu a rozdroleného polystyrenu. Jirka by se tudy mohl proplazit nade dveřmi až nad schodiště, odkud je neznámý poslouchá.\nTonda zlehka kývl a posunul stoličku do středu místnosti. En na počítači zvýšila hlasitost. Jirka vyšplhal Tondovi po zádech až ke stropu, odsunul volnou desku a protáhl se nahoru. Prachu tu bylo tolik, že se tu skoro nedalo dýchat. Škvírami mezi prkny přicházelo z klubovny světlo. Jirka zadržel dech a začal se pomalu sunout dopředu. Hlavu musel mít až úplně u země, aby se nepraštil.\n„Dával jsi dneska Igorovi čistou vodu?“ slyšel zezdola En. Snažila se, ale Jirka si stejně všiml, jak se jí chvěje hlas.\n„Jo, dával,“ odpověděl Tonda možná až příliš důrazně a vrzal mřížkou na vrchní straně akvária. Že jsem sem vůbec chodil, blesklo Jirkovi hlavou. Jenom jsem dostal kamarády do problémů... Tohle není hra. Jde o život. Zase měl před očima Patrika ležícího bez života na studené dlažbě.\nUž byl nade dveřmi. Výdech. Posunout levou ruku. Nádech, výdech. Pravá ruka. Něco zavrzalo. K čertu. Jirka zkameněl a počítal do třiceti, než se odvážil znovu pohnout. Skulina mezi prkny. Jirka k ní přiložil oko. Na schodišti se svítilo, nikde ani živá duše. Takže se Tonda pletl? Na zlomek vteřiny pocítil úlevu. Pak ho uviděl. Na kratičký okamžik spatřil těsně pod sebou jeho tvář. Protáhlý obličej s hlubokýma, černýma očima, pod pravým okem tenká rudá jizva, na bradě strniště vousů, znuděný, zlý výraz, ostré rysy. Černá kožená bunda. Posadil se na poslední schod a na něco čekal. Všiml si Jirky? Ne, snad ne.\nJirka posunul mobil k průzoru mezi dvěma prkny. Zapnout foťák. Tak. O něco přiblížit. Pomalu. Proboha, málem zapomněl vypnout blesk. Stisknout spoušť. Píp. Zatraceně! Pípnutí zaznělo v tichu nad schodištěm jako výstřel. Chlap zdvihl zrak. Jejich pohledy se střetly a Jirkovi se leknutím zatajil dech. Vzápětí se setmělo. Jirka uslyšel praskání dřeva. Chtěl couvnout zpátky nad klubovnu, ale už bylo pozdě. Něčí ruka ho hrubě popadla za rameno a strhla dolů na schodiště.\nDopadl na záda a stehnem mu projela ostrá bolest. Pomoc, chtěl Jirka zavolat, ale nedokázal ani nabrat vzduch do plic. Zůstal ležet. Cítil, že ten druhý je blízko. Slyšel jeho dech, cítil, jak ho silná paže tiskne k zemi, zatímco druhá mu prohledává kapsy.\n„Dej sem ten mobil,“ zaslechl ze tmy. „Dělej, dej ho sem!“ Jirka měl levou ruku zkroucenou pod tělem, ale pravá byla volná.\n„Jaký mobil,“ zašeptal Jirka, „vůbec nevím, o čem mluvíte.“ S posledním slovem se napřáhl a vší silou praštil před sebe do tmy. Zasáhl. Sevření na okamžik povolilo, Jirka se vysmekl a vrhl se po schodišti dolů.\nSkutálel se až na mezipatro, kde zůstal celý potlučený ležet.\n„Pomoc!“ vykřikl konečně. „Pomoc!“ křičel ze všech sil. Kdesi dole někdo otevřel dveře od bytu.\n„Haló?“ ozval se ženský hlas. Několik dalších se přidalo, dveře od bytů vrzaly a bouchaly v průvanu. Kroky, vzrušené hlasy, tma. Proč nikdo nerozsvítí? Jirka se převalil na břicho a pokusil se vstát. Každou chvíli může přijít další rána.\n„Pomoc!“ Dupání na schodišti.\nSvětlo. Nahoře v otevřených dveřích klubovny stojí En, zářící petrolejku v napřažené ruce. Po útočníkovi v černé bundě se slehla zem.\n„Proboha, Jirko, jsi v pořádku?“ zachvěl se jí hlas. Nechala petrolejku ležet na prahu klubovny a seběhla za Jirkou na mezipatro. Pomohla mu na nohy.\n„Nic mi není,“ prohlásil Jirka, „zavolej policii, ještě je určitě v domě.“\n„Jo, před chvílí tu byl.“\nEn jenom vzdychla: „Mobily už nefungují, nic nefunguje. Notebook zhasl chvíli předtím, než jsme tě slyšeli křičet.“ Jirka se posadil.\nZdola se po schodech blížil soused v nazouvácích: „Všechno v pořádku?“ En a Jirka na sebe pohlédli a pak jeden po druhém přikývli.\n„Dobrá,“ prohlásil, „zůstaňte tady, zjišťujeme, co se děje.“ Otočil se a odešel. Slyšeli, jak cosi říká někomu o patro níž.\nVrátili se do klubovny za Tondou. Proč za mnou vůbec nevyběhl on? pomyslel si Jirka. En přešla k oknu a vyhlédla ven.\n„Tma až k náměstí. Vysílač na Žižkově ještě svítí,“ hlásila. Jirka šátral v kapsách. Dal si přece klíče do levé kapsy. Pak mu to došlo. Klíče jsou pryč. Klíč od domu, klíč do bytu, od skříňky ve školní šatně... i Patrikův klíč s červenou hlavičkou. Popadl světlo a vrátil se na schodiště. Nemohly mu vypadnout tady? Ne. Nikde nic. Nahmatal v kapse mobil. Displej byl rozbitý a zadní část krytu promáčklá. Třeba je aspoň SD karta s fotkou v pořádku. Musí zjistit, co byl ten člověk zač.\n„Jirko, co hledáš?“ uslyšel za sebou En.\n„Sebral mi klíče,“ odpověděl Jirka mrzutě, „nedostanu se domů. A ten červený má taky.“\n„Můžeš přespat tady,“ nabídla mu En, „a ten červený bych už neřešila. Aspoň od nich budeš mít pokoj.“\nJirka si nebyl jistý. Hledají Patrikův batoh? Možná. Pokud ano, moc dobře vědí, že ho u sebe Patrik neměl a že Jirka byl na Prašině s ním.\n„Nevím,“ zavrtěl hlavou, „asi bych měl jít pryč. Měl bych se někde schovat, možná jít na policii... Hledají jenom mě, vás nechají na pokoji.“\n„Ne, zůstaneš tady, venku jsou oni,“ prohlásila En rezolutně. „Zamkneme se v bytě, dáme řetízek. A ráno spolu zajdeme na Prašinu. Myslím, že ti děda dluží vysvětlení.“\n„Dobře, ale půjdu sám. Je to nebezpečný.“\n„Ani náhodou. Mě se to týká taky, abys věděl. Ode dneška bydlíme s babičkou taky na Prašině. Elektřina nejde, voda neteče, a jestli Prašina neustoupí, než přijde zima, tak tady zmrzneme. Bez výtahu se babička ani nedostane z domu. Stěhovat se nebudeme. Vždyť jsme doma tady! Na Prašině se něco děje a já musím vědět co. Jdu s tebou.“ —− –—− –—− –—− –—− –—− ––—\n—− –—− –—− –—− –—− –—− ––— Kde se to ocitl? Odkdy je zeď nalevo od postele? Jirka otevřel oči a rázem si vzpomněl: leží na karimatce v obýváku u En doma, místo peřiny přikrytý jen dekou. Měl hrozně živý sen, ale co se mu vlastně zdálo? S každým okamžikem byly události ze sna vzdálenější a neurčitější, zatímco reálný svět získával zřetelnější obrysy. O vteřinu později na něj skutečnost dolehla plnou vahou. Děda něco tají, přišel o klíče, mobil je rozbitý, Prašina se zvětšila... a venku na něj možná čekají dva hromotluci a chtějí mu ublížit.\nVtom do místnosti vpadla En, stihla se už i obléct a učesat.\n„Vstávej,“ volala hned ze dveří. Hlasem jí cloumala panika: „Někdo byl v noci v naší klubovně!“\nJirka si promnul oči, vyskočil na nohy, natáhl si kalhoty, oblékl si tričko a bosky vyrazil za En.\n„Dveře jsou vylomené, všude po zemi je peří z polštářů, servali obložení...“ drmolila En, zatímco pospíchali po schodech nahoru. U dveří do klubovny zmlkla, jako kdyby jí při pohledu na tu spoušť všechna slova uvázla v hrdle. Kování někdo vypáčil, na podlaze se jedna přes druhou válely knížky, které někdo shodil z poličky, střepy z hrníčků, hlína z květináče, který dřív stál v koutě, oškubané listí, Tondovy notové archy, kusy dřevotřísky... Koberec někdo neurvale shrnul na bok, takže podtrhl skříňku, která na něm stála. A nad tím vším poletovala pírka z polštářů jako prapodivné hejno bílých motýlů a leskla se ve světle přicházejícím ze stropního okénka.\n„Panebože,“ vyhrkla najednou En a přiskočila k akváriu, které stálo zdánlivě netknuté v rohu místnosti. „Nejsou tady, nejsou tady!“ volala plačtivě, zatímco odklápěla stříšky hraboších domečků. Jirka stál jako opařený. Ještě se neprobudil, tohle se určitě nestalo... En zoufale vyjekla a něco zdvihla ze země. Mrtvé hraboší tělíčko. Položila ho do akvária a začala se horečně přehrabovat v nepořádku kolem sebe. Brzy našla druhého. Teprve pak se rozplakala. Jirka přistoupil blíž a nemotorně ji objal kolem ramen. En přitiskla mokrý obličej k jeho tričku a vzlykala.