Küngova kniha „Gott existiert?“ 1 zaslouží pozornost nejen kvůli jejímu centrálnímu tématu, ale též i pro způsob, jakým je toto téma zpracováno. Autor nastiňuje široký historicko-teoretický problémový kontext otázky Boží existence, snaží se svým čtenářům zprostředkovat celou její složitost a v zájmu intelektuální čestnosti otevřeně vyjevuje všechny hlavní obtíže, s nimiž se filosof na tomto poli musí nutně konfrontovat. Kniha se vyznačuje nespornými didaktickými přednostmi - velmi bohatý materiál je v ní zpracován v přehledné podobě, která zajišťuje mnohdy nesourodým postřehům jednotné teoretické vyústění. Při studiu Küngových myšlenek se nezřídka narazí na problémově přehuštěné pasáže, v nichž každý řádek skrývá náměty pro mnohonásobnou reflexi. I to může patřit ke kladným momentům díla, neboť taková místa svědčí o dnes již bohužel vzácné schopnosti syntetického pohledu na věci bez použití bezobsažných narativních ředidel. Syntéza by však měla jít ruku v ruce s analýzou, což je naopak Küngova velmi slabá stránka. Kumulace problémů bez jejich patřičné analýzy nepřispívá k dobré kvalitě filosofického poznání, a pokud se takový postup promění v metodický přístup k filosofickým námětům, nejde o nic jiného než o jejich pouhou problematizaci. Budeme mít možnost vidět, že Küng volí právě zmíněnou metodu při pojednávání kardinální filosofické otázky Boží existence. Stejně jako v našich obou předcházejících recenzích rozdělím text do dvou hlavních částí. Začnu dokumentovaným výkladem pozice švýcarského myslitele, kterou následně kriticky zvážím.\nPROBLÉM EXISTENCE BOHA\nKüng ihned na počátku kapitoly věnované problému Boží existence dává najevo, že se jen tak nespokojí s prezentací nějakého jednoznačného stanoviska. Již prvním řádkem upozorňuje ty čtenáře, kteří touží uspokojit svoji touhu po jistotě Boží existence, že budou muset podstoupit heroický zápas sami se sebou a že nebudou moci levně spočinout u jakéhosi domněle spolehlivého důkazu existence Absolutna. Čteme: „Důkazy Boží existence dnes ztratily mnoho ze své přesvědčivosti, ačkoliv ztratily málo ze své fascinující podoby. Stále působí tichou a tajemnou přitažlivostí na myslící lidi. Existuje Bůh? To je přece nutné dokázat! Nevyvratitelně, racionálně, pro každého přesvědčivě. Možná. Ale důkazy existence Boha jsou již dnes jako důkazy mrtvé, ztroskotaly. I přes jejich neúspěch a překonanost však budí u nových generací úctu. A mnohé u már důkazů existence Boha přepadně bolestný vzdor: vždyť to přece musí být možné!“2. To, co si v případě klasických důkazů existence Boha vyžaduje úctu, je především jejich dlouhá tradice. Počíná se Platónem a pokračuje přes staletá údobí filosofického myšlení až k současnému novotomismu. Autor se velice schematicky zmiňuje o důkazech předložených Platónem, Aristotelem, Anselmem z Canterbury, Tomášem Akvinským aKantem3. Připomíná, že důkazu je třeba rozumět jako „myšlenkové následnosti (Gedankenfolge), v níž se prostřednictvím logického spojení známých vět vyvozuje něco neznámého“4. Vždy jde vlastně o přechod z nějaké bezprostředně dané zkušenosti (vnitřní či vnější) k tvrzení existence Boha na základě aplikace obecného metafysického principu. Hlavním problémem se tu zdá být možnost přechodu od empirie do neempirické oblasti, od podmíněného k Nepodmíněnému, od konečného k Nekonečnému.\nPo tomto představení klasických důkazů modernímu čtenáři udeří Küng na strunu, která zní velmi libě většině našich současníků. Ukazuje, jak je ve skutečnosti silná kritická bariera, která dělí moderní myšlení od bezproblémové asimilace tradičních argumentů ve prospěch existence Boha. Setkáváme se zde s jednou z oněch výše zmiňovaných syntetických, problematizujících pasáží, z nichž se na nás doslova valí kompromitující důvody. Pod jejich tlakem snad každému přejde chuť na vynaložení vážnějšího intelektuálního úsilí vedoucího k zhodnocení opravdové ceny tradičních demonstrací. Protože by každá parafráze nutně vedla k nedostatečnému osvětlení Küngovy pozice, dovolím si odcitovat celou dlouhou stať obsahující autorem vybrané moderní námitky: „I když mají být všechny tyto důkazy Boží existence (tj. důkaz tzv. kosmologický, teleologický a ontologický) logicky přesvědčivé, jak to, že žádný z nich není všeobecně přijímán? Nebo si spíše nevynucují souhlas rozumu tak, jak je tomu v případě důkazu Pythagorovy věty nebo v případě faktu obíhání Zěmě okolo Slunce? Samotní neoscholastičtí zastánci důkazů existence Boha už dnes nezastávají jejich schopnost přinutit intelekt k bezpodmínečnému souhlasu (intellektuelle Erzwinbarkeit): „intelektuální vynutitelnost má tedy značně relativní hodnotu; v oblasti filosofie nebo ve filosofické teologii se může dokonce zcela vytratit. Proto se teoretické poznání Boha nijak nedotýká toho, na čem náboženskému člověku eminentně záleží: „funkce“ svobodného oddání se (die „Funktion“ der freien Hingabe)“5. A.J. Schmucker hovoří ohledně “praktické účinnosti tradičních důkazů Boží existence„ přímo o “naprostém fiasku„. Proti přehnanostem přirozené teologie, která má za to, že zvládne čistě racionálně dokázat existenci Boha, či dokonce vlastnosti jeho esence, se mohutně staví četné námitky:\na) Může nějaký důkaz dokázat Boha? Lze se ve vlastních “životních problémech„ (Wittgenstein) pohybovat jako v technických a vědeckých otázkách? Lze v takových životních otázkách vůbec něčeho dosáhnout čistě racionálním zřetězením známých vět? Je možné vytvořit důkaz prostřednictvím logicky konkluzivních myšlenkových kroků tak, že na jejich konci stojí nejen pravděpodobný, ale bezpodmínečně jistý vhled do otázky existence Boha? Nestává se takový důkaz v lepším případě obdivuhodnou cerebrální konstrukcí určenou pro filosofické ateologické specialisty, která však pro obyčejného člověka zůstává abstraktní, neprohlédnutelná a nekontrolovatelná, bez přesvědčivosti a závaznosti? Není už dnes užití všeobecně platného principu kauzality (a o to více principu finality) zpochybněno jak v přírodovědě (jakožto fyzikálního kauzálního zákona), tak i ve filosofii? Nepředpokládají takové principy v kontextu důkazů Boha to, co vlastně chtějí dokázat? A jakým právem se vůbec vylučuje možnost nekonečné příčinné řady anebo náhody čisté faktičnosti? Není snad oblast empiricky dostupného světa v jeho celistvosti již Absolutnem? Nemůže vývoj, nedokonalost, konečnost patřit kAbsolutnu? A konečně, nelze ke každému důkazu Boha přiřadit stejnohodnotný protidůkaz?