Panteří Drápek | Panteři\nPublikováno 22.9.2012 | Autor: Radim\nInu, sešel se rok s rokem, a tak opět vyrazila výprava z naší školy na Východ. V pátek 11.00 GMT+1 jsme se sešli na Zvonařce a nastoupili do busu. Bus byl plnej Bulharů, kteří se vraceli z práce v severních Čechách domů a všichni vypadali jako docela vostří týpci. Jenomže, co čert nechtěl, do autobusu přistoupili v Budapešti další dva a jeden z nich byl opilej. A tak asi do dvou hodin v noci pořád něco vyřvával a otravoval a jeden z těch „českejch“ Bulharů na něho řval cosi zpátky a zrovna to byl takovej potetovanej a od pohledu zlej týpek a tak jsme se vsázeli za jak dlouho ho zabije, ale nakonec ho nezabil. V Sofii jsme vylezli po 18 hodinách jízdy rozlámaní, vyměnili si peníze na ty jejich Leva (je to asi 13 korun). Odtam busem do sedla Predel a odtam nahoru.\nČekalo nás ten den 7 hodin chůze dle průvodčíka, ale co čert nechtěl, vyrazili jsme po špatné cestě a tak jsme se museli vrátit a tak asi po hodině jsme byli na stejným místě, kde jsme vylezli z busu. Tak jsme se ukempili asi o 200 metrů dál, najedli se a někteří pak vyrazili stopem do Banska. To mělo být osm kilometrů vzdálený městečko s pěknýma historickýma budovama. Jenže to bylo kilometrů asi tak patnáct a historický budovy žádný a jediný co tam bylo fajn tak byla zmrzlina. Cestou tam nám chlápek zastavil asi tak po deseti minutách, ale když jsme jeli zpátky tak nám nikdo nezastavil asi dvě hodiny a už jsme z toho byli takový nešťastní, takže když nám nakonec zastavilo obrovský esúvéčko v kůži, řek jsem mu: „You’re our savior!“ a borec se na mě tak zvláštně kouknul, ale mně to bylo stejně uplně jedno.\nDalší den jsme teda slavně vyrazili, tentokrát už po správné cestě a byli rádi, že jsme to nešli den předtím, protože to bylo asi 9 hodin a ne sedm a přišli bysme tak v jedenáct večer. A přechod hor byl fajn, večer jsme se většinou ukempili u ňáký chaty a byla tam spousta jezer a v jednom místě i borovicovej prales a zajištěná cesta (takovým ocelovým lanem). Akorát nahoře byla celkem zima, přece jen jsme šli tak kolem 2700 metrů. Naštěstí nám vůbec nepršelo, až pak v Sofii. Celkově jsme skoro nepotkávali turisty a ochránce NP jsme potkali jen jednou. A je to tam docela fajnově značený, tak jsme se ztratili jenom jednou a to už stejně v podhůří. Po pár dnech jsme se teda jali sestupovat k monastýru Rozen a městu Melnik. Jenže, co čert nechtěl, tam nebyla voda a vůbec kde se ukempit a všude jen hotely a tak jsme si pronajali od jedné místní jeden celej barák i se dvěma Polákama a sprchou a spali tam. Tam jsme ze sebe udělali zase trochu lidi, družili se s Polákama (jeden byl ekolog a druhej lékárník) a zašli si tam někam na večeři.\nRáno jsme odjeli místníma dodávkama do Sandanskij, kde bylo dost zajímavý tržiště, kde měli opravdu všechno. Odtam busem zpět do Sofie, kde jsme spali v ňákým Hostelu, kde bylo asi tak padesát mladejch z celýho světa a bylo to takový západní. Tam jsme asi tak ve 14.00 GMT+2 odložili batohy a vyrazili do víru velkoměsta. Nejdřív jsme zašli k Číňanům do restaurace, kde jsem sněd 650g nudlí a hranolky a ještě jsem tam po někom něco dojídal. A měli tam záchody se stropem tak metršedesátpět, takže když jsem se zvedl, tak jsem jim málem udělal díru do stropu. Náležitě posilněni jsme vyrazili na prohlídku města, kde jsme obdivovali chrám Alexandra Něvskýho a mrazilo nás při pohledu na SSácký nože, co tam prodávali na takovým trhu se starožitnostma. Taky jsme našli Český centrum, kde byl týpek, co mluvil trochu česky a navigoval nás, kde je supermarket a pošta. A pak jsme byli v mešitě, kde jsem si povídal s ňákým Íráčanem a celkově to bylo fajn. Pak zpátky do hostelu, večer ještě jednou k Číňanům a spát. Ráno už domů, tentokrát jsme na hranicích dohromady stáli pět hodin, takže zpoždění pouhé dvě hodiny.\nByl to parádní trip, opravdu vám doporučuju si někdy něco takovýho zkusit, je to fajn.\nA nejdou mi sem nahrát fotky.\nPublikováno 5.6.2012 | Autor: Honza\nTo si tak sedím v pátek večer před odchodem do muzejního víru metropole na bytě, houpu se v křesle a přemýšlím, co s načatým dopolednem, které přijde následující sobotní den. Kuci roverský chtěli víc akcí, ale čas nemají.. spolu s myšlenkami, jak tohle skloubit, se mi v hlavě rojí více či ještě více nereálné nápady, co by se dalo dělat. Po zamítavých reakcích svědomí zkouším štěstí, žhavím Kubika a píšu dlouhou sms s pozvánkou na nejméně nereálný nápad.. Většina z nás žije celý život v Brně. Zkusil si ho ale opravdu někdo projít, jen tak? Zjistit, kde co je, jak to je daleko a jestli je Líšeň ještě v Brně? Já ne.. a protože celkem dlouho pro mě platila rovnice Brno = Bystrc + Česká + Hlavní nádraží, tak jsem neváhal udělal tlustou čáru za svou omezenou nevědomostí.\nPlán byl jasný, 25.5 v 9.00 sraz u nástěnky a od tama co nejpřímější trasou do Mariánského údolí v Líšni, pěšky.. Na srazu jsme se sešli.. čtyři. Já, buzola, azimut 335 a pes Frodo alias Friťák. Bohužel to nebylo přímo v devět, ale kdo by spěchal, když se Radim a Joža nejprve potřebovali dostat domů a teprv pak vyrazit. Nakonec jsem tedy v kulatých deset dopoledne vyrazil ostrým krokem z konečné Ečerova, pouštěje stopky na mobilu, aby byla nějaká ta dokumentace.. Původní plán běžet celou cestu jsem zamítl ze zdravotních důvodů (vzácná nemoc, v latině „acedia“), ale i tak jsem celkem rychle dorazil podél šaliny k mostu u Kubíčkové, odkud už z dáli zářilo fialové triko s gemmou na zádech. Teď už ve třech jsme se s Radimem dostali přes ulice a uličky za nosného hovoru až ke kamenolomu, kde se připojil poslední člen výpravy, zakladatel firmy s outdoorovým vybavením, Sir Joseph. Kuci shodou okolností byli oba na Cordaporadě, takže jsme probírali vše možné od nápadů a zážitků z kurzů až po aktuální problémy a situace. Cesta kolem řeky nám tak hezky ubíhala. Přes pokec o autech a návodu, jak si poradit v Rumunsku, přecházíme zahrádkářskou oblast za Jundrovem, přebíháme rozpálenou silnici na Bráfové a mezi rodinnými domky stoupáme na Kravák. Přemýšlíme, odkud se odpaloval úvodní ohňostroj a po trase podzimní šifrovačky klesáme podél bývalých kolejí u GML, kde byla obzvlášť vypečená šifra s barvami (Jeňour: „Triviální…“) a kterých tu teď už stojí jen polovina.\nPřed VUTFASTem však přichází plánovaná rána, Radim ztrácí sílu a musí domů pro voušr na LANko, kam má odpoledne nahrat skautíky. Odpouštíme mu, přidáváme do kroku a scházíme už o něco méně známými ulicemi k Lužánkám, probíraje Ameriky a Ruska na čtyřech kolech. Kvůli porouchaným semaforům přecházíme na červeného panáčka a po Erbenově obcházíme mou milovanou školu nejvyšší. Trošku cítíme nohy (od slova „city“), a tak na nejbližším minináměstí dáváme přestávku. Dáváme si chleba, Frodo šišku a je nám dobře.. Nemůžeme ale vytuhnout, a protože už jsme v půli cesty, procházíme přes Venhudovu, zdravíme Pazourův domov (akorát nevím, kde a jestli vůbec tam bydlí..) a přes Merhautovu vcházíme do Husovic, kam jsem ještě nikdy pěšky ne(do)šel. A ono to nevypadá vůbec zle, pěkný rodinný domy, úzký ulice, klid.. to vše, než dorazíme k řece, kudy vede 4ka a kde to taková idylka už není. Umně se ale vyhýbáme Zábrdovicím, procházíme pod železniční tratí, nacházíme názarníky a palubní desky z asi felicie, ale necháváme je tam a následně provádíme vizuální sociologický průzkum dvou, kdysi stejných, nyní diametrálně odlišných bytovek, co stojí vedle Gajdošky. Teď už na zeleného panáčka přebíháme městský okruh, kocháme se vilami bývalých vojenských pohlavárů vedle kasáren o velikosti cizkrajovecké fary a u Honda salónu nacházíme správnou cestu vedoucí na kopec – Vinohrady.