\nPosnídali mlčky. En se sice uklidnila, ale ve tváři se jí rozhostil nepřítomný, chladný výraz. Babička jim namazala chleby a očistila každému jednu mrkev. V jednom kuse se omlouvala, že nemůže uvařit čaj.\n„Vypnuli nám proud a neteče voda,“ opakovala zmateně. Copak ještě neví, že nikdo žádný proud nevypnul? pomyslel si Jirka, ale neměl sílu staré paní vysvětlovat, jak se věci mají. Pak se začala vyptávat, jestli vůbec stihnou vyučování. Škola. Na tu Jirka dočista zapomněl.\n„Ne, babi, škola dneska není. Nebo možná je, ale bez nás,“ ozvala se En a se zaťatými zuby pokračovala: „My jdeme s Jirkou na Prašinu.“\nBabička se zarazila: „Na Prašinu? To teda nevím, to mi nepřijde jako dobrý nápad... To byste neměli, místo školy, vůbec ne takhle sami... Na Prašině žijou divní lidi, nebezpeční... A taky šedí lidi.“\n„Šedí?“ polkl Jirka poslední sousto z krajíce. Šedí? To se snad musel přeslechnout.\n„No, jak říkám,“ přikývla babička, „šedí lidi s obráceným myšlením.“\n„Prostě myslí obráceně... nebo spíš... naruby,“ potřásla babička zamyšleně hlavou.\n„Už se jí všechno plete a říká nesmysly,“ mávla nad tím rukou En, když vyšli na ulici.\nNebe se od včerejška potáhlo rozplizlými podzimními mračny, ochladilo se. Před vchodem stála cisterna s vodou. Jak ji sem dostali? Asi zapřáhli koně... Ale kde by se na Vinohradech vzal kůň? Na křižovatce stál policista a něco vysvětloval ženě s kočárkem. Jen to ticho bylo zvláštní. Žádná auta, žádné tramvaje, semafory tmavé a obchody zavřené.\n„Počkejte, jdu s vámi!“ doběhl je Tonda. Večer odešel přespat domů, bydleli o dvě ulice dál. Pozdravili se a Jirka mu stručně vylíčil, co se v noci odehrálo v klubovně. Mrtvé hraboše raději nepřipomínal.\nVyrazili nalehko. En trvala jen na tom, že s sebou musí vzít nějaké jídlo a papír a tužku, aby si mohli kreslit mapu, kudy prošli, a zbytečně po Prašině nebloudili. Jirka nic nenamítal, v praktických věcech, které vyžadovaly klid a rozvahu, měla En většinou navrch. Jirka nikdy nechápal, jak je možné, že někdo tak inteligentní jako En může mít ve škole tak špatné známky. Ve svých třinácti už uměla plynně mluvit dvěma cizími jazyky a třikrát vyhrála krajské kolo matematické olympiády, ale na písemky z ostatních předmětů se odmítala učit. Považovala to za naprostou ztrátu času. Když ji učitelé vyvolali k tabuli, místo odpovědí na otázky jim jenom říkala, co by zadala do Googlu, kdyby odpověď opravdu chtěla znát. Teprve když jí hrozilo, že z dějepisu nebo biologie propadne, s klidem se připravila na poslední písemku a dostala jedničku. Jedno pololetí nečekaně zářila v chemii, teprve pak se ale ukázalo, že si doma vařila vlastní mýdlo a dobré známky byly jenom vedlejší produkt.\n„Určitě na nás někde čekají,“ prohlásila En a nejistě se rozhlížela. Jirka souhlasil. Dva nepřátele znají a jednoho z nich by Jirka snad i poznal, ale může jich být mnohem víc. Neříkal na Prašině jeden z nich něco o „šéfovi“? Jestli chtějí dojít na Prašinu nepozorovaně, musí to vzít oklikou a z nečekané strany. Trasa z náměstí Míru ani z I. P. Pavlova proto nepřipadá v úvahu.\n„Přes Karlák?“ navrhl Tonda.\nJirka zavrtěl hlavou. Ne, musí být ještě opatrnější. Na severu se Šibeniční vrch svažuje k Muzeu a z té strany na Prašinu nestoupá žádná ulice. Prudký svah pokrývá husté křoví plné odpadků. Od Muzea vede nahoru tím územím nikoho jen několik neudržovaných pěšin. Tam nikdo číhat nebude.\nSeběhli po Vinohradské třídě až k magistrále, toho rána nezvykle tiché a opuštěné, obešli budovu Muzea, a když si byli jistí, že jim nikdo nevěnuje pozornost, vylezli na kamennou zídku, za kterou začínal Šibeniční vrch. Sahala jim po ramena. Nejspíš ji postavili, aby budovu Muzea chránila před půdou sesouvající se z Prašiny. Nejdřív se nahoru vyšvihl Tonda, po něm Jirka a nakonec společnými silami vytáhli i En. Jirka se ještě jednou ujistil, že si jich nikdo nevšímá, a pak spolu s ostatními zmizel v houštinách.\nStezka se klikatila vzhůru mezi křovisky, postupně přibylo suti a kamení. Jednou se dokonce museli vracet: pěšina je dovedla pod strmé skalisko, pod kterým někdo vybudoval provizorní přístřešek a ohniště. Soudě podle zuhelnatělých kusů dřeva a rezavé konzervy ho někdo nedávno používal. Všude kolem se válely nedopalky. Nahoře nad skálou se zastavili.\n„Páni,“ vydechla En, „není to nádhera?\n„Stromy se rozestoupily a pod nimi se otevíral úchvatný výhled na Prahu. Petřín, řeku, Staré Město i Vítkov v dálce měli pod sebou jako na dlani.\nJirku však zaujalo něco docela jiného. Nad střechami nejbližších domů se vznášela černá tečka, poletovala sem a tam, jako by něco hledala.\n„Dron. Drží se u hranice Prašiny,“ poznamenala En, když si všimla, kam Jirka upírá zrak, „myslíš, že...?“ Jirka nevěděl. Někdo je hledá, to je jisté. Byli by ale ochotní vynaložit takové úsilí, jen aby našli tři děti? Anebo už Jirka nedokáže rozumně přemýšlet, protože mu po včerejších událostech strach zatemnil mozek?\n„Pojďme pryč. Nelíbí se mi to,“ řekl nakonec a přiměl ostatní, aby se vydali dál, schovaní v podrostu před pohledy z města. Brzy narazili na starou, oprýskanou zeď vysokou přes čtyři metry. Tyčila se nad okolními křovisky.\n„Hradby staré Prašiny,“ usoudila En, „asi bysme měli jít podél, dokud nenajdeme branku.“\n„Ne, počkejte tady, podívám se nahoru,“ nabídl se Tonda. Změřil si stěnu pohledem, našel si výstupek pro levou nohu a začal šplhat. Postupoval rychle a brzy stanul na hřebenu zdi.\n„Moment,“ zavolal za sebe a zmizel jim z očí.\n„Jen aby bylo jasno,“ ušklíbla se En, „já nikam nelezu, nejsem sebevrah.“ Jirka souhlasil, a přestože na sobě navenek nedal nic znát, ulevilo se mu. Výšky nenáviděl, po včerejšku dvojnásob. Navíc by se nahoru stejně nejspíš nedostal, tak šikovný jako Tonda nikdy nebyl.\n„Někde tu musí být průchod,“ prohlásil. Nalevo i napravo ale rostly jen kopřivy a nějaké trnité šlahouny. „Hej, vrať se, nejdeme za tebou,“ zavolal k vrcholu zdi. Uplynula dlouhá minuta ticha, ale Tonda se neozval.\n„Pojď,“ kývl Jirka na En. Víc než dva kroky ale nestihl. Odněkud shora jako zázrakem sklouzl žebřík a o vteřinu později se po něm k patě zdi svezl Tonda.\n„Na druhé straně je zahrada, byl tam opřený o strom,“ vysvětlil s lehkým úsměvem.\nVylezli tedy nahoru, a když seděli všichni tři obkročmo na vrcholu zdi, přehodili žebřík na druhou stranu. Za hradbami začínala stará Prašina. Domky z černého kamene, dubových trámů a nepálených cihel, tisknoucí se jeden k druhému, zprohýbané střechy s úzkými komíny a kulatými podkrovními okénky, kostelní věže s barokními kupolemi, tiché plácky a prastaré, podzimem zbarvené stromy nahlížející do uliček přes kovové ploty zahrad.\nTráva na druhé straně zdi jim sahala skoro po pás. Jirka prošlapával cestu až k brance, kterou prošli na dlážděný dvůr. Z něj se tmavým průchodem dostali na ulici.\n„Nikde nikdo,“ přikývl spokojeně. Vtom se zarazil. Na zlomek vteřiny ho přepadl nepříjemný, tísnivý pocit. Někdo se na ně dívá. Skutečně. Ve druhém patře protějšího domu se za oknem mihl bledý, zachmuřený obličej, a když si ho Jirka všiml, posunula se záclona, aby nebylo vidět dovnitř. Ne, Prašina není úplně opuštěná, i když tak vypadá. Vydali se ulicí vzhůru.\n„Víš, kam jdeme?“ ozvala se En.