\nb) Může být dokázaný Bůh ještě Bohem ? Nemanipuluje se tím skutečnost Boha jako nějaký fyzikální nebo matematický předmět? Tak jako dalekou hvězdu, jejíž existence se může prokázat sneutrální objektivností, aniž by byla kdy spatřena? Lze tím, co H. Newman nazývá “smart syllogism„, dosáhnout Boha? Nedegraduje se Bůh takovým konkluzivním postupem na úroveň libovolného předmětu, který je lidskou bystrostí vy-vozen, od-kryt, od-halen? Tedy na “před-mět„ “stojící před„ subjektem, vnější vůči nám a logickým řetězcem k nám přitáhnutý z neempirické oblasti? Je takový zpředmětněný (tj. z-objektivizovaný) Bůh ještě vůbec Bohem?\nc) Může lidský rozum zabíhat tak daleko? Neprosadilo se od doby Kantovy “Kritiky čistého rozumu„ poznání oomezenosti dosahu našeho teoretického rozumu? Je vůbec rozumu možné překonat fenomény a dospět k nahlížení “věcí o sobě„? (.). Nejsou Kantovou metodickou kritikou vyraženy teoretickému rozumu “z ruky„ všechny argumenty pro existenci Boha? Není rozum v Kantem nenegované metafysické oblasti schopen pouhých regulativních a organizačních funkcí, spíše než odhalování samotné skutečnosti?“6.\nPodle Künga již tento výčet námitek definitivně kompromituje přijatelnost klasických důkazů. Přesto se ale od nich zcela neodvrací a tvrdí, že si z nich lze i v dnešní době vzít inspiraci pro méně dogmatické uvažování o Bohu. Sděluje nám: „Nutno přiznat: nakolik chtějí důkazy existence Boha dokazovat, neříkají nic. Ale: nakolik stáčejí pozornost na Boha, říkají mnoho. Jako fixní odpovědi jsou nedostatečné, jako otevřené otázky naopak neoddiskutovatelné. Bezpochyby: Charakter důkazu (der Beweischarakter) klasických důkazů Boží existence je dnes definitivněvyřízen (erledigt). Ne však jejich obsah: a právě o tento nedokazatelný obsah důkazů existence Boha vposledku běží!“7.\nNásledně Küng přistupuje khodnocení tradičních důkazů, přičemž za tradiční důkazy bere ty, které Kant terminologicky označil za kosmologický, teleologický a ontologický. Ohledně kosmologického argumentu, vněmž se na základě aplikace principu kauzality na změny v empiricky dostupném světě dospívá k odhalení první Příčiny, hovoří o nemožnosti apodiktické zakončitelnosti příčinného řetězce. Poslední (či první) příčina je nedostupná, nemůžeme o ní vědět, zda znamená plnost nebo prázdnotu 8. V druhém případě by se otevírala možnost nekonečného regresu a nihilismu. V čem však spočívá stimul, který je pro moderního člověka obsažen v tomto důkaze? Ačkoliv prý musí vzít vážně nihilistickou alternativu skutečnosti, zdá se rozumnější (vernünftiger) spolehnout se na existenci poslední, všezakládající Příčiny. Jinak by ani příčinné souvislosti mapované pozitivními vědami nebyly nijak ontologicky kryty. Küng se tudíž přiklání k pravděpodobné, protože rozumnější alternativě existence Boha-první Příčiny, tedy rozhoduje se pro Boha bez důkazu (Annahme der Existenz Gottes ohne Gottesbeweis) 9. Ani tzv. teleologický důkaz, tj. důkaz argumentující z účelnosti ve skutečnosti, nemá pro Künga žádnou apodiktickou hodnotu. Lze ho prý neutralizovat stejnohodnotnou alternativou teorie nesmyslnosti, bezúčelnosti a náhodnosti reality. Švýcarský teolog překonává pokušení propadnout univerzální absurdnosti skutečnosti apelem na větší rozumnost přijetí smysluplnosti světa, včetně lidského života. Dokazování se nekoná ani zde, Bůh se stává garantem smysluplnosti existence v úkonu svobodného rozhodnutí se člověka pro poslední smysl10. Apriorní ontologický argument na tom není o nic lépe, z myšlení nevede cesta „ven do reality“. Odkrývá se v něm však prý pravda o tom, že k přijetí existence Boha je bezpodmínečně nutné „a priori důvěry v myšlení“, tj. v rozumnost11. Küng chce svou koncepcí nabídnout řešení, které jde jak za limity bezdůvodného, nezodpovědného kladení existence Boha ze strany dialektické teologie, tak i za limity dnes již nepřijatelných klasických důkazů.\nH. Küngovi se na poměrně malé ploše podařilo nahromadit značné množství otázek, které mají za úkol podkopat důvěru moderního člověka v platnost či alespoň v užitečnost tradičního teoretického dokazování existence Boha. Nezpochybňuje dobrou logickou úroveň klasických důkazů, ale ohlašuje velmi rozšířené a dlouhodobým zdůrazňováním obecně kodifikované přesvědčení o selhávání takových myšlenkových pokusů. V malé přesvědčivosti známých důkazů Boží existence spatřuje významný symptom jejich nesprávnosti. Kdyby totiž tyto argumenty byly správné, byly by podle Künga stejně logicky stringentní jako například Pythagorova věta nebo pravda o obíhání Země okolo Slunce. Pak by si ale vynutily univerzální souhlas všech myslících bytostí. Protože však o všeobecné přijatelnosti teoretických důkazů existence Boha nemůže být ani řeč, plyne z toho podle švýcarského teologa jejich neoddiskutovatelná nepravdivost.\nKüngova úvaha se v očích našich současníků jeví hodně přijatelně. Vždyť kdo by negoval, že důkaz musí vyústit do apodiktického, tedy nutného a všemi přijatelného závěru? Tyto kvality ale tradičnímteodicejním důkazům scházejí. Na citovaných stranách se střídá jedna problematizující námitka za druhou, takže případná nejasnost, která se v čtenáři nad Küngem předkládanými námitkami může vynořit, je okamžitě ubita dalšími adalšími protidůvody. Nakonec nezbývá než rezignovat. Probírat se trpělivě celou houští zpochybňujících tvrzení ahodnotit jejich nosnost, na to má dnes sotva kdo čas. Jenže právě jen trpělivým rozborem jednotlivých Küngových výroků se lze dopracovat ke kritickému náhledu na jím předkládaná řešení.