\nO pověstnou zahrádkářskou oblast, o které se píše třeba na Kafelance (.wz.cz) jsme zavadili jen letmo, a spíš se držíme hlavní cesty, která je těsně pod vrcholem lemována aktivitami Radimových kolegů (Střediska volného času Lužánky, kdyby to někoho zajímalo a dočetl se až sem). Zálibně koukáme na skoroslacklajnu, ale my máme jiný cíl, a tak pokračujem k panelákové čtvrti. Ameriku od Jožovo kámoše nenacházíme, ale naproti tomu jsme skoro hned na konci Vinohrad a u výlohy Hoška motoráře a.s. plánujeme budoucí nákupy, až budeme velcí kluci a budeme mít na účtech aspoň sedm vín. Následně trochu riskujeme a plánujeme průlez „země nikoho“, která nás dělí od Líšně. Díra v plotu a krátké bloudění nás nijak neodrazuje, spíše přemýšlíme, jestli bude v plotu díra i na druhé straně. Využíváme konečně nezastavěné plochy k tomu, co Froďák dělal u spoustu rohů po celou cestu, a vzápětí po překonání tzv. via narcotica de Pablo Escobar dorážíme ke čtyřproudovce před Líšní. Přebíháme půl cesty, pak se chvíli kocháme velmi rychlými auty projíždějícími z obou stran, a jakmile to jde, opouštíme tuto neplánovanou podívanou a zařazujeme druhý odpočinek na na krásném industriálním betonovém návrší uprostřed travnatých ploch.\nZbývá nám poslední čtvrť a trochu vody, takže ji skoro dorážíme, kecáme o Osadě předchozí i nadcházející a nakonec se zvedáme k poslednímu útoku. Procházíme mezi paneláky k obchodnímu středisku ze zlatých dob, kdy se všichni měli dobře a měli všechno. Proto nás zaráží nenalezení potřebného bankomatu, a tak radši pokračujeme dál přes louku v údolí přes místo, kde měl Joža s Radimem a Jeňourem rádcáky s Rozrazilem, takže při procházení mezi následujícími domy probíráme rozdíly mezi Rozrazilem a Cordou. Najednou se kopec láme a při pohledu na zastávku 8ky, kde se natáčela závěrečná scéna Metr Xu (brněnská verze Matrixu), klesáme do staré části Líšně, která je v porovnání s panelákovou části jako pěst na oko (nebo naopak..). V jednom z domů chladíme žaludek zmrzlinou a podél potoka se blížíme k cíli. Pocestě nás ještě zastaví neodbytná rodinka „Dobrýdencojetozapejska“ a poznávají v něm Froda.. je to holt celebrita. Nenecháváme se s Jožou ale odklonit od denního cíle a s nevídaným tempem finišujeme do poslední zákruty, za kterou se otevírá zastávka 55ky – Mariánské údolí.. jupiky jej! Čas na stopkách ukazuje 04:32:66 i s přestávkami.\nDávame si dvě zlaté za dva zlaté, a klobásu za tolar (tak nakonec klobása nebyla) a pozorujeme podivné lidi, kteří mají vedlejší stůl pokryt tričky.. později se na webu dovídám, že tam byl i cíl pěšího 100km závodu Okolo Brna… Nu a protože máme festovní hlad, tak fotíme závěrečné (první a poslední) foto na odolnou krabičku od mýdla a 55ka nás odváží přes zast. Myškovu (po degeneraci českého jazyka přejmenovanou na Mifkova) do Židenic, loučíme se s Froďákem, přidává se k nám Marťa a jedeme do jedné nejmenované restaurace na Svratecké zajíst grilovanými žebry dnešní úspěch. Takhle to dopadá, když se sejdou fajn lidi u sebeblbějšího nápadu. Inspirace do budoucna? Přidejte se a nedělejte Helenu!\nZevl text, Joža foto\nNudná statistika říká tyto údaje:\nEčerova-Mariánské údolí = vzdušnou čarou 15,8 km; naše co nejpřímější trasa = 20,85 km\nDoba start-cíl = 4 hodiny 32 minut; čas chůze cca 4 hodiny; rychlost něco přes 5 km/hod\nOficiálně daná průměrná rychlost chůze dospělého (myslím): 4 km/hod\nPočet navštívených čtvrtí: 13\nRubriky: Nezařazené\t| Štítky: hokej, Radim, SKAUTI\t| Napsat komentář\nMá dobrodružství s Deltou\nPublikováno 3.4.2012 | Autor: Josef\nMinulý článek o autě měl celkem odezvu, a tak jsem se rozhodl napsat ještě jeden, o dalším neobyčejném kousku, který patří mému dlouholetému kamarádovi a našemu bývalému členovi Michalovi. Jméno tohoto vozu je vcelku napsáno: „Oldsmobile Delta 88 Royale Diesel“ z roku 1978. Od obyčejné „ameriky“ se nejvíce odlišuje právě oním přívlastkem „diesel“. O technických údajích a podobně jsem se rozepisoval ještě v papírovém vydání časposu, teď bych chtěl ukázat spíš její příběh a to hlavně pomocí fotek co jsme za léta nashromáždili.\nVšechno to začalo v létě roku 2009, kdy se z „pralesa“ kousek od Rakovníka přestěhovala na korbě náklaďáku k nám do Brna…\nPo příjezdu byla částečně rozebrána a čekala ji spousta údržby, jako ošetření rámu, výměna olejů a hromady dalšího…\nKonečně zas v kompletní… a po delší době zase mohla na silnici…\nKde s ní nebyla nouze o zajímavé momenty.. 🙂\nI přes některé poměrně větší mouchy jako byl celkem markantní únik oleje a potíže se startováním jsme se ji rozhodli konečně loni na jaře vytáhnout na sraz, který se nakonec velice povedl a až na jedno krušné startování ho Delta zvládla.\nPo srazu se ukázalo, že je na tom původní motor ještě hůř než jsme předpokládali a Delta loni na konci léta podstoupila transplantaci nového dieselového srdce.\nPo výměně motoru se nám dlouho nedařilo jej opět probudit k životu. Po dlouhých měsících se nám konečně před týdnem podařilo nastartovat a věci se zase dali do pohybu. Za těchto pár let co jsem na ní s Michalem občasně pracoval jsem si ji i přes všechna úskalí náležitě oblíbil.\nNa závěr přidám ještě video, aby jste měli zhruba představu jak vlastně taková věc zní. (poslední projížďka před novým motorem)\ndešTník; podstatné jméno\nLoď; podstatné jméno\nvlákNo; podstatné jméno\nSníh; podstatné jméno\nrŮst; podstatné jméno\nmámA; podstatné jméno\ncíL; podstatné jméno\nJe to jak v životě, někdy člověk mele takový nesmysly, že ten druhý spíš něco pozná z toho, na co dává důraz.\nZima je sice v našich zeměpisných šířkách dávno pryč, přesto bych se rád vrátil k tomuto velmi pěknému a pro mě i oblíbenému zimnímu období. Pěkná však zima umí být především se sněhem a s ním jaksi neodmyslitelně souvisí i lyžování. Každý si při slově lyžování pravděpodobně představí sjezdovku a lyžaře jedoucího z kopce dolů. Lyžovat se však dá také na běžkách, s malorážkou na zádech, v boulích, na skikrosové trati a kdoví jak jinak.\nChtěl bych se teď věnovat lyžování sjezdovému a běžeckému. Obě tyto disciplíny jsem si letošní zimu vyzkoušel, navíc oba sporty jsou mými oblíbenými, tak bych se chtěl pokusit o tochu srovnání.\nČlověk jaksi automaticky bere, že se přece při lyžování na sjezdovkách jen vozí, zatímco na běžkách se nadře. Po letošní zkušenostech musím říct, že rozdíl mezi únavou z celodenního lyžování na sjezdovkách a z 25 najetých kilometrech Vysočinou není až zas tak rozdílný. Jen ze sjezdovek vás víc bolí nohy, z běžek pak ruce.\nVýhodou běžeckého lyžování je bezesporu cena. Nemusíte platit za lanovky a také vybavení pořídíte o něco levněji. Přitom kvalitně upravené nejsou dnes jen sjezdovky, ale i běžecké tratě.\nCo rozhodně oceňuji na běžkách je i fakt, že poznáte mnohem více míst, zatímco na sjezdovkách vám po dvacáté stejná sjezdovka připadá trochu nudná (to je asi hlavní důvod proč češi tak rádi jezdí lyžovat do Alp)\nPokud jste spíše vznavači rychlých sportů než romantici kochající se krajinou, pak vám jistě sednou více sjezdovky. Rychlosti kolem 70km/h které na sjezdovkách dosáhnete by jste na běžkách dosáhli asi stěží. I když, jak jsem se přesvědčil, zážitkem je i 40km/h na běžkách. To pak ale máte co dělat když je pod kopcem zatáčka.\nA ptáte-li se kam na oba sporty vyrazit?\nPro nás Brňáky bych za nejlepší oblast pro běžkování označil rozhodně traťě kolem Nového města na Moravě, kde najdete několik desítek upravených běžeckých okruhý a tras. V kombinaci s pěkným počasím to pak vážně stojí za to. Navíc z Brna jste zde vlakem za 2 hodiny.\nPro sjezdové lyžování bych si pak z českých a moravských středisek vybral Dolní Moravu v pohoří Kralického sněžníku. Hlavní výhodou je vzdálenost od Brna. Která sice činí asi 130km, ale bližší středisko těchto parametrů najdete jen stěží. Kombinace dlouhých sjezdovek různých obtížností, moderní techniky (lanovky, zasněžování) a kvalitně upravených svahů dělá ho rozhodně posouvá na dobrou úroveň. Já můžu jen doporučit.