Vydáno dne 13. 01. 2005 (9815 přečtení)\nTento článek vychází ze zkueností s výukou kursu Krize sociálního státu na Maestría de Ciencias Sociales ve FLACSO (Mexiko). Hovoříme-li o krizi sociálního státu nebo o reformě státu v mezinárodním rámci, okamitě vyvstává otázka: O jaký stát se jedná a kde? Pro toho, kdo proil větinu ivota v Evropě, tu je pak jetě jeden problém: Jak moc relevantní jsou představy o státě, které vznikly v Evropě, pro lidi, kteří znají předevím stát paraguayský, bolívijský či argentinský? Odpověď můe spočívat jedině v nějakém konceptu fragmentace jednotného světa. A právě o rozvinutí této úvahy se článek pokouí.\nSamotný pojem reforma státu (nebo krize sociálního státu") poukazuje na to, e ve vývoji různých států rozpoznáváme cosi, co mají společného, a proto tvrdíme, e analýza orientovaná na jeden konkrétní stát je nedostačující. Zdá se, e státy jsou poměrně rozdílné, oddělené entity, přesto vak mluvíme o reformě státu či o krizi státu, jako by tu byl jen jeden stát, čím předpokládáme jakousi jednotu mezi tím, co se jeví být rozdělené. Jak můeme chápat vztah mezi vývojem různých států, který je jednotou separovaného, jednotou v separaci/separací v jednotě státu, a mnohostí různých států?\nV politologické tradici se stát bere jako základní kategorie, o ní se povětinou nepochybuje. Naprostá větina prací této disciplíny bere jeden konkrétní stát jako svůj téměř výlučný rámec a politický vývoj analyzuje, jako by jej lo pochopit v čistě národních mezích. Platí to zejména pro práce ze Spojených států a Evropy, kde si teoretikové stále jetě libují v mýtu národní soběstačnosti - pro levici i pravici bylo například běné, e thatcherismus či reaganismus analyzovaly jako čistě národní fenomén, nikoli jako součást globálního posunu ve vztahu mezi státem a kapitálem. V Latinské Americe jsou si lidé vědomi světového kontextu, v něm dochází k současným změnám, daleko více, ale výklad, ve kterém diskusi omezuje a definuje nezpochybnitelná kategorie státu, stále přetrvává.\nBereme-li stát jako výchozí bod, pak se svět jeví (nakolik se nám vůbec nějak jeví) jako souhrn národních států. Trendy nebo vývoje, které překračují hranice jednoho státu, se pojednávají buď v intencích mezistátních vztahů (co je tradiční pro subdisciplínu mezinárodních vztahů"), nebo v intencích analogie (co platí pro subdisciplínu komparativní politiky"). Ani v jednom případě nezačínáme u konceptu jednoty národních států, ale u jejich odloučenosti - obecné trendy lze chápat jedině jako součást mezistátní sítě mocenských vztahů uplatňovaných buď přímo mezi státy, nebo skrze instituce, jako je třeba Mezinárodní měnový fond; či je jetě můeme chápat v intencích podobností mezi státy v oblasti idejí, politických institucí nebo společenských struktur, co je případ v současnosti vlivné teorie regulace s jejími národně definovanými představami fordismu a postfordismu.\nJistě, mezistátní tlaky, tlaky mezinárodních organizací a institucionální a teoretické módy hrají při formování vývoje státu důleitou úlohu, přesto vak k vysvětlení hloubky a globálních rozměrů změn, k nim v současnosti dochází, nepostačují. Vysvětlovat tyto změny například na základě tlaku ze strany MMF posouvá tuto otázku jednodue jen na odlinou rovinu: k otázce, co se skrývá za politickou orientací a vlivem MMF? Podobně, vysvětlovat tyto změny na základě vlivu neoliberálního mylení jednodue znamená nastolit otázku, proč neoliberální mylení získalo právě v tuto konkrétní dobu takový vliv v tolika různých zemích. Komparativní analýzy, které se soustřeďují na výskyt podobných socio-ekonomických změn v odliných zemích, nás - stejně jako regulacionistická analýza - dovedou hlouběji, analogie vak mají sklon k plytkosti a povrchnosti, by jsou sugestivní (Clarke 1988/1991). Skoro se zdá, e abychom uspokojivě pochopili změny, k nim momentálně dochází, musíme překročit kategorii státu či spíe oddělenosti různých států, a nalézt tak způsob diskuse o jejich jednotě.\nA zde se jako přitalivá alternativa nabízí teorie závislosti - alespoň proto, e zdůrazňuje unitární charakter světa a trvá na tom, e činy konkrétních států je třeba chápat v souvislostech bipolárního vztahu mezi centrem a periferií, přičem periferie je objektem vykořisování ze strany centra. Vystupuje zde tedy představa jednoty oddělených států, v ní jsou vechny prvky bipolárního světa. Avak nakolik jsou centrum a periferie chápány jako centrální státy a periferní státy, zůstává tato analýza velmi orientovaná na stát. V tomto smyslu úzce souvisí s tradicí mezinárodních vztahů: ačkoli klade důraz na nadřazenost světového systému konkrétním státům, chápe tento světový systém jako v podstatě mezinárodní státní systém, v něm jsou dominantními hráči centrální státy a v něm spočívá jediná moná cesta ven ze závislosti v činech periferních států (ohledně podobné kritiky viz Dabat 1992). Tak jako v mainstreamové tradici i zde stát definuje rozdíl mezi vnitřním a vnějím, přičem teorie závislosti se lií jen tím, e klade silný důraz (v souvislosti se závislými státy) spíe na vnějí ne na vnitřní determinanty jednání států. V této perspektivě lze sice vývoj, jakým jsou třeba státní reformy prováděné v periferních státech, chápat pouze na základě vnějích donucení vyvstávajících ze vztahu centrum-periferie, ale ádný koncept, jen by nám umonil pochopit dynamiku onoho vztahu, tato perspektiva nenabízí.\nKadý stát proklamuje svou samostatnost vůči ostatním státům, svou národní suverenitu. Abychom mohli pochopit, co nám dovoluje hovořit o krizi či reformě státu obecně, jako by tu byl jen jeden stát, musíme onu samostatnost zmírnit, musíme rozpustit stát jako kategorii.\nRozpustit stát jakoto kategorii znamená nechápat stát jako věc o sobě, ale jako sociální formu, formu společenských vztahů. Tak jako jsme ve fyzice začali navzdory zdání akceptovat, e ádná absolutní oddělenost neexistuje, e se energie můe transformovat v hmotu a hmota v energii, tak ani ve společnosti není ádná absolutní oddělenost, neexistují ádné pevné kategorie. Myslet vědecky znamená rozruovat kategorie mylení, chápat vechny společenské fenomény právě jako společenské, jako formu společenských vztahů. Společenské vztahy, vztahy mezi lidmi, jsou proměnlivé, nepředvídatelné, nestabilní, často vánivé, tuhnou vak do určitých forem, do forem, které zdánlivě nabývají svoji vlastní autonomii, vlastní dynamiku - do forem, které jsou zásadní pro stabilitu společnosti. Různé akademické disciplíny berou tyto formy (stát, peníze, rodinu) jako dané, a tak přispívají k jejich zdánlivé pevnosti, a tudí i ke stabilitě kapitalistické společnosti. Myslet vědecky znamená kritizovat tyto disciplíny, rozpoutět tyto formy, chápat je jako formy - jednat svobodně znamená zničit tyto formy.\nStát je pak ztuhlou (či fetiizovanou, abych si půjčil termín pouívaný Marxem) formou společenských vztahů. Je vztahem mezi lidmi, který se nejeví jako vztah mezi lidmi - je společenským vztahem, jen existuje ve formě čehosi, co je společenským vztahům vnějí. A to je výchozí bod pro pochopení jednoty států: vechny jsou ztuhlými, zdánlivě autonomními formami společenských vztahů.\nProč vak společenské vztahy takto tuhnou - a jak nám to pomůe pochopit vývoj státu? Tuto otázku nastolila tzv. debata o odvození státu, lehce zvlátní, ale velmi důleitá diskuse, která se během 70. let 20. století rozířila ze západního Německa do ostatních zemí. Tato debata byla výstřední tím, e se vedla extrémně abstraktním jazykem a často bez toho, e by se výslovně uváděly politické a teoretické dopady argumentů. Nesrozumitelnost jazyka a skutečnost, e účastníci debaty často nedocházeli k ádným praktickým závěrům (nebo si jich nebyli vědomi), otevřely monost patného pochopení celé debaty, a tak se tento přístup často zavrhoval coby ekonomická teorie státu či jako přístup zaloený na logice kapitálu snaící se porozumět politickému vývoji jako funkcionalistickému projevu logiky kapitálu. Vůči některým příspěvkům v debatě tuto kritiku sice lze určitě vznést, důleitost oné debaty jako celku vak tkví ve skutečnosti, e poskytla základ pro rozchod s ekonomickým determinismem a funkcionalismem, které hyzdily tolikeré diskuse o vztahu mezi státem a kapitalistickou společností, a pro diskusi o státu jako prvku či lépe momentu v totalitě sociálních vztahů kapitalistické společnosti.\nZaměření debaty na stát jakoto na konkrétní formu společenských vztahů je zásadním rozchodem s ekonomickým determinismem implikovaným například modelem základna-nadstavba (a jeho strukturalistickými variantami). V modelu základna-nadstavba ekonomická základna určuje (samozřejmě, e v poslední instanci), co stát dělá, určuje funkce státu. Zaměřovat se na funkce státu znamená brát existenci státu jako jistou: v modelu základna-nadstavba není místo pro otázky po formě státu, pro otázku, proč by měly společenské vztahy tuhnout do zdánlivě autonomní podoby státu. Ptát se po formě státu znamená nastolit otázku jeho dějinné specifičnosti - existence státu jakoto věci oddělené od společnosti je pro kapitalistickou společnost stejně příznačná jako existence ekonomiky coby čehosi odliného od vyloeně donucovacích třídních vztahů (Gerstenberger 1990). Otázka pak nestojí: Jak ekonomika determinuje politickou nadstavbu? Zní spíe: Co vlastního společenským vztahům kapitalismu dává vzejít tuhnutí (či konkretizaci) těchto společenských vztahů do podoby státu?" A z toho pak plyne dalí otázka: Co ustavuje ekonomiku a politiku jako odliné momenty těch stejných společenských vztahů? Odpověď je určitě taková, e na společenském antagonismu, na něm je kapitalismus (stejně jako kadá třídní společnost) zaloen, je cosi charakteristického. Za kapitalismu stojí tento sociální antagonismus (vztah mezi třídami) na formě vykořisování, k němu nedochází otevřeně, ale skrze svobodný prodej a koupi pracovní síly jakoto zboí na trhu. Tato podoba třídního vztahu předem předpokládá separaci mezi bezprostředním procesem vykořisování, který se zakládá na svobodě práce, a procesem udrování pořádku ve vykořisovatelské společnosti, který logicky znamená monost donucování (srovnej Hirsch 1974/1978).\nNahlíet na stát jako na formu společenských vztahů evidentně znamená, e vývoj státu lze chápat jedině jako moment vývoje totality společenských vztahů - je součástí antagonistického a krizemi postihovaného vývoje kapitalistické společnosti. Jeliko je formou kapitalistických společenských vztahů, závisí jeho existence na reprodukci těchto vztahů - není tedy jen státem v kapitalistické společnosti, ale kapitalistickým státem, poněvad pokračování jeho vlastní existence je svázáno s podporováním reprodukce kapitalistických společenských vztahů jako celku. Skutečnost, e existuje jako konkrétní či ztuhlá podoba sociálních vztahů vak znamená, e vztah mezi státem a reprodukcí kapitalismu je vztahem komplexním - nelze funkcionalisticky předpokládat, e ve, co stát činí, je nutně v nejlepím zájmu kapitálu, ani to, e stát můe dosáhnout toho, co je nezbytné zajistit k reprodukci kapitalistické společnosti. Vztah mezi státem a reprodukcí kapitalistických společenských vztahů je vztahem pokus-omyl.\nHovořit o státu jako o ztuhlé podobě společenských vztahů znamená hovořit jak o jeho separaci od společnosti, tak o jeho jednotě s ní. Separace či ztuhnutí (nebo fetiizace) je neustále opakovaným procesem. Existence státu logicky znamená neustálý proces vydělování určitých aspektů společenských vztahů a jejich definování jako politiky, a tudí jako vztahů oddělených od ekonomiky. Antagonismus, na něm společnost stojí, se tak rozděluje - boje se kanalizují do politických a ekonomických forem, z nich ani jedny neponechávají prostor pro vznáení otázek ohledně struktury společnosti jako celku. Zřejmým příkladem je momentálně Venezuela, kde stabilita stávající společnosti velmi silně závisí na schopnosti kanalizovat sociální nespokojenost do etablovaných procedur politického systému, na schopnosti vnutit patně definovanému odmítnutí stávajícího řádu určité definice. Tento proces vnucování definic sociálním bojům je zároveň procesem, kterým stát definuje sám sebe - jakoto ztuhlá podoba společenských vztahů je stát současně procesem tuhnutí těchto vztahů - a právě tímto procesem se stát neustále znovu ustavuje coby instance separovaná od společnosti (Holloway 1980/1991, 1992).\n"Stát se tudí rozpoutí dvojnásobně: není strukturou, ale formou sociálních vztahů; není naprosto fetiizovanou formou sociálních vztahů, ale procesem formování (fetiizace) společenských vztahů (a tudí neustálým procesem sebeustavování). Diskuse se vak nachází na úrovni obecného státu - zatím nebylo nic řečeno ke skutečnosti, e stát není jeden, ale e existuje spousta států. Jak poukazují kritici, kteří jsou jinak přístupu odvozování státu nakloněni (Barker 1978/1991, von Braunmühl 1974/1978), tato debata se státem zachází, jako by existoval pouze v jednotném čísle. Kapitalismus je vak světovým systémem států a kapitalistický stát nabírá podobu národního státu (Barker 1978/1991, str. 204).\nNa jedné rovině směřuje tato kritika nesprávným směrem, protoe debata o odvozování státu se nezabývala chápáním konkrétního státu, ale spíe chápáním státnosti či lépe politiky"; odvozováním politiky z povahy kapitalistických společenských vztahů abstrahovaných od existence státu pouze v podobě mnohosti států. V kontextu analyzování obecného vztahu mezi státem a společností bylo, jak upozorňuje Picciotto, vhodnějí předpokládat korelaci mezi společností a třídami v ní a státem v oné společnosti. Jene, a u je to vhodné či nikoli, tento fakt v debatě nikdy jasně nezazněl a výsledkem bylo závané zaměňování státu ve smyslu politiky (od nynějka o něm budeme hovořit jednodue jako o politice") a státu ve smyslu mexického, argentinského nebo německého státu (od nynějka o něm budeme hovořit jako o národním státu"). To vedlo k ochuzení pojmu politika - a rovně se tak přispělo k některým obtíím s tím, jak v debatě pokračovat, jakmile byl učiněn obecný teoretický argument.\nK čemu otevření tohoto rozliování mezi politikou a národním státem logicky vede? Jak jsme si ukázali, politika je momentem totality kapitalistických společenských vztahů. Jakmile se oprostíme od omezení plynoucích ze státně orientovaného mylení, je jasné, e totalitu sociálních vztahů lze chápat jedině jako globální (celosvětovou) totalitu. Globální povaha společnosti není výsledkem nedávné internacionalizace kapitálu (pojem, který předpokládá posun od historicky a logicky předchozí národní společnosti), nýbr je povaze kapitalismu vlastní od samého začátku (srovnej von Braunmühl 1978; Clarke 1991; Picciotto 1985/1991). Vztahy mezi dělníky a zaměstnavateli, mezi výrobci a spotřebiteli, mezi finančníky a průmyslníky překračují národní hranice. Kapitál je ze své podstaty globálním vztahem.\nPolitika je pak momentem globálního vztahu, ale neprojevuje se existencí globálního státu, nýbr existencí spousty zdánlivě autonomních národních států. Politika se třítí - toto třítění je pro chápání politiky fundamentální, jedná se o zásadní prvek, který ztratíme, budeme-li předpokládat, e společnost a stát jsou toté. Svět není nakupením národních států, národních kapitalismů či národních společností - to spíe roztřítěná existence politiky jakoto národních států rozkládá svět na mnoství zdánlivě autonomních jednotek.\nRozliování mezi politikou a národním státem tudí dává pojmu stát nový rozměr procesu fetiizace neboli tuhnutí společenských vztahů. Rozklad globální společnosti na národní státy není cosi, co se zavruje stanovením národních hranic. Naopak, vechny národní státy se angaují v neustále opakovaném procesu rozkládání globálních společenských vztahů: skrze prosazování národní suverenity, skrze velebení národa, skrze obřady s vlajkou, skrze hraní národních hymen, skrze administrativní diskriminaci cizinců, skrze válku. Čím slabí je sociální základna tohoto národního rozkládání společnosti - jako například v Latinské Americe - tím zřetelnějí jsou formy, kterými se projevuje. Toto rozkládání globálních společenských vztahů je zásadním prvkem rozdělování opozice vůči kapitalistickému panství, rozkládání práce coby třídy.\nNárodní stát je pak právě formou třítění globální společnosti. Pohlííme-li na něj v tomto světle, stát se v zásadě teritoriálně nekryje se společností, k ní se vztahuje. Tento praktický předpoklad - zmiňovaný Picciottem - korelace mezi státem a společností je prostě a jednodue nesprávný. Kadý národní stát je momentem globální společnosti, teritoriálním odtěpkem ze společnosti, která obepíná svět. ádný národní stát, bohatý ani chudý, nelze chápat abstrahovaně od jeho existence coby momentu globálního vztahu, kterým je kapitál. Tak časté rozliování mezi závislými a nezávislými státy padá. Vechny národní státy jsou historicky a opakovaně definovány svým vztahem k totalitě kapitalistických sociálních vztahů. Rozliování, které s ohledem na kapitalistickou periferii rozvíjí Evers například v debatě o odvozování státu, mezi centrálními státy, v nich je ekonomická a politická sféra sociálně identická, a periferními státy, v nich ádná takováto identičnost neexistuje (Evers 1979, str. 77-79), je prostě neplatné. Navzdory národní orientaci větiny teoretiků z bohatích zemí není existence národního státu jakoto momentu globálního vztahu zvaného kapitál o nic méně důleitá pro pochopení thatcherismu v Británii, ne je, řekněme, pro pochopení vzestupu neoliberalismu v jakékoli tzv. periferní zemi (jak přesvědčivě ukazuje Bonefeld 1990).\nTím samozřejmě není řečeno, e vztah mezi globálním kapitálem a vemi národními státy je stejný. Naopak. Ačkoli se vechny národní státy ustavují jako momenty globálního vztahu, jedná se o odliné a neidentické momenty onoho vztahu. Třítění světa na národní společnosti znamená, e kadý stát je specificky územně definován - a tudí má k lidem na svém teritoriu specifický vztah: některé (obvykle větinu, ale nikoli vdy: Jihoafrická republika, Kuvajt) definuje jako občany a zbytek jako cizince. Tato územní definice znamená, e kadý stát má ke globálním kapitalistickým vztahům jiný poměr.\nÚzemní definice rovně znamená, e kadý stát je imobilní způsobem, jen silně kontrastuje s mobilitou kapitálu. Národní stát můe jen obtíně změnit své hranice, zatímco kapitál se můe během několika vteřin přesouvat z jedné strany světa na druhou. Tam, kde jsou národní státy pevné, je kapitál v podstatě tekutý a teče kamkoli na světě, kde jej čekají největí zisky. Je jasné, e tomuto toku stojí v cestě překáky, e tato mobilita má své meze. Důleité je, e reprodukce kapitálu závisí na jeho (přechodné) imobilizaci ve formě výrobního kapitálu, co zahrnuje jeho vtělení do strojového parku, pracovní síly, pozemků, budov, zboí. Volnému toku kapitálu brání i dalí překáky jako třeba státní nařízení nebo existence monopolních situací, ve své nejobecnějí a nejabstraktnějí podobě, penězích, je vak kapitál globální, tekutý a rychle plynoucí. Peníze neznají osobních či národních sentimentů.\nVztah národního státu ke kapitálu je vztahem národně ukotveného státu ke globálně mobilnímu kapitálu. A právě na tomto základě je třeba vytvářet pojmosloví jak vztahu mezi národním státem a světem, tak vztahů mezi národními státy. Důleité je to z toho důvodu, e zejména levice běně pojednává vztah státu a kapitálu, jako by byl kapitál imobilní, jako by byl svázán s konkrétními činnostmi, místy či osobami. Vzniká tak analýza politického vývoje na základě konfliktu mezi frakcemi kapitálu (řekněme textilní kapitál versus chemický kapitál nebo bankovní kapitál versus průmyslový kapitál), jako by byl kapitál nějakým způsobem spjat s konkrétní činností či - co se týká více současné diskuse, diskuse o státu na základě jakési fůze, jednoty nebo propletení státu s národním kapitálem - jako by byl kapitál jaksi svázán s nějakou konkrétní částí světa. Propojení státu s kapitálem je dokazováno na základě rodinných vazeb, osobních konexí, existence vojensko-průmyslových komplexů, kteréto vazby se teoreticky zpracovávají jako doklad kapitalistické povahy státu (jako třeba Miliband 1969), nebo na základě fůze státu a monopolů (jako třeba teorie státně monopolního kapitalismu) či jako formování konkurenčních státních kapitálů (jako třeba teorie státního kapitalismu, například Barker 1978/1991, nebo klasické teorie imperialismu). Vechny tyto přístupy s kapitálem zacházejí, jako by jej bylo moné chápat na základě jeho osobních, institucionálních či místních vazeb, a nepohlíejí na tyto vazby jako na přechodné momenty, jako na scenérie v nepřetritém toku kapitálu. Mezi skupinami kapitalistů a národních států existují zcela jistě osobní, institucionální a politické vazby, ale skupiny kapitalistů nejsou toté co kapitál a národní státy jsou často nuceny přeruit vazby se svými kapitalistickými přáteli a postupovat proti nim v zájmu zajitění reprodukce kapitálu jako celku (srovnej Hirsch 1974/1978). Relativní imobilita národního státu a extrémně vysoká mobilita kapitálu ustavení takto prostého vztahu mezi národním státem a jakoukoli konkrétní částí světového kapitálu znemoňují (Murray 1971; Picciotto 1985/1991).\nKonkurenci mezi státy a měnící se postavení národních států ve vztahu ke globálnímu kapitálu tudí nelze adekvátně pojednat z hlediska konkurence mezi národními kapitály. Diskuse nesmí začínat u imobility kapitálu, nýbr u jeho mobility. Nakolik existence kadého národního státu závisí nejen na reprodukci světového kapitalismu, ale i na reprodukci kapitalismu v rámci jeho vlastních hranic, natolik se musí snait kapitál přilákat... a jakmile jej přiláká, imobilizovat jej na svém území. Konkurenční boj mezi národními státy není bojem mezi národními kapitály, ale bojem mezi státy o přilákání a/nebo udrení si podílu ze světového kapitálu (a tedy i podílu z globální nadhodnoty). Aby tohoto výsledku dosáhl, musí se národní stát snait zajistit příznivé podmínky pro reprodukci kapitálu uvnitř svých hranic (poskytováním infrastruktury, udrováním práva a pořádku, kolstvím, regulací pracovní síly atd.) a kapitálu, který v rámci jeho hranic operuje, rovně poskytovat mezinárodní podporu (obchodní politikou, monetární politikou, vojenskými intervencemi atd.), a to povětinou bez ohledu na občanství právních vlastníků onoho kapitálu.\nV tomto konkurenčním boji se ustavují hegemonní a podřízené pozice, ale hegemonní postavení jetě státy neosvobozuje od globální konkurence o přilákání a udrení kapitálu. Relativně hegemonní a podřízené pozice ve finále stojí na existenci víceméně příznivých podmínek pro akumulaci kapitálu na území různých států - odtud tedy plyne dlouhodobý úpadek Británie coby hegemonní mocnosti a současná nestabilita mezinárodního postavení Spojených států. Podmínky pro akumulaci kapitálu pak zase závisejí na podmínkách pro vykořisování práce kapitálem, ádný přímý teritoriální vztah tu vak není. Kapitál se na území jednoho národního státu můe akumulovat v důsledku vykořisování práce na území jiného státu - jako třeba v případě koloniálních či neokoloniálních situací, ale rovně v případech, kdy ze sebe státy daňovými výhodami či jinými pobídkami učiní atraktivní lokality pro akumulaci kapitálu (zřejmým příkladem jsou Kajmanské ostrovy a Lichtentejnsko).\nNárodní státy si tedy konkurují ve snaze přilákat na svá území díl z globálně vyprodukované nadhodnoty. Antagonismus mezi nimi není projevem vykořisování periferních států centrálními (jak tvrdí stoupenci teorie závislosti), vyjadřuje spíe jejich (extrémně nerovnou) vzájemnou konkurenci, v ní se snaí na svá teritoria přilákat (či si na nich udret) podíl z globální nadhodnoty. Z tohoto důvodu mají vechny státy zájem na globálním vykořisování práce. Je pravda, jak tvrdí stoupenci teorie závislosti, e národní státy je moné chápat jedině z hlediska jejich existence v bipolárním světě charakterizovaném vykořisováním, nejedná se ovem o vykořisování chudých zemí zeměmi bohatými, nýbr o vykořisování globální práce globálním kapitálem - a ona bipolárnost není bipolárností centrum-periferie, nýbr třídní bipolárností, kdy vechny státy, z podstaty samé své existence států závislých na reprodukci kapitálu, stojí na kapitalistickém pólu.\nChápání vztahu mezi národními státy jakoto vztahu vnějího je tudí neadekvátní, i kdy se jako dostatečné prezentuje. Je-li národní stát momentem globálního vztahu zvaného kapitál, pak ani tento globální vztah ("mezinárodní kapitál"), ani ostatní státy nelze dost dobře chápat jako jemu vnějí. Snaíme-li se tedy porozumět vývoji kteréhokoli národního státu, nemůeme si vybrat mezi externími determinantami vývoje státu (které v případě periferních států upřednostňuje teorie závislosti) a determinantami interními (preferovanými teorií regulace - Hirsch 1992). Vývoj státu nelze chápat ani jako výsledek kombinace endogenních a exogenních hnacích sil, kteréto řeení prosazuje Dabat (1992). Rozliování mezi vnitřním/vnějím, interním/externím či endogenním/exogenním reprodukuje zdánlivou autonomii národních států a posiluje tak vraedné tuhnutí společenských vztahů představované národními hranicemi. Jako vysvětlení vývoje státu je ale neadekvátní. Pro vechny národní státy je manipulování s rozliením vnitřní/vnějí zásadním prvkem praktické politiky. Například vechny státy, které vyjednávají s MMF, prezentují výsledky těchto jednání jako uvalené z vnějku, zatímco ve skutečnosti jde o součást národního politického konfliktu či spíe o souvislou integraci národního politického konfliktu s globálním politickým konfliktem. Platí to stejnou měrou pro podmínky, které MMF v roce 1976 uvalil na britský stát (důleité vítězství pravice v Británii), i pro podmínky, které MMF uvalil na venezuelský stát a které tvoří důleitý prvek strategie venezuelského státu pro takovou restrukturalizaci společnosti, která by vytvořila příznivějí podmínky pro akumulaci kapitálu. Globální kapitál není Cochabambě, Zacatlánu či dokonce Sant`ana do Agreste o nic více vnějí ne New Yorku, Tokiu či Londýnu, by se formy a důsledky jeho přítomnosti nesmírně lií.\nPorozumění vývoji národního státu nemůe být otázkou zkoumání interních a externích determinant, nýbr otázkou snahy pochopit, co to znamená, řekne-li se, e národní stát je momentem globálního vztahu zvaného kapitál. Nejzřejmějím významem je, e vývoj kadého konkrétního národního státu lze chápat pouze v kontextu globálního vývoje kapitalistických společenských vztahů, jejich je integrální součástí. Globální vývoj kapitalistických společenských vztahů není logickým procesem ani čímsi tam někde venku, nýbr dějinným výsledkem konfliktu, konfliktu, jen je sice rozdrobený, ale globální. Struktura onoho konfliktu (ve finále podoba závislosti kapitálu na práci) vytváří určitý rytmus vývoje, jen se nejzřetelněji projevuje tendencí kapitálu ke krizím (srovnej Holloway 1992). Avak vztah mezi kadým konkrétním národním státem a globálním vývojem je vztahem komplexním. Ačkoli se skutečnost, e vechny národní státy jsou momenty tého globálního vztahu, projevuje výskytem společných vývojových modelů - jak ilustruje téma reformy státu - rozdílný poměr národních států ke globálnímu kapitálu znamená, e se formy, kterých nabývají boje kolem vývoje globálního kapitálu, a tudí i vývoje národních států, mohou nesmírně liit a e to, co se zprvu zdá být obecným vývojem (například reforma státu), v sobě často skrývá velké mnoství různých (a navzájem si konkurujících) strategií, je mají v procesu restrukturalizace dosáhnout nově definovaného poměru ke globálnímu kapitálu.\nZde není pro ádný funkcionalismus místo. Jedním z problémů souvisejících s analyzováním kapitalistického státu tak, jako by existoval jen jeden stát, bylo, e velmi snadno vedlo k funkcionalistickému předpokladu, e tento stát je státem kapitalistickým, a e tudí plní funkce, je si od něj kapitál ádá. Jak jsme si ukázali při líčení debaty o odvozování státu, tento závěr je neospravedlnitelný ji na úrovni obecného státu, ale ubohost funkcionalistického argumentu se jetě více ozřejmí, máme-li na paměti, e kapitál je globální a obecný stát je mnohostí národních států - na základě skutečnosti, e reprodukce globálního kapitálu se prosazuje nějakou politickou akcí, nelze předpokládat, e nějaký stát či státy dosáhnou toho, co se po nich ádá (Picciotto 1985/1991). Nelze předpokládat, e kapitál své krize vdy vyřeí.\nNárodní stát je fixní, kdeto kapitál globálně proudí. Kapitál proudí globálně, ale v kadém daném okamiku je nějak územně lokalizován, a u na účtu nějaké finanční instituce nebo v cihlách a maltě nějaké továrny. Různé státy si konkurují, aby přilákaly tok kapitálu a imobilizovaly jej. Poměr konkrétních národních států ke globálnímu kapitálu se zprostředkovává skrze tento konkurenční proces lákání a znehybňování. Tento vztah si můeme třeba představit jako řadu nádrí, které se ve vzájemné konkurenci snaí přilákat a zadret maximální mnoství vody z obrovské a značně nekontrolovatelné řeky.\nJak naznačuje metafora řeky, národní státy nemají pod kontrolou celkový tlak, rychlost a objem toku vody. Proč? Tomu lze porozumět jedině na základě toho, co na prvním místě vyvolává onen pohyb vody. Národní státy - nádre, abychom se dreli naí metafory - mohou pouze reagovat na změny rozměrů a síly řeky.\nDůleité změny v uspořádání a formulování státu, k nim za posledních patnáct či více let dolo nejen v Latinské Americe, nýbr na celém světě, jsou reakcí na radikální změnu v toku řeky kapitálu.\nAbychom porozuměli této změně v toku kapitálu, musíme jít k jeho zdroji, ke kapitalistickým výrobním vztahům. Podoba, jakou tok kapitálu nabere, závisí na podmínkách kapitalistické výroby. Tok kapitálu je sice nepřetritý, ale nikoli nediferencovaný. Kapitál proudí skrze různé funkční formy, take jednou existuje jako peníze, jednou jako výrobní kapitál vtělený do výrobních prostředků a zaměstnané pracovní síly a jednou jako zboí. Kadá forma má různé dopady z hlediska rychlosti geografické mobility. Kapitál v podobě peněz můe cestovat z Londýna do Tokia během několika vteřin. Kapitál ve formě výrobního kapitálu vtěleného do strojů, budov, dělníků atd. je geograficky mnohem méně mobilní. Kapitál ve formě zboí je z hlediska mobility zcela jasně někde mezi ostatními dvěma formami. V tom vem ale hraje rozhodující úlohu výrobní kapitál, jeliko je to výroba, co je výhradním zdrojem nadhodnoty, a tudí reprodukce a expanze kapitálu. Avak kapitál je k takovýmto teoretickým úvahám slepý - bude proudit do kterékoli formy, kterou povauje za vidinu největích zisků, za nejlepí monost pro expanzi. A nenabízí-li tak dobré zisky výroba a jsou-li trhy se zboím nasycené, bude kapitál proudit do penění formy. Výsledkem bude radikální změna v mobilitě kapitálu. A právě k tomu za posledních dvacet let v podstatě dolo - a právě to je i klíčem ke změnám v uspořádání národních států.\nZkáza způsobená druhou světovou válkou a předválečnou krizí vytvořila v kombinaci s faistickou zkueností mnoha zemí příhodné globální podmínky pro kapitalistickou výrobu. Období zhruba dvaceti pěti poválečných let bylo obecně obdobím vysokého a vytrvalého růstu spočívajícího na ziskovosti kapitalistické výroby. Samozřejmě, e tok peněz byl důleitý, ale vzhledem k vývoji výroby hrál podřadnou úlohu. Výsledná relativní stabilita kapitálu vytvářela základnu pro rozvoj určitého typu vztahu mezi národním státem a globálním kapitálem, jen dodával na důvěryhodnosti představě světa sloeného z národních ekonomik. Relativní stabilita rovně vytvářela prostředí, v něm bylo moné, aby mezinárodní dohody uzavřené po válce regulovaly hospodářské vztahy mezi národními státy - obzvlátě důleitá v tomto ohledu byla smlouva z Bretton Woods, která vytvořením systému pevných směnných kursů do jisté míry regulovala pohyb peněz mezi národními státy a tudí národní státy do určité míry chránila před globálním pohybem kapitálu (srovnej Bonefeld 1990; Holloway 1992). Tato relativní ochrana - zakládající se na relativní stabilitě výrobního kapitálu a posilovaná mezinárodní regulací a národními politikami pro kontrolu nad pohybem kapitálu - skýtala základnu pro státně orientovanou politiku oné doby, a u se jednalo o politiku keynesiánského sociálního státu či o politiku nahrazování dovozů. Tatá relativní stabilita rovně umonila vznik přiměřeně stabilních aliancí mezi národním státem a skupinami kapitalistů - vznik onoho druhu aliancí, které jsou pojmově zakotveny ve výe diskutovaných teoriích (vojensko-průmyslový komplex, státně-monopolní kapitalismus atd.); a rovně aliancí mezi státem a byrokratizovanými dělnickými hnutími, je nalézáme v mnoha variantách korporativistického politického vývoje. Mnohé, dnes stále jetě běné, teoretické koncepce týkající se státu - obzvlátě výe diskutované abstrahování státu od světa - vyvstaly ze zkueností této doby, je byla rovně dobou rapidní expanze politologie a společenských věd obecně.\nRelativní ochrana národního státu skončila spolu s koncem dlouhého období poválečného vzestupu. Od poloviny 60. let 20. století se objevují jasné známky sílící nestability. Podmínky, které po celé poválečné období činily výrobu ziskovou, ochabovaly: Náklady spojené s vykořisováním dělníků (o nich se často hovoří jako o organickém sloení kapitálu) rostly, disciplína ustavená během války polevovala a státní byrokracie spojené s předelým modelem rozvoje se kapitálu jevily jako příli nákladné. Investice do výroby se staly méně bezpečným prostředkem pro expanzi kapitálu. Jinými slovy, objevil se nadbytek kapitálu, nadměrná akumulace kapitálu. Během let vzestupu docházelo k rapidní akumulaci kapitálu - nahromadilo se více kapitálu, ne nyní mohlo nalézt bezpečný a ziskový odbyt ve výrobních investicích. Kdy k tomu dojde, kapitál se začíná rojit, stejně jako se rojí včely, kdy ji v úlu není dostatek medu k ivotu a expanzi populace - část kapitálu se zvedne a odletí si hledat nový domov. Přesněji řečeno, kapitál nabývá tekuté podoby peněz a proudí po světě, přičem hledá prostředky k dosaení zisku. Místo toho, aby se vtělil do cihel a malty, strojů a dělníků, do výrobních investic, proudí a hledá spekulativní, často velmi krátkodobé prostředky expanze. Mnohé továrny, které ji nejsou ziskové, se zavírají a budovy i stroje se prodávají - uvolněný kapitál přetrvává jako peníze, které lze kdekoli transformovat ve výrobní investice, on vak daleko spíe zůstane v podobě peněz, dokud podmínky pro výrobní investice zůstanou poměrně nepříznivé. Potíe výroby se projevují nárůstem jak nabídky peněz, poněvad dříve výrobní kapitál se mění v peníze a nabízí se k půjčkám, tak poptávky po penězích, jeliko kapitál, který zůstává ve výrobě, se snaí potíe překonat tím, e si půjčuje, a státy se snaí urovnat sílící sociální napětí navyováním svého dluhu.\nKrize výrobních vztahů se projevuje zkapalňováním kapitálu. Dochází k výrazné změně ve vztahu mezi výrobním kapitálem a kapitálem dreným ve formě peněz - namísto toho, aby se peníze jevily jako podřízené výrobě, jeví se nyní jako cíl sám o sobě. Dříve poměrně stabilní tok kapitálu se mění v rychle se pohybující příval a tento příval smetá instituce a domněnky poválečného světa. Jedním z prvních pilířů poválečného světa, který se měl zřítit, byl bretton-woodský systém pevných směnných kursů zaloený na fixní paritě dolaru se zlatem. V 60. letech 20. století vedl rapidní nárůst mnoství dolarů drených jako peníze mimo Spojené státy (a mimo regulační moc kteréhokoli národního státu) - tzv. eurodolarů - k podrytí pozice dolaru a k tomu, e se roku 1971 upustilo od bretton-woodského systému, jen byl nakonec nahrazen systémem plovoucích směnných kursů. Rozpad systému pevných směnných kursů znamená, e národní státy jsou nyní daleko bezprostředněji podřízené toku globálních peněz - a e tedy přijetí politiky, je je pro zájmy kapitálu zjevně kodlivá, dnes vede daleko rychleji k reakcím na peněních trzích a k oslabování národní měny (Clarke 1988; Bonefeld 1990).\nZhroucení systému vzniklého v Bretton Woods je jen prvním krokem. Rychlý růst světových peněních trhů během celých 70. a 80. let 20. století a vyí rychlost pohybu, kterou umonilo zavádění nových technologií, má drastický dopad na uspořádání národních států. Národní státy se snaí na svá území přilákat kapitál a udret jej tam, co s novou likviditou kapitálu radikálně mění svůj význam. Ostře narůstá konkurence mezi státy o přilákání jejich dílu kapitálu - a to nutí národní státy hledat nové způsoby, jak se stát pro kapitál atraktivnějími. Skutečnost, e daleko větí podíl kapitálu se investuje krátkodobě, znamená, e státy jsou pod neustálým tlakem, aby udrovaly podmínky, které kapitál na jejich teritoriu zadrí. Staré ideologie odcházejí - nová vláda peněz nalézá výraz v nových ideologiích neoliberalismu, v teorii zdůrazňující nabídku, v monetarismu, přičem ve vech těchto případech se tak či onak konstatuje: Stát se musí stáhnout a vládnout musí trh a peníze. Končí i stará spojenectví. Etablované svazky mezi skupinami kapitalistů a státem začínají být nazírány jako překáka, jakmile je zjevné, e kapitál se ve své penění formě neváe k ádné skupině lidí a k ádné konkrétní aktivitě. Pod tlak se dostává i model korporativistického panování skrze odbory - k přilákání globálních peněz je zapotřebí nové organizace práce, nové flexibility a nové disciplíny, co jsou neslučitelné se starými odborovými strukturami; je zapotřebí nového způsobu, jak lidi naučit, aby ohnuli hřbet (srovnej Peláez a Holloway 1990/1991). Peníze si ve své zoufalé snaze nalézt způsob vlastní expanze vynucují otevírání oblastí, které byly dříve soukromým kapitalistickým investicím uzavřeny - ty sféry činnosti, které dříve kontrolovaly národní státy, se vude privatizují, otevírají se přívalu peněz, které hledají ziskový domov. Dokonce i tu nejpevnějí batu ze vech, Sovětský svaz, peníze otevřely a rozervaly na kusy.\nA pak je tu dluh. Transformace kapitálu do jeho penění formy znamená, e se velká část těchto peněz nabízí k půjčení, e se mění v úvěr a dluh. Ve svých posledních letech se poválečný vzestup udroval rychlým zvětováním dluhu. Poté, co se v bohatích zemích koncem 70. let 20. století stala krize ziskovosti evidentní a vyhlásila se monetární úspornost, obrátil se příval peněz na jih, zejména do Latinské Ameriky, přičem se nabízel vládám, které hledaly způsob, jak zadret sociální napětí, a měnil se v dluh. Kdy mexická vláda v roce 1982 prohlásila, e má potíe, bylo jasné, e Latinská Amerika není pro půjčky bezpečným místem a peníze tekly zase na sever, kde ve Spojených státech ukončily jepičí ivot pokusů o přísnou monetární kontrolu a daly vzniknout masivní expanzi spotřebitelského zadluení a - zejména ve Spojených státech - vládního zadluení, které táhnou výdaje na armádu. S dluhem přichází i nová politika zadluenosti, a to jak mezinárodně, tak v rámci národních států (srovnej Holloway 1990; Cleaver 1989). Růst dluhu znamená růst diskriminace, diskriminace mezi těmi, kdo jsou povaování za hodné úvěru, a těmi, kdo nejsou - sílí tak nové dělení, které je stralivě viditelné mezi národními státy i ve společnosti na celém světě. Pro dluníky, a jsou jimi státy nebo soukromé osoby, znamená dluh intenzivnějí podrobení se penězům.\nNárodní stát ji není tím, čím býval. Jako moment globálního vztahu zvaného kapitál ji nemá tuté významnost - dolo k vnitřnímu posunu ve formách kapitalistického panství. Jak říká Marazzi, dochází k posunu státní moci na světovou úroveň - na úroveň, na ní operuje monetární terorismus (Marazzi 1976, str. 107). Politická rozhodnutí přijímaná na úrovni národního státu jsou dnes přímočařeji integrována do globálního pohybu kapitálu. V tomto smyslu lze prohlásit, e národní stát je prázdnou skořápkou. I demokracie - tam, kde existuje - je prázdnou skořápkou: jeliko jsou politická rozhodnutí v kadém případě bezprostředněji podřízená globálnímu kapitálu, je snazí usmířit demokratickou formu politiky se zájmy kapitálu. A jak ukazuje Cavarozzi a kol. (1992), právě toto vyprazdňování demokracie je klíčem k pochopení faktu, proč el v nedávných letech růst demokracie v Latinské Americe ruku v ruce s růstem chudoby a sociální nerovnosti (tato skutečnost se, samozřejmě, neomezuje jen na Latinskou Ameriku). Vyprazdňování demokracie vak přináí i své problémy - podrobení národního státu globálnímu kapitálu ztěuje národní dekompozici společnosti a dává vzniknout napětí, které se velice odlinými způsoby projevuje v současných potíích venezuelské vlády, pádem Thatcherové v Británii nebo nedávným proslovem mexického prezidenta Salinase, v něm odlioval svůj vlastenecký sociální liberalismus od neoliberalismu, jen nezná ádných národních sentimentů.\nKapitál se vude jeví jako vemocný. Peníze jsou tou nejneomalenějí, nejarogantnějí formou kapitálu. Jejich úspěchy jsou po celém světě četné a zřejmé. A přesto je panství peněz projevem slabosti kapitálu. Rojící se včely jsou také tou nejneomalenějí, nejarogantnějí formou včel, ale rojí se právě proto, e nebylo dost medu k přeití. Peníze panují, protoe výroba přestala být pro kapitál a tak atraktivní, ale ve finále je to výroba a jenom výroba, co poskytuje med - výroba je výlučným zdrojem samo-expanze kapitálu. Klíč k uzdravení kapitalismu se nenalézá v rozruení starých modelů skrze peníze ani v reformě státu, ale v reorganizaci výroby, v restrukturalizaci podrobení pracovní síly kapitálem; a navzdory vem změnám v organizaci výroby a navzdory agresivní politice kapitálu v posledních deseti či patnácti letech není stále jasné, zda se kapitálu povede tohoto cíle dosáhnout.\nVčely, které se rojí příli dlouho, umírají hladem. Chatrnost základny vlády peněz je v posledních několika málo letech od krachu na burzách v roce 1987 stále zřejmějí - ozřejmuje ji pád tolika bank a finančních institucí uprostřed skandálu za skandálem ve vech finančních centrech. Řada rojících se včel ji skutečně zemřela a nadále umírají v úvěrové krizi, která je jádrem současné recese. Zda tato destrukce přemíry nahromaděného kapitálu stačí na vytvoření základny pro návrat ke zdravé kapitalistické výrobě na globálním základu, to vak zůstává pochybné a čím dál tím více se zdá nepravděpodobné, e zhroucení Sovětského svazu poskytne řeení, v ně se doufalo. Hluboká recese, kterou v posledních pár letech zaívají vechny zjevně nejmocnějí ekonomiky, připravuje vekerá tvrzení, e kapitalismus vstupuje do nové fáze ziskové výroby (občas se o ní hovoří jako o postfordismu), o přesvědčivost. V posledním roce či dvou hodně diskutovaný tok kapitálu do Latinské Ameriky je pravděpodobně spíe obratem v jeho toku (pryč od dnes neatraktivních podmínek v jiných zemích) ne regionálním rozřeením potíí kapitálu. Zdá se pravděpodobné, e svět bude dál trpět násilím a nestabilitou národní (a mezinárodní) politiky pro nadměrnou globální akumulaci.\nPřeloil Vratislav Domovský (duben 2004), převzato z Alarmu\n Tento článek je překladem anglické verze článku původně uveřejněného panělsky v Perfiles Latinoamericanos , č. 1, FLACSO (Facultad Latinoamericana de Ciencias Sociales), Mexico City, červenec 1992. Tématem čísla byla reforma státu v Latinské Americe.\n Ohledně debaty o odvozování státu a jejího íření viz například: Holloway a Picciotto (1978); Clarke (1991 - Velká Británie); Vincent (1975 - Francie); Perez Sainz (1981 - panělsko); Críticas de la Economía Política (1979, 1980); Sánchez Susarrey (1986 - Mexiko); Archila (1980); Rojas y Moncayo (1980 - Kolumbie); Fausto (1987 - Brazílie).\n Debata o odvozování státu znovu oivila otázku poloenou Pashukanisem roku 1923: Proč není panství jedné třídy dále tím, čím je - čili, ve skutečnosti, podrobením jedné části obyvatelstva druhé? Proč nabírá podobu oficiálního panství státu? Nebo-li, co je toté, proč mechanismus státního donucování nevzniká jako soukromý mechanismus panující třídy? Proč se od ní odlučuje a nabírá podobu neosobního mechanismu veřejné autority izolované od společnosti? (Pashukanis 1923/1951, str. 185). Tato otázka nakonec stála Pashukanise ivot, jeliko důsledek, který z ní logicky plyne - jmenovitě, e stát je specificky kapitalistickou formou společenských vztahů - byl neslučitelný se Stalinovým pokusem vybudovat státní socialismus v jedné zemi.\n Nemůeme tak, jako to činí Jessop (1991) a jak se zřejmě domnívá Hirsch - alespoň ve svých pozdějích dílech - předpokládat, e konkretizace státu je procesem dokončeným na počátku kapitalismu. Ke kritice Jessopa viz Holloway (1991).\n Marxistická analýza kapitalistického státu má sklon zaměřovat se na stát, jednotlivý stát. Tato tendence je zřejmě silnějí v marxistických ne v nemarxistických dílech, poněvad marxistický důraz na třídní povahu státu si vynucuje pojednávat stát ve vztahu ke struktuře společnosti a je tak vhodnějí předpokládat korelaci mezi společností a třídami v ní a státem v oné společnosti (Picciotto 1985/1991, str. 217).\n V tomto smyslu má Colin Barker (1978/1991, str. 208) docela pravdu, kdy kritizuje článek, jen jsem napsal se Solem Picciottem (Holloway a Picciotto 1977/1991), s tím, e celý jejich článek se zabývá abstrakcí zvanou `stát`, její souvislost se skutečnými státy kapitalistického systému není adekvátně rozvedena.\n Základní kritika frakcionářství viz Clarke 1978.\n Ačkoli je Barkerova kritika mezí debaty o odvozování státu v zásadě správná, dochází k závěru, e je třeba národní státy analyzovat na základě navzájem si konkurujících bloků státního kapitálu, co je mylné.\n Do jaké míry se mohou konkrétní státy během revolučních situací vymanit z těchto omezení? To by si ádalo samostatné pojednání, o ně se tu nepokusím.\n Řada těchto propojení se analyzuje v regulacionistické diskusi o fordismu, ale jeliko teorie regulace si za svůj referenční rámec bere národní stát a nikoli globální kapitál (srovnej Clarke 1987/1991, Hirsch 1992), nepodařilo se jí tato témata vztáhnout k mobilitě kapitálu. Fakt, e se teorie regulace orientuje na národní stát, je odrazem skutečnosti, e v poválečném období hrál národní stát v globálním zadrování dělnictva pravděpodobně stěejnějí úlohu ne kdykoli jindy; protoe se vak národní stát v teorii regulace bere jako danost, zůstává tato skutečnost teoreticky dost nezpracovaná.\n K metaforám se v tomto textu sahalo zcela bez studu, k zachycení skutečnosti vak samozřejmě nestačí.\nHirsch J. (1974/1978), The State Apparatus and Social Reproduction: Elements of a Theory of the Bourgeois State, in Holloway a Picciotto 1978 (původně vylo v němčině roku 1974)\nHirsch J. (1992), Regulationstheoretische Interpretationen des Verhältnisses von Kapital, Staat und Weltmarkt. Nepublikovaná práce.\nHolloway J. (1980/1991), The State and Everyday Struggle, in Clarke 1991 (původně vylo ve paněltině roku 1980)\nHolloway J. (1990): The Politics of Debt, Common Sense č. 9, Edinburgh\nHolloway J. (1991): Capital is Class Struggle (And Bears are not Cuddly), in Bonefeld a Holloway 1991\nHolloway J. (1992): Crisis, Fetishism, Class Decomposition, in Bonefeld, Gunn a Psychopedis 1992\nHolloway J. (1992): El Auge y la Caída del Keynesianismo, Relaciones č. 6, Mexico City\nHolloway J. a Picciotto S. (1977/1991): Capital, Crisis and the State, Capital and Class č. 2, London; přetitěno in Clarke 1991\nJessop B. (1991), Polar Bears and Class Struggle: Much Less than a Self-Criticism, in Bonefeld a Holloway 1991\nMarazzi C. (1977): Money in the World Crisis: the New Basis of Capitalist Power, Zerowork č. 2\nMurray R. (1971), The Internationalisation of Capital and the Nation State, New Left Review č. 67, London\nPeláez E. a Holloway J. (1990/1991), Learning to Bow: Post-Fordism and Technological Determinism, in Science as Culture č. 8, London; přetitěno in Bonefeld a Holloway 1991\nPicciotto S. (1985/1991), The Internationalisation of Capital and the International State System, CSE Conference Papers; přetitěno in Clarke 1991\nVincent J. M. (1975), L`Etat Contemporain et le Marxisme, Maspéro, Paris\nCelý článek | Autor: John Holloway | Počet komentářů: 0 | Přidat komentář | | Zdroj: Alarm


Dům hrůzy 2: radnice dala vědět krajským hygienikům - Břeclavský deník\nDům hrůzy 2: radnice dala vědět krajským hygienikům\n15.1.2014 | aktualizováno 15.1.2014\nBřeclav /FOTOGALERIE/ - Od požáru v Poštorné, kdy hasiči a pracovníci města sehráli kvůli majitelce domu neotřelé představení, uplynul měsíc. Stížnosti pokračují\nVyhořelý dům břeclavské sběratelky oblečení. | Video: DENÍK/Lukáš Ivánek\nVyvolal diskuze i stížnosti. To je v podstatě všechno. Příběh domu v Poštorné, v němž žena po celé roky shromažďovala haldy oblečení, než před měsícem začaly hořet, má otevřený konec. Na happyend to zatím nevypadá. Podle sousedů žena začala vyklizený dům naplňovat znovu. Břeclavská radnice sice upozornila hygieniky, ti ale nad věcí pomyslně rozhazují rukama.\n„Paní nosí do domu oblečení a další věci dál. Ohrožuje tím půl uličky. Je to časovaná bomba. Jinak proti ní nic nemám, asi za to nemůže. Je nejspíš nemocná," potvrdila v úterý jedna ze sousedek. Své jméno uvést nechtěla, redakce jej ale zná.\nJednu mírně pozitivní změnu od požáru přece jen zmínila. „Alespoň si trochu zatarasila vchod deskami. Předtím tam byl volný průchod. Zapálit věci mohl, kdo chtěl," prohlásila sousedka.\nPodle mluvčí břeclavské radnice Elišky Windové stížnosti kvůli tomuto poštorenskému domu zaznamenali na tamním městském úřadě už i v minulosti.\n„Je to velký problém. Jeho řešení prostřednictvím úřadu ale neexistuje. Jedná se totiž o soukromý majetek. Nicméně jsme kontaktovali krajskou hygienickou stanici," sdělila mluvčí.\nO příjezdu hygieniků ví i žena, která bydlí poblíž. Očekává je tam do konce tohoto měsíce a doufá, že se celá záležitost někam posune. „Jinak se dům a nově i dvorek postupně znovu zaplní vším možným. Přes léto bývá ten zápach ze zkažených věcí cítit až na ulici. A těch potkanů…" postěžovala si sousedka.\n„Na dlouhé lokte"\nÚlevu pro okolí tohoto „domu hrůzy" však nemusí přinést ani hygienici. Ředitel Krajské hygienické stanice Jihomoravského kraje Jiří Mareček je v podobných případech spíše skeptický. „Muselo by se nejprve prokázat, že ten nepořádek měl vliv na nějaké infekční onemocnění. V tom případě bychom uložili majitelce budovy, aby odpad a nepořádek zlikvidovala," vysvětlil šéf hygieniků v kraji.\nJak dodal, to se prokazuje jen velmi těžko. Dle jeho slov se jinak hygienici stížnostmi na „bordel v baráku", dle zákona, zabývat nemohou. „Jedině když je podaná občanskoprávní žaloba, to je ale potom na dlouhé lokte," podotkl.\nMajitelku daného domu se v úterý redakci kvůli vyjádření nepodařilo zastihnout.\nJejí příběh na webu Břeclavského deníku zaujal i diskutujícího, podepsaného jako Peter Solarik. Ten vzpomněl americký příklad takzvaných „hoarders", lidí, kteří se chovají úplně stejně jako žena z Poštorné. Často si v životě prošli osobními tragédiemi.


Kanada - poznávací zájezdy do Kanady 2018 - e-cesty.cz\nKde jste: Poznávací zájezdy - Kanada\nNechce se vám procházet celou naší nabídku poznávacích zájezdů do Kanady? Ve vyhledávacím formuláři stačí upřesnit požadavky a nechte si zobrazit ty nejvhodnější zájezdy a eurovíkendy z naší aktuální nabídky.\nKanada se nachází v Severní Americe a je druhou největší zemí světa. Je pozoruhodnou kombinací americké, evropské a čistě kanadské kultury. Mohlo by se zdát, že se od svého souseda, jímž jsou Spojené státy americké, téměř neliší. Opak je ale pravdou. Je velmi různorodou zemí, její severní část je ovlivněna kulturou původních obyvatel (Eskymáků) a její jižní část naopak inklinuje k americkému stylu života. Kanadská krajina v sobě obsahuje pustiny drsné Arktidy, majestátní Skalisté hory, všudypřítomné lesy a prérie, divokou přírodu Yukon, členitá pobřeží s nádhernými fjordy a životadárné deštné pralesy. A pokud chcete tuto zemi opravdu poznat, nesmíte opomenou její přírodní, historické a architektonické památky. Kanada má každému co nabídnout.\nHlavním městem je Ottawa nacházející se na jihovýchodě provincie Ontario. Město je obklopeno lesy a tak je zde cítit nádech divočiny. Navíc se pyšní nádhernými parky a zahradami, které přímo lákají k odpočinku. Nejvýznamnější památkou města je budova parlamentu tyčící se na vápencovém srázu nad břehem řeky Ottawy. Opravdu nádherný výhled na město vám zde poskytne vysoká věž Peace Tower. Dále se zde nachází ještě kanadská mincovna, hotel Château Laurier z počátku 20. století a památník National War Memorial. Město se pyšní opravdu velkým poštem muzeí. Za návštěvu stojí Kanadská národní galerie, Muzeum civilizace, Bytown muzeum v nejstarší budově města (komisariát plukovníka By), Kanadské válečné muzeum, Kanadské vědeckotechnické muzeum, Kanadské muzeum přírody či Kanadské letecké muzeum. Pokud budete unaveni, můžete zajít do parku v Gatineau, kde se nachází i sídlo bývalého předsedy vlády Mackenzieho Kinga. Zajímavou stavbou je i monuntální Rideau Canal spojující Ottawu s Kingstonem. Pro svou jedinečnost byl zapsán na Seznam světového dědictví UNESCO.\nAsi nejnavštěvovaněším městem celé země je Toronto, které se nachází na jihu provincie Ontario. Je povážováno za multikulturní město, jelikož zde vedle sebe žije více než 80 národností světa. Často se mu přezdívá "Město v parku", jelikož je zde spousta zeleně. Pokud se sem vydáte, určitě musíte navštívit Harbourfront Centre. Dříve se zde nacházely doky a přístaviště, dnes je ale centrem plným hotelů, kanceláří, restaurací, kaváren, obchodů a barů. Dominantou města je druhá největší stavba na světě - věž CN Tower s krásnou vyhlídkou. Dalším lákadlem města je zábavní centrum Rogers Centre.\nZ pámatek se můžete těšit na zámek Casa Loma z počátku 20. století s Vojenským muzeem, Starou radnici z konce 19. století a katedrála sv. Michala. Dále zde nalezneme Královské muzeum Ontaria, muzeum Gardiner, Baťovo muzeum, Galerii umění, Muzeum inuitského umění, Vědecké muzeum, skanzen Black Creek Pioneer, Hokejovou síň slávy, Toronto Islands s pozůstatky rezidencí, trh Kensington, 3. největší zoologickou zahradu světa a nedaleký zábavní park Wonderland. A místem odpočinku se pro vás může stát Queens park.\nNa východě provincie Ontario můžete ještě navštívit město Kingston. Je mu přezdíváno Vápencové město, díky budovám postavených právě z vápence. Dominantou města je neoklasicistní radnice z 19. století. Dále je tu k vidění katedrála Sv. Jiří, justiční palác Court House z 1. pol. 19. století, palác Bellevue House, pevnost Fort Henry z 19. století, Námořní muzeum, Muzeum parních strojů a Muzeum nacházející se ve věži Murney Tower.\nV oblasti provincie Ontario na nás ještě čeká město Niagara Falls s překrásnými Niagarskými vodopády, vyhlídkovou věží Skylon Tower a muzeem Believe it or not!, dále napodobenina středověkého hradu Casa Loma z počátku 20. století nedaleko Toronta, krásná jezera Ontario, Nipigon, Nipissing, Huronské a Simcoe, park Pukaskwa, Národní park Point Pelee, Národní park Bruce Peninsula, Národní park Georgian Bay Island, pagodový most ve městě Peterborough a kamenný mezník Inukshuk vzdálený asi 40 km od Toronta.\nDalší provincií země je ta největší Québec ležící na východě země. Jeho hlavním městem je Québec. Asi největším lákadlem je zde Starý Québec, který je zapsán na Seznam světového kulturního dědictví UNESCO. Nalezneme tu zámek Château Frontenac z konce 19. století, citadelu s replikami válečných děl, katedrálu Notre-Dame de Québec z 19. století, vyhlídkovou věž Observatoire de la Capitale a krásné náměstí Place Royal se sochou Champlaina. Druhým největším městem země je Montreal nacházející se v provincii Québec. Často se mu přezdívá "Město Svatých" či "Město sta věží". Historickým jádrem města je Starý Montreal se starým přístavem, bazilikou Notre-Dame de Montréal, krásnými náměstími Place Jacques-Cartier a Place d´Armes, Archeologickým a historickým muzeem, kostele sv. Josefa, Bonsecours Marketem z 19. století a Městskou halou z 19. století. Zajímavou návštěvou je Podzemní město nacházející se v samém centru a okolo Montrealu. Místem odpočinku se tu pro vás stane nádherný park Mount Royal. A navštívit můžete i muzeum přírodní historie Redpath či galerii McCord. Nedaleko od města můžete nalézt vodopády Montmorency. V celé provincii Québec na vás ještě čeká město duchů Val Jalbert nedaleko města Chambord, Národní park La Mauricie, Národní park Forillon, Národní park Miguasha a Národní park Mingan Archipelago.\nNa severozápad od provincie Québec se nachází provincie Nové Skotsko. Hlavním městem je Halifax. Dominantami města jsou válečné lodě v přístavu, které jsou součástí Námořního muzea Atlantiku. Například zde kotví slavná loď Bluenose II. či loď Sackville. Pobřeží je lemováno skladištěmi z 19. století, doky z 18. století a gregoriánskými a viktoriánskými budovami. Dalé ve městě najdeme budovu soudu z 19. století s Galerií umění, kostel St. Paul, radnici, věž Town Clock z počátku 19. století, pevnost Halifax z 19. století s krásným výhledem, Province House, guvernérský palác a krásné zahrady. V Novém Skotsku na nás ještě čeká Staré město v Lunenburgu, Národní park Cape Breton Highlands, pevnost Louisbourg z 18. století ve stejnojmenné vesnici, skanzen Port Royal s nedalekou pevností Fort Anne vzdálený asi 180 m od Halifaxu a Národní park Kejimkujik.\nNa západě země ještě objevíme provincii Nový Bruswick s pozůstatky francouzské pevnosti Fort Beauséjour nedaleko města Sackille, Národní park Fundy a Národní park Kouchibouguac. Další provincií je Ostrov Prince Edwarda s Národním parkem Prince Edwarda a oficiálním domem guvernéra Fanningbank v Charlottetownu. Poslední provinciemi jsou zde Newfoundland a Labrador s Národním parkem Terra Nova, Národním parkem Torngat, archeologickým nalezištěm L'Anse aux Meadows nedaleko města St. Anthony, věží Cabot z 19. století poblíž města St. John a katedrálou St. John Baptista ve městě St. John.\nNyní se vydáme do provincie Britská Kolumbie na západě země. Hlavním městem je Victoria. K vidění je zde zámek Craigdarroc z konce 19. století, budova parlamentu, gotická katedrála, Čínské město s buddhistickým chrámem Tam Kung a branou v Su-čou a Královské muzeum Britské Kolumbie. Za návštěvu také stojí zoologická zahrada, park Beacon Hill či Mořský park. V této provincii můžete nalézt i přístavní město Vancouver, které je často považováno za "perlu kanadského pobřeží". Centrum metropole převážně tvoří mrakodrapy. Ve městě nalezneme katedrálu, Antropologické muzeum, Galerii umění, budovu Harbour Centre s vyhlídkovou věží, unikátní budovu Knihovny, historickou čtvrť Gastown, parní hodiny Steam Clock, Námořní muzeum, Městské muzeum, Interaktivní muzeum Science World, visutý most Capilano Suspension, nádherný park Stanley, Hatley park se zámečkem, Van Dusenova botanickou zahradu, květinovou zahradu Butchart a akvárium.\nDále na nás v provincii Britská Kolumbie ještě čeká Národní park Gulf Islands, komplex historických budov Hat Creek Ranch, maják Fisgard vzdálený asi 6 km od Victorie, jezera Babine a Williston, Národní park Pacigic Rim, Národní park Mount Revelstoke, Národní park Yoho, Ledovcový národní park, pozůstatky vesničky Haidanů - SGang Gwaay nacházející se nedaleko Národního parku Gwaii Haanas, vodopád James Bruce vzdálený asi 50 km od města Whistler.\nNa jihozápadě země můžete navštívit provincii Alberta. Hlavním městem je Edmonton. K vidění je tu pevnost Fort Edmonton, krásné náměstí Churchill Square s budovou radnice, divadlo Citadel Theatre, Galerie umění, unikátní Convention Centre s nedalekými skleněnými pyramidami Muttart Conservatory, secesní budova Alberta Legislative Building, historické centrum Old Strathcona, Královské muzeum a nákupní a zábavní centrum West Edmonton Mall. Dalším významným městem je Calgary, které jsou proslaveny hlavně díky Zimním Olympijským hrám, které se zde konaly. Jinak zde nalezneme věž Calgary Tower, Válečné muzeum, Vesmírné muzeum, muzeum Glenbow, zoologickou zahradu a krásný park Heritage. Asi 100 km odtud se nachází městečko Dumheller, který je označován za "Mekku paleontologů". Dominantou je největší dinosaurus světa T-Rex. Dále zde nalezneme Paleontologické muzeum, muzeum Homestead Antique a Svět plazů. Nedaleko odtud objevíme skupinu kamenných sloupů Hoodos. Asi 120 km odtud narazíte na město Red Deer s muzeem Red Deer a Albertskou sportovní halou slávy.\nDále v provincii Albertu můžeme vidět nejvyšší vigvam světa Saamis Tepee ve městě Medicine Hat, muzeum Whyte, muzeum Buffalo Nations Luxton a historická naleziště ve městě Banff, jezera Moraine, Otročí, Agnes a Claire, dále zámek Lake Louise ve stejnojmeném městečku, Národní park Wood Buffalo, skalní sráz Head Smashed in Buffalo Jump ležící asi 20 km od Fort Macleodonu, Národní park Elk Island, Národní park Banff, Národní park Waterton Lakes a stará železniční stanice Heinsburg.\nSměrem na východ od Alberty leží provincie Saskatschewan s jezery Reindeer, Athabasca a Wollaston, parkem Pasquia Regional Park nedaleko městečka Carrot River, Národním parkem Prince Alberta a Národním parkem Grasslands. Dále na východ se nachází provincie Manitoba s jezery Winnipeg a Cedar, Národním parkem Wapusk, pevností Prince of Wales z počátku 18. století v zálivu Hudson Bay, cisterciáckým klášterem St. Norbert z počátku 20. století vzdálený asi 15 km od Forksu, historickým areálem Forks, opuštěnou osadou York Factory, parkem Assiniboine a muzeem Le Musée de Saint Boniface ve Winnipegu. Severně odtud se dostaneme do teritoria země Nunavutu. Zde můžete nalézt Bafinův ostrov, muzeum historie Inuitů - Nunatta Sunakkutaangit v Iqaluitu, Národní park Sirmilik, Národní park Quttinirpaaq a Národní park Auyuittuq.\nPosledními dvěmi zastávkami jsou Severozápadní teritoria a Yukon. V Severozápadních teritoriích na vás čeká Národní park Nahanni, Velké Otročí jezero, Národní park Aulavik, muzeum Northern Life ve Fort Smithu, Národní park Tuktut Nogait, Velké Medvědí jezero a ostrov Viktoria. V Yukonu se můžete těšit na Národní park Kluane, Národní park Ivvavik a Les značek (Sign Post Forest) ve městě Watson Lake.\nAktuálně nabízené poznávací zájezdy do Kanady\nKlasický poznávacíMěsta východu USA a Kanady\nKlasický poznávacíMetropole východu Kanady\nKlasický poznávacíNárodní parky západní Kanady\nKlasický poznávacíPutování po západní Kanadě\nTrasa zájezdu Calgary • The Rockies • NP Banff • NP Jasper • ledovec Athabasca • Whistler • Nanaimo • Tofino • Victoria • Butchart Gardens • Vancouver


Výukový portál LF UP Olomouc: Doc. MUDr Marie Nakládalová, pracovni(at)fnol.cz, Klinika pracovního lékařství, Lékařská fakulta Univerzity Palackého v Olomouci, telefon: +420 585 853 527, fax: +420 , adresa: I. P. Pavlova 6, 775 20 Olomouc\nDoc. MUDr Marie Nakládalová, pracovni(at)fnol.cz\nAutor: Marie Nakládalová, Dagmar Radiměřská, Helena Vildová, Zdeněk Nakládal, Petr Brhel, Václav Gerstner\nPředkládaný multimediální interaktivní studijní materiál z oboru pracovní lékařství se věnuje v České republice nejčastěji uznávaným profesionálním postižením, a sice onemocněním horních končetin z vibrací a z přetěžování. Chtěli jsme nabídnout uživatelsky příjemné prostředí s komplexním zpracováním problematiky, která zasahuje do řady oborů, a to nejen čistě medicínských. Snahou bylo také pomocí krátkých videosekvencí představit profese a pracovní činnosti, které k těmto onemocněním vedou. Jsou nastíněny možnosti hodnocení rizikových faktorů - vibrací a přetěžování, představena současná diagnostika i posudkové, terapeutické a preventivní aspekty. Index klíčových slov umožňuje snadnou orientaci v předkládaném materiálu. Látku doplňují kazuistiky a testy k ověření znalostí. Jsou vyznačeny informace pro lékaře a pro odborníky nelékaře. Členění do poměrně malých článků dovoluje, aby se každý mohl soustředit na úroveň, kterou potřebuje a na konkrétní věci, které jej zajímají.\nAutor: Marie Nakládalová, Petra Smolková, Chung-Li Chang\nWe hope that the readers will enjoy the opportunity of comfortable studying the discipline in the FlipViewer technology.


Mobily neurotizují zaměstnance: Zaměstnanci v práci na mobilu stráví skoro dvě hodiny denně – FeedIT.cz\nSpolečnost truconneXion je dominantním poskytovatelem služeb pro správu a monitoring firemní výpočetní techniky a mobilních telefonů. Firma každoročně zveřejňuje míru zneužívání pracovního času na základě analýzy dvou tisíc společností působících v ČR. Měření se zaměřuje na administrativní profese, tedy tam, kde je výpočetní technika každodenním pracovním nástrojem. Analýza zahrnuje jak počítače, tak i mobilní technologie, zejména chytré telefony.\nPředchozí příspěvekZahájení činnosti Asociace virtuální a rozšířené reality (AVRAR)\nNásledující příspěvekJedtevolit.cz: SmileCar, Rekola a Liftago dovezou zákazníky až k volebním urnám


KRVAVÉ OSTŘÍ | Knižní svět\nKrvavé ostří je soubor pěti povídek ze světa Skleněného trůnu od bestsellerové autorky Sarah J. Maas. Tuto knihu tedy můžeme považovat jako nultou (a je tedy možné ji číst před prvním dílem série), tedy jako soubor vzpomínek Celaeny Sardothien předtím, než se stala nejznámějším nájemným vrahem a královou bojovnicí.\nPovídky se zaměřují na život Celaeny v době, kdy sloužila Králi vrahů, Arobynnovi Hamelovi, krutému a nemilosrdnému muži, který Celaenu po celý její život vlastnil. Je jich celkem pět a všechny na sebe jak příběhem, tak i časově navazují. I když je tato kniha považována za nultou, radím čtenářům, aby si ji přečetli až po některých dílech ze série Skleněný trůn. Tato kniha totiž prozradí o Celaeně a jejím budoucím životě opravdu mnoho, což mi přijde škoda, protože poté by Vás první díl nemusel (díky již zjištěným informacím) tak ohromně nadchnout.\nNázvy povídek jsou: Vražedkyně a Pán pirátů, Vražedkyně a Léčitelka, Vražedkyně a Poušť, Vražedkyně a Podsvětí, Vražedkyně a Říše.\nAbych toho moc o samotném příběhu neprozradila, vybrala jsem si mé dvě nejoblíbenější povídky, které bych Vám ráda trošičku nastínila :))\nVražedkyně a Pán pirátů:\nCelaena se stala Arobynnovou svěřenkyní a jeho následnicí. Proč? Protože je nejlepším nájemným vrahem ve Zlomuvalu. A to je jí teprve 16 let! To se ale nelíbí Samu Cortlandovi, také nájemnému vrahovi, kterému Celaena doslova vyfoukla tuto roli přímo před nosem. A tak mezi nimi panuje nevraživost.\nJaké je jejich překvapení, když je Arobynn pošle na společnou misi – k Pánu pirátů, Kapitánu Rolfemu.\nMusí od něj získat značnou sumu peněz jako náhradu Arobynnovi za zabití několika jeho nájemných vrahů. Když se však dostanou na místo určení, zjišťují se Samem šokující pravdu. O žádné navrácení peněz zde vůbec nejde. Jde o zcela jinou obchodní dohodu mezi ním a Králem vrahů. Jak to že jim o tom všem Arobynn nic neřekl? To už jí nevěří? Co má vůbec za lubem? A proč se jedná o tak velkou sumu peněz?\nKdyž Celaena zjistí, o jaký obchod se jedná, zhrozí se. Na jednu stranu musí splnit úkol, který jim Arobynn zadal, jinak je stihne krutý trest. Na druhou stranu i nájemný vrah, jako je Celaena, má v sobě ještě stále kousek lidskosti, a proto se snaží tuto obchodní smlouvu zničit.\nAle jak to udělat, když je jí v patách Sam a hlídá ji na každém kroku? I když se rozhodne správně, dokáže poté ustát krutý trest, který ji čeká, za neuposlechnutí příkazu? Vyvázne vůbec z této mise taková, jaká byla dřív?\nTato povídka se mi velmi líbila hlavně proto, že se zde autorka zaměřila na pokročilou konverzaci mezi Celaenou a Samem Cortlandem (dříve se jen na sebe mračili a dohadovali se). Dále se mi moc líbilo prostředí, ve kterém se příběh odehrával a autorčin dokonalý popis sledu událostí. Díky jejímu stylu psaní se sami zamotáváte do příběhu a čím dál více jste napnutí, jak to tedy všechno je, kdo stojí za zradou a jaký asi bude finální boj.\nVražedkyně a Poušť:\nCelaena je poslána Arobynnem do Rudé pouště, kde má vyhledat mistra Tichých vrahů/assassinů. Má měsíc na to, aby získala od mistra doporučující dopis. Toho docílí pouze tím, že se zde bude vyučovat jejich speciálním dovednostem a až uzná mistr za vhodné, předá jí tento dopis. Má však časové ultimátum – musí to stihnout do 1 měsíce.\nZjišťuje, že mistr právě skládá slib mlčenlivosti a tak jí jeho myšlenky překládá její nová spolubydlící, Ansel. Při příchodu ji čeká hned první zkouška v podobě čtyř ozbrojených mužů. Poté zjišťuje, že ji zatím budou učit její noví přátelé. Až se Mistr rozhodne, že je hodna vstoupit do jeho učení, teprve pak ji začne učit.\nCelaena se tedy snaží sžít se s novým způsobem života, který ji zde čeká. Poznává novou kulturu, nové způsoby boje a především nové přátele. Začíná se tu velmi dobře cítit, protože se zde všichni k sobě chovají velmi mile, jako rodina. Nikdo je zde nezbije do bezvědomí, jako to dělá Arobynn.\nJenže ani tady není vše jak se zdá. Jejich cech chce napadnout a zničit lord Berick. Už několikrát je napadl, ale bez úspěchu. A proto Mistr posílá vyslankyni Ansel spolu s Celaenou k Berickovi s jakýmsi dopisem o vyjednávání. Jenže něco taky nesedí a Celaena to cítí. Ví, že se stane brzy něco velmi zlého a nebezpečného, ale než stačí cokoliv podniknout, někdo ji z Tichých vrahů zradí a pokusí se ji odstranit. Dokáže se Celaena vrátit včas, aby Mistra varovala? O co tady ve skutečnosti jde a kdo je tím zrádcem?\nPoušť se stala rozhodně mou nejoblíbenější povídkou. Mohli jsme zde sledovat vývoj bojových schopností Celaeny a společně s ní si užívat nového a příjemného prostředí a také objevení nových a důležitých postav.\nKrvavé ostří je kniha, která by vám neměla uniknout už jen proto, abyste zjistili, jak to s Celaenou vlastně všechno začalo.\nJedná se opět o zábavnou, strhující knihu plnou akce, napětí, VELMI zajímavých zvratů a odhalení. Nejvíce jsem si ale oblíbila slovní přestřelky mezi hlavními postavami, při kterých se prostě nejde nesmát :))\nCelaena je pro mě velmi sympatická hlavní postava. Ničeho se nebojí, je rázná a dokáže skvěle improvizovat. Jsem ráda za její charakter, přesně takový jaký je. Není to žádná chudinka, která se rozklepe před každou výzvou či úkolem a nebojí se dát jasně a zřetelně najevo svůj názor. I když ji pak za to stihne krutý trest.\nSama jsem si také oblíbila, to ani jinak nešlo. I když na něm neshledávám nic negativního, přesto jsem si více oblíbila muže, do kterého se v pozdějších dílech Skleněného trůnu Celaena zamilovala. Ten mi prostě k naší mladé vražedkyni sedí mnohem více.\nAutorka si zde mnohem více pohrála s charakterem Arobynna Hamela. Je tak nepředvídatelný, že snad žádný čtenář si nikdy nemůže být jistý co se právě chystá udělat, co vlastně cítí a jaký důvod má ke všem svým činům. Jak vůbec přemýšlí samotný Král vrahů?\nPoslední povídka, Vražedkyně a Říše, už nám napovídá, jak to všechno vlastně skončí. A pro znalce všech dílů série Skleněný trůn nebyl konec žádným překvapením nebo šokem. I když jsem věděla, jak to skončí, tak mě to i tak zasáhlo. Občas bývá pravidlem, že čím více dílů série má, tím kvalita upadá. Ale Sarah J. Maas to má právě naopak. Je díl od dílu lepší a to díky jejímu osobitému stylu psaní a skvělému vypravěčskému a popisovacímu umění.\nČtení Krvavého ostří jsem si patřičně užila, protože u čtení knih Sarah J. Maas máte stoprocentní jistotu, že to bude kvalitní a napínavé čtení u kterého se rozhodně nebudete nudit!\nA jaké povídky se nejvíce líbily Vám?\nZa poskytnutí recenzního výtisku moc děkuji internetovému knihkupectví knihydobrovsky.cz\nTu ránu vycítila, ještě než ji Arobynn udeřil.\nSvalila se ze židle a neměla čas se pořádně postavit. Arobynn ji mezitím popadl za límec a znovu se rozpřáhl. Jeho pěst jí dopadla na tvář. Před očima jí zatančily mžitky. Další rána, dost tvrdá na to, aby ucítila na tváři teplou krev dřív, než ucítila bolest.\nSam se najednou rozkřičel. Avšak Arobynn ji uhodil znovu.


Snahy centrálních bank zatím přicházejí vniveč. Evropské akcie masivně padají - Euro.cz\nSnahy centrálních bank zatím přicházejí vniveč. Evropské akcie masivně padají\nTrh vyhodnocuje také překvapivý krok americké centrální banky (Fed), která v neděli večer srazila hlavní úrokovou sazbu téměř na nulu a obnovila masivní program kvantitativního uvolňování. V jeho rámci začne za zhruba 700 miliard dolarů (16,6 bilionu korun) nakupovat vybrané dluhopisy, aby maximálně podpořila finanční systém a dodala mu likviditu.\nFed vs. koronavirus: Americká centrální banka snižuje kvůli boji s nákazou základní úrokovou sazbu o 1 procento\nÚčet za koronavirus? Firmy mohou přijít o desítky miliard korun, tvrdí Dlouhý


Ostrava, 70 800, Porubská 709/14\nPronájem prostor / obchodní prostor / 66 m2 - Pronájem prostor typu obchodní prostor za nabídkovou cenu Info o ceně u RK Kč. Vybraná nemovitost - Obchodní prostor se nachází v městské části Poruba. Plocha nemovitosti je 66 m2.\nPronajmeme lukrativní komerční prostor nacházející se v žádané lokalitě v blízkosti frekventované Hlavní třídy v Ostravě - Porubě. Výborná dopravní dostupnost, veškerá občanská vybavenost v okolí. Prostor je situován v přízemí bytového domu, se samostatným vstupem. Sociální zázemí samozřejmostí. Dispozičně vhodné jako bistro, občerstvení nebo prodejna, ale možno využít také jako kancelář, showroom, sídlo firmy a jiné. Poskytujeme studenou vodu, teplou vodu a topení. Elektrická energie formou přímého smluvního vztahu dle vlastního výběru dodavatele. Volný do srpna 2021. Makléř doporučuje, neváhejte nás kontaktovat pro bližší informace. Výše nájemného je stanovena smluvně. Neplatíte provizi, neboť máte přímý vztah s vlastníkem.


Monika Jindrová - výkonná ředitelka ve společnosti Asociace organizací neslyšících, nedoslýchavých a jejich přátel (ASNEP) - Klíč k úspěchu cz\nMonika Jindrová - výkonná ředitelka ve společnosti Asociace organizací neslyšících, nedoslýchavých a jejich přátel (ASNEP)\nPředstavte nám společnost Asociace neslyšících a nedoslýchavých? Přesný název naší organizace je Asociace organizací neslyšících, nedoslýchavých a jejich přátel, užíváme zkratku ASNEP. Máme 16 členských organizací, které pracují ve prospěch osob se sluchovým postižením. Členské organizace se schází pravidelně jednou za měsíc, v asociaci ASNEP pracují 4 expertní komise, a to: Expertní komise pro řešení otázek tlumočení pro neslyšící EKOTN; Expertní komise pro otázky vzdělávání EKOV; Legislativní komise LK a Komise pro skryté titulky KST. Práce našich expertů si velmi vážíme, pracují dobrovolně bez nároku na honorář.\nAsociace ASNEP je vydavatelem časopisu GONG a poskytovatelem sociálních služeb. Poskytujeme tlumočnické služby pro neslyšící.\nČasopis GONG vychází pravidelně od roku 1972, nyní jako čtvrtletník. Časopis má své webové stránky www.gong.cz. Tlumočnické služby poskytujeme po celé ČR. V našem Centru zprostředkování tlumočníků pro neslyšící máme registrovaných cca 1500 klientů, službu poskytujeme bez omezení věku. Tlumočení si můžete objednat u našich operátorů na www.cztn.cz. S klienty komunikujeme podle jejich požadavku přes kameru, SMS, emaily či telefonicky. Našimi klienty jsou i slyšící, např. školy, zaměstnavatelé, organizátoři různorodých akcí.\nNedávno jsme se přestěhovali do nové kanceláře na adresu Vodičkova 36, Praha 1. Děkujeme za vstřícnost majitelům objektu.\nKolik je vůbec v ČR neslyšících a nedoslýchavých?\nPřesné statistiky neexistují, kvalifikované odhady uvádí, že lidí se sluchovým postižením je v ČR cca 500 000. Každý třetí člověk ve věku 65 let je nedoslýchavý. Dle údajů zdravotních pojišťoven žije v ČR 180 000 až 200 000 uživatelů sluchadel. Sluchadla ztrátu sluchu kompenzují jen částečně, záleží na mnoha faktorech. Dále se uvádí, že uživatelů znakového jazyka žije v ČR cca 10tisíc.\nJaké aktivity zajišťujete pro neslyšící a nedoslýchavé?\nAsociace ASNEP se věnuje zejména legislativě. Dále, jak jsem již uvedla, poskytujeme tlumočnické služby a vydáváme časopis GONG. Redakce časopisu vede klub šelestářů.\nPravidelně pořádáme osvětové přednášky a na konci září oslavy Mezinárodního dne neslyšících.\nVětšina lidí má pocit, že se s nedoslýchavým kolegou nedomluví, myslíte si, že to je důvod proč na trhu práce nemají tolik uplatnění než kolik by si zasloužili?\nSluchové postižení je označováno Světovou zdravotnickou organizací jako druhé nejtěžší, ihned za mentálním postižením. Je neviditelné a slyšící si ho nemohou vyzkoušet, i když si vezmou špunty do uší, vnímání je jiné. Na první pohled nepoznáte, jak člověk slyší. To vše vede k mnoha omylům. Navíc je sluchové postižení velmi variabilní – od úplné ztráty sluchu až po lehkou nedoslýchavost. Lidé jsou odříznuti právě od komunikace.\nKomunikační prostředky osob se sluchovým postižením jsou dostupné, existují online služby. Každý člověk má uzákoněné právo, vybrat si, jakým způsobem chce komunikovat. Realita je bohužel jiná. Uživatel znakového jazyka využívají služby tlumočníků, ohluchlí a nedoslýchaví lidé využívají častěji simultánní přepis, tedy doslovný přepis mluveného slova. Český znakový jazyk má svou vlastní gramatiku, jde o zcela samostatný a rovnocenný jazyk. Existuje také znakovaná čeština, což je doslovný překlad českého jazyka. Běžně se tlumočí a přepisuje hudba, divadelní představení.\nTéma jak se domluvit s lidmi se sluchovým postižením by si zasloužilo větší osvětu, více prostoru v médiích. Právě proto asociace ASNEP pořádá pravidelně na konci září oslavy Mezinárodního dne neslyšících. Naše členská organizace ORBI PONTES pořádá festival Týden komunikace osob se sluchovým postižením, letos právě probíhá 4. ročník.\nJde tedy o to, bourat bariéry. Zvuky se dají nahradit světelnými signály či vibracemi.\nJak jsou na tom neslyšící a nedoslýchavý se vzděláním?\nProblematice vzdělávání je nyní věnována velká pozornost. Inkluzivní vzdělávání dětí se sluchovým postižením má svá specifika. Velmi záleží na stupni postižení. Na stránkách www.asnep.cz je uveřejněn dokument zpracovaný naší expertní komisí, zájemcům o problematiku doporučuji: http://www.asnep.cz/shrnuti-zakladnich-problemu-z-oblasti-vzdelavani-zaku-a-studentu-se-sluchovym-postizenim/2015/09/01/\nProč by zaměstnavatel měl sáhnout po nedoslýchavém zaměstnanci?\nZaměstnavatel by neměl své zaměstnance vybírat podle zdravotního stavu (pokud pracovní pozice nevyžaduje nějaká specifika), ale podle dosaženého vzdělání, praxe a zkušeností.\nPořádáte celou řadu festivalů a různých akcí, představte nám některé vaše projekty.\nAsociace ASNEP pořádá osvětové akce pro naše klienty, které jsou tlumočeny do znakového jazyka a simultánně přepisovány. Pořádáme odborné konference, aktuálně proběhla konference na téma Inkluzivní vzdělávání neslyšících v ČR.\nDále pak akce pro členské organizace a širokou veřejnost.\nPro členské organizace jsme např. pořádali setkání s donátory, zástupci nadací a nadačních fondů. Oslavy Mezinárodního dne neslyšících proběhly v sobotu 19.9.2015 na Ovocném trhu v Praze. Na akci se prezentovali členské organizace, veřejnost se seznámila s tlumočením do znakového jazyka, simultánním přepisem, uměleckým tlumočením i online službami. Za zmínku stojí projekt naší partnerské organizace Transkript online, kdy nevidomí přepisují neslyšícím.\nOsobně pak organizuji festival Týden komunikace osob se sluchovým postižením. Letos probíhá již 4. ročník v termínu 19.-27.9.2015. Na programu je cca 90 zajímavých akcí, budeme v 18 městech, hlavním partnerem festivalu je ERA. Motto festivalu NENÍ TICHO JAKO TICHO se vžilo natolik, že často nahrazuje samotný název festivalu\nBez našich programových partnerů, bychom akci nezvládli, vážíme si spolupráce.\nNaším mediálním partnerům vděčíme za informovanost široké veřejnosti.\nMnozí naši partneři jsou s námi od prvního ročníku.\nDěkuji všem za báječnou spolupráci!


Než pošlete své dítě na lyžařský výcvik - Měšec.cz\nMěšec.cz » Spotřebitel » Než pošlete své dítě na lyžařský výcvik\nJaká jsou základní pravidla pro lyžařský výcvik žáků a studentů? Před tím, než své dítě pustíte na lyžařský výcvik je dobré znát několik pravidel, jejichž aplikací předejdete případným nedorozuměním, anebo škodám. Ne na všechno musí myslet škola a některé věci jsou plně v režii rodičů.\nNež žáci a studenti vyrazí do hor, měla by je škola upozornit na obecná a kdekoli platná pravidla bezpečnosti při přecházení komunikací a seznámeni s pravidly požární bezpečnosti. Dále by měli být poučeni o škodlivosti a zákazu kouření, požívání alkoholu, návykových látek a seznámeni i s ostatními škodlivými vlivy, včetně nebezpečí seznamování se s neznámými osobami. Nakonec by měli být poučeni, jak si počínat při nálezu odložených předmětů. Školáci se sice při těchto upozorněních budou usmívat, ale škola to musí udělat.\nTělo vyspělé, mysl naivní, duše zranitelná\nLyžařského výcviku se nejčastěji účastní žáci 7. tříd základní školy nebo studenti 1. nebo 2. ročníku střední školy, tedy žáci ve věku, ve kterém jsou nejvíce vystaveni pokušení vyzkoušet, jak chutná přinejmenším cigareta nebo alkohol. A situace, kdy jsou mimo dohled rodičů jen svádí k dalším pokušením.\nJen pro zdravé a s kartou pojišťovny\nPro účast na lyžařském výcviku je důležitý souhlas svého zákonného zástupce – rodiče. Ten musí předložit Zákonný před odjezdem řediteli školy prohlášení, že žák nebo student je zdravý a že mu nebylo nařízeno karanténní opatření a není nic známo o jeho event. styku s nakažlivou chorobou. Často se zapomíná i na nutnost mít s sebou průkaz své zdravotní pojišťovny pro případ ošetření ve zdravotnickém zařízení.\nŠkola musí rodiče seznámit s potřebnou a vhodnou výbavou dětí na lyžařský výcvik, tj. o vhodném oblečení, a aby bylo zajištěno, že žáci budou mít vhodnou a odpovídající obuv, spolehlivé, kvalitní a odborně seřízené bezpečnostní vázání na lyžích. Nezapomeňte na seřízení bezpečnostního vázání, které účastníci výcviku musejí prokázat řediteli nebo přímo vedoucímu zájezdu potvrzením servisu anebo čestným prohlášením zákonných zástupců, tedy rodičů. Lyžařskou výzbroj a výstroj si však děti a studenti musejí pořídit sami, na vlastní náklady resp. na náklady rodičů.\nPojištění není pravidlem\nŠkolám je doporučeno, aby před odjezdem na lyžařský kurs sjednaly s pojišťovnou pojistnou smlouvu o jednorázovém úrazovém pojištění žáků. Jde však jen o doporučení, nikoli nařízení. Takže chcete-li mít jistotu, pojistěte si svého potomka sami u pojišťovny. Na základě zhodnocení rizik je doporučeno u žáků používání lyžařských ochranných přileb.\nZačátečníci se nemusejí obávat, výcvik je i pro postižené\nVedoucí musejí žáky a studenty rozdělit do družstev podle jejich výkonnosti a zdravotního stavu. Nemusíte však mít obavy, při rozřazování do družstev se nevyžaduje od úplných začátečníků předvedení lyžařského výkonu, který by byl nad jejich síly, nýbrž se zařadí přímo do začátečnického družstva. Tato pravidla musejí být dodržována i v průběhu výcviku, při výběru místa výcviku, zvláště na sjezdovkách, za ztížených podmínek, na zledovatělém povrchu, za snížené viditelnosti apod. Družstvo má mít nejvýše 15 členů, přičemž u žáků se zdravotním handicapem se počet snižuje podle charakteru postižení žáků a dalších okolností.\nPro zpestření i jízda na snowboardu\nDo programu programu lyžařského kursu může být zařazen i výcvik na snowboardu, pokud jsou dodržena pravidla k zajištění bezpečnosti a ochrany zdraví při jízdě na snowboardu.\nPedagogové se musejí střídat\nŘeditel školy musí před odjezdem stanovit pravidla pro střídání pedagogů, kteří dozorují žáky a musí stanovit i počet žáků připadajících na jednoho instruktora. Vedoucí zájezdu navíc odpovídá za řádnou organizační přípravu, personální zajištění zájezdu, výběr vhodného objektu dopravu, kontrolu lyžařského vybavení i zpracování programu zájezdu, který schvaluje ředitel školy. Nepřesáhne-li počet účastníků 60 žáků, vedoucí zájezdu vede výcvik jednoho družstva.\nOdborní instruktoři mohou být externisté\nLyžařský výcvik vedou instruktoři školního lyžování z řad učitelů a výchovných pracovníků, ale v případě potřeby to mohou být i externí pracovníci. Kvalifikační podmínky pro výkon funkce instruktora školního lyžování stanovilo Ministerstvo školství předpisem. Ověření těchto podmínek je plně v režii ředitele školy. Lyžařský instruktor však odpovídá za splnění výchovného a výcvikového programu svěřeného družstva, za zdraví a bezpečnost jeho členů; podle pokynů vedoucího zájezdu vykonává pedagogický dozor a pomáhá při dalším programu.\nPodle terénu, počasí a pokynů Horské služby\nLanovky a vleky se používají jen pro organizovaný výcvik po řádném poučení o všech pravidlech a bezpečnostních předpisech o jízdě na vlecích a lanovkách. Samozřejmostí je, že během pobytu na horách je třeba dbát všech pokynů Horské služby a výstražných značek.\nZa nepříznivých podmínek (hustá mlha, sněhová bouře, teplota pod –12 °C) se výcvik a horské výlety omezují, případně nekonají. Výcvik se provádí v terénu, který odpovídá lyžařské vyspělosti členů družstva, a zvláště začínající lyžaři musejí mít vhodně zvolený terén. Ani sklon svahu nesmí být příliš strmý, navíc se musí volit nelavinové svahy. Terén pro výcvik volí instruktor podle zdatnosti žáků a stavu sněhu. Před začátkem si ověří, zda všichni znají smluvená znamená a signály a sdělí bezpečnostní pokyny. Při sjíždění nebezpečných úseků dbá instruktor, aby se každý bezpodmínečně zastavil na určeném místě.\nPokud přes všechna opatření dojde k úrazu, musí mít vedoucí lyžařského výcviku po celou dobu akce k dispozici knihu úrazů a v případě potřeby v ní provádět záznamy.\nUmývárny ve stavbách užívají děti odděleně podle pohlaví. V umývárně musí být na 5 dětí jedno umyvadlo s tekoucí vodou a odtokem nebo jeden výtokový kohout s odvodem použité vody mimo místo osobní očisty a na 30 dětí nejméně jedna sprchová růžice.\nZáchody užívají děti vždy odděleně podle pohlaví. Do počtu 20 dětí musejí být dva záchody, na každých dalších 20 dětí jeden další záchod. V blízkosti záchodů musí být možnost umýt si ruce v tekoucí vodě.\nVe stavbách se ošetřovna a izolace zřizují v samostatných místnostech vybavených umyvadlem s tekoucí pitnou vodou a s možností vytápění a používání teplé vody. Izolace musí mít svůj vlastní záchod. Izolace ani ošetřovna nesmějí být vybaveny patrovými lůžky – tzv. palandami ani nesmějí být použity k jiným účelům. Na 30 dětí musí být jedno lůžko. Léky a zdravotnická dokumentace účastníků zotavovací akce musí být umístěny tak, aby k nim neměly volný přístup děti ani jiné nepovolané osoby.\nUbytování dětí se zajišťuje odděleně podle pohlaví. Osoby činné při zotavovací akci jako dozor se ubytují v bezprostřední blízkosti dětí. Zdravotník se ubytuje v bezprostřední blízkosti ošetřovny s izolací, případně v blízkosti nemocných.\nProstory ve stavbách musí být suché, s přirozeným větráním a osvětlením. Plocha na jedno dítě musí být nejméně 2,5 m2. Ve stavbách musí počet ubytovaných dětí splňovat podmínku zachování prostoru pro uložení osobních věcí a možnost pohybu mezi jednotlivými lůžky.\nHorní lůžko v patrových lůžcích musí být bezpečně přístupné a vybavené zábranou proti pádu, jakož i nepropustnou podložkou pod matrací.\nVýměna ložního prádla musí být provedena vždy před použitím lůžka jiným dítětem a dále po znečištění. Manipulace s ložním prádlem při výskytu infekčního onemocnění může provádět pouze zdravotník. Čisté a použité ložní prádlo musí být skladováno odděleně.\nV průběhu akce musí být prováděn denní úklid všech prostor. Denního úklidu se mohou účastnit i děti pod vedením osob činných při zotavovací akci. Děti však nesmějí provádět úklid záchodů.\nDenně musí být pro děti zajištěna snídaně, přesnídávka, oběd, svačina a večeře. Při činnostech mimo prostory, kde jsou děti ubytovány resp. kde se stravují, lze sloučit výdej snídaně s přesnídávkou a oběda se svačinou. Součástí snídaně musí být teplý nápoj. Jedno z hlavních jídel musí být teplé. Strava podávaná dětem musí odpovídat jejich věku a fyzické zátěži. Na sestavování jídelního lístku se podílí zdravotník. Nápoje musí být pro účastníky zotavovací akce k dispozici po celý den. Uchovávají se v krytých nádobách s výpustným kohoutem nebo se rozlévají přímo z originálních balení.\nV režimu dne musí byt pevně vymezena doba pro spánek, osobní hygienu a stravování. Doba vymezená pro spánek musí činit nejméně 9 hodin. Režim dne musí odpovídat věku a zdravotnímu stavu dětí. Fyzická a psychická zátěž dětí musí být přiměřená jejich věku, schopnostem a možnostem. Osoby činné při zotavovací akci jako dozor průběžně kontrolují oblečení, obuv a lůžkoviny dětí, aby byly chráněny před provlhnutím a nedocházelo k prochladnutí dětí. Dále kontrolují, zda děti dodržují osobní hygienu.\nMýty kolem bankovních poplatků\nLyžování = takové společenské blbnutí - a la BSP (Brigády socialistické práce). To máte na mysli? Tohle jsem již zažil před 89. a netoužím, aby tomu bylo tak či podobně i za dnešního "demokratického" režimu, byť už to nebudou BSP, ale různé team buildingy... Společné lyžování, společné kuželky, společná dovolená u moře (ano, i tam se jezdí kolektivně!), společná návštěva hospody, sportbaru a povinné sledování v kolektivu - fotbalu, Olympijských her, hokejového mistrovství, společná…\nNová opatření: Max 6 lidí u stolu a omezení akcí


Moderní pohovka Pernilla 2 - látková levné Gauče a pohovky\nStylová pohovka do moderního interiéru obývacího pokoje i kanceláře. Vybírat můžete z mnoha barev a vzorů potahových látek. Mnoho barev a vzorů na výběr, a tudíž nepřeberné množství kombinací.\nPohovka Pernilla 2 je pěkná a stylová. Můžete ji používat samostatně jako pohovku v menších místnostech, nebo jako součást s jinými výrobky Pernilla. Vybavujete svůj obývací pokoj? Pak se jistě budete věnovat i výběru pohovky, která je dominantou celého prostoru. Pokud nevíte, jaký typ zvolit, nechte se inspirovat na našich internetových stránkách. Výběr a nákup pohovky byste rozhodně neměli nijak uspěchat. Je třeba rozmyslet nejen samotný typ, ale také velikost a vhodné barevné zpracování. Mezi pohovkami jsou veliké rozdíly jak ve vzhledu, tak i v technickém provedení. Špatný výběr může negativně ovlivnit celkový design Vašeho domova. Nabídka je lákavá a jedinečná. Má stylové nožky, na kterých je umístěna, pro lepší cirkulaci vzduchu. Dalším velkým plusem jsou polohovatelné podhlavníky. Ty přispějí ke kvalitnímu odpočinku.


Nejen na svačinu do nového bistra firmy ZEMAN maso-uzeniny | PŘÍBRAM.cz | www.pribram.cz\n18 °C/8 °C dnes 18 °C/9 °C zítra\n18 °C/8 °C dnes\nNejen na svačinu do nového bistra firmy ZEMAN maso-uzeniny\n9. července 2018 (08:21)\nV rámci podnikové prodejny ZEMAN maso-uzeniny vznikla nová příležitost kvalitního občerstvení\nPodniková prodejna ZEMAN maso-uzeniny v areálu příbramské masny pro své zákazníky rozšířila nabídku z teplého pultu.\nZákazníci si každý den mohou pochutnat na teplé polévce a vybrat si z několika druhů pokrmů, které jsou pečené přímo na prodejně. Mimo jiné zde najdete pečenou sekanou se sýrem či špekem, která získala prestižní ocenění Česká chuťovka 2016 nebo tradiční pečená kuřata či výborná marinovaná pečená masa, která jsou připravována francouzskou metodou sous-vide, zůstávají tak velice křehká a šťavnatá.\nPro ty, kteří se chtějí zastavit třeba pro svačinu s sebou, jsou každodenně připravené čerstvé obložené vaječné smaženky, máslové bagety či obložné housky.\nPomyslnou třešničkou na dortu je pak výjimečná nabídka menu v kombinaci koblihy a kávy z čerstvě umletých kávových zrnek za symbolických 10 Kč.\nTato nabídka teplého pultu je připravena nejen pro ty, kteří se chtějí zastavit na snídani, otevřeno je totiž již od 6 hodin, ale i svačinu či oběd.\nNabídka je i pro ty, kteří nemají času nazbyt a chtějí si v pohodlí domova pochutnat třeba na vydatné večeři, protože balení sebou je samozřejmostí. Stejnou samozřejmostí je i možnost snadného parkování přímo před prodejnou a bistrem.\nTakže pokud ještě nevíte kam příště na snídani, svačinu, oběd nebo odkud si přivézt něco dobrého domů, zavítejte do nového bistra podnikové prodejny firmy ZEMAN maso-uzeniny v areálu příbramské masny v Jinecké ulici.\nBezvětří rozhýbalo děti i dospělé Tolik běžců najednou se ve sportovním areálu vyskytuje snad jen při závodech. 18. října 2018 (11:31) Dnes je Mezinárodní den proti chudobě. I v Příbrami se najdou lidé pobírající podporu v hmotné nouzi Jaké je životní minimum různých typů domácností a máte nárok žádat například o doplatek na bydlení? Kolik obyvatel našeho okresu pobírá sociální dávky? 17. října 2018 (16:35) Lesopark Litavka nabízí krásné podzimní scenérie, posedět můžete na nových lavičkách Čas od času tu můžete zaznamenat menší či větší změnu nebo něco navíc. Lesopark tak začíná pomalu vzkvétat. 17. října 2018 (14:20) Ravak vyčíslil škody požáru, v listopadu začne stavět novou halu Téměř před dvěma měsíci zachvátil požár výrobní halu firmy Ravak. Odhad předpokládaných škod, který dle zasahujících hasičů měl přesáhnout 50 milionů korun, nebyl nadsazený. 17. října 2018 (06:09) Nepřehlédněte Zábavný podvečer pro děti, soutěž v pojídání bramborového salátu a pití piva na ex pro dospělé – tak bude vypadat předvánoční mejdan s pribram.cz! Schovejte se s námi před předvánočním stresem do Šachty. Bude se soutěžit i tančit. Zabaví se děti i dospělí. Zakroužkujte si třináctý prosinec v kalendáři už teď. 16. října 2018 (19:35)\nMIMINKO MĚSÍCE Ema Švagrová 14. 09. 2018 4 hlasy


České repas turba - prodejce českých turbodmychadel\nJsme ryze česká firma zabývající se servisem nových i zánovních turbín té nejvyšší kvality. Od roku 2012 na trh uvádíme precizně a s největším důrazem na kvalitu námi repasovaná turbodmychadla. Od samého začátku klademe důraz na spokojenost zákazníka. Od našich podnikatelských začátků jsme si již vybudovali stálé a pevné postavení v oblasti repasu turbín. Za vše vdědíčeme zejména naším zákazníkům, díky kterým, mohla naše firma vzniknout a prosperovat. Vážíme si každého jednotlivého zákazníka. Dodáme Vám, jak jedno turbodmychadlo pro Váš osobní vůz, tak desítky turbodmychadel pro Vaši firemní flotilu nebo pro autoservis.\n2 letá záruční lhůta


Haló, tady Putin. Telefonáty státníků aneb Užitečný prostředek a noční můra diplomatů - Seznam Zprávy\nMapa: Haló, tady Putin. Telefonáty státníků aneb Užitečný prostředek a noční můra diplomatů\nMapa Jiřího Hoška o telefonátech státníků. (Video: Jiří Hošek, Seznam.cz)\nZamysleli jste se někdy nad tím, co se asi děje v zákulisí, když se světový státník A rozhodne telefonicky se spojit se státníkem B? Jak se takový hovor domlouvá, z jakého přístroje se odbaví a kdo všechno mu naslouchá?\nVěděli jste, že při telefonátu s Vladimirem Putinem se Angela Merkelová snaží mluvit rusky, zatímco ruský prezident se coby někdejší agent KGB v NDR pokouší vzpomenout si na německá slovíčka? V pořadu Mapa tenhle zajímavý detail zmínil ředitel zahraničního odboru Kanceláře prezidenta republiky Rudolf Jindrák. Podle něj v dnešní době někteří světoví státníci svému protějšku zavolají zcela spontánně, mimo protokol a jakoukoli předchozí domluvu. Jinak se podle Jindráka podobné telefonáty domlouvají předem, přičemž se zpravidla stanoví i témata, o nichž jednotliví aktéři chtějí mluvit.\nZ minulosti víme, že by se přední světoví politici měli taky ujistit, kdo je vlastně na druhém konci linky. Rozhlasový moderátor v roce 2016 napálil španělského premiéra Mariana Rajoye, když se vydával za lídra katalánských separatistů. Majstrštyk se v roce 2003 povedl stanici Radio El Zol sídlící v Miami. Ta napřed vytočila číslo tehdejšího venezuelského prezidenta Hugo Cháveze a předstírala, že volá Fidel Castro. Pak zavolala právě vůdci kubánské revoluce a vydávala se naopak za Cháveze. Naletěla ovšem třeba i britská panovnice Alžběta II.\nRudolf Jindrák, mimo jiné dlouholetý český velvyslanec v Německu, zažil několik stresových situací, kdy se hovor zahraničních představitelů přerušil nebo se jeden z aktérů hovoru nemohl v domluveném čase najít. Jindrák v rozhovoru s Jiřím Hoškem vysvětluje, že podobně jako zahraniční cesty se i telefonáty dělí do několika kategorií. Dnes prý mohou během telefonátu zaznít i některé zcela zásadní informace, které se dříve řešily v podstatě výlučně při jednání tváří v tvář.


Jak na delší dojezd elektrokola? | Poradna | Cyklodiskont.cz\nJízda na elektrokole je fyzicky velmi snadná a ve výsledku zábavná, často tak ale zapomenete na správnou volbu převodů a nevědomky se připravujete o cennou energii v baterii, a také peníze za nutné investice do dříve opotřebovaných součástek. Chcete ujet delší vzdálenost na jedno nabití baterie? Nevíte, jak správně řadit při jízdě, a prodloužit tak životnost baterie i elektromotoru? Pak čtěte dále…\nKrosová a mětská elektrokola českého výrobce Leader Fox.\nSprávné řazení představuje alfu a omegu pro jízdu na elektrokole. Pocitově lehké šlapání do pedálů minimální silou na těžké převody za použití maximální asistence vede k vyšší spotřebě energie v baterii a kratšímu dojezdu. Nejen že tak razantním způsobem snižujete eventuální dojezd elektrokola, ale výrazně snižujete i životnost řetězového pohonu kola – převodníku, řetězu a vícekolečka. Při rozjezdu vždy používejte lehký převod na kole v kombinaci s nejnižším stupněm asistence elektromotoru. Například když dojíždíte ke křižovatce nebo se chystáte zastavit, je dobré automaticky přeřadit na lehčí převodový stupeň – opětovný rozjezd tak bude pro Vás i pro baterii kola o hodně jednodušší.\nPřevodové ústrojí dámského horského kola CRUSSIS e-Guera 7.4 (2019)\nMezi hlavní faktory ovlivňující dojezd elektrokola patří: váha a fyzická kondice jezdce, převýšení a členitost terénu, klimatické podmínky, kapacita a stav baterie. Vliv má ale i správné nahuštění plášťů a venkovní teplota. Jak na elektrokole ujet co nejdelší vzdálenost?\n1.Při jízdě do táhlého stoupání si nastavte nižší stupeň asistence motoru a zařaďte na přehazovačce lehčí převod. Kopec vyjedete sice pomaleji, ale v naprosté pohodě, a navíc s malým odporem v baterii a tedy nižším odběrem energie.\n2.Pokud při výjezdu dlouhého stoupání nastavíte asistenci elektromotoru na maximum a dojedete na vrchol kopce rychlostí 20 km/h, musíte počítat s vysokým úbytkem energie v baterii a výrazně kratším dojezdem.\n3.Při pohodové jízdě na rovince při rychlosti 25 km/h můžete využít střední až nejvyšší stupeň asistence elektromotoru, motor má při této rychlosti malou spotřebu a velmi efektivně využívá energii z baterie.\nUživatelský displej pánského krosového kola CRUSSIS E-CROSS 7.4 (2019) se zobrazením času, aktuání rychlosti, stavu vybití baterie a stupně asistence elektromotoru.\nČastým problémem, zejména při nepřetržité jízdě do dlouhého stoupání při využití maximální asistence elektromotoru, je přehřátí motoru. Z toho důvodu jsou motor i řídící jednotka opatřeny teplotním čidlem, které v případě rizika přehřátí systém pohonu elektrola vypne. V takovém případě je potřeba kolo odstavit ideálně ve stínu, a nechat motor a celý systém pohonu vychladnout. Přehřátí elektromotoru můžete předejít nastavením nižšího stupně asistence motoru a zdolat převýšení s přestávkami a po menších úsecích. Mějte na paměti i to, že jízda na elektrokole v horkých až tropických teplotách, a vystavování baterie přímému slunci ji vysloveně škodí a snižuje její životnost.\nNezapomínejte ani na fakt, že elektrokolo je stále "jen" jízdní kolo s přídavným pohonem, vždy by měl být hlavním zdrojem energie záběr nohou do pedálů, kdy elektromotor pomáhá snižovat nutně vynaložené fyzické úsilí při zdolávání stoupání, kopců a členitostí terénu. Zodpovědným přístupem k jízdě na elektrokole a volbou vhodných převodů prodloužíte životnost celého pohonného ústrojí Vašeho elektrokola, ať už vyrážíte na výlety na horském nebo krosovém elektrokole, nebo využíváte usnadnění jízdy elektromotorem po městských ulicích a cyklostezkách.