\nJak se to má tedy se zmíněnou intelektuální vynutitelností a s ní související obecnou přesvědčivostí teodicejních důkazů? Obávám se, že se Küng, který připouští jejich dobrou logickou úroveň, sám dopustil logické chyby klasicky zvané ignorantia elenchi . To znamená, že Küng vyvozuje jakýsi závěr o neplatnosti klasického dokazování existence Boha, aniž by si byl vědom komplexnosti problému. Jinak řečeno, nedostatečně hlubokou filosofickou reflexí si připravil stejně nedostatečné premisy, z nichž se nedá vůbec nic vydedukovat. Otázka tzv. přesvědčivosti a na ní následné obecné přijatelnosti nějaké teorie je totiž natolik složitým problémem, že se nedá odbýt jednoduchým poukazem na fakta či stávající stav. Nepřijímá-li většina lidí existenci Boha na základě důkazů, plyne z toho nepřesvědčivost, neplatnost apřekonanost všech dotyčných demonstrací? Určitě ne. To si můžeme uvědomit dokonce i na příkladech, které sám Küng v dobré víře uvádí. Kdyby se prý existence Boha dala dokázat stejně přesvědčivě jako Pythagorova věta, nebo oběh Země kolem Slunce, nemohla by se jim upírat objektivní platnost. Domnívám se, že Küngovy příklady nejen že nic nedokazují, ale naopak potvrzují to, co chce jejich autor vyvrátit. Ptejme se, proč je taková Pythagorova věta přesvědčivou, a tedy obecně přijatelnou pravdou, a proč prý naopak věta „Bůh je“ podobnou výsadu postrádá. Pokrokový teolog nám to nevysvětluje, neboť si zřejmě myslí, že je to všem jasné. Snad jsem hodně zabedněný, ale upřímně se přiznám, že mně to jasné vůbec není. Je pravda, že všichni lidé, kteří absolvovali základní školu, přijímají platnost Pythagorovy věty a že jsou o její pravdivosti přesvědčeni. Co se tím však dokazuje? Zhola nic! Neboť problém je, na Základě čeho jsou lidé takto přesvědčeni. Vsadím se, že naprostá většina „vyznavačů“ platnosti Pythagorovy věty zakládá své přesvědčení v pouhé víře v autoritu matematických specialistů. A ještě jednou se vsadím, že tento drtivý počet zastánců platnosti Pythagorovy věty nemá ani potuchy o tom, jak se vlasně tato věta dokazuje . Čili lidé nezabývající se matematikou přijímají Pythagorovu větu ne na základě důkazu, ale na základě prosté důvěry v závěry kompetentních osob. Podobně všichni přijímají pravdu o oběhu Země okolo Slunce, ale jen zlomek lidí ji je opravdu schopen dokázat. Obecná přijatelnost nějaké pravdy tedy zhola nic nedokazuje. Leda, že by měl Küng na mysli přesvědčivost vždy ve vztahu ke kompetentním osobám. Mohl by říci, že všichni matematikové, astronomové atd. se shodnou na určitých pravdách, kdežto filosofové nikoli. Ve vědách pozitivního typu při daných axiomech plynou tyto a tyto závěry a ne jiné, kdežto ve filosofii nepřichází do úvahy nějaké všeobecně přijatelné východisko, nějaké konsensuálně zaběhnuté axiomy. Předmět, principy a metoda dokazování nemá v exaktní vědě problematickou povahu, ve filosofii ano. Údělem filosofie je tudíž neodstranitelná nejistota oslabující jakýkoliv filosofický úkon. Tyto vývody, ač v mnohém zachycující faktický stav soudobého filosofického myšlení, nemají tu důkazní váhu, jakou jim Küng přisuzuje. Říci, že filosofie postrádá předmět, principy a metodu výzkumu, a že tedy nemůže aspirovat na jisté, apodiktické poznání, je dosti zapeklitá věc, protože toto samotné tvrzení spadá do kategorie tvrzení filosofických, což znamená, že se samo bortí pod tíhou zásadní nejistoty. Prohlásit filosofickou oblast za zónu vět beze smyslu znamená odebrat smysl i této tezi, která nemůže být než filosofická. Svými reflexemi o filosofickém poznání, jeho dosahu a jeho kvalitách se Küng pohybuje na poli filosofie, a měl by si tedy velmi dobře rozmyslet, jakými predikáty filosofii vybaví. Způsob, jakým hovoří, mu však bohužel (nebo spíše bohudík) dobré vyhlídky na přijatelnost jeho vývodů nedává. Na straně 589 naznačuje, že lidské poznání je v zásadě obětí naprosté zpochybnitelnosti. Nemusíme tento postřeh nijak komentovat. Z první recenze víme, kde tkví jeho poslední kořeny a zda ho máme brát vážně. Obrazně vyjádřeno se Küng chová jako ten, kdo si vychutnává doutník dobré značky a přitom poučuje druhé o nepřijatelnosti kouření. Když proto upozorňuje na to, že klasické důkazy existence Boha nejsou obecně přijímány, konstatuje pouhý fakt, který nic nedokazuje, neboť ho nelze důkazně valorizovat. Konsensus či nekonsensus specialistů se má ke kvalitě důkazů zcela vnějším způsobem. Je samozřejmě možné hovořit o „naprostém fiasku“, rozhodně však ne v souvislosti s tradičními důkazy existence Boha. Totální fiasko tu opravdu je, ale na straně moderních myslitelů, kteří nejsou schopni nahlédnout pravdivost diskutovaných argumentů, a pokud ano, pak na to nedokáží adekvátně prakticky zareagovat (například oním výše zmíněným „oddáním se“).\nKüng nechce společně s Wittgensteinem připustit racionální procedury do blízkosti tzv. „životních problémů“. Nějakým dokazováním, tj. nějakým zřetězováním pravdivých vět prý nijak životní problémy nevyřešíme. Nejsem si tím tak docela jistý. Copak teoretický problém existence Absolutna není životním problémem? Pokud si Wittgenstein, Küng a jiní myslí, že životní problémy lidí spočívají v tom, jak vydělat co nejvíce peněz, jak si obstarat co největší respekt, jak si najít co nejlepšího partnera pro život atd., pak smějí tvrdit, že tu s teoretickým dokazováním mnoho nepořídíme. Jenže proč vymezovat oblast „životních problémů“ tak úzce? Teoretický problém existence Boha patří přece k těm nejpalčivějším životním problémům. Jestli to pro Wittgensteina, Künga a jim podobné nebyl existenční problém, pak jim opravdu závidím. Chápu však, že otázka stojí poněkud jinak. Pro tyto autory byla existence Boha reálným, hlubokým, existenčním problémem. Pes je zakopaný v jejich pojetí vědy. Vědu totiž pojímají univocitně, po vzoru matematiky nebo přírodovědy. Filosofii, která má teoretické kapacity k řešení tohoto problému, jako vědu neuznávají. Tím, jak jsme viděli, negují své vlastní negativní stanovisko k filosofii. Odpovídám proto, že se v životních problémech teoreticky, ba vědecky (tj. filosoficky) pohybovat lze. Mnohé prozrazuje i Küngovo vymezení toho, co je důkaz. Prý vyvozením závěru prostřednictvím logického spojení známých vět. Velmi záleží, jaký význam definujícím termínům propůjčíme. Údajná odtažitost teoretického dokazování od konkrétních otázek života mne vede k přesvědčení, že Küng rozumí obratu „spojení známých vět“ na způsob empiristů. Jde o pouhé věty, o lingvistická fakta, která jsou nositeli konvencionálních významů akteré nepojí žádná nutná vazba ke skutečnému stavu věcí. Co mají společného jakési věty s reálným životem? Pokud vůbec něco, tak ne něco významného. Redukovat myšlení na jazyk nebo na pojmy odtržené od reality se vždy vymstí stejně dokonale, jako negace samotné filosofie. Analytické redukci schází jazykový fundament, což pro ni není příliš dobrou vizitkou, a separace pojmů od objektivní reality činí z takového úkonu separace neobjektivní myšlenkový konstrukt (protože je formulován prostřednictvím obecných, neobjektivních pojmů). Küng nadhazuje problémy, které se dají řešit, ale on je ponechává bez řešení, aby je mohl využít jako kompromitační materiál proti klasickým důkazům existence Boha. Při bližší analýze se jeho postup ukazuje vpravém světle - jde o obyčejnou ideologickou mystifikaci.