\nTentokrát bude můj článek pro některé trochu zvláštní. Nejsem si jistý, jestli se vám to bude zdát jako předem jasná věc, nebo naopak značně zdeformovaný a znejistělý názor. Ale věřím, že se mě pokusíte pochopit a aspoň něco vám to dá. Chtěl bych se totiž dnes podělit o svůj názor na hudbu. Ale vezmu to nejdříve trochu zeširoka…\nHodně lidí dnes tvrdí, že hudbou žije. Je to přece mnohem snazší než dříve a tak trochu v módě. Sami vidíte, kolik lidí chodí po ulici se sluchátkama v uších. Odkud všude hudba zní. A teď se vás nebudu snažit přesvědčit, abyste toho nechali, neničili si uši a naučili se poslouchat kráse ticha. Jen abyste se malinko zamysleli, co pro vás sama hudba znamená.\nKdyž nedávno byl slušný rozruch, ohledně zákonů, jako PIPA a ACTA, upozornil mě kámoš na jeden z důsledků, který by to pravděpodobně mělo. Tvrdil, že s nemožností jednoduchého získávání hudby, by velká část lidí začala hudbu pořizovat legálně, ale díky tomu si jí více vážit. Je pravda, že dnešní hudba už se mnohem častěji stává kulisou, než oceněným druhem práce a umění.\nUmění… zní to samozřejmě a každý z vás by nejspíš byl schopen obhájit svůj styl. Přesvědčit mě, jak pěkně zní, má pravdivá a duchaplná slova, vtipné náměty, promakané klipy, excelentní výkony či prostě dobré nápady. Víte, nejsem v tomto příliš vzdělaný a mám slušné mezery. Znám jen pár kapel, byl na sotva několika koncertech a asi dokážu posoudit jen některé věci. Jako každý jsem pak prošel určitý vývoj ve vztahu k různým žánrům i hudbě obecně. Od Nohavicy jsem se přes vše možné typu Groove Coverage dostal k Beatles, pak přes rock s příkladem Queen a punk jako Sum 41 došel díky několika lidem až k metalu. Na krátkou chvíli jsem ho považoval za vrchol a nejlepší styl vůbec. A zároveň s tím začal nemít rád techno, nadávat na Biebera a smát se raperům. Pak jsem ale začal narážet na další písničky a tak nějak si uvědomil, že si to celý trochu namlouvám. Asi stejně, jako že nemám rád poridge nebo olivy (v pátek jsem se je konečně naučil jíst). Pořád jsem měl rád metal, ale zároveň jsem začal chápat ostatní a to, co vidí na jejich hudbě a začal si ji užívat taky. A tak jsem dospěl k názoru, že každá hudba je dobrá, i když některé si vážím víc. A tak už dnes pro mě není přiliš důležité, zda mi poslouchám německý metal, francouzský rap, korejský pop, nebo britské hardcore techno. To vše považuji za umění a vážím si lidí, kteří to dělají.\nMůžete namítnout, že přece nemůžu mít rád všechno a pochopitelně máte pravdu. Některé hudební styly jsem ještě nestihl pochopit, některé mi přijdou až moc výstřední, nebo zvrácené. Ale co vyloženě nemám rád, jsou vykrádačky. Od kámoše jsem kdysi slyšel, že prý stačí mít v písničce čtyři rozdílné akordy, aby písnička nebyla „ukradená“. Vím, že dneska už je asi těžké vytvořit něco nového a originálního, zvlášť když půlka písniček je na 4 nejprofláklejší akordy (viz Four chord song). Ale ještě jsou skupiny, které to dokážou a tak nemám rád, když někdo vezme nějakou starší písničku, přezpívá ji a udělá z ní světovej hit. A to bez jediné zmínky o tom, čím se „inspiroval“. Naproti tomu proti coverům nemám naprosto nic. Každý dokáže dát to téže písničky svůj nádech, a čímsi ji obohatit. A tak mojí poslední velkou záchrannou se stala skupina The Piano Guys. Tak snad ještě vydržíte, i když se trochu rozpovídám o nich.\nVlastně jsou to jen dva týpci z městečka v Utahu, kteří se víceméně náhodou potkali a rozhodli se spolu tvořit hudbu. Jon Schmidt hraje na klavír od svých 11 let, skládá hudbu a sám už vydal několik alb. Steven Sharp Nelspon hraje hlavně na cello, ale učil se na hodně dalších nástrojů a jejich prvky, obzvlášť kytary a bicích, jsou nezřídka patrné. Často pak nahrává několik nástrojů do jedné skladby a tak tvoří takový malý orchestr. A když se dají dohromady, vzniká něco úžasného. Jejich hudba by se dala zařadit do New Age classical music a je to vlastně kombinace hudby klasické a populární, jejich vizí pak inspirovat lidi a ukázat jim, že „vážná“ hudba je pořád „cool“ a zároveň něco krásného. Většina jejich písniček jsou právě covery známých hitů, oni jim však propůjčují něco ze sebe. Proslavili se především na Youtubu, díky skladbám jako Michael meets Mozart, Cello Wars (parodie na Star Wars), nebo Peponi (písnička Paradise od skupiny Coldplay). Pro mě to jsou borci, kteří jsou nejenom nehorázní skilleři a jejich hudba je opravdu „vysokým“ uměním, ale hlavně kteří dokážou povzbudit, vrátit mi optimistickou náladu a povzbudit do dalších věcí. Tvoří kousek štěstí v mém životě a jsem rád, že je znám, proto je chci doporučit i vám ostatním…\nInu, rozepsal jsem se trochu víc, než jsem čekal, takže díky všem, co to dočetli až sem. Co jsem vám chtěl říct, bylo, že hudba je nádherné umění a je fajn si ho vážit a neodsuzovat za každou nedokonalost. To dokonalé si pak zkuste prožít a zpříjemnit si tím volné chvíle. Tak nějak poslední dobou, jakmile doma nemám co dělat, tak popadnu kytaru a jdu si brnkat. Na cestě pustím náhodnou písničku do sluchátek. A ke známé hudbě si zazpívám. Jen tak pro radost. A hudba ještě dokáže přinést hodně radosti. Tak vám přeji, ať si vážíte toho, co máte a dospěte k tomu, co pro vás hudba opravdu znamená.\nPublikováno 13.2.2012 | Autor: Radim\nZačátkem ledna jsme já, Komár a Joža dostali pozvání jet na sněžnice od jednoho instruktora z CORDY. „Super nabídka“, řekli jsme si. Původně se mělo jet na tři dny, nakonec jsme jeli jen na dva (a jednu noc). V Brně mi to přišlo málo, ale nakonec jsem byl ještě rád. Odjížděli jsme v sobotu brzo ráno, bohužel Joža ve středu onemocněl a tak se nemohl zúčastnit. A tak jsme s Komárem vyjeli v 6.29 jedničkou směr Grand – Olomouc – Bruntál – Ovčárna.\nCelkově nás bylo pět – dva instruktoři z CORDY, já, Komár a jeden loňský absolvent. Na Ovčárnu nás vyvezl skibus, tam jsme nasadili sněžnice a dál jsme pokračovali pěkně pěšmo. První den jsme měli ujít asi pět kilometrů. Celkem směšná vzdálenost řekne si člověk. Nicméně kombinace sněžnic, batohů a celkem silného větru udělá svoje. Když jsme teda asi po dvou hodinách došli na místo určení, Jelení studánku, byly dvě odpoledne. Tam jsme našli vhodný místo na vykopání záhrabu a začali kopat. Já kopal záhrab pro dva s Komárem, kde jsme plánovali přespat společně. Co se ale nestalo, narazili jsme na stromek, což nám dosti zkomplikovalo další kopání a tak jsme nakonec kopali asi dvě hodiny. I tak byl záhrab malej a tak bylo dost štěstí, že na Jelení studánce je útulna, kde jsme mohli uvařit. Ještě ke stravování, Ježek (šéf výpravy) uznává na horách model snídaně – večeře. To znamená že se najíte ráno a večer. Mezitím nic. Asi v osm jsme se odebrali do záhrabu, pořádně se připravili na noc (podložit se vším co jde a nohy strčit do batohu) a spokojeně usnuli. Možná se to nezdá, ale v záhrabu je docela teplo. Ráno jsme opět uvařili (mimochodem černej čaj se sušeným mlíkem je fakt fajn) a vyrazili volným terénem směr Malá Morávka. Tam jsme došli kolem jedenácté a odtud jeli přímým busem do Brna.\nTeď k druhé části nadpisu. Už když jsem odjížděl, byl jsem trochu nachlazenej, ale říkal jsem si, že to bude v pohodě. Taky mě trochu zboural model stravování, přece jen nejsem zvyklej půl dne nejíst. No a abych nezapomněl, měl jsem jenom jedny ponožky. Kombinace tohoto způsobila, že než jsme vykopali záhrab, byl jsem promrzlej skrz naskrz a taky jsem přemejšlel kolik mi ještě zbylo prstů na nohách. Celkově jsem byl na dně. Být to na mně, večer snad ani nevaříme a jdem rovnou spát. Naštěstí mě Komár podržel, nachystal vaření a nechal mě ať se v záhrabu uvelebím jak potřebuju (bylo tam fakt málo místa). Po večeři mi už bylo mnohem líp a tak jsem se v noci překvapivě parádně vyspal. A druhej den? Nebylo mi úplně dobře a tak mě cesta do Malé Morávky málem zničila. Celkem hlubokej sníh v údolí a věčný přeskakování potoka mi ne zcela sedlo.\nCelkově mě tato výprava přesvědčila, že zvláště v zimě je důležitý se umět o sebe postarat. A na to sem evidentně nebyl tentokrát připravenej. Příště, obohacen o tuto zkušenost, se s tím snad poperu líp. Takže, než vyrazíte na hory, pořádně se připravte (i psychicky).\nP.S. Fotky bohužel ještě nemám, ale stejně jich je málo.


Nezvaný host - VašeDěti.cz\nPřišel k nám nezvaný host a stále nechce odejít. Už je u nás asi dva měsíce. Už si nevíme rady a vyzkoušeli jsme, co se dalo. Když si myslíme, že už máme vyhráno, zase nás doběhne.\nAsi se mu u nás strašně líbí.\nJenomže už z něho začínáme být všichni unaveni…Já už chci jít konečně ven, přijít domů a vědět, že jsem si ho zase nedonesla domů. Také je na návštěvě u našich babiček a dokonce se mu líbí i ve školce. Jak se ho ale konečně zbavit?\nMožná by stačilo, kdyby vykouklo sluníčko a trochu se oteplilo. Jenomže letos se tomu jaru ještě moc nechce. Paní zima nechce předat žezlo dalšímu.\nA kdo že je ten nezvaný host?\nRýma, stále se vracející kašel a navíc ještě střevní chřipka. A jelikož jsme doma čtyři, obejde nás všechny, a protože má asi málo, tak si dá další kolo. Nevím, čím to je, ale jenom ten náš nejmladší bobišek je na tom zatím stále nejlépe. Sice mu teče z nosu, ale to je zatím to jediné.\nDruhá nejmladší je na tom hůř. Nejprve léky na nachlazení a protože nepomohly, tak antibiotika. Já to od ní dostala. A stálo to za to. Chvílemi nechápu, jak jsem zvládla dvě děti, domácnost a svého muže. Když už jsme se dali dohromady, přešel náš host nehost na hlavu rodiny.\nNevím, čím to je, ale ženská zvládne nemoc, rodinu a domácnost, zatímco muž je rád, že zvládne sám sebe.\nJenomže do toho přišel další nezvaný host.\nA tentokrát ze školky. Za celou dobu, kdy chodí dcera do školky, to bylo poprvé, kdy mi volali, ať si pro ni přijdu. Zvládla jsem to za rekordních 15 minut (obléct se a dojít do školky). Musela jsem jít pěšky, protože ta doprava na vesnici je opravdu hrozná.\nDoma nemocný chlap a syn, který chtěl jít se mnou ven.\nAle zvládli jsme to a po dvou dnech šla dcera do školky. Byla už v pořádku, nic jí nebylo.\nJenomže ve školce to v pořádku ještě nebylo.\nHurá, dva členi domácnosti zdraví.\nJojo, zlaté oči. Odpoledne už polehávala, znovu průjem a zvracela. Takže nanovo.\nZe dvou tříd ve školce zbyla polovina jedné třídy. Takže já opět nachlazená, chlap stále nachlazený, dcera už naštěstí zdravá (ale doma, ve školce stále řádí střevní chřipka a do toho jí přece nedám), synovi teče z nosu.\nTak takový nezvaný host je u nás doma. Vyhodíme ho dveřmi, ale vrátí se oknem. Snad se nám ho už konečně podaří vyhnat. Snad už konečně vysvitne sluníčko a teploměr ukáže více stupňů.\nSnad už konečně přijde jaro.\nStarší článek Bylinky v akci\nNovější článek Vytáčky po česku\nKvě 17, 2018 20 0 Od: Peťka\n30.3.2009 v 09:25\nNuninko, jestli tě to uklidní, tak my jsme v kuse nemocní už od listopadu, a jelikož naší nejmladší je od minulého týdne teprve 1 rok, tak už jsme stihly být i 2x v nemocnici, nejdřív jsme tam šli s podezřením na vážnější nemoc, ale naštěstí se nepotvrdila a vyklubala se z toho „jen “ hnisavá angina se vysokýma horečkama(přes 40 stupňů u ní nebyl problém),do toho tam chytila střevní virózu tak byla 3 dny bez jídla jen na piškotech a studené šťávě (kterou přímo nesnáší)a na kapačce kvůli dehydrataci. Zatím co my se válely v nemocnici byl synátor doma taky s horečkou, průjmem a průduškama. Já to samozřejmě chytila taky a náš tatínek umíral(jako každý chlap) ale i přes to chodil do práce (doma by to nevydržel) a o syna se mi starala babička(taky nemocná včetně mladších švagrových které s ní bydlí). Tento stav byl sice jen 10 dní, potom už nás pustili domů, kde samozřejmě byli pořád všichni nemocní, takže jsme se z toho léčili až do půlky února,synátor už z toho dostal zánět středního ucha, ale naštěstí se mi podařilo odvrátit píchání ucha klasickou metodou našich babiček (slivovicí na vatovém tamponku strčeném do ucha), pak děti byly asi 14 dní zdraví a už smrkají a kašlou znovu (včetně mě), syn byl od listopadu celkem 2 týdny ve školce,zbytek doma na antibiotikách. Ale teď už to začíná být lepší, teď už mají dítka jen rýmu, a i z té se dostávají celkem rychle. Začala jsem totiž bojovat bylinkama a ty už udělaly velký kus práce, jinak bych děti měla už 3. měsíc na antibiotikách.Takže nezoufejte, určitě to bude lepší, sem tam už vykoukne sluníčko a na příští týden už hlásí oteplení :-))))\n26.3.2009 v 21:51\nTak tohodle prevíta my máme doma taky už hodně dlouho. Teď zrovna pomalu odchází,byl navštívit malého Péťu. Doufám, že až odejde, už bude jaro, sluníčko a on se na nějakou dlouhou dobu nevrátí.\n26.3.2009 v 21:35\nNuninko, tohohle prevíta hostí Sárinka už od podzimu vkuse, co na to říkáš? 🙂 teda až na ty střevní problémy, těm se zatím úspěšně vyhýbáme! Za týden by měla proběhnout plánovaná operace nosní mandle, tak snad nás nezvaný host už nadobro opustí:o) Uzdravujte se!!!\n26.3.2009 v 08:18\nNuni, ze začátku článku jsem myslela, že ten nezvaný host jsou vešky 🙂\nPřeji brzké uzdravení všech, u nás je taky každé ráno sníh, přes den to taje, ale snad už nás to dlouho zlobit nebude.\n25.3.2009 v 21:16\nNuninko, to je mi líto, že se Vás to takhle drží. U nás to už celkem jde.\nTak se dejte brzo do kupy a toho nevzaného hosta už nepouštějte přes práh!\n25.3.2009 v 10:41\nBohužel u nás už má průjem a teplotu i malý a já jsem od včerejška jak na vodě 🙁 Snad to tímhle už konečně skončí.\n25.3.2009 v 09:23\nNuninko, to je nepříjemné 🙁 Taky jste si to vybrali….\nNo, ale abys v tom nebyla sama, my si odbyli hnusnou virózu během února (na střídačku nás lehlo všech šest, jeden měl antibiotika, ostatní jen Pamycon a Paraleny, no a taťka není úplně fit ani teď 🙁 )- tak jsem si říkala, máme to za sebou. Houby máme – od neděle leží mladší syn, od včerejška zase sotva mluví ten nejstarší – a to byl doma minulý týden, protože měl zase nějakou lehčí střevní virózku. Zatím do školy chodí, ale jak dlouho, netuším 🙁\nChce to už jaro – ale do rána zas u nás ležel sníh – ne moc,teď zvolna taje, ale je tam taková zima – brrr 🙁\nTak vám taky přeji brzké uzdravení – a nám všem SLUNÍČKO!!!\n25.3.2009 v 09:20\nu nás přesně to samé!!!!!!!!\nach jo…. 🙁


3x na Oscara nominovaný Nolte: Kampak v tom pyžamu, Mistře? | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Maléry >3x na Oscara nominovaný Nolte: Kampak v tom pyžamu, Mistře?\nNolte měl našlápnuto k velké kariéře, herec dnes ale vypadá jako bezdomovec. (Foto Profimedia.cz )\nU nohou mu tehdy ležela i hvězdná Barbra Streisand (75) . Ale pak přišly problémy s policií a s alkoholem a dnes herec vypadá jako bezdomovec. Šedivé vlasy, které léta neviděly kadeřníka, neupravená vousiska. Dokonce chodí po ulici v něčem, co vypadá jako pyžamo, a před sebou tlačí nákupní vozík s potravinami. Finančně ale nestrádá, zkrátka si na sklonku života vybral takový životní styl.\n2012 Warrior (vedlejší role)\n1999 Utrpení (hlavní role)\n1992 Pán přílivu (hlavní role)\nProměněný Zlatý globus\n1992 Pán přílivu (nejlepší herec)\nNick Nolte: Na ulici v pyžamu!\nnick nolte, pyžamo, žhavé drby, oblečení


Vaječný Sen z Palírny U Zeleného stromu má velikonoční limitku | Gastro&Hotel\nPalírna U Zeleného stromu vaječný likér Vaječný Sen\nVaječný Sen z Palírny U Zel ...\nPalírna U Zeleného stromu, nejstarší palírna v Evropě, připravila pro oblíbený vaječný likér Vaječný Sen originální velikonoční etiketu.\nVaječný Sen je jedním z nejprodávanějších vaječných likérů na českém trhu, nejvíce se prodává v období svátků, jako jsou Velikonoce či Vánoce. „Vaječný Sen neodmyslitelně patří k Velikonocům, proto jsme pro ty letošní připravili limitovanou edici. Autorem designu je Martin Zouhar, který se inspiroval kroji a také typicky českými tradicemi, jako jsou pomlázky či kraslice,“ vysvětluje Lucie Libra, brand manažerka Palírny U Zeleného stromu.\nVaječný Sen má celou řadu využití. Sám o sobě se pije jako mírně alkoholický nápoj, přidává se také do alžírské kávy nebo na pečení. „Vyrábíme jej podle tradiční receptury z pečlivě vybraných surovin s vysokým podílem vajec a kondenzovaného mléka,“ říká Lucie Libra. Vaječný Sen má kromě originální chuti širokou nabídku populárních příchutí, např. pistácie nebo čokoláda.\nOrientační cena je 139 korun.


Krampol terčem homosexuálů: Mně to nevadí!\nHerec se stříbrnou kšticí zavzpomínal na mladá léta, kdy byl sexuálním cílem nejen dívek a dam. Zkusil to v posteli i s chlapem?\nOsobnosti: Jiří Krampol (639 článků) , Jiří Havel (356 článků) , Jiří Havel (356 článků)\nNějaký Brady je mi u prdele. Hajzlové zkurvení, rozčílil se Jiří Krampol. Pak nám vyprávěl, co sám zažil s cenzurou. A nebylo to jen před rokem 1989\n„Ať mně s tím políbí prdel! Mne takovýhle kraviny – co dělá nějaký Brady nebo nějaký ministr – nezajímají...,“ vypálil hned na první dobrou herec a dabér Jiří Krampol, když se ho ParlamentníListy.cz otázaly na to, co si myslí o stále gradující kauze vyznamenání pro pamětníka holokaustu Jiřího Bradyho. „Na Pražský hrad pozvaný nejsem, a i kdybych byl, tak tam nepůjdu. O tyhle angažovaný věci totiž nestojím,“ sdělil také herec s tím, že jsou jiné problémy, které by měly politiky i společnost pálit víc.\n28.10.2016 09:20 |\nOsobnosti: Jiří Krampol (639 článků) , Jiří Brady (77 článků)\nOsobnosti: Nikol Štíbrová (170 článků) , Jiří Krampol (639 článků) , Jiří Štěpnička (34 článků) , Sandra Parmová (157 článků)


7ZŠ Kolín - Bezpečnost silničního provozu ve IV. A\nBezpečnost silničního provozu ve IV. A\n01/04 Bezpečnost silničního provozu ve IV. A\nVe čtvrtek 30. března nás navštívila, jako tradičně, na naší škole Ing. Zikudová, která má na starosti dopravní výchovu dětí v našem městě. Přednáška byla zaměřena především na chodce a cyklisty, tudíž na nás, malé účastníky silničního provozu. První část se nesla v duchu povídání a sledování poutavých videí, která byla zajímavě zpracována právě pro náš věk.\nA pak to vypuklo. Čekal nás test. V druhé části besedy jsme tedy s hrůzou zjistili, že máme ještě co dohánět a hodně se učit, abychom mohli získat průkaz cyklisty. Test totiž nedopadl příliš lichotivě a výsledky byly jen průměrné. Nás to ale neodradilo a moc jsme si povídání užili. Nejvíce nás bavila poslední část přednášky, která byla věnována dětskému zádržnému systému a v závěru i crash videím. Z některých opravdu mrazilo a možná jsme si včas uvědomili, jak moc důležité je se před jízdou připoutat.\nI když nebyly výsledky testu na jedničku, odměnu jsme si ale vysloužili od paní Zikudové, která nás opravdu moc a moc chválila, jak jsme byli aktivní, hodní a pozorní a odměnila nás reflexními samolepkami. Paní učitelka třídní na nás byla patřičně hrdá. To bylo vidět. Hlavně jsme rádi, že jsme svým vzorným chováním dobře reprezentovali školu.\nUž se všichni moc těšíme na dopravní hřiště.\nKluci a holky ze IV. A


Výzkumníci – prg.ai\nPomáháme vstoupit do centra dění\nVýzkum související s umělou inteligencí sahá v Praze až do počátku šedesátých let a je úzce spojen s vzestupem počítačové lingvistiky na Univerzitě Karlově a automatizace na ČVUT. Vědecká komunita se tradičně soustředí na Matematicko-fyzikální fakultě Univerzity Karlovy, Elektrotechnické fakultě Českého vysokého učení technického v Praze a Ústavu informatiky a Ústavu teorie informace a automatizace Akademie věd České republiky.\nV uplynulých pětadvaceti letech bylo zázemí akademického výzkumu a vývoje umělé inteligence dále posíleno zřízením Centra strojového vnímání, Centra umělé inteligence, Českého institutu informatiky, robotiky a kybernetiky, Centra pro robotiku a autonomní systémy a Výzkumného centra informatiky, které je společnou iniciativou Fakulty elektrotechnické a Fakulty informačních technologií ČVUT.\nZejména oblasti strojového vnímání (např. Intelligent Machine Perception Project), počítačového zpracování přirozeného jazyka (např. CUBITT translation nebo Alquist), inteligentní robotiky (např. DARPA Sub-T Challenge) a autonomního rozhodování (např. AI4REASON Project) v posledních letech zabodovaly na mezinárodní scéně.\nKromě všudypřítomného zaměření na strojové učení se ovšem dostávají do popředí další oblasti výzkumu, jako je plánování, rozhodování a optimalizace, teorie her, bezpečnost, zpracování biomedicínských dat, asistivní technologie, všeobecná umělá inteligence, etika umělé inteligence nebo AI v žurnalistice.\nVšechny hlavní výzkumné skupiny spojují pevné vazby na národní a mezinárodní grantové agentury, lokální i globální průmyslové hráče, neziskové organizace a prestižní univerzity a výzkumné ústavy. Praha se stala hostitelem konferencí IROS 2021, GameSec 2021 nebo CyberSec & AI.\nSkutečnost, že česká metropole nabízí vedoucím vědcům excelentní prostředí pro špičkový výzkum, se odráží v návratu Josefa Šivice, Josefa Urbana a Tomáše Mikolova z jejich mezinárodních působišť. Dále ji potvrzuje nedávný příchod Stefana Edelkampa, Torstena Sattlera nebo Christopha Kirsche.\nŠíři a rozmanitost pražské AI scény můžete dále prozkoumat v naší databázi.\nChci rozvíjet svoji vědeckou kariéru v Praze\nJak se pracuje a žije v Praze?\n„Je skvělé být součástí AI institutu, kde lidé vědí, co dělají. Ve srovnání s jinými institucemi zde mám spoustu tvůrčí svobody, a to u všech projektů, na kterých v AIC pracuji. A co se lidí týče… Někdy to chvíli trvá, než si vás Češi pustí k tělu, ale potom jsou opravdu milí.“ – Niklas Heim, Německo (Katedra počítačů, FEL, ČVUT)\n„Mám rád atmosféru Prahy. Je to krásné a kosmopolitní město, kde to žije a kde se člověk nikdy nenudí. A navíc stačí, když v centru nasednete na tramvaj, a za dvacet minut můžete být v nedotčené přírodě.“ – Alex Kovalenko, Rusko (Laboratoř výzkumu programování, FIT, ČVUT)\n„Skupina Vision Recognition Group vědcům poskytuje vynikající administrativní i organizační podporu, a tak se zde mohu soustředit na aktivity, které mě baví a těší. Ještě před příjezdem do Prahy jsem se už cítil jako součást týmu.“ – Giorgos Tolias, Řecko (Centrum strojového vnímání, FEL, ČVUT)\n„Bohatství Prahy spočívá v lidech, jejich znalostních a moderní infrastruktuře města. Existují zde skvělé akademické instituce s vynikajícími výzkumnými pracovníky, ale je tu také řada společností, které podporují výzkum.“ – Maria Saumell, Španělsko (Combinatorial Group, Ústav informatiky, Akademie věd ČR a FIT, ČVUT)\nPomáháme vychovávat budoucí generace slibných studentů a výzkumných pracovníků, usnadňujeme spolupráci mezi akademickým a průmyslovým odvětvím, popularizujeme a propagujeme vědecké výsledky a kultivujeme pražský AI ekosystém.\nVe spolupráci s vedoucími výzkumných skupin napříč institucemi pořádáme pravidelné meetupy s jejich členy. Tím usnadňujeme výměnu informací, znalostí a kontaktů. Meetupy pořádáme vzhledem k současné situaci pouze online.\nUsnadňujeme život v Praze\nPraha je známá nejen jako město špičkových výzkumníků a kvalitního akademického prostředí, ale také jako moderní evropská metropole, která se dlouhodobě drží mezi deseti nejbezpečnějšími městy na zemi. Česká republika pak patří mezi top deset nejatraktivnějších zemí pro založení rodiny na základě indexů bezpečnosti, štěstí, nákladů na život, zdraví a přístupu ke vzdělání.\nAbychom vám co nejvíce ulehčili přesun do našeho hlavní města a první krůčky po Praze, připravili jsme ve spolupráci s pražskými mezinárodními výzkumníky příručku Practical Guide for a Happy Life in Prague. S podobným záměrem jsme iniciovali komunitu Prague’s International Researchers, která se kromě sdílení přínosných informací a zkušeností pro život v Česku zaměřuje také na navazování osobních vazeb i profesních multioborových synergií.\nChristoph Kirsch: Většina lidí nerozumí technologiím. To je děsivé\nInformatice propadl ještě dřív, než byla cool, a vydal se za ní po Evropě až do Silicon Valley. A loni nastoupil na Fakultu informačních technologií ČVUT v Praze. Seznamte se s profesorem Christophem Kirschem, který chce učit programování pořádně.\notevřené pozice v Praze\nvýzkumnou pozici ušitou na míru\núzkou spolupráci s průmyslem\nkomercializaci vlastního nápadu\npopularizaci AI nebo dobrovolnickou činnost


#152 Recenze: Škoda CITIGOe iV | Teslacek\nRecenze na první elektromobil od Škoda Auto. Je toto vhodné auto jako vaše druhé auto do rodiny speciálně pokud máte Teslu?\nvšem, říkám si teslacek dělám videa o Tesle iron mackovi a dalších věcech, co tenhle ten týpek nám bude tady říkat City Go Ok Bude to potřebovat trošku vysvětlit mi co jste se mnou už nějakou dobu tak Víte, že se snažím přenášet moje vlastní zkušenosti z praxe do tohohle kanálu. No a teď v tuhle tu chvíli Jak víte Tak jsem situaci, že očekáváme rodinu a samozřejmě náš mini rotáček smartík, kterého má moje žena, tak do budoucna nám úplně nebude asi dostačovat, takže zvažujeme nějakou odměnu. No a jako asi většina lidí, kteří si přišli k elektromobilitě. Tak už nechci nic jiného nebo minimálně to zvažuje, tak vlastně to je jeden z hlavních důvodů, proč se začínám zabývat zkoumáním menších elektromobilů dvě do rodiny. Samozřejmě ano jsem\nCože teslák jsem nakonec Tesly. Líbí se mi Tesla a logicky by jako druhé auto do rodiny mohla připadat Tesla model 3. Nicméně jsme v Evropě v České republice. Nejsme v USA, kde by tohle to asi byla pravda a úplně tady v naší české kotlině přeci jenom ta cena pro střední třídu je poměrně vysoko a takže i pro mě je to prostě Overkill. Ano moje žena by velmi ráda měla trojku a určitě bych jim udělal strašně. Bohužel teď nejsme teda rozhodně ve finanční situaci. Dole to dovolit, takže zvažuji nějaké jiné alternativy. To je asi ten primární důvod. Vlastně proč tohle to všechno dělám. No a tak jako většina věcí, které já jako se snažím na tomhle tom kanále dělat, tak si říkám Hergot, když tohle to řeším já tak to třeba nebudu já si jenom já, kdo to bude řešit\na možná to budou řešit i někteří z Vás a bude vás to zajímat. Jenomže ono totiž pořídit si jako druhý auto k Tesle hned Teslu. Není zase tak jednoduché, protože vy to máte tak moc dobře. Víte, že to je strašně návykový takovéto jenom. Přijdete k autu. Ono se otevře nemusíte nikde nic startovat. Zastavíte někde nemusíte nic vypínat jenom. Otevřete dveře, že jo. Vylezete z auta zavřete odejdete. Ono se samo zamkne. To jsou prostě věci. Na chvíli se hrozně lehko zvykne, ale když máte druhé auto do rodiny, který tohle nemá, tak se mám velmi se může stát, že odejdete od otevřeného auta nebo dokonce i nastartovaného otevřeného auta, jako se stalo, třeba mě takže tohle jsou věci, které já. V těch recenzích právě budu zhodnocovat. To znamená ten pohled někoho, kdo má za sebou prostě dva roky a 100000km Tesla Model S. Jakým\nzpůsobem se můžete žít s tím ekosystémem nějaký jiný automobilky dnešní trh elektromobilů. Ale zase na druhou stranu ty ty ty spodní segment, který by jako směřovaly do toho druhého auta do rodiny. Tak upřímně řečeno úplně nejsou finančně na tom jako ta cena dost případech se hodně blížit i Trojice, že tam potom zase té sládci mají takový to OK, takže je to skoro stejně drahý jako ta trojka, ale nebudu mít tu nejlepší bezpečnost, jako má trojka nebudu mít ten ekosystém jestli a tak dál, takže tyhle ty věci. Přesně jsou ty na které Já se chci koukat na Tak teď už se dostáváme k tomu, proč teda to jsi ty Go Mimochodem. Dostal jsem ho půjčený teda přímo Škody Auto na týden. Takže je to týdenní recenze, kde teda Upřímně řečeno toho materiálu mám tolik, že jsem se dohodl s mými patrony, že to rozdělím do nějakých více. Takže\ntohle to bude nějaký takový díl asi větší na úvod, kde si ukážeme z toho co nejvíc, ale pak půjdu ještě Do detailů jako například úplně separátní dilbo aplikaci úplně separátní byl třeba o nabíjení a tak dál, takže bude těch dílů víc a Nicméně ta moje recenze si troufnu říct, že bude trošku jiná než zatímco jste viděli Naty Citygo právě proto, že na to koukám jako někdo, kdo má ty zkušenosti s Teslou a zároveň to budu porovnávat vlastně z nejdůležitějším asi prvkem, který v tomhle tom segmentu je a to je cena dost bylo povídání, jdeme na tu recenze to teda pecka.\nsporťáček kicko je plně schopný i dálničního provozu jako Jasně, není to prostě nějaký nějaká limuzína dlouhá, že jsou zlobivé rozvorem a prostě výkonem a výkonným motorem. A zprávu, která by byla schopná Jak obalit po dálnici prostě šílenými rychlost má. Ne tady tohle to komfortní je to ti 120 s tím autem, což bych řekl, že je naprosto dostačující pro druhé auto do rodiny. Je to o tom, že vyrábí dálnici nebudete jezdit prostě žádný šlechtice prostě dostanete do Prahy ten kousek po dálnici na to je to úplně super a v pohodě těch 120 pořád jedete vlastně rychleji, než kdybyste jeli po okreskách v\nsemaforu a tak dál, že furt je to dobrý je to takže dálniční známka už je zdarma, což je a zase další výhoda Takže jako určitě za mě palec nahoru na dálnici naprosto dostačující pro ty účely nakrýt auto je dělaný jenom aby to bylo úplně jasné tak to auto samozřejmě jako po dálnici ale prostě nedává to už jakoby tolik smysl protože máte obrovskou spotřebu a jako upřímně ten koeficient potom odporu pravdu jako na kvadrát nahoru a jako Jo jede to prostě 130 ale ta spotřeba prostě stoupne Takže jako speciálně v zimě bude lepší je to prostě 120 115 budete mít výrazně nižší spotřebu než těch 130 Tak jenom aby bylo úplně jasný že říkám že to nejede jako víš to nejede\nprostě 130 tempomat je tady čistě tempomat to znamená není to adaptabilní tempomat není schopný jako udrží vzdálenosti zase na druhou stranu prostě to auto je vyloženě dělané do města. Takže tohle mám jako tolik nevadí Ok na dálnici jako mohlo by to mít ten ten adaptabilní tempomat, ale zase zvedl cenu. Takže prostě ho to jako Musíte si vybrat. Pokud chcete jako opravdu za elektromobil za super super cenu, musíte něco ožily. Je to prostě ekonomický fakt. Takže pro módy rekuperace, když dáme páku na drive, tak uvidíte, tak se nám tady objeví Déčko jako Drive v klasická převodovka a je to teda v tom režimu, že vlastně Pokud chci rekuperaci, tak pouze pokud zmáčknul brzdu, tak se mi začne nejdříve rekuperovat a pak teprve Nejdříve\nse začne rekuperovat a pak teprve se použije brzda. Pokud dám takhle doleva, tak se mi tady začne přepíná. jeden stupeň 2 3 rekuperace a když dám na druhou stranu doprava. Tak to zase snižuji. Až na to déčko a pokud dám úplně dozadu znova, tak je to dám na tohle to Béčko. Což vidíte, že automaticky se napíše stupeň operace čtyři ten ten maximální stupeň rekuperace. A pokud znova zmáčknu, tak se mi to přehodí na déčko a dokonce jde, že můžu mít třeba provozně na tu jedničku. A když potřebuji v děkově přibrzdit, tak si dám na Béčko a znova zmáčknu a přeloží se mi to na tu jedničku. Takže si\nto jako pamatuje vlastně tuto nastavení, jakoby to týden rekuperace v podstatě má čtyři čtyři úrovně rekuperace první tři se připínají tou pákou a ta čtvrtá s připínákem. Přepnutím dozadu se říká nastavení rekuperace. Upřímně řečeno pro tesáky. Je to něco mezi jedničkou a dvojkou asi co mám, tak odpozorováno. Jde totiž o to, že to auto je strašně lehký ten motor máte na mléko samozřejmě méně výkonný, ale proti té váze evidentně jako je schopný vygenerovat daleko větší rekuperace, než jste zvyklí z Tesly. A hlavně jak je to auto lehčí, tak ono nemá takovou kinetickou energii. Takže když si dáte to Béčko, což by jakoby směřoval k tomu, že by to mělo být něco podobného. Na tu operaci nejsilnější z elektromobilu. Tak to je prostě strašně silný, protože v podstatě\nvás zastaví skoro kdykoliv a jako opravdu hodně začne. Začne prostě brzdit a není to úplně to samé, co jsi zvyklý z testy, jak říkám mezi tou jedničkou a dvojkou. Je to zhruba to co na co jste zvyklí jste si dali to už je to opravdu skoro takovéto ventil driving jako řízení jedním pedálem kde ale opravdu jako musíte jako řídit řídit tím plynem a protože ta rekuperace tak strašně silná, že to auto je prostě schopný to zastavit i z nějakého kopce, ale zase obráceně je strašně zvláštní, že když jsem jel po nějakých obcích, kde jezdím, tak když jedu jako i na tu rekuperaci, tak skoro jako není znát, že by to nevypadalo, že to jakoby spoří energii. Naopak. Vlastně když jedete s tou tak jak vám to dobrý, jo. Takže je to strašně zvláštní vidět,\nže má v podstatě když jedete z nějakého jako mírnějšího kopce také i když máte to znamená bez rekuperace, tak se to v podstatě chová velmi podobně jako Tesla velká s rekuperací. Což je divný, protože jakoby Tam to nic nedává zpátky. Mělo by to vlastně jakoby jenom klouzat. Ale evidentně ten odpor vase toho jenom klouzání a takovej jako když Tesla jako má zapnutou rekuperaci. Asi to bude tím, že ten je to Esko má jako výrazně nižší koeficient odporu vzduchu a samozřejmě těší. Tak z toho kopce asi má ten valivý odpor jako poměrně vysoký nebo Teda obráceně jakoby to kinetickou energii toho té váhy toho vozidla je tak obrovský, že že to vlastně jako ten valivý odpor jako se koná a tím pádem jako že to Jakub nevím, ale to jenom prostě co jsou moje poznatky z toho týdne\nježdění já když jsem s tím jezdil. Tak se mi zdálo, že v některých případech, když jako hodně brzdím, že to dělá takové divné zvuky jako skřípání a něco se mi tam nezdálo, tak jsem se šel na ty brzdy podívat, tohle je ten důvod toho skřípání. Ty brzdy se prostě nepoužívej, klasický víčko, nejde tady máte právě krásnou ukázku toho co jsi strašná, spousta lidí, co nemá elektromobil neuvědomuje a to je to, že ty brzdy prostě skoro vůbec nepoužíváte tam prostě nepoužíváte ty brzdy, protože to dělá ta rekuperace, která je obrovský stejně, tady je teda odolná vůči té váze toho auta a vzdělaný do městského provozu, krásně se řídí přinese zaparkuje ve městě, je to úplně super, že tam stejně nemůžete jezdit žádné kudly. Naopak třeba na dynamika na rozjezd na semaforu je úplně skvělá.\nNa beton tak když dáte plný, tak to hrabe, ale ta dynamika je slušná Bavorák vedle nás neměl šanci. Je to malinkatý, takže se to dobře jak říkám parkuje prostě ideální autíčko do do města. Je to na to dělaný, já jsem to přeci patří a ještě ke všemu máte v některých městech jako je třeba Praha 2 parkování zdarma skoro všude takhle. To potom vypadá, když po Tesla Model. S zaparkujete v centru města. také tak jsem zvyklý na trošku větší auto. Tohle jsem úplně nádherně úplně nádherně vejde a jsme v centru v centru Prahy, jo, takže kdyby tady\nmožná, že bych to dal ještě blíž, tak se jeden smartík jsem ještě vyjde klasický klíček, které známe z dřívější doby, dneska už by se dalo říct otevíracím klíčkem a tím, že musíte otočit, abyste auto jakože nastartovalo a dokonce k tomu, abyste jeli tak musíte zmáčknout brzdu a ještě otočit, abyste auto při jízdě výkon dobíjíme, tak samozřejmě teď to nepůjde, ale teď by bylo auto připravený k jízdě na druhou stranu. Co je dokonalý pro někoho, kdo má Teslu, když chcete vystoupit. Tak vám to začne řvát. Pozor. Máte klíče v autě znamená, že nezapomenete ten klíček\nvyndat a nezapomenete si ho vzít sebou a když už ho máte v ruce, tak nezapomenete zamknout. To je pro teslák je strašně důležité palubka. Musím říct, že se mi strašně líbí. Je to moc hezký design takový trošku scifi a vypadá to jako 3D, ale je to hladký teda, ale moc hezky udělaný a na takovou třídu auta opravdu povedený design, opravdu. Moc hezký provedení. No, není to nic ideálního. Co se týká ovládání oken, naprostý standard plus fotky možnost ovládat okýnka zrcátka teda. Automatické nastavování světel nebo manuální se\ntaky šikovný tady možností nastavení výšky světel. Co se týká toho budíkové ho systému. Tak tady musím říct, že jsem z toho úplně nadšený. Protože podle mě to bude dokonalý přechod pro někoho z ropáka do elektroauta speciálně vlastně pro někoho, kdo s autem a úplně nezabývá, protože oni tady velmi jednoduše pochopí. Prostě tohle je jakoby plná nádrž. Tohle je prázdná nádrž, nemusíš se zabývat žádnými procenta má žádným dojezdem, protože stejně jako v ropáků tady naopak vlastně vidí spotřebovává mm nebo dobíjím z největších. Pochval bych dal za tenhle ten držák, který má dokonce v sobě i napájení na USB základ infotainmentu. Ty ty Go je vlastně mobil na to je to tady velmi dobře uzpůsobený, že si\ntady můžete tady tímhle tím tlačítkem rozšířiti spodní tímhle tím tlačítkem ty Horník. Takže dáte tam jakoukoli velikost mobilu a Jediné, co bych vytknul, že bych tomu mohli dodávat tydle ty kyblíky kratší, protože ty originál co máte od jakéhokoli telefonu, jak to většinou psát dlouhé a samozřejmě tady třeba bílý, takže by to chtělo k tomu mít třeba černý no a tím pádem by vlastně místo toho, aby jste tady měli nějaký složitý infotainment zbytečně masně, tak můžete mít infotainment v mobilu. Kde máte svojí navigaci a svoje věci. Prostě ten úplný záměr je, že tady byste si měli nainstalovat aplikaci Move and Fun. Kde je na to i propagace vlastně na webu, ale tahle ta aplikace prý měla teda bohužel nějaký nějaký problémy, tak byla stažená. Takže já jsem jít a pátral a snažil jsem se\nvyhledat a a nedohledal jsem v době tvorby tohodle videa. Kuželka nebyla dostupná, takže určitě zase se objeví a potom by to mělo být o tom, že byste část věcí, která normálně by měla být jako v autě součást infotainmentu, tak by jste řešili přes mobil mi přijde jako super nápad, tak tady bych měl jedinou jako Škodovka to měla vymyšlené, že byste měli jezdit na tu aplikaci Move and Fun nebo jak se to jmenuje, která teď není dostupná, tak jde o to, že by ve chvíli, kdy si nastartujete třeba v telefonu, který ten telefon máte spárovaný vlastně s tím infotainmentem jsem a ten telefon vlastně napojený na to auto, tak bohužel jako standard je aspoň teda iPhone, ale podle mě to dělá i Android a on vám prostě začne vysílat ty ty zprávy\nvlastně. Z té navigace vám začne vysílat přestup. To znamená že pokud jako byste chtěli. Rádio a zároveň vlastně navigaci a poslouchat instrukce navigace, tak to asi nejde. Museli byste si vypnout bluetooth a vypnout si odpojení od toho auta. Bohužel vlastně nejde zapojit jako nebo respektive. Tímto zapojíte ten USB kabel, tak vlastně to nefunguje. Aspoň s iPhonem to nefunguje tak že byste si přesto posílali ty data a respektive ten hlas, takže to jediné, co bych tomu. Jako že jinak se mi to hrozně líbí jako nápad jak ušetřit a jak vlastně vyřešit toho, že proč bych měl investovat nějaké peníze prostě do vývoje a prostě a vyvíjet a jsou velmi složitě dělat, aby tyto infotainmentu. Když všichni máme dneska moc chytrý mobil, kde se to dá řešit přes aplikaci, takže tohle mi přijde jako super nápad. Jenom to nevede tě ještě není úplně dotažený, ale\nprostě Jasně, to to přijde a jako určitě palec nahoru, že to je jako rozumný nápad od Škodovky. levně ale přitom prostě do budoucna rozšiřitelný a udržíte který je šikovný To určitě oceníte v zimě prostě foukání na sklo s vyhříváním uzavřený že jo venkovního cyklu jakoby uzavření hosti vzduchu z venku tady tohle to je klasika foukání vyhřívání sedaček který má dva stupně Vyhřívání sedaček, který má dva stupně pro oba dva, to se určitě hodí. Pak je tady ovládání. ovládání ventilace a nebo dát na auto, tady je ovládání\ndigitální klimatizace. Kde v aplikaci si zvolíte tudy fotí hodnotu a ta vám potom lítá jako ta jako ta hlavní nebo ta první, takže to by byla ta klimatizovaná část, tady je potom, ještě se vypíná si asistent udržování v jízdních pruzích bezpečný systém Lane assist je opravdu jako velký základ. Jo je to nečekejte od toho žádného autopilota, ale jako ochrana té vaší posádky té rodiny kraje pro vás nejdůležitější, když třeba dítě začne vzadu řvát a manželka se otočí, že jo a chce to nějak řešit. Prostě já mezitím v auto sjelo prostě do protisměru tak proti tomuhle je přesně ta ochranná si udržuje vás to automaticky bez toho, že byste cokoliv museli zmáčknout jakmile přetáhnete 60 km v hodině, tak ono to začne hlídat ty pruhy a samozřejmě Okay, teda je to takový. Trošku jako ping-pong prostě jako naráží, teď není to prostě Tesla\nautopilot. Ale zase na druhou stranu. Za ty prachy a bez toho aniž by se to muselo zapínat, tak je to jako dobrá opravdu funkcionalita a palec nahoru. úplně jako na tom kruhu posílala varovné blinkry a to je jakoby z té horní části asi všechno na tadá spodní část, tak tady se zapíná rádio. Kde to musíme těšit kvůli autorským právům tady docela všechově udělaný infotainment, kde vlastně vy tady tyhle ty tlačítka. Jak vidíte, tak jsou interaktivní podle toho co co vám tady ukáže na displeji. Je to naprosto jednoduchý. Ale prakticky kde by si můžete připojit i Telefon, už funguje to jako bluetooth a handsfree čko, můžete si něco\npouštět telefonu? Můžete něco vypouštět i tady Jacku, nemá to vstup pro SD kartu. Ani cédéčko ani takového to dneska už bych řekl, že už je pasé spouští cestě hudbu buďto z rádia nebo z telefonu to co je zajímavé, potom ještě tady taky je v menu si můžete nastavit rádio Media aplikace telefon a nastavení zvuku a tady aplikace tak ta se mi teda ne pod Zatím zprovoznit. Zítra budu kontaktovat Škodovku, aby mi s tím poradili, protože Mělo by se to být schopný zprovozní s tou jejich aplikací. Takže uvidíme, jak tady poradíme. Jinak rádio hraje teda super a tuhle tu třídu auta to hraje úplně luxusně do předního kufru. Tak\ntady je páčka. Tady tady je vlastně qvale očička, která se musí dát jsem to začne držet. No a teď velmi jednoduchý. Jsem v podstatě byste měli akorát lít stěrače kapalinu do stěračů a nic jiného by vás nemělo zajímat správně elektromobilu. tady teda Jsou nějaký chladící kapaliny dáme, to je jasné, brzdová kapalina. Se podíváme do manuálu. No, tady teda to samozřejmě. Tohle je vidět přerod ropáka na elektro.\nTo znamená vlastně tady, kde v ropák je klasický motor, tak tady máte elektro motorovou soustavu měnič o soustavu a tak dál, což samozřejmě zvedá tu zátěž nahoru. Místo toho, aby to bylo v kolech. Nicméně zase jako nám to snižuje výrobní náklady transformační náklady z toho ropáka do toho elektra zadní sedačky 183 cm a je to teda natěsno tu takže ne widened ně, kdyby někdo měl více k185, tak už by asi tady a Samos nevešel 190 stoprocentně ne. A další věc za řidičem dospělý člověk je velmi problematický se dají, takže to evidentně prostě pro děcka. Pro rodinu, kde dospělý sedí vepředu a Děti sedí vzadu. Pak je to naprosto v pohodě, vstupné nastavitelná výška\nzadního operáku hlavy, to se podle mě tyhle kategorie aut moc nevidí a to je naopak trošku horší je. že vlastně jediný jak můžete otevřít okno tak je takhle není tady stohovací okénko vzadu Ale na větračku to stačí aspoň nemusíte řešit děcka nebo pták který by Vám mohl vylízt z okýnka co se týká přihrádky tak tady to určitě není na pití vzadu je to čistě jenom málo Hluboká kapsička naopak šikovnej je tady držák na mobil i když teda iPhone a do toho nedostanu takže jakýkoli širší telefon se sem nevejde ale přijde mi to jako praktický je to samozřejmě jinak jako klasický krb Holder kde si můžete dodat takovýhle ko držák pro multimédia Tohle\nje docela šikovný na nějaké věci jako kapsičky tady žádný teda kapsy nejsou Nicméně sedačky sedačky jsou pohodlné a hlavně Tohle je velmi praktický pro rodiny s dětmi, že můžete s ní krásně. Připojit jednoduše sedačky a tak dál. Zadní úložný prostor, ten je teda opravdu velmi malinkej. Dá se rozšířit tím, že je složité takovou zadní jako poličku, kterou dáte úplně dolů, pak je to trošku větší je tam potom i takový taková jako přihrádka. Kam se třeba dají složit kabely a tak dál, ale tady k tomuhle zadnímu prostoru se víc dostaneme separátním video, kde se budu věnovat tomu, jestli se to dá použít v případě, že chcete vozit kočárek a nebo třeba i dětské sedačky\nje podobné věci. No takže tím by jsme ukončili celou recenzi a když bych to měl jako shrnout, tak uvědom si, že Škodovka dostala jako nebo ty vývojáři vlastně ve Škodovce dostali podle mě úplně jednoduchý cíl vyrobit co nejlevnější dostupný elektromobil. Jako druhé auto do rodiny a podle mě tohle tenhle ten cíl se jim velmi. Velmi vydařil, protože když si to všechno srovnáme. Tak ok design vychází z ropáka, který je pověřen. A je funkční a je cenově dostupný. Ok baterie a motor nejsou žádné prostě výstřelky nejnovějších technologií, nemá to topení a chlazení baterie. Ale zase na druhou stranu to\nnení auto určené na nějaké roadtripy, abyste s tím jeli prostě nějaký štreky 500 kilometrů plus a podobně. Ne tady to auto je dělaný na to, abyste s tím denně dojeli prostě do 200 km jo, kilometru tam 100 Km zpátky na to je to auto dělaný, to je prostě na městské a příměstské dopravy a upřímně řečeno 200 km denně. To je 99,9 procenta populace a to ještě to ještě jako přeháním, protože to Bude daleko víc větší procento populace průměrný jako nájezd. Jo to průměrný nájezd přes všechny auta je kolem 30 km, takže opravdu to vystačí strašný spoustě lidí. Aplikace dobře má nějaký prostor pro zlepšení, co si budeme říkat separáty videu teda, ale zase nám auto téhle té kategorie bohatě dostačuje. Co se týká rychlosti\nnabíjení a jako dopravy. To si uděláme taky separátní video, co se týká jako prostoru, tak zase není to prostě určený pro čtyři dospělé lidi, ale pro 2 dospělí a 2 děti úplně v pohodě, ale samozřejmě ne zase někam prostě na dovolenou. Já bych se tam by se nám skoro nic nevyšlo, takže znova říkám prostě druhé auto do rodiny. Je to opravdu ideální vozidlo a speciálně pro někoho, kdo má testu kvůli těm věcem, co jsem říkal, nezapomenete tam ten klíček nezapomenete zamknout. Takže celkově já jsem s tím teda osobně velmi spokojený a velmi mě to překvapilo to auto. Jasně jízdní vlastnosti, prostě je trošku se to houpe a není to není to zase to není ta cílovka, jo? Prostě taky to stojí, že jo třetinu, takže nemůžeme čekat prostě špičkové technologie, takže za nulové peníze, že jo, takže opravdu za mě super, co tomu říkáte vy. Jaké jsou\nvaše komentáře. Líbí se vám to, nelíbí se vám to. Koupili byste si to pořídili byste si to pište. Jsem moc zvědavý na vaše komentáře. No takže tím by jsme asi uzavřeli tu dnešní kapitolu. Určitě se těšte na další videa od Citygo. Pokud se vám video líbilo, dejte určitě like. Pokud se vám líbí můj kanál, dejte odebírat a pokud chcete, abyste nepropásli žádný díl, tak nezapomeňte zmáčknout takový ten zvoneček tam No a pro ty z vás Kdo jste se mnou delší dobu. A chtěli byste mě podpořit i finančně. Tak můžete tady podpořit měna pitronu a dostat se třeba i k nějakému jako zajímavější u materiálu. Tak jo, díky moc a ať vám to proudí. No, tak to je úlet od Citygo sednout tildo smartík u benzinového Sice s automatickou převodovkou. Tak to je fakt úlet, jako tohle\njsi fakt musíte každej vyzkoušet. Kdo jako jste nikdy neřídil II víčko, tak ten první pocit, když se vrátíte zpátky do ropáků, tak si říkáte to vůbec ne. Na plyn a teď to prostě nemusí jako hrozně rozjíždět a teď to strašně dělá hluk a smrdí to a prostě všechny tyhle ty věci se prostě musí zažít to jako to nejde to nejde prostě popsat u žádného videa. To si prostě musíte vyzkoušet a proto jako největší konverze přesvědčení lidí na na elektromobilitu je jenom osobní zkušenost. Prostě musí vyzkoušet. No, tak to je asi k tomu. No takže ať vám to proudí a nesmrdí.


Školáci se dočkají zpestření výuky. Zástupci města otevřeli nový areál dopravní výchovy\nBrno má nový areál dopravní výchovy v blízkosti řeky Svratky. Využívat jej budou především děti z mateřských a základních škol, pro které jsou připraveny speciální programy. Stavbu, která stála 94 milionů, financovala z více než dvou třetin Evropská unie. Provozovatelem hřiště je Městská policie Brno. Součástí projektu byla také výstavba dráhy pro in-line bruslaře a oprava zámečku u Riviéry.\nBrno – Na děti z mateřských a základních škol čeká nová pomůcka pro zpestření výuky. Blikající semafory, koleje, křižovatky, značky, cyklo, moto a autotrenažéry. To vše je k vidění v novém areálu dopravní výchovy na Riviéře blízko Pisáreckých tunelů, který zástupci města otevřeli v pátek 2. října.\n„Hlavním cílem projektu je naučit děti nevystavovat se zbytečnému nebezpečí. Je nezbytné, aby znaly základní dopravní značky a předpisy a byly ohleduplné k ostatním účastníkům provozu,“ řekl mluvčí brněnské městské policie Jakub Ghanem.\nPřijít si procvičit dopravní pravidla nemusí jen děti, kterým bude areál sloužit zejména v dopoledních hodinách. Odpoledne si dospělí mohou vyzkoušet například simulátor nárazu nebo vystupování z převráceného auta.\n„Jsem ráda, že takové hřiště existuje. Moje děti se aspoň naučí orientovat se na silnici. Potom bude pro ně bezpečnější se po ní pohybovat,“ uvedla matka školačky Jana Matulová.\nHřiště má jak otevřenou část, která se rozkládá na 900 metrech čtverečních, tak krytou o rozloze 2376 metrů čtverečních, která poslouží jako útočiště při špatném počasí. Celková plocha je tedy dostatečně velká, aby vyhověla potřebám všech dvou set sedmdesáti základních a mateřských škol v městě Brně a dalším desítkám z Brna-venkova. Obě části hřiště se navíc na jaře a v létě mohou propojit.\nZámeček se také dočkal\nSpolečně se stavbou dopravního hřiště dělníci opravili i zámeček, který budou policisté využívat pro přednášky. „V budově jsou dvě učebny pro teoretickou výuku a velký přednáškový sál přibližně pro sto lidí. Tyto prostory jsou vybaveny audiovizuální technikou a interaktivními tabulemi,“ uvedl brněnský policejní mluvčí. Na své si přijdou i senioři. Od ledna příštího roku policisté plánují speciální program pro starší občany, takzvanou Senior akademii, která je založena na principu Univerzity třetího věku.\nPro veřejnost bylo hřiště zpřístupněno v sobotu 3. října na dni otevřených dveří. Návštěvníci si mohli zajezdit na kole nebo koloběžce, osvojit si základy první pomoci nebo vidět ukázku z práce záchranných složek. Hasiči například ukázali, jak uhasit hořící olej, policisté zase výcvik psů. Další atrakcí byla zkouška chůze po opilecké stezce. Díky speciálním brýlím si zájemci vyzkoušeli, jak je těžké udržet balanc pod vlivem alkoholu.\nStavba hřiště začala v srpnu 2014. Město do budoucna zvažuje i další investice v blízkosti areálu lázní Riviéra. Časem by se tak mohlo přestěhovat kluziště, které je za Lužánkami nebo zastřešit beachvolejbalové kurty.\nZájemci si mohou vybrat z široké škály programů\nCelkem šest programů čeká na děti mateřských a základních škol v areálu dopravního hřiště. Střídat se budou teoretické hodiny s praktickou částí. Pro nejmenší je připraven program s názvem Koblížek. „Učíme děti prostřednictvím známého pohádkového příběhu. S použitím originálních říkadel je seznamujeme s pravidly pohybu na silnicích. Současně se na dopravním hřišti zúčastňují řešení různých situací,“ uvedla koordinátorka projektu Andrea Půčková Fimbingerová. Nyní je do programu přihlášeno dvacet šest brněnských mateřských škol.\nStarší děti se seznámí s bezpečným přecházením cest, dopravními značkami nebo zásadami jízdy na kole včetně nutnosti nošení helmy. Mohou se také otestovat při jízdách zručnosti. Žáci druhého stupně základní školy si zopakují a prohloubí základní znalosti zákonů. „Do budoucna plánujeme i programy pro dospělé,“ dodal Jakub Ghanem.\nKlíčová slova: Brno, dopravní hřiště, otevření, dopravní výchova