Rajčata | Kuchtíci.eu\n« Chlapácká bašta od pana Marečka s Ústí\nNapsal dne: Březen 5, 2013 | Autor receptu: Michal\nOblibu získala rajčata především pro svoji výraznou chuť, krásnou barvu a velmi snadný způsob pěstování. Důležitý je obsah vitamínu C , E a A, velké množství vlákniny i dalších zdraví prospěšných látek – jsou to například draslík či železo, nebo karoten. Rajčata podporují krvetvorbu, prospívají kůži, vlasům i nehtům. Chrání i srdce a posilují imunitu , značné jsou i jeho antibakteriální účinky. Rajčata obsahují také velké množství antioxidantů, které chrání naše zdraví před působením volných radikálů.\nSamotná rostlina rajčete ( Lycopersicon esculentum) je jednoletá a velmi silně plodící, pokud ji nezašťipujeme, hravě překoná výškou 2 metry. Potřebuje velmi světlé a teplé stanoviště, dostatek místa kolem sebe a pravidelnou zálivku i přihnojení. Díky svému snadnému pěstování ze semen si rajče našlo širokou skupinu pěstitelů z řad zahrádkářů či majitelů zahrad, oblíbené je i pěstovaní rajčat v nádobách – jako balkonová rajčata. Díky své relativní nenáročnosti na pěstování jsou rajčata velmi oblíbeným druhem zeleniny a patří určitě do každé zahrady, zahrádky, nebo do květináče či truhlíku na Vás balkon nebo terasu.\nVíce zde: http://www.rajcata.com/


archiweb.cz - "Vodní dům" - 3. cena\n"Vodní dům" - 3. cena\nAutoři: atelier RUDIŠ - RUDIŠ ARCHITEKTI s.r.o. (Martin Rudiš, Alena Stehlíková, Martin Komárek)\nSpolupráce: Ing.Zdeněk Žabička - vodní technologie; ing.Jaroslav Šubr, ing. Renata Šubrová-Lanková - zahradní úpravy; Ondřej Chybík - vizualizace\nRUDIŠ - RUDIŠ ARCHITEKTI s.r.o.\nIdea návrhu Vodního domu\nÚstředním motivem návrhu je voda - voda jako součást architektury, voda jako výtvarný prvek, voda jako exponát. „ Vodní dům“ je navržen jako areál, jehož nosným výrazovým prvkem je voda – voda jako vodní hladina, voda tekoucí a vytvářející zvukovou kulisu, voda a její využití za přispění technologie vodního hospodářství.\nZáměrem je v maximální míře ukázat vodu jako součást přírody, jako součást ekosystému a vodu jako nepostradatelnou součást života. Vodní dům umožní návštěvníkovi vidět a poznat vodu jako živel, jako obrovskou pracující sílu, jako domov mnoha živočichů a rostlin, jako příjemné a naplňující prostředí pro odpočinek člověka.\nKoncepce našeho návrhu Vodního domu je založena na tom, že ukazuje v přirozeném prostředí „zmenšené“ volné vodní nádrže, podobný biosystém, jaký má blízká vodní nádrž, aniž by uměle vytvářel podmínky vodním živočichům a rostlinám v umělé, uzavřené nádrži s omezeným množstvím vody a prostoru. Vodní nádrž evokuje přírodní prostředí nádrže Želivka se všemi klimatickými vlivy, působení slunce, deště, mrazu, ve všech ročních obdobích.\nVodní svět je hlavním motivem celé expozice, ukazuje přirozené prostředí sladkovodní nádrže, ne tak barevně a tvarově poutavé jako svět mořský, ale o to zajímavější, že reálně existuje v naší přírodě.\nMístem pro stavbu je louka mírně se svažující k vodní nádrži Želivka. Pro osazení stavby je do terénu vytvořen zářez otevřený směrem ke vstupu do areálu,silnici a s výhledem na vodní hladinu Želivky. Modelace terénu a zeleň vytváří „ záda „ a organizuje prostor.\nKoncept je založen na kompozici geometrických tvarů a ploch – kruhu vodní nádrže, přímky vodní stěny a kubického tvaru „plovoucího„ domu. Výrazně plošný charakter areálu je doplněn vertikální hmotou rozhledny / vodojemu. Tvarová jednoduchost a měřítko stavby ovládá prostor a organizuje funkci ploch areálu.Formální a materiálové řešení spojuje areál v jeden architektonický celek.\nIdeově nosným prvkem areálu a expozice je kruhová nádrž o průměru 60 m.Dostatečná plocha a objem vody 4.100 m³ umožňuje vytvořit přírodní podmínky podobné ekosystému vodní nádrže Želivka. Díky působení povětrnostních vlivů na přírodní prostředí pod a nad hladinou bude botanické a živočišné vybavení nádrže bohaté a pro návštěvníky esteticky působivé.Vytvarování vnitřních ploch nádrže pomocí přírodních materiálů (přírodní kámen,oblázky,písek) vytvoří životní podmínky pro vybrané typy rostlin a druhy živočichů vytvářející rostlinný a živočišný biotop.Záměru odpovídá hloubka nádrže 1,5 až 3,5 m a technologické vybavení,které cirkulací,filtrací a provzdušňováním zajistí bez chemických přísad funkčnost ekosystému nádrže.Pro návštěvníky je po obvodu nádrže vytvořena pochůzí 1,5 m široká plocha.Plocha nádrže je v západní části obohacena o dva přelivy a "molo"pro přístup k atrakcím.\nHlavním motivem je voda, která je součástí architektury. Dům je částí celku, architektonickým ztvárněním a funkčním využitím je částí expozice. Dvoupodlažní objekt je vsazen do vodní nádrže, s vodou je v maximální míře pohledově propojen nad hladinou i pod hladinou. Přízemí "plave" na hladině. Po obvodě prosklený obvodový plášť zaručuje maximální propojení interiéru a exteriéru při pohledu z interiéru i exteriéru nejen za denního světla, ale i za umělého osvětlení. S reálným podvodním světem je prostor interiéru suterénu propojen panoramatickou prosklenou stěnou.\nProstor přízemí domu je pohledově otevřený nejen na vodní hladinu vodní nádrže,ale skýtá přehledný obraz o celém areálu - zářez do terénu, zeleň, vodní nádrž,rozmístění atrakcí venkovní expozice, rozhledna s vodním bytem a vstupní prostor s vodní stěnou.\nDům je ze tří stran obklopen vodní hladinou,hlavní vstup navazuje na plochu předprostoru krytého konzolovitě vyloženou střechou.\nVýrazným výtvarným prvkem je vodní stěna,která je společně s chodníkem součástí kompozice areálu. Délka 80 m, výška 1,6 až 2,3 m a esteticky velmi působivý prvek tekoucí zčeřené vody provázený zvukovou kulisou řeší orientaci vstupu do areálu a je součástí architektonického řešení vstupu do objektu.Na východním konci je do vodní stěny zakomponováno prosvětlené označení „Vodní dům“. Označení je viditelné z komunikace, parkoviště i ploch areálu.\nRozhledna, vodojem, vodní byt\nObjekt doplňuje kompozici o vertikální hmotu.Z výšky 10,0 m skýtá pohled na celý areál a průhledem na vodní nádrž Želivka.\nInteriér Vodního domu\nPlocha přízemí je foyer, po obvodě prosklený obvodový plášť umožňuje všemi směry optický kontakt s exteriérem domu, který dotváří kulisu interiéru. Pokladna, občerstvení,šatna,sociální zařízení a kancelář je součástí vestavěného bloku,který v půdorysu vymezuje vstupní prostor se sezením orientovaným na prosklenou vstupní stěnu a krytý předprostor. Víceúčelový prostor pro pořádání přednášek a krátkodobých tématických výstav tvoří druhý vestavěný blok s prosklenou stěnou orientovanou k vodní hladině nádrže. Stěny vložených bloků jsou grafickými plochami z předsazeného mléčného skla. Konstrukce stěn umožňuje zabudovat plazmové audiovizuální plochy,grafické plochy jsou určeny k individuální snadno obměnitelné aplikaci grafiky s možností prosvětlení.\nNosným výtvarným prvkem interiéru je podhled z měkce mačkaného leštěného hliníkového plechu posetého led diodami,který navozuje dojem vodní hladiny.V ploše podhledu se odráží barevné odstíny okolí,led žárovky rozzáří podhled s možností měnit barvu.\nTepelnou pohodu a minimalizaci tepelné zátěže prostoru interiéru zajišťují plátěné stínící markýzy.Nosná konstrukce markýz je zabudovaná do atiky,vysunutí markýz je 2,5 m, ovládání markýz je na elektrický pohon s nadřazeným režimem čidel na vítr a slunce.\nVnitřní expozice je umístěna v suterénu domu. Suterén je přístupný po schodišti umístěném v otvoru š. 2,5 m situovaném podél západní prosklené fasády. Otvor prosvětluje suterén denním světlem,zajišťuje kontakt s prostorem přízemí.Pro vnitřní expozice je na podlaze suterénu vymezen podélný pruh šířky 4,0 m. Pod prosklenou podlahou je technologický kanál,který je součástí expozice. Exponáty v podobě technologických zařízení jsou umístěny nad podlahou, doprovodný text a grafika včetně zabudovaných plazmových audiovizuálních ploch na příčných stěnách. Pohled do reálného podvodního světa se naskýtá díky panoramatické prosklené stěně s rozměry 20 x 3 m. Na plné obvodové stěny suterénu je možné individuálně instalovat grafické panely pomocí závěsného systému. V zadní části suterénu je za prosklenou stěnou situována herna pro malé děti,která má v zázemí šatnu a sociální zázemí.\nPodlaha přízemí,suterénu,krytého předprostoru,chodníku podél vodní stěny – beton s protiskluznou stěrkou určenou pro exteriér.\nProsklený obvodový plášť – hliníkové rámy s přerušeným tepelným mostem,povrch přírodní elox,výplně z izolačního trojskla.\nPodhled přízemí a krytého předprostoru -„ měkce mačkaný„ leštěný hliníkový plech, rovnoměrně rozmístěné zabudované led diody\nAtika – hliníkový plech,povrch přírodní elox\nStínící markýzy – nosná konstrukce zabudovaná do atiky,veškeré kovové části s povrchovou úpravou přírodní elox,vysunutí 2,5m materiál markýzy screen.\nPlochá střecha – jednoplášťová skladba,plocha zakrytá vodorovnou pochůzkou plochou s ocelovou konstrukcí a ocelovým plechem.Voda bude protékat na spádovou vrstvu. Na ploše 300 m² budou osazeny solární panely s fotovoltaickými články,výška panelů 60 cm,sklon 30°.\nObruba kruhové vodní nádrže,vodní stěna – přírodní kámen\nRozhledna,vodojem,vodní byt – ocelová konstrukce, plášť z perforovaného plechu,interiér vodního bytu ze dřeva.\nExpozice je rozdělena na vnitřní a vnější.\nPro ilustraci jsou uvedeny příklady realizací jednotlivých vodních hrátek a atrakcí. Konkrétní přístroje, výrobky a technické řešení expozice technologií budou řešeny v dalších projekčních stupních.\n1/ Vnější expozice\nVodní nádrž umožňuje poznávat všechny vlastnosti vodní síly, zkoumat vlastnosti vodního živlu, ale také vnímat tichou pohodu klidné vodní hladiny\nSíla vody – práce mlýnského kola, kinetická energie vody padající z výšky, „pracující„ voda ve Vodním bytě\nVodní život – nádrž je obydlena stejnými živočichy a osazena stejnými rostlinami, jaké se nacházejí v blízké Želivce\nKruhová vodní nádrž – podmínky a vybavení nádrže zajistí pohled z obruby nádrže na „vodní zahradu“ a živočichy.Molo zpřístupňuje vodní atrakce – malá vodní elektrárna , mlýnské kolo.V ploše nádrže jsou umístěny dva vodní přelivy.\nVodní stěna – vodní prvek vody v pohybu s akustickým doprovodným vjemem, který provází návštěvníka po celou dobu příchodu k samotné nádrž a vstupu do domu.Voda ztéká po svislé kamenné stěně s nerovným povrchem,k terý vytváří zčeření vody, po celé délce 80 m je armatura zajišťující rovnoměrné zásobování vodou, voda padá do 2m široké tekoucí vodní hladiny, je sbírána do filtračních jímek a vrácena zpět do nádrže jako okysličená\nRozhledna, vodní byt a vodojem – samostatně stojící objekt rozhledny, který na vrcholu plní funkci vodojemu pro pitnou a užitkovou vodu\nve dvou patrech věže jsou plošiny s výhledem na celý areál Vodního domu a nádrž Želivku\npřízemí věže a 1.patro je řešeno jako „vodní byt“ ve kterém se děti dozví, jak voda pracuje v domácnosti\nPlocha pro letní vodní hrátky – na travnaté ploše podél kruhové obruby nádrže budou v letních měsících umístěny vodní atrakce-hračky pro děti\nPramen – na vrcholu terénního zářezu pramení voda, která stéká jako bystřina s kamenným dnem po svahu zářezu a ústí přírodní filtrací do vodní nádrže, současně okysličuje vodu v nádrži\n2/ Vnitřní expozice - suterén\nHlavní část vnitřní expozice se nachází , kde je v souladu s ideou návrhu představena návštěvníkovi technologie vodního hospodářství domu, které zajišťuje funkčnost biotopu vodní nádrže, ostatních vnitřních a venkovních exponátů a zásobování objektu vodou. Plné souvislé obvodové stěny je možné využít pro zavěšení grafických panelů na předem připravený závěsný systém.\nstřední modul 1.pp objektu je v celé délce přístupné veřejnosti věnován umístění funkčního technologického vybavení objektu – úpravně vody,tepelnému čerpadlu, strojovně s čerpadly, armaturami, filtry a měřidly, které jsou vystaveny jako funkční exponáty\nkromě toho jsou na příčných stěnách umístěny grafické plochy prosvětlených stěn doplněné plazmovými obrazovkami a doprovodnou grafikou expozice\npod skleněnou podlahou středního modulu s technologiemi je umístěn instalační kanál,kde má návštěvník možnost vidět barevně odlišené potrubí hlavních médií\nReálný podvodní svět\nzákladním prvkem vnitřní expozice je reálný podvodní svět, kterým je návštěvník vtažen do děje pod hladinou nádrže a umožní se mu nahlédnout do života pod vodou\nprosklená stěna s rozměry 20x3m umožňuje panoramatický pohled do části nádrže, kde bude vymodelován „ostrov“, aby bylo možné pozorovat břeh nádrže se skutečným životem pod hladinou tak, jak je tomu ve volné přírodě\npohled pod hladinu je proměnlivý s ročními obdobími\natraktivita pohledu je umocněna použitím umělého nasvětlení břehu\nnaučná nádrž menších rozměrů ( 4x4x3,2m) je určena k detailnímu seznámení se s živočichy, kteří žijí v nádrži Želivka , s naučnými popisy druhů, je umístěna v 1.pp. v pásu určeném pro vnitřní technologickou expozici\nje určena především nejmenším dětem, kde formou her s vodou a předměty se děti nenásilně seznamují s vlastnostmi vody\nherna je vybavena šatnou, wc, je zajištěn odtok vody z podlahy\n3/ Vnitřní expozice - přízemí\nVstupní podlaží je určeno pro tématické výstavy, osvětovou činnost, přednášky\nV tomto podlaží jsou také umístěny všechny funkce zajišťující pohodlí a informovanost návštěvníků\nObvodové stěny přednáškového sálu a bloku zázemí jsou opláštěny mléčným sklem s možností prosvětlení, slouží jako grafické stěny s libovolnou náplní, umožňují zabudování ploch s audiovizuální technikou\nNízká energetická náročnost budovy je zajištěna použitím technologií a materiálů, které umožní snížit energetické nároky na co nejnižší možnou úroveň.\ncca 300 m² fotovoltaických panelů umístěných na ploché střeše objektu zajistí 25 kW elektrické energie pro vlastní potřebu objektu\nstavebně fyzikální vlastnosti obvodových konstrukcí budou navrženy tak, aby splňovali doporučené hodnoty pro nízkoenergetické stavby a snížily tak spotřebu energie na vytápění a chlazení objektu na minimum\npro snížení tepelné zátěže ze slunečního záření v letních měsících jsou prosklené plochy stíněny markýzami po obvodě pláště\npro letní tepelnou pohodu v objektu je využito umístění suterénu pod hladinou vodní plochy nádrže,prostorovým propojením obou podlaží je přirozeným způsobem dosaženo chladícího efektu i v prostoru přízemí\nděšťová voda,která bude zachycena v nádrži bude využita jako užitková voda pro provoz objektu, přepadem do vsaku odteče jen přebytečné množství,dešťová voda ze střechy objektu stéká přes atiku do nádrže\nvytápění objektu – tepelné čerpadlo voda/voda s celoročním provozem bude využívat konstantní teploty vody cca 40C 2-3 m pod hladinou nádrže k vytápění a chlazení objektu\nvětrání objektu – nepropustný obvodový plášť vyžaduje umělé větrání, lokální vzduchotechnické jednotky budou umístěny ve „větracích“ světlících na střeše objektu\nNávrh vegetačních úprav\nŠirší krajinné vztahy\nVodní dům je situován na planině nad nádrží Želivské přehrady, mezi obcemi Hulice (na jihu) a vlastní přehradní hrází nad obcí Nesměřice (na severu), v nadmořské výšce cca 385,50 m n.m.. Leží v kulturní krajině (pole, louky, pastviny) nad původně zalesněným údolím, zbytky novodobého smrkového lesa jsou zachovány nad vodní hladinou vodárenské nádrže.\nKolem dnešních komunikací, části zachovalých polních cest a mezí jsou zbytky stromořadí, alejí a keřových skupin. Ty doporučujeme citlivě obnovit a doplnit, i když nejsou přímou součástí řešeného území, ale jsou součástí kulturní krajiny Podbrdska.\nZákladním motivem venkovní expozice je voda, v tomto případě voda jako biotop, voda jako životní prostředí pro rostliny i živočichy. Proto navrhujeme plynulý přechod exteriérové expozice Vodního domu do Vodní zahrady. Jejím centrálním prvkem je kruhová nádrž o průměru 60 m, do které je situován i vlastní Vodní dům pohledově s ním propojený nad i pod vodní hladinou.\nVodní nádrž o maximální hloubce 350 cm je pod vodní hladinou modelován v různých hloubkách a sklonech speciálními vegetačními substráty pro navržené výsadby vodních a pobřežních rostlin. Bude prezentovat pestrost a rozmanitost přirozených a přírodních rostlinných porostů, které odpovídají druhovému složení ve vodní nádrži Želivka. Díky různorodosti konkrétních stanovišť (světlo, polostín, stín a p.) bude botanická expozice nejen bohatá, ale také esteticky působivá.\nŘešení ostatních ploch\nArchitektonické a krajinářské řešení okrajové části vodní zahrady bude kontrastně jednoduché,odpovídající moderní architektuře objektů a vodních prvků – vodní nádrž,vodní stěna,potok atd.\nTravnaté plochy v areálu jsou pobytové, rekreační, krátce stříhané, aby nebyla znečišťována vodní plocha listy rostlin, pylem a opadem listů listnatých stromů.Navrhujeme pouze dřeviny jehličnaté nebo stálezelené domácího původu.\nStrojovna vodního hospodářství bude součástí expozice. Zdrojem vody bude podzemní voda, složení zatím není známé. Předpokládá se možnost zvýšeného obsahu železa a manganu. Upravená voda se bude dělit na dva proudy – provozní voda (bez hygienického zabezpečení vody) a pitná voda (s dávkováním NaClO) pro objekt.\nVe strojovně budou umístěna čerpadla, filtry a ostatní zařízení pro jednotlivé hydraulické okruhy - pitná voda (hygienická zařízení objektu),provozní voda (WC a podružné provozy, doplňování hlavní nádrže, akvárií, pohon některých vodních atrakcí),okruh hlavní nádrže,okruh vodní stěny,okruh pro akvária,okruhy zvláštních vodních atrakcí.\nPod strojovnou bude průchozí technická chodba, kde budou umístěna všechna potrubí. Potrubí budou barevná, podle jednotlivých hydraulických okruhů. Součástí expozice bude velín s podsvětleným diagramem schéma vodního hospodářství.\nPitná voda pro zásobování provozu hygienických zařízení v objektu bude akumulována ve vodojemu, ze kterého bude proveden rozvod k zařizovacím předmětům.\nNavržený technologický postup:\nčerpání ze studny\nproporcionální dávkování chlornanu sodného\nalkalizace roztoku sody\nfiltrace automatickým filtrem HI-FLO 9 UFP 48“ s aktivovanou náplní Cullsorb M pro odstranění Fe a Mn\ndechlorace části vody pro doplňování nádrže automatickým filtrem s náplní aktivního uhlí HI-FLO 9 UR 30\nretence pitné vody ve vodojemu pitné vody\nčerpání (prací) pro praní filtrů\nProvozní voda bude filtrovaná voda odebíraná z vodního zdroje bez hygienického zabezpečení a bude akumulována ve vodojemu, ze kterého bude proveden rozvod vody k zařizovacím předmětům, do akumulace hlavní nádrže, doplňování vody do okruhu akvárií a k některým atrakcím.\nNavržený technologický postup (společný pro pitnou vodu 1) až 5)):\nretence pitné vody ve vodojemu provozní vody\nOkruh hlavní nádrže\nObjem vody v nádrži je 4100 m³. Kvalita vody bude odpovídat přírodnímu jezeru. Vzhledem k tomu, že se jedná o umělé jezero s životem odpovídajícím fauně a flóře přírodní nádrže Želivka a požadované průhlednosti oknem do nádrže, bude voda celoročně upravována. Předpokládá se celková výměna vody asi 1x za 8 hodin.\nV okruhu budou dva systémy.\nPřírodní systém filtrace s využitím filtračního biotopu o průtoku 200 m3/hod – výtok vody do potoka (provzdušení vody) a průsak vody mokřadem na okraji nádrže. Tato část bude v provozu celoročně, s možností snížení průtoku vody v zimním období. Voda se bude odebírat ze dna nádrže pásovým odběrem, krytým textilií a kameny. Odběr bude doplněn odběrem z akumulační nádrže pro provoz atrakcí (zvýšení průtoku v potoku, zvýšení průtoku technologickým přepadem a některými atrakcemi) v době návštěvnosti. V zimním období se u výtoku vody vytvoří ledové pilířky, zamrznutí nehrozí, protože voda bude doplňována teplejší vodou ze dna nádrže.\nUmělá filtrace bude doplňovat cirkulaci přírodního okruhu (plný výkon v období letních teplot).\nJsou navrženy 3 varianty – upřesní se v dalším stupni návrhu podle rozborů vody v nádrži Želivka v různých ročních obdobích.\n1) Recirkulace o průtočném výkonu 200 m³/hod s nízkotlakým UV zářičem, z hlavního proudu je odbočen boční proud o průtočném výkonu 50 m³/hod osazený dvoustupňovou automatickou kontaktní koagulační jednotkou OFSY 72 s dávkováním koagulantu na bázi hliníku, korektoru pH a pomocného flokulantu.\n2) Recirkulace o průtočném výkonu 200 m³/hod s nízkotlakým UV zářičem, z hlavního proudu je odbočen boční proud o průtočném výkonu 50 m³/hod osazený průtočným tlakovým koagulačním reaktorem a ultrafiltrační jednotkou. Dávkování koagulanti na Al bázi a korektoru pH.\n3) Recirkulace o průtočném výkonu 200 m³/hod s nízkotlakým UV zářičem, celý proud recirkulačního okruhu je podroben kontaktní jednostupňové filtraci bazénovými multivrstvými pískovými filtry se specielní náplní Triple Media. Dávkování koagulantů na Al bázi a korektoru pH.\nPřítok filtrované vody bude dnovými tryskami, které budou umístěny po obvodu nádrže.Odběr vody bude z akumulační nádrže, do které bude voda protékat některými atrakcemi přes hladinový odběr přepadovým prstencem.V místě vtoku z atrakcí do akumulační\nnádrže budou záchytné koše,ve kterých se budou zachycovat splaveniny a případně i živočichové,kteří mohou do systému\nV teplém období bude cirkulace zajišťovat udržení kvality vody 100% výkonem cirkulace. V zimním období se provoz umělé filtrace utlumí v závislosti na kvalitě vody.\nSoustava bude doplněna vzduchováním, které v zimě navíc ochrání jezero před úplným zamrznutím hladiny.\nOkruh vodní stěny\nOkruh vodní stěny bude odebírat vodu z akumulační nádrže a bude se do ní vracet po průtoku potokem kolem stěny. Okruh nebude funkční v zimním období.\nV suterénu je umístěno akvárium, ve kterém je expozice jednotlivých druhů vodní fauny a vývojových stádií jednotlivých druhů.Voda bude filtrována centrálně, filtrace bude umístěna ve strojovně, do akvária bude proveden přívod vzduchování.\nVodní atrakce jsou napojeny na čerpadla a budou provozovány interaktivně návštěvníky z výstavního okruhu (vodní trkač, Segnerovo kolo apod).\nSplašková voda - bude napojena na veřejnou kanalizaci, která prochází kolem objektu. Podle podmínek kanalizačního řádu bude provedeno zachycování prací vody z filtrů, jejich případná akumulace a čerpání zachycených kalů v nočních hodinách.\nDešťová voda - bude likvidována na pozemku vsakováním v tunelovém systému „Krecht“. Bude do něj zaústěn i přepad z akumulační nádrže.\nPorota ocenila velmi kultivované architektonické řešení a dobré zakomponování objektu do terénu. Na základě posouzení záměru odborným znalcem Ing. Slancem při druhém kole hodnocení, kde zkonstatoval nefunkčnost a mimořádnou energetickou náročnost navrženého řešení technologie čištění a oběhu vody, závislí členové namítli velké provozní náklady, které vzniknou intenzivním čerpáním a čištěním vody. Závislí členové poroty rovněž namítali absenci části expozice zaměřené na biotop, což bylo podmínkou soutěže. Tyto námitky byly nezávislými členy poroty uznány s tím, že je zde prostor na jejich doplnění.\n0 17.03.2010 | "Vodní dům" - 2. cena\n0 17.03.2010 | "Vodní dům" - 2. odměna\n1 17.03.2010 | Výsledky soutěže o návrh "Vodního domu"\n7 17.03.2010 | "Vodní dům" - 1. cena\n0 17.03.2010 | "Vodní dům" - 3. cena


Zásobování vodou – Podluhy\nvzhledem k trvajícímu období zvýšených nároků na odběry pitné vody Vás společně s firmou Vodovody a kanalizace Beroun, a.s. žádáme o šetření vodou z veřejného vodovodu. Tato voda není určena pro plnění bazénů, zálivky, mytí aut apod., je primárně určena pro zásobování obyvatelstva pitnou vodou a jejího využití k hygieně.\nPři nadlimitních spotřebách, převyšujících možnosti vodního zdroje a navrhovanou kapacitu zásoby vodojemu a vodovodní sítě může docházet k omezeným dodávkám vody, především ve vyšších částech obce. V případě delších výpadků dodávek vody, bude zajištěno náhradní zásobování projíždějícími cisternami. O takové situaci budeme vždy aktuálně informovat prostřednictvím webových stránek obce.\nMostníkovská 255, 266 41 Beroun\nZelená linka 800 100 663\nPodluhy > Archiv > Zásobování vodou\nOdvoz nebezpečného a objemového odpadu 27.10.2018 →


Skin & Tonic - Steam Clean - balzám na čištění pleti\nDomů » Pleť » Čištění a odlíčení pleti » Skin & Tonic - Steam Clean - balzám na čištění pleti\nSkin & Tonic Kód produktu: SATSC\nTento jednoduchý, ale vysoce účinný čistící balzám je vyroben z bodláku, aromatického eukalyptu a osvěžujícího mátového oleje.\nÚčinně odstraňuje nečistoty pleti a omlazuje mdlou a unavenou pleť.\nS každým balzámem Stem Clean dostanete i 100% organickou bavlněnou žínku na omývání tváře.\nVHODNÝ PRO: normální až mastnou pokožku\nvmasírujte malé množství přípravku na obličej a krk. Navlhčete 100% organickou bavlněnou žínku horkou vodou a podržte ji u obličeje po dobu 1 minuty. Aktivujete tím esenciální oleje v balzámu. Dýchejte zhluboka a očistěte pleť\nstejnou metodu můžete použít i na odstranění make-upu\nnaneste malé množství na suché rty a suché části těla pro výživu a zklidnění\nSložení: Steam Clean se skládá pouze ze 7 úžasných ingrediencí!\nVitis vinifera (grape) seed oil - olej z hroznových jadérek * - Tento lehký, protizánětlivý olej obsahuje hodně antioxidantů a kyselinu linolovou, která léčí, hydratuje a vyplňuje pokožku. Olej je hydratační a lehce adstringentní a je ideální pro vyrovnávání mastné pleti.\nCarthamus tinctorius (thistle) seed oil - olej ze semínek světlice barvířské * - Má vysoký obsah omega 3 a 6 mastných kyselin a Vitaminu E. Světlice barvířská podporuje elasticitu pokožky, detoxikuje pleť a obnovuje její rovnováhu tím, že vytváří antimikrobiální bariéru.\nCera alba (beeswax) - včelí vosk * - Včelí vosk pokožku vyživuje a zvlhčuje a díky němu budou vaše rty i pleť hedvábně hladké a vyživené.\nBorago officinalis (borage) seed oil - olej ze semínek brunátníku lékařského * - Je bohatý a Vitamin E, omega a mastné kyseliny. Olej z brunátníku lékařského je vysoce protizánětlivý a klidňuje poškozenou a zanícenou pokožku.\nEucalyptus globulus (eucalyptus) leaf oil - olej z listů eukalyptu * - Je vysoce antibakteriální a působí proti plísním. Eukalyptový olej účinně čistí pleť od infekcí a toxinů.\nMentha spicata (spearmint) herb oil - mátový olej * - Osvěžující mátové aroma stimuluje mysl, napomáhá lepší koncentraci a duševní očistě. Máta rovněž podporuje trávení a pročišťuje dutiny.\nTocopherol (vitamin E) ** - Vitamin E je mocný antioxidant. Tato složka (získaná z rostlin) chrání a zachovává integritu ostatních olejových buněčných membrán.


Notebook pro seniory pro Windows 10 (Pro seniory)\nJosef Pecinovský - COMPUTER PRESS 2020, EAN: 9788025149959\nWindows 10 (2., přepracované a aktualizované vydání) (Snadno a rychle)\nJosef Pecinovský; Rudolf Pecinovský - GRADA 2019, EAN: 9788027124398\nOd svého uvedení na trh prošel operační systém Windows 10 mnoha změnami. Do tohoto nového – stručného a přehledného – vydání jsme zahrnuli novinky ze všech výročních aktualizací včetně těch z jara 2019: tmavý a světlý režim, nové nastavení nabídky Start, funkce Windows Hello, Windows Ink, OneDrive, Malování 3D, Zabezpečení Windows a řadu dalších vylepšení. Čtenáře naučíme mimo jiné naučí pracovat s okny, vytvářet virtuální plochy, spouštět programy a přepínat mezi nimi. Mohou si například vyzkoušet zapojení počítače do domácí sítě nebo změnu různých nastavení. Velkou pozornost klademe na práci se soubory a složkami, podrobně seznamujeme čtenáře s aplikací Průzkumník a jejími četnými funkcemi. Kniha je určena pro méně zkušené uživatele počítačů, ale mnoho užitečného tu najdou i ti zběhlejší. Kniha obsahuje, mimo jiné, tato témata: - Popis pracovního prostředí, nabídka Start - Hlavní panel a jeho nastavení, pracovní plocha - Správa souborů a složek, aplikace Průzkumník - Komplexní nastavení systému - Windows 10 Windows Ink – psaní a kreslení dotykem, režim tabletu - Ukládání dat do internetového úložiště a sdílení - Klávesnice pro psaní emotikonů a mnoho dalších tipů Kniha vám odpoví mimo jiné na tyto otázky: - Jak zabránit dětem v přístupu k nevhodným webovým stránkám? - Jak ochránit počítač před nebezpečným softwarem? - Jak instalovat aplikace z Microsoft Store? - Jak usnadnit práci s počítačem lidem s handicapem? - Jak pracovat s okny, nabídkami, panely nástrojů a pásem karet? - Jak vytvořit virtuální disk? Jak instalovat aktualizace?\nWindows 10 (2., přepracované a aktualizované vydání) (Podrobný průvodce)\nJosef Pecinovský; Rudolf Pecinovský - GRADA 2019, EAN: 9788027124381\nOd svého uvedení na trh prošel operační systém Windows 10 mnoha změnami. Do tohoto nového vydání jsme zahrnuli novinky ze všech výročních aktualizací včetně těch z jara 2019: tmavý a světlý režim, nové nastavení nabídky Start, funkce Windows Hello, Windows Ink, OneDrive, Malování 3D, Zabezpečení Windows a řadu dalších vylepšení. V první polovině knihy se čtenář mimo jiné naučí pracovat s okny, vytvářet virtuální plochy, spouštět programy a přepínat mezi nimi. V druhé polovině knihy se předpokládá, že se čtenář v systému Windows dobře orientuje a může si například vyzkoušet zapojení počítače do domácí sítě nebo změnu různých nastavení. Velkou pozornost kladou autoři na práci se soubory a složkami a podrobně tedy seznamují čtenáře s aplikací Průzkumník a jejími četnými funkcemi. Kniha je určena pro méně zkušené uživatele počítačů, ale mnoho užitečného tu najdou i ti zběhlejší. Kniha obsahuje mimo jiné tato témata: Popis pracovního prostředí, nabídka Start Hlavní panel a jeho nastavení, pracovní plocha Správa souborů a složek, aplikace Průzkumník Komplexní nastavení systému Windows 10 Windows Ink – psaní a kreslení dotykem, režim tabletu Ukládání dat do internetového úložiště a sdílení Klávesnice pro psaní emotikonů a mnoho dalších tipů Kniha vám odpoví mimo jiné na tyto otázky: Jak zabránit dětem v přístupu k nevhodným webovým stránkám? Jak ochránit počítač před nebezpečným softwarem? Jak instalovat aplikace z Microsof Store? Jak usnadnit práci s počítačem lidem s handicapem? Jak pracovat s okny, nabídkami, panely nástrojů a pásem karet? Jak vytvořit virtuální disk? Jak instalovat aktualizace?\n12,15 € Detail\nBrian Livingston, Paul Thurrott - Zoner Press 2006, EAN: 9788086815671\nPo mnoha letech nadvlády Windows XP na stolních počítačích vydala společnost Microsoft nástupce tohoto velmi oblíbeného operačního systému - Windows Vista. Kniha zkušených autorů Briana Livingstona a Paula Thurrotta je věnována právě tomuto novému operačnímu systému z dílny Microsoftu, a obsahuje všechno, co potřebujete k tomu, aby váš přechod z Windows XP (či staršího operačního systému) na Windows Vista byl co nejjednodušší. Kniha však stejně dobře poslouží i zcela novým uživatelům bez předchozích znalostí Windows. V knize naleznete tato hlavní témata: * Část I: Zprovoznění systému (výběr správné verze Windows Vista, instalace a upgrade systému, kompatibilita Windows Vista) * Část II: Uživatelský prožitek ze systému Windows Vista (podrobný popis uživatelského rozhraní, vyhledávání a organizace souborů, postranní panel, nová písma) * Část III: Bezpečnost (bezpečnost ve Windows Vista a nové funkce uživatelských účtů) * Část IV: Digitální média a zábava (Windows Media Player 11, práce s digitálními fotografiemi, tvorba videa a DVD filmů, Windows Media Center, hry ve Windows Vista) * Část V: Mobilita (popis mobilních funkcí Windows Vista a funkcí pro Tablet PC) * Část VI: Internet a síťové služby (nový Internet Explorer 7.0, Windows Mail a Windows Kontakty, služby Windows Live) * Část VII: Domácí kancelář, pomůcky pro zkušené uživatele (plánování schůzek a událostí pomocí Windows Kalendáře, záloha a obnovení vašich dat, Microsoft PowerShell)\n23,50 € Detail\nVladislav Janeček - SuperApple.cz 2010, EAN: 9788090481619\n2. aktualizované a přepracované vydání úspěšné knihy Začínáme s Macem se plně věnuje aktuálnímu operačnímu Mac OS X 10.7 Lion a je tak skvělou příručkou pro majitele počítačů Apple s tímto operačním systémem. Pozor, nejedná se o pokračování předchozí knihy! Na sto dvaceti osmi plnobarevných stranách a křídovém papíru (protože Apple si nic jiného ani nezaslouží) najdete praktické návody a postupy, které využijete jak při prvních krocích se svým jablečným počítačem, tak i při jeho pravidelném používání. Nečekejte sadu vzájemně nesouvisejících tipů a triků, ale kompletního průvodce všemi činnostmi, které na svém Macu můžete provádět. V knize se odráží naše dlouholeté zkušenosti s platformou Mac OS X i novou verzí Lion, stejně tak i zkušenosti čtenářů populárního magazínu SuperApple.cz. Samotná kniha vznikala na základě vašich připomínek k prvnímu vydání. Zkrátka ZAČÍNÁME S MACEM je příručka, kterou vám Apple dluží a která by vedle vašeho počítače rozhodně chybět neměla.\nKainka Burkhard - BEN - technická literatura -0001, EAN: 9788073000738\nTato kniha zpřístupňuje USB i pro poloprofesionální aplikace. Nabízí jednoduché metody přístupu a účinnou podporu a ulehčuje tak čtenářům první praktický kontakt s USB. Krok za krokem jsou čtenáři seznamováni s vývojem hardwaru a softwaru vhodného pro USB. Někteří výrobci integrovaných obvodů pro USB podporují vývoj prostřednictvím vývojových kitů a příklady aplikací zveřejněnými na Internetu. Umožňují první kontakt s touto látkou a podporují vlastní vývoj. Tato kniha se opírá o materiály výrobců a ukazuje, jak je možno vyvíjet zařízení USB po malých krocích. Na příkladech je uvedena práce s mikrořadiči. Současně jsou položeny i nezbytné základy programování na straně PC. Jako programovací jazyky jsou používány Visual Basic a Delphi. Přiložené CD obsahuje aplikační programy pro měření, řízení a regulaci, dále informace o součástkách USB a zdrojové texty programů. Stručný obsah * obsah knihy 1. Než začnete s USB 2. Základy USB 3. Standardní zařízení USB 4. Napájení z kabelu USB 5. Řadič USB CY7C63000 6. Univerzální rozhraní USB 7. Ovladač 8. Měření a experimenty 9. Řadič USB AN2131 10. Rychlé rozhraní USB 11. AD převodník MAX186 12. Sběrnice I2C 13. Hromadný přenos dat (bulk transfer) 14. Dodatky, Literatura, Adresy, Rejstřík. * obsah doprovodného CD o CZ - aplikační programy pro měření, řízení a regulaci, ovladače pro vývojovou práci, zdrojové texty programů, informace o součástkách USB a stručný popis modulů CompuLAB-USB a Serai8/12-USB o KAINKA.CZ - off-line verze stránek autora knihy Burkharda Kainky o MODUL-BUS - off-line verze stránek výrobce modulů CompuLAB-USB, Serai8/12-USB a dalších komponentů\n21,10 € Detail\nUSB prakticky s obvody FTDI - 1. díl\nMatoušek David - BEN - technická literatura 2002, EAN: 9788073001032\nKniha se věnuje popisu a praktickému použití obvodu FT232BM (cena asi 180 Kč) vyráběného firmou FTDI Chip. Tento obvod pracuje jako konvertor signálů sběrnice USB na signály asynchronního sériového kanálu včetně linek modemu. Také je schopen pracovat v paralelním režimu (Bit Bang). Pomocí vnější E2PROM lze stanovit VID, PID, sériové číslo a popis, takže je možno vytvářet nejen amatérské ale i plně profesionální konstrukce. Po úvodním popisu sběrnice USB a obvodu FT232BM jsou uvedeny a vysvětleny funkce ovládacího rozhraní, které umožňuje vytvářet aplikace pro operační systémy Windows 98/2000/Me/XP (je zde i podpora pro operační systémy Linux). Dále jsou uvedeny vlastnosti modulů firmy ASIX (použití modulů osazených obvodem FT232BM zjednodušuje a urychluje proces vývoje aplikací). Následuje kapitola představující základy práce s obvodem FT232BM včetně tvorby jednoduché testovací desky (instalace ovladačů, programování konfigurační E2PROM přímo v aplikaci, zjištění připojených zařízení, přímé řízení linek modemu, řízení linek v režimu Bit Bang). Další dvě kapitoly představují programátory mikrokontrolérů AT89C2051 a AT90S2313. Napájení je získáno přímo ze sběrnice USB. Následuje kapitola s příklady použití mikrokontrolérů AT89C2051 a AT90S2313 pro asynchronní sériovou komunikaci s obvodem FT232BM. Dále jsou publikovány napájecí zdroj a měřicí deska (obojí s mikrokontrolérem AT90S2313). Měřicí deska je navíc napájena přímo ze sběrnice USB. Nakonec jsou zařazeny přílohy (programátor konfiguračních E2PROM, konvertory USBRS-232C atd.). Kniha rovněž obsahuje popis konstrukce přípravků (včetně desek plošných spojů) pro všechny publikované příklady. Přiložené CD ROM obsahuje klišé plošných spojů přípravků a zdrojové kódy všech publikovaných příkladů. Kniha jistě zaujme čtenáře, kteří chtějí využívat schopností sběrnice USB a přitom vytvářet své aplikace velmi rychle (bez zdlouhavého studia komunikačních protokolů). Navíc cena konvertoru je relativně nízká takže představuje i levné řešení. Stručný obsah * obsah knihy 1. Základní pojmy sběrnice USB 2. Popis obvodu FT232BM 3. Ovládací rozhraní 4. Zařízení USB od firmy ASIX 5. Univerzální modul s FT232BM 6. ATPROG 3.0 - programátor mikrokontrolérů AT89C2051 7. USBAVR - vývojové kity pro mikrokontrolér AT90S2313 8. Příklady komunikace vybraných mikrokontrolérů s obvodem FT232BM 9. Napájecí zdroj s regulovatelnou proudovou pojistkou 10. USBMC - univerzální měřicí deska 11. EFSProg - programátor konfiguračních EEROM 12. Konvertory sběrnice USBRS-232 a použití modulu UMS2 13. Výpis souboru EFS.INF a FTD2XXUN.INI 14. Dodavatelé součástek, modulů a hotových přípravků uvedených v této knize * obsah doprovodného CD o DATASHEET - dokumentaci vybraných integrovaných obvodů o EFSPROG - programátor konfiguračních EEROM o FOTO - fotografie hotových přípravků o OVLADACE D2XX - ovladače pro rozhraní D2XX EFS - ovladače publikovaných konstrukcí FTDI - originální ovladače od výrobce VCP - ovladače virtuálního sériového portu o SPOJE - klišé plošných spojů všech přípravků popsaných v knize o SW - software k práci s procesory Atmel AVR a sw podporu pro FTDI\n26,37 € Detail\nKonfigurace rozsáhlých datových systémů v prostředí OS Unix\nZdeněk Mařík - BEN - technická literatura -0001, EAN: 9788073000127\nVytvoření výpočetního prostředí pro zpracování dat v objemech řádu TB nebo stovek GB již vyžaduje celkovou analýzu požadované průchodnosti serveru a jeho základního programového vybavení a citlivý přístup k návrhu architektury celého I/O subsystému – a to jak z pohledu HW, tak z pohledu operačního systému, jeho volitelných komponent a cílové aplikace. Následující materiál se snaží upozornit na jednotlivé problémy, které je nutno mít při konfiguraci rozsáhlých výpočetních systémů na paměti. Publikace si nedělá nároky na úplný výčet všech problémů, které je třeba v konkrétních případech vzít v úvahu, nicméně doufáme, že zachycuje podstatnou část z nich. Jejím účelem a cílem je napomoci při návrhu vyváženého prostředí pro provoz rozsáhlých datově náročných aplikací. Publikace také neobsahuje žádné relevantní informace vzhledem k tvorbě aplikací samotných nebo směrem k databázím, ale je zaměřena čistě na technické prvky problematiky a základní programové vybavení. Protože nebyly prováděny porovnávací testy jednotlivých popisovaných technologií, jsou předkládané údaje pouze popisem možností moderních technologií a nikoli jejich porovnáním! Popis je proto veden zcela nezávisle na konkrétních výrobcích počítačů, operačních systémů (je však obecně orientován na prostředí operačních systémů UNIX), diskových polí, storage architektury a příslušeného programového vybavení. Uvědomujeme si, že tento postup byl zvolen mnohdy za cenu větší obecnosti, nicméně vzhledem k absenci již zmiňovaných testů je to jediný způsob, jak se vyhnout subjektivnímu hodnocení. Publikace prezentuje obecný pohled, a proto nelze brát popisovaná úskalí konfigurace a architektury rozsáhlých systémů absolutně, ale pouze jako vodítko při konkrétním řešení. Stručný obsah 1. Úvod 2. Vymezení základní problematiky 3. Technické komponenty I/O subsystému 4. Storage Area Networks - SAN 5. Programové vybavení 6. Požadavky na robustní řešení rozsáhlého výpočetního systému 7. Zálohování 8. Správa prostředí 9. Závěr 10. Dodatek A - Stručný popis sběrnic SCSI a FibreChannel 11. Dodatek B - Stručný úvod do definice RAID diskových polí 12. Použitá literatura\n15,89 € Detail\nRoman Kučera, Petr Broža - Zoner Press 2008, EAN: 9788074130618\nKniha je určena jak pro věčné nebo dokonce úplné začátečníky, tak pro pokročilejší uživatele. Najdete v ní obrovské množství rad, tipů triků a návodů, které vám pomohou řešit každodenní situace při práci s počítačem. Díky přehlednému členění na kapitoly a jednotlivé rady velmi rychle najdete přesně to, co opravdu hledáte. Pro snadné vyhledávání je na konci knihy zařazen obsáhlý rejstřík a praktický seznam užitečných klávesových zkratek. Publikaci připravil tým autorů z vydavatelství Extra Publishing. * Tato kniha vás naučí: nastavit a přizpůsobit Windows svým potřebám * prohlížet a upravovat fotografie * sledovat filmy a stříhat video * vytvářet a vypalovat CD a DVD * poslouchat hudbu, převádět hudební CD na MP3 * pohodlně prohlížet webové stránky a stahovat soubory z internetu * nastavit a využívat elektronickou poštu * zálohovat a případně obnovit důležitá data * nastavit a bezpečně využívat domácí síť * vyřešit nejčastější problémy s počítačem * ochránit Windows před napadením viry i vaše soukromí\n12,17 € Detail\nVývoj univerzálnych aplikácií pre windows 8 a Windows Phone 8.1\nĽuboslav Lacko - Zoner Press 2013, EAN: 9788074132827\nUniverzální aplikace pro mobilní platformy i klasická PC. Publikace přináší pohled zkušeného vývojáře na možnosti programování na platformě Windows 8 (8.1) a Windows Phone 8.1. Je určena vývojářům moderních aplikací, které jsou určeny pro tablety, desktopy a notebooky, ale i mobilní telefony a jiná přenosná zařízení. Autor se v nejnutnější míře zabývá historií a porovnáním obou systémů, ale hlavní část knihy se zabývá praktickými postupy, které vývojáře na obou platformách zajímají. Vedle možností převodu existujících aplikací na univerzální, popisu uživatelského rozhraní Windows 8.1 a Windows Phone 8.1 probírá témata, jako jsou ladění výkonu aplikace nebo asynchronní programování a řadu dalších. Text je bohatě proložen ukázkami programovacího kódu a řadou praktických ukázek autorových programů. V závěru knihy se autor zabývá i otázkou prodeje a marketingu aplikací především pro mobilní zařízení.\nBieliková, Litvová - Vydavaťeľstvo STU 2008, EAN: 9788022731331\n7,85 € Detail\nJosef Pecinovský - GRADA Publishing, a.s. -0001, EAN: 9788024790138\nMiroslav Milda - KOPP -0001, EAN: 9788072322046\nMarek Laurenčík - GRADA 2018, EAN: 9788027107742\nMartin Mareš; Tomáš Valla - CZ.NIC 2017, EAN: 9788088168195\nMistrovství Microsoft Windows 10 (Mistrovství)\nCarl Siechert; Craig Stinson; Ed Bott - COMPUTER PRESS 2017, EAN: 9788025148693\nNehledejte již další zdroje informací o Windows 10. Mistrovství nabízí ucelený přehled všeho, co o tomto operačním systému potřebujete vědět. Do nejmenšího detailu, přitom však srozumitelně vám vysvětlí všechny funkce, nastavení i možnosti praktického využití Windows 10. Trojice autorů s bohatými zkušenostmi vás provede systémem od prvotní instalace a nastavení přes možnosti přizpůsobení až po správné postupy údržby. Najdete zde množství rad, tipů z praxe, doporučení a postupů, jak efektivně Windows 10 využívat. Kniha představuje ucelený pohled na operační systém a jeho funkce, se kterými denně pracujete. Poslouží i v roli referenční příručky v případech, kdy potřebujete zajistit splnění specifického úkolu. Publikace se mimo jiných věnuje následujícím tématům: - Novinky systému Windows 10 - Instalace a konfigurace systému - Uživatelské účty, hesla a přihlašování - Používání a správa moderních aplikací - Kancelářské a multimediální nástroje - Správa hardwaru a údržba systému - Zálohování, obnovení a zotavení - Automatizace úloh, pokročilé nástroje pro správu - Příkazový řádek a prostředí Windows PowerShell O autorech: Ed Bott je technologický novinář zabývající se systémem Windows více než 20 let a jako autor má za sebou přes 30 odborných knih. Carl Siechert se specializuje na tvorbu a vydávání produktové dokumentace. Je spoluautorem více než 20 knih zaměřených na operační systémy a kancelářské balíky. Craig Stinson působí více než 30 let jako technologický novinář, jako autor se podílel na řadě titulů o operačním systému Windows.\n39,99 € Detail\nJosef Pecinovský - COMPUTER PRESS 2017, EAN: 9788025148587\nPavel Herout - KOPP 2016, EAN: 9788072324811\nJosef Pecinovský - COMPUTER PRESS 2016, EAN: 9788025146859\nKarel Klatovský - Computer Media 2015, EAN: 9788074022371


Policajt vyzve mladou slečnu k tanci a ptá se ji… | Vtip z Policajti,Svátky a oslavy | HUMOR.cz\nVtip: Policajt vyzve mladou slečnu k tanci a ptá se ji…\nPolicajt vyzve mladou slečnu k tanci a ptá se ji:\nSlečno, vy si také myslíte, že jsou policajti blbí?\nPolicajti, Svátky a oslavy\nVtipy o policajtech: Jede takhle krásná mladá slečna autem a…\nJede takhle krásná mladá slečna autem a zastaví ji policejní hlídka, jelikož jela příliš velkou rychlostí.\n"Tak, paní řidičko, vystupte si, to bude pěkně mastná pokuta," povídá jeden.\nŘidička vystoupí, zamrká… "Ale páni policisté, já jsem chudá ženská, nemohla bych vám to splatit v naturáliích?" a hned si začne sundávat kalhoty.\n"Ne, tak to by nešlo!" povídá policajt. "Jak tak na to koukám, mně by ty kalhoty byly velký a tady Frantovi moc malý."\nVtipy o policajtech: Chuck Norris nikdy nevyplňoval testy,...\nVtipy o policajtech: Indiánského náčelníka trápí zácpa. Jde…\nIndiánského náčelníka trápí zácpa. Jde tedy za šamanem, ale žádný lektvar nepomáhá a tak se rozhodne poslat jednoho ze svých věrných do městečka k bílému doktorovi. Indián vstoupí do ordinace, a protože umí špatně anglicky, řekne jen:\n"Big chief – no shit." Doktor rychle pochopí:\n"Jasný případ – jedenkrát ricinový olej!"\nIndián se vrátí do prérie, ale přípravek nezabral a za dva dny je znovu u doktora:\n"Big chief – no shit."\n"Hm. Těžký případ. Tady máš celou láhev ricinového oleje. To musí zabrat!" Indián odjede, ale za další dva dny je zpátky:\nDoktor se potřetí zamyslí a řekne:\n"Tak to ti namíchám něco speciálního, ale pozor – je to opravdu silné!" Po týdnu doktor onoho bojovníka potká ve městě a ptá se, jak se náčelníkovi daří. Indián na to:\n"Big shit – no chief."\nVtipy o policajtech: Povídá žena manželovi: "Starej pojď se…\nVtipy o policajtech: Můj otec byl válečný hrdina,” chlubí...\n"Můj otec byl válečný hrdina," chlubí se děda. "Jenom už nevím, jestli zemřel na frontě nebo ve frontě..."\nVtipy o policajtech: Jak umírají mozkové buňky blondýnek?…\nVtipy o policajtech: Panu Hrachovi se narodí syn Tonda.\nVtipy o policajtech: Dovolená po lidsku\nZvířátka jela na dovolenou a chovala se jako lidé. Lišák jel s milenkou, osel jel s manželkou, vůl s celou rodinou a kanec jel sám a čekal, která svině se k němu přidá.\nVtipy o policajtech: Jedna z obchodních zástupkyní společnosti…