\nŠvýcarský teolog dokonce zpochybňuje objektivní a univerzální platnost tzv. principu kauzality. To už je jen důsledek jeho antimetafysické mentality. Škoda, že zapomněl čtenářům úvést nějaký protidůvod, který by zpochybnil jeho vlastní zpochybňující tvrzení o platnosti principu kauzality. Třeba se mohl zmínit, že klasičtí filosofové považují negaci kauzality za rozpornou. Kdo např. popírá nutnost reálné příčiny nějakého vzniklého faktu, ruší nutnou podmínku jeho danosti, totiž tzv. antestav, v němž vzniklé ještě nebylo. Škrtnout příčinu vzniklého se rovná ztotožnit jeho antestav s totální nicotou. Ta však není. Zbývá tedy klást vzniklé bez antestavu, tedy bez vzniku, a to je rozpor 12. Když se Küng, ptá jakým právem se vylučuje možnost nekonečného kauzálního řetězce při dokazování existence Boha, bylo by chybou si myslet, že čeká na odpověď. Pro něj je takový regres možný.\nOpět škoda, že nedal slovo těm, kteří tuto možnost konzistentně popírají. Kauzalita se definuje vtermínech závislosti. Kauzální řetězec pak znamená závislost jedné příčiny na druhé. Jde-li onekonečný kauzální řetězec, máme co do činění s naprostou závislostí, tj. s permanentním odkazováním k jinému. Vznik nebo změna se zase vymezují jako uskutečňování možnosti. Možnost je v tomto případě reálný ontologický rozměr, který spočívá ve vztahu závislosti na svém uskutečnění. Kdyby se nejednalo o čirou závislost ke svému uskutečnění, nešlo by už o pouhou možnost, protože by měla ze sebe něco aktuálního. To by bylo rozporné. Nekonečný kauzální řetězec implikuje totální závislost, amá tudíž povahu pouhé možnosti. Ovšem změna, kterou prostřednictvím kauzality vysvětlujeme, nemá povahu pouhé možnosti, je něčím aktuálně daným, přičemž její aktualita (uskutečnění) stále roste (díky jejímu uskutečňování). Proto se za žádnou změnou nemůže skrývat nekonečný kauzální řetězec. Na Künga by asi tyto důvody byly příliš složité. Doufejme, že nejsou příliš složité pro solidnější filosofy, než byl on sám. Stejně tak nelze připustit možnost totální absence účelnosti ve skutečnosti. Zcela neúčelná realita se rovná absurditě. Jsmeli však součástí takové skutečnosti, pak i naše myšlení podléhá absurditě. Jak bychom tedy mohli argumentovat ve prospěch absurdního modelu světa? Absurdním myšlením by to určitě nešlo. Proto naše myšlení není absurdní, a tím pádem není absurdní ani skutečnost světa, protože právě tato skutečnost určuje naše neabsurdní myšlení. Nesmyslná realita by nemohla ukládat smysl a řád našemu myšlení.\nJak se dívat na Küngem uvedený zpochybňující důvod formulovaný dvojotázkou: „Není snad oblast empiricky dostupného světa v jeho celistvosti již Absolutnem? Nemůže vývoj, nedokonalost, konečnost patřit k Absolutnu?“. Pokud by Küng kladl tato tvrzení jako východisko dalšího zkoumání, šlo by o dobrý vstup do vědy zvané metafysika. Již od svých historických počátků hledala metafysika odpověď na problém, zda sféra vnímatelného reprezentuje vše jsoucí,anebo nikoli. Při bližším sledování vývoje daném utvářením prvních ontologických teorií o skutečnosti se jasně ukazuje, že jak a proč se oblast smyslově vnímatelného nedá ztotožnit s totalitou jsoucího, se vším tím, co skutečně existuje. Odhalení ontologicky původnější a smyslově nevnímatelné reality „za“ tímto světem je nevyhnutelnou nutností. Náš svět anáš vesmír tedy nesplňují kriteria absolutního bytí. Obsahují totiž relativní aspekty: změnu a mnohost, a ty jakožto relativní mají ex definitione vztah k jinému od sebe. Změnou povstává něco zcela nového, co zde ještě v celých vesmírných dějinách nikdy nebylo a po svém zániku již nikdy nebude - každé určení, každá věc, každý fakt má svou neopakovatelnou identitu. Toto absolutní novum není odvoditelné z již daného, neboť kdyby tomu tak bylo, nešlo by o absolutní novum. Kdo by negoval aspekt absolutní novosti povstalého, by v posledním důsledku negoval vznik. Fakt eficientní příčinnosti v sobě nese něco závratného. Z něčeho, co již je, vzniká něco nového, co ne vždy bylo. Jak je to možné? Copak zpreexistující příčiny, která má svou nezaměnitelnou identitu, odvodíte něco jiného, co má zase pouze svou nezaměnitelnou identitu? V případě vzniku živých bytostí je to velmi markantní. Jak vzniká řekněme štěně? Spojením biologického materiálu psa a feny. Ale tento biologický materiál tvoří součást širší identity svých původců a nově vzniklý tvor není vůbec součástí identity svých rodičů. Narozený živočich není jen jakousi modifikací, transformací, evolučním produktem biologického materiálu - jinak by byl toliko jeho akcidentem. Biologický materiál se stává součástí identity nového tvora, a tuto identitu už z biologického materiálu neodvodíme. Materiál zůstává jenom materiálem. To, co rozhoduje, je jeho forma a původ této formy. Ve hře proto musí být neempirická příčina sloužící jako základ a původ identit všech existujících věcí. Podobně se to má s faktem mnohosti - bez vztahu k objektivně transcendentní jednotě mající charakter eficientní příčiny ji nelze vysvětlit. Kdyby tedy byl náš svět Absolutnem, relativní aspekty by byly součástí Absolutna, staly by se samy absolutní, což, jak snad každý nahlíží, je zřejmý rozpor. Nedokonalost zase implikuje scházení nějakého aktu, který ale objektivně „někde musí být“, neboť jinak by „nescházel“. Absolutnu ale nic scházet nemůže, protože pak by „mimo něj“ bylo něco, co nemá, a tudíž by bylo k této nevlastněné oblasti reálně vztažené (obě by byly něčím skutečným, a to již znamená vzájemnou vztaženost). Obdobné platí i pro konečnost - omezuje jen to, co je reálně mimo identitu omezovaného. V případě Absolutna by se opět vynořily stejné absurdizující, relativizující důsledky. Küngovy otázky tudíž ohlašují nemožnost, a ne nějakou zpochybňující alternativu vůči klasickým důkazům existence Boha. Navzdory insinuaci švýcarského teologa je třeba trvat na zásadní nemožnosti přiřadit stejnohodnotný protidůkaz ke korektně sestavené teodicejní demonstraci.\nKüng se nevyhýbá ani poněkud otřepaným námitkám, jako např. té, podle níž dokazovat Boha vede k jeho zpředmětňování, a tím i k nenápadné, leč bohužel reálné manipulaci s Ním. Dokázaný Bůh prý už není Bohem. Objevit Boha pouhou myšlenkovou operací údajně nejde. Skoro aby se člověk styděl, že „přistihl“ Boha při jeho skrytém existování, že bez patřičného respektu vpadl do jeho osobního života. Küng navrhuje ústup z takové nesympatické pozice, v níž se člověk ocitá díky své nekritické zaostalosti. Jen znalost ontologie by dokázala rozptýlit Küngovy obavy z právě zmíněných nežádoucích důsledků. Tím, že disponuje nediferencovaným pojmem vědy, v níž na jedné straně stojí poznávající subjekt a na straně druhé zkoumaný předmět, nepřipouští legitimitu takového poměru mezi člověkem aBohem. Je pravda, že chápat vztah mezi konečným poznávajícím subjektem a Bohem na způsob Küngem nastíněným by bylo vskutku nepřípustné. Ale ontologie (metafysika) reflektující skutečnost jako celek se v takové situaci nenachází. Když myslíme v objektivním pojmu „jsoucno“ (ens) vše, co nějakým způsobem je (id quod est quocumque modo), nesmíme zapomenout na nás samotné, tedy na ty, kteří právě myslíme na celek skutečnosti. Čili jinak řečeno, k „předmětu“ metafysiky patří i zkoumající subjekt, protože i on je něčím určitým. Z toho plyne, že metafysik nikdy nemůže předvolat veškerou skutečnost před svůj rozum a nazírat ji jako od sebe rozdílnou. Pak by totiž ze skutečnosti vyloučil sebe sama, zapomněl na sebe, tedy upadl by v sebezapomnění, což se noetikům i metafysikům občas stává a platívá se za to daní sebevyvrácení. Bůh jistě není předmětem lidského rozumu v tak banálním smyslu, jak se to snaží Küng barvitě vylíčit. Neboť Bůh je nutnou a dostatečnou podmínkou-příčinou všeho jsoucího, tedy i poznávajícího subjektu. Když se nám zdá, že jsme Ho konečně dostali do hranic našeho myšlenkového obzoru, musíme se rychle rozpomenout na to, že Ho máme i za našimi zády. Smíme Ho ale intencionálně zaměřit kdykoli a v čemkoliv. Právě proto, že Bůh je všude, nezpředmětnitelný ve smyslu věd majících výsekové oblasti výzkumu, lze Ho také nalézt a kontemlovat úplně všude, vpředu i vzadu, nahoře i dole, v atomu i v květině, ve snu i ve skutečnosti atd. Všude, v každé věci, události i myšlence nalézáme toho samého Boha. Analyzuji-li ontologicky tuto zpředmětněnou změnu (např. vznikající písmena na mém papíře), dojdu k potvrzení identického Boha jako ten, kdo analyzuje úplně jinou změnu, nebo ten, kdo se zaměří na poslední podmínky existence myslícího subjektu. Küng čaruje se slovy, ale možnost objektivně, zpředmětněně myslet Boha bez jím ohlášených negativních důsledků ze světa nesprovodil.\nKüng završuje svou křižáckou výpravu proti možnosti dokazovat existenci Boha triumfální zbraní, která má za úkol definitivně omráčit udiveného čtenáře a nezvratitelně ho přesvědčit o překonanosti klasické metafysiky: Kant dokázal, že dokazovat teoreticky existenci Boha nelze. Od sepsání „Kritiky čistého rozumu“ se začalo prosazovat přesvědčení o iluzornosti teoretických průniků do metafysického světa ze strany člověka. Proč Küng hovoří o prosazujícím se přesvědčení? Aby ukázal, že ten, kdo takové přesvědčení neakceptuje, se ocitá na okraji převládajících trendů, nedrží krok s dobou. O konzistenci Kantových „důkazů“, o rozpornosti jeho transcendentální doktríny apriorních forem ani slovo. Zní docela směšně, když po uvedení výše naznačených důvodů blahosklonně přiznává pozitivní momenty klasickým důkazům. Upozorňují prý moderního člověka na problém existence Boha, kterého, jak bylo ukázáno, nelze dokázat, ale pro nějž se lze zodpovědně, protože rozumně, rozhodnout. Tak krkolomný proces rozhodování, jaký navrhuje Küng, musí nutně podstoupit všichni, kdo se nechali zviklat jeho protidůvody vrženými na klasické důkazy. Budou-li však tito lidé důslednější než jejich švýcarský učitel, nepřistoupí ani na jím tvrzenou „větší rozumnost“ alternativy Boží existence. Je-li nihilistická možnost stejnohodnotnou tezí k antitezi smysluplné skutečnosti, pak lze sotva apelovat na „větší rozumnost“ jedné z nabídek. Volba nihilismu se v takovém pojetí stává „stejně rozumnou“ jako volba teismu, tj. obě volby jsou stejně nerozumné , neboť nemohou být nijak zdůvodněny. Pokus o zdůvodnění větší rozumnosti teistické volby je neustále podmiňován možností absurdity - je-li totální nesmyslnost světa možná, pak je i možná totální absurdita Küngových zdůvodňujících reflexí, kterými lobuje pro teistickou variantu. Nerozumnost, absurdita nestojí jenom na straně jedné z tezí, kam by ji chtěl Küng vytěsnit. Zasahuje i antitezi smysluplnosti světa, protože v případě naší existence v absurdní realitě se nedá vůbec formulovat protialternativa smysluplného světa ani jakožto pouze možná.\nCelý Küngův pokus o likvidaci objektivity klasických důkazů existence Boha frapantně ztroskotává. Pouští se do práce s velmi chabým nástrojem, tj. v samotném základě zpochybněným rozumem, od něhož si slibuje nějaká nová, klasické přístupy nahrazující řešení. Uniká mu, že nekriticky uchopený nástroj mu nijak nedovoluje očekávat jakýkoliv jednoznačně vymezitelný výsledek. Celá jeho procedura, byť konstruovaná „kriticky“ při vědomí zpochybnitelnosti rozumu, je sama zpochybnitelná. Jediným pozitivem, který musíme Küngovi přiznat, je fakt, že proti svému úmyslu potvrdil vysokou vědeckou hodnotu tradičních důkazů existence Boha.\nH. KUNG, Gott existiert , R. Piper Verlag, Munchen 1978.\nIbid ., str. 583.\nIbid ., str. 584-565.\nIbid . str. 584.\nCitace o intelektualni vynutitelnosti je Kungem vzata z dila Sein zu Gott. Die philosophische Gottesfrage , Munchen-Salzburg 1974, str. 26 od H. Ogiermanna.\nIbid ., str. 585-587.\nIbid ., str. 588.\nIbid ., str. 589.\nSrov. např. J.FUCHS, Bůh filosofů , Krystal, Praha 1997, str. 81-85.


Koupit Molten Armor Key | Ceny od ✔Kč.246.32 - keysforsteam.cz\nKoupit key Molten Armor. Molten Armor Steam PC klíč porovnání cen\nkeysforsteam.cz > Steam Key > Molten Armor\nAbot Molten Armor\nPorovnejte ceny a nakupte Molten Armor key levně! Po zakoupení vám game key umožní stáhnout, nainstalovat a hrát Molten Armor přímo na Steam PC.\nAktuální nejnižší cena za klíč Molten Armor V Čechách je Kč 246.32\nNajděte všechny dostupné obchody s key Steam pro Molten Armor a kupte si Molten Armor. Porovnejte je zde a najděte nejlepší ceny, které vám ušetří čas i peníze!\nAktivujte key Molten Armor ve svém Steam Client a přidejte jej do své knihovny, čímž jej zpřístupníte ke stažení.\nVšechny dostupné obchody s key Molten Armor jsou testovány a ověřovány našimi zaměstnanci, abychom zajistili, že dostanete hru, za kterou jste zaplatili.\nUžijte si nejlepší nabídky pro Molten Armor s Keysforsteam.cz\nKupte si PC key Molten Armor za nejlevnější cenu!\nKupte si levně digitální kód ke stažení, aktivujte licenční klíč Molten Armor.\nMolten Armor Steam klíč pro EU: Česko\nDigitální kód služby Steam někdy vyžaduje evropskou IP adresu, aby mohl být aktivován ve službě Steam. Přečtěte si popis obchodu, zda je vyžadován pouze pro aktivaci, nebo zda je pro hraní Molten Armor CD Key potřeba také evropská IP-adresa. Pokud nevíte, jak to udělat, většina obchodů nabízí nápovědu nebo návod.\nJak aktivovat Molten Armor Steam Key\nAktivujte kód digitálního CD klíč služby Steam v klientovi služby Steam. Přihlaste se, podívejte se do levého dolního rohu a klikněte na „Add a Game…“ a poté na „Activate a product on Steam“. Vložte kód pro Molten Armor CD Key a mějte jej v knihovně služby Steam připravený ke stažení! K aktivaci klíče Molten Armor si můžete nainstalovat službu Steam, pokud kliknete zde.\nSteam Key jsou určeny jako užitečný nástroj pro vývojáře her k prodeji jejich her v jiných internetových obchodech a maloobchodech. Steam Key mohou zákazníci aktivovat ve službě Steam a získat tak licenci na Molten Armor.\nMůže platnost Molten Armor Steam klíč vypršet?\nPlatnost key Molten Armor pro klienta Steam nekončí a po aktivaci lze Molten Armor stahovat a hrát navždy. To platí i pro všechny ostatní klienty.\nUjistěte se, že klíč Molten Armor je určen pro klienta služby Steam\nHry, které jsou hratelné ve službě Steam, jsou často k dispozici také v této službě: Rockstar Games, Epic Games Store, Origin (EA), Humble Bundle, Windows 10, Gog.com, Xbox Play Anywhere, Battle.net, UPlay a Amazon. Ujistěte se, že jste zkontrolovali všechny nabídky a že kupujete key Molten Armor pro správného klienta.\nEMEA je zkratka pro Evropu a Střední východ nebo Afriku a několik dalších zemí. Přečtěte si popis obchodu, abyste zjistili, ve kterých zemích je povoleno aktivovat Molten Armor CD klíč služby Steam, nebo můžete použít VPN (virtuální privátní síť).\nMolten Armor Steam dárek\nNa svůj účet služby Steam obdržíte dárek. Tento dárek služby Steam musíte přijmout, aby se hra Molten Armor mohla přidat do vaší knihovny služby Steam a byla připravena ke stažení. Přečtěte si popis obchodu, zda existují nějaká regionální omezení.\nSteam dárek Molten Armor není Molten Armor Steam CD key.\nJaké jsou vaše zkušenosti s Molten Armor? Podělte se o své zkušenosti a pomozte ostatním hráčům při výběru.


Dip Concept STARBAITS RS1 | Rybaříš - Vše potřebné pro rybáře\nDip Concept STARBAITS RS1\nČistě přírodní složení s vysokou atraktivitou pro velké kapry předurčuje toto boilies na vody s velkým rybářským tlakem a na vody s bohatým množstvím přirozené potravy. Již při samotném testování se ukázalo jaký je to trumf na velké kapří exempláře, které toto boilies doslova vyhledávali.\nPříchuť: GLMarine, IF1, Duo LF, Spicy Salamon, RS1, Signal, SK30, Hot Demon\nDip RS1 výrazně zvyšuje chuťovou a pachovou stopu nástrahy (boilies, partikl, pelety, method mix). Je vyrobený z tekutých extraktů bohatých na aminokyseliny vytvářející potravinový signál pro ryby v kombinaci s precizně vybranými extrakty koření. Použité jsou suroviny s různým způsobem a časem uvolňování se do vody, takže zvýšená atraktivita je dlouhodobá.\nNerozpouští PVA materiály.


Běh na dlouhou trať (!): 42. den: Sportuji!\nVystavil Michaela*** v 3:27\nTesh 15. května 2013 5:22\nTak teda!!! Já mám taky rifle, které teď nosím a říkám si, že je donosím a až budu tam, kde chci, tak si nějaké koupím. Mě visí rifle na zadku a bez pásku bych je měla u kotníků!!! :D Takže dnes jsem si vzala riflové třičtvrťáky a ty mi plandají na stehnech :D NO, hned je to lehčí. Mám milion sto padesát riflí :D A všechny malé!!! Teď už možná ne, ale rozhodně budu mít co na sebe, než to všechno sundám dolů. Jinak chození z práce a do práce si myslím (i když jen 1 km) tak to není žádný zásadní pohyb, ale je to určitě lepší než autem nebo čím jezdíš...=) (jestli autem, tak ještě ušetříš!)\nJinak bych se ještě chtěla zeptat, co to máš na té poslední fotce ?? :) Myslím, že tam čouhá okurek, ale nejsem si jistá :D :))) A vypadá to moc dobře!\nMichaela*** 15. května 2013 5:36\nJe to pro mě teď obrovská motivace - dohubnout do těch kalhot! Jsem zvědavá, jak dlouho mi to bude trvat, mám za sebou vlastně 1 a půl měsíce, kdyby to takhle šlo dále, tak bych na začátku července mohla mít 71 KG a možná na konci října mých vysněných 60 KG, ale to je všechno ještě daleko ... Mně ta stehna prostě hubnou nejméně, doufám, že se to už někam pohne. Mně plandají kalhoty pod zadkem, ale na stehnech se pořád drží! :-D Jezdím MHDčkem, navazují mi tak autobusy ... Nevím, ještě bych si tu trasu mohla prodloužit na 1,8 km tam a to samé (3,6 km celkem), ale bude mě to hodně, hodně zdržovat. Víš, co? Nahlodala si mě, takže dnes půjdu pěšky celou možnou trasu - 1,8 km a změřím si, jak dlouho mi to trvalo, navíc ponesu tašku plnou knih, jdu do Knihovny. Ha a teď se na tu těším, jsem zvědavá. Děkuji Ti! Prosím Tebe :-D, ta poslední fotky - to jsou celozrnné tousty s arašídovým máslem a banánem, ale ono to tam není vůbec vidět! :-D Asi začnu dávat popisky!\nEllie^ 15. května 2013 6:18\nna kalhotech změna vždycky nejvíc potěší!:) k úbytku ti moc gratuluju, jen tak dál! myslím si, že ti ripped in 30 přijde jednodušší, protože jsi na 30DS už nějakou tu kondičku získala:) jestli si chceš fakt dát do těla, můžu ti doporučit phase 3, z body revolution:D a můj názor na tvé chození pěšky? myslím, že to určitě není na škodu, já bych hodila hrozně ráda každé ráno do školy, ale mám to jen 15km, takže bych musela vstávat snad dřív, než bych šla spát:D fotky jsou moc hezké..:)\nRozinka 15. května 2013 6:49\nMiluju tu pozitivní energii v tvých příspěvcích, moc mě baví! :) výsledky na těle jsou úžasné, jídlo a nákup máš krásný...jinak s riflemi mám problém, jsou mi jen dvoje a ve skříni jich mám nejmíň 10 a všech 10 mi plandá, potřebovala bych se jich zbavit :D a ta Stephanie teda vypadá hodně dobře, motivace je potřeba, je super, že tě tolik zaujala :))\nMichaela*** 16. května 2013 7:07\nDěkuji Ti! Už si právě říkám, že by to chtělo něco negativního :-D, ale já si, zatím, doopravdy vedu tak, jak tady píši ...! Stalo se to mojí součástí, součástí mého života a je to něco, co mi prostě tu radost doopravdy působí...\nTak pořád lepší mít ve skříni desatero kalhot, který Ti padají, než já ty troje, které mi jsou malé! :-D ;-)\nHlavně, co v té soutěži předvádí, je dokonalá!\nSheldonovka Denisa 15. května 2013 7:56\nGratuluji ti! Jsi šikulka :o)\nMichaela*** 16. května 2013 7:05\nkivi 15. května 2013 10:09\nahoj Míšo, moc gratuluji k úspěchům a hlavně k tomu, jak jsi disciplinovaná a tvrdě si jdeš za svým cílem. Obdivuji Tě, žes vyřadila úplně jakékoliv sladkosti. Já jsem v minulosti už mockrát měla tendence sladké chutě úplně vynechat, ale vždy to končilo tak, že jsem se pak musela totálně napráskat a ne jeden den, ale třeba celý týden a veškerá dřina přišla na zmar. Takže teď se snažím sladké jíst tak, abych ho měla pod kontrolou. :-)\nJinak teda to množství jídla, co píšeš na dnešek by pro mě bylo šílené, já prostě potřebuji mnohem víc. Měla bych hladové křeče a asi bych se brzo rozklepala a padla. Ne vážně. :-)\nA jinak jak jsi psala v nějakém předešlém článku ohledně ripped in 30. Já to taky cvičím. Druhý týden už je náročnější jak ten první (podle mě teda). A já dělám každých 5-6 dní pauzu, jak to Jillian doporučuje. Příjde mi to takové lepší, že se to tělo tak nějak víc zbrchá a načerpá novou sílu. Ale to si musíš vyzkoušet, co Tobě bude víc sedět.\nPřeji další úspěchy! P.S. A bude nějaké foto před a po??? :-)\nMichaela*** 16. května 2013 7:13\nKivi, moc Ti děkuji, však - bez Vás bych to, rozhodně, nezvládala tak hladce... Cítím určitou zodpovědnost i vůči Vám, čtenářkám a prostě bych Vás nerada zklamala, stejně tak jako bych nerada zklamala sebe samu! U mě to musí být všechno, nebo nic. Když bych si dala nějakou i tu nejmenší úlevu, tak by se to se mnou pak prostě vezlo ... Musela jsem být rozhodnutá na 100%! Každý má ale tu "rovnováhu" trochu jinou, proto si myslím, že i Ty na to jdeš dobře, prostě víš, o co si tělo říká a za jakých podmínek to všechno zvládne! Podívala jsem se včera na kousky z Levelu 2 a máš pravdu, tam už to vypadá doopravdy náročněji! Těším se na to, protože tam se to tělo bude měnit! Fotky před jsem si udělala, když jsem začala, zatím je sem nebudu dávat, dokud nedosáhnu výsledku, se kterým budu doopravdy spokojená, ale je to v plánu! ;-)\nAndrejka-N 15. května 2013 10:21\nTa slečna je moc sympatická :-) Taky ti chci strašně pogralutovat k takovému úspěchu !:-) Paráda:-)\nDěkuji Ti! Hlavně ta její kondice - to je něco neuvěřitelného! Nechci moc googlit, abych nezjistila, jak soutěž dopadne, ale strašně by mě zajímalo, co dělá v normálním životě, jako zaměstnání ...\nPetra 15. května 2013 12:05\nJídlo vypadá božsky. A ano, choď do práce pěšky, každý pohyb se počítá a dohromady to máš už 2km :)\nMichaela*** 16. května 2013 7:04\nDěkuji! Chodím pěšky, moc mě to baví! Včera jsem si obnovila svůj ipod a krásně si u toho poslouchám hudbu! Je to strašně příjemný, než např. cesta zapařeným autobusem! :-D\nPastelka 15. května 2013 13:16\nTak to je super, že Ti padají kalhoty :) Já když jsem začala někdy v září s mým jídelníčkem a pravidelnými tréninky - tak jsem pak taky zjistila, že jsou mi kalhoty volnější - a byl to pro mě super pocit :)\nMichaela*** 16. května 2013 7:03\nNěkdo by mi mohl říct, že na mně to oblečení visí, ale já z toho mám doopravdy obrovskou radost! Jen se bojím, že se to teď všechno zpomalí a už to nepůjde tak hladce, uvidíme!\nOliva Ins 15. května 2013 14:36\nSuper !!!!!:) blahopreji !!!:)\nBudu rada, kdyz me navstivis:)\nMichaela*** 16. května 2013 7:02\nDěkuji! Blog si projdu! ;-)\nmelanie 16. května 2013 0:38\nahojky, k tvojemu "jestli to ma smysl, kdyz je to jen jeden km tam a jeden zpatky":-)) ja to mam do prace 1,5km. to dela denne 3 km. jezdim to na kole, cely rok (i v zime) a loni jsme ujela 1007 km. takze ono se to urcite nasbira:-))\nMichaela*** 16. května 2013 7:01\nSkvělý! Děkuji, rozhodně to tedy budu chodit pěšky, hlavně mě to ráno tak příjemně probudí a odpoledne zase příjemně protáhne! :-D\njestli máš ráda kdo přežije, tak ti můžu doporučit tento web. jsou tam nejenom novinky, ale dají se tam stáhnout všechny série (právě skončila 26, na podzim se bude vysílat 27 řada) http://www.survivorweb.cz/\nMichaela*** 18. května 2013 15:39\nJo, jo - děkuji, ten web znám, já se právě nechci moc pídit po informacích, abych si nezkazila překvápko. Já se právě na to nedívám v AJ, protože studuji francouzštinu a nechci si v tom dělat guláš, angličtinu se snažím postupně zapomenout, protože se potřebuji posunout dále ve francouzštině a můj mozek asi nemá tak obrovskou jazykovou kapacitu. Ona mi ta Stephenie stejně v pátek vypadla, ale já si zjistila, že byla hned v další řadě, tak se s ní budu motivovat ještě dále! :-D\nRahvira 18. května 2013 22:00\nJá nejsem graficky zdatná, takže se snažím dát fotky do přibližně stejné velikosti a plácnu je do Malování. :-D Každopádně si myslím, že proporce se dají porovnat i tak. :-) No tak odvahu... Vypadala jsem 100% hůř, i když tam tu fotku nemám, tak to vnitřně vím a to mě uspokojuje víc. A hlavně potřebuji cizí reflexi. Není co obdivovat, na internetu prostě odvážná jsem. :-D Ale jinak děkuji.\nCo tvůj šprťácký víkend? Dneska musím vypracovat aspoň pět okruhů do fonetiky. Stejně si vůbec nevěřím. :-/\nMichaela*** 22. května 2013 1:32\nSe z toho Zkouškového stejně zblázníme. Teď čekám na výsledky páteční a pondělní zkoušky, stále nic a do toho se připravuji na zkoušky, které mě čekají příští týden! Ty jsi na tom asi podobně, co? Držím Ti pěsti!!! Musíme to prostě zvládnout! ;-)\nKamča Hrbáčová 19. května 2013 1:07\nto je zase dobrůtek!:)\njsem ráda, že jsi zase plně aktivní :)\nkaždý pohyb má smysl! i kilometr chůze:)\nMichaela*** 22. května 2013 1:31\nDěkuji Ti, jo, jo - máš pravdu, stále chodím pěšky a moc se mi to líbí, krásně mi to nastartuje celý den!\nAdele 19. května 2013 21:45\nK úbytku moc gratuluji :-)... já mám gatě z období kdy jsem byla užší a silnější - takže mi jsou buď knop nebo naopak volné :-D... ale raději shodím do těch menších :-D\nRozhodně do těch menších! A děkuji! ;-)\nAnife 20. května 2013 8:32\nStrava a cvičení má fakt blahodárné účinky :) Tak pozdě večer jsem ještě nikdy necvičila, ale vím že bych dopadla asi stejně jako ty :D Kdo přežije nesleduju ale zní to zajímavě, musím to omrknout :) A fotky jídla vypadají skvěle, smím se ptát co je na té poslední fotce v tom toastu? :)\nMichaela*** 22. května 2013 1:30\nRozhodně doporučuji, je to hodně o sportu, kondici, výdrži ...! Motivuje mě to! Ten poslední toustík je na sladko, jen arašídové máslo a banán, ale doporučuji, je to rozhodně mňamina! Děkuji za podporu!\nAnonymní 20. května 2013 9:31\nchtěla bych se zeptat jak děláš ty toasty,co do nich dáváš?Vypadají krásně.:-)\nJinak ti moc držím palce,ať se ti daří!Obdivuju tvoji vůli! :-) Měj se moc hezky, Alča\nMichaela*** 22. května 2013 1:28\nJsou to tousty na sladko - jen arašídové maslíčko a banán! Byla to mňamina! A děkuji za podporu, strašně mi ty Vaše reakce pomáhají! ;-)\nAndy 20. května 2013 23:05\nMoc gratuluju k úbytku bez cvíča! :) a těch 77 kg ti závidím! Snad se na ně taky někdy dostanu. Hele, tak mám kalhoty, do kterých chci dohubnout. :D Ale jedny jsem nosila v 17 letech! :D Což je... ježiš, ono už je to 8 let! :D Ale odmítám se jich vzdát, protože jsou takový hippie! Takový veselý jaro-letní s kytičkami! :)\nMichaela*** 22. května 2013 1:27\nJá teď všechno směžuji k 70 KG, snad se mi to do léta povede, nebo alespoň během léta, ale ono se to budeme zpomalovat a zpomalovat, bude to prostě více a více těžší! Však se neboj, Ty to také dokážeš, od toho tu blogujeme, abychom dosáhly svých cílů! A náhodou takové kalhoty by byly super, přesně na léto! Tak vidíš a máš tu další motivaci! ;-)\nRahvira 21. května 2013 3:16\nČeštinu - se snažím. :-D Jsem si vždycky myslela, jak to bude fajn, ale je to zákeřný jazyk, holt už nejsem na střední... :-D\nJá mám největší problém se dokopat k tomu něco dělat do té školy, jinak myslím, že by mi to šlo o dost lépe.\nMichaela*** 22. května 2013 1:26\nO tom to ale právě celé je! :-D Já s tím mám ale také problémy, když už se pak ale do toho zakousnu, tak mě to strašně baví a nemohu se od toho odtrhnout. Neboj, vydrž a všechno to zvládneš! Pak nás čekají studijní prázdniny! ;-)\nLucka S. 28. května 2013 9:27\nPáni, s tebou by se mi to nakupovalo! :D Ty toustíky dole...mmm, teď bych si je strašně dala (ale nemám doma toustový chléb:/) :D\nA jinak moc gratuluji k úspěchu ;-)


Vláda váhá s balíčkovými zákony - Jan Macháček\nVláda váhá s balíčkovými zákony\nV klíčových reformách kapitálového trhu zatím nejasno\nV obou tzv. balíčcích si vláda jako jeden z nenaléhavějších úkolů stanovila práci na reformách skomírajícícho kapitálového trhu. Od prvního "dubnového" balíčku již uplynuly tři měsíce, ale výsledky práce v tomto směru nejsou nejslavnější. Byl sice jmenován a začal pracovat vládní zmocněnec pro boj s finanční kriminalitou, ale práce na reformě všech ostatních důležitých věcí se stále vleče. V případě českého kapitálového trhu totiž nejde pochopitelně pouze o finanční kriminalitu, ale také o další celkovou koncepci tohoto trhu. S tím úzce souvisí tři důležité zákony: o bankách, o investičních společnostech a fondech a zákon o Komisi pro cenné papíry. Žádný z těchto dokumentů však nejenže dosud neschválil parlament, ale ministerská předloha zákona o investičních společnostech a fondech dokonce ještě ani nebyla sepsána do konečné podoby. Původně přitom měla být tato novela vládě předložena již v květnu.\nPovodně a příliš velké ministerstvo\nExistuje celá řada důvodů, proč se práce na reformě kapitálového trhu tak vleče. První z nich - povodňová kalamita - je dobře známý a do určité míry pochopitelný. Nejde ovšem zdaleka o jedinou příčinu: stejně důležité je evidentní přetížení ministerstva financí, které mělo být již před drahnou dobou rozděleno. Prakticky všechny ne zrovna jednoduché reformy a novely zákonů, které se týkají kapitálového trhu, přitom procházejí rukama ministra financí nebo se v jeho úřadu přímo připravují. Pilipův úřad je ale vláda ve vládě. Má na starosti všechno: rozpočtové škrty a jejich dodržování, přípravu zákona o státním rozpočtu na příští rok, novely daňových zákonů, privatizaci (včetně privatizace bank i nedávného rozhodnutí o doprivatizaci IPB), povodňové dluhopisy, pojišťovnictví, obecní rozpočty, penzijní fondy, cla a desítky dalších věcí. Práce na novele jednoho zákona přitom bývá většinou výsledkem minimálně roční práce jiného, průměrného ministerstva.\nDalší potíží jsou nejrůznější tlaky lobbistů a zájmových skupin. Český kapitálový trh totiž bohužel až dosud sloužil především k tzv. koncentraci majetku, respektive fungoval jako aréna boje o mocenské pozice a majority v podnicích. Úředníci, kteří připravují zákony, navíc nejsou ani pod jednosměrným tlakem: některé finanční skupiny chtějí dál pokračovat v pirátských metodách, jiné se chtějí tzv. legalizovat a náhle si přejí co nejpřísnější ochranu vydobytých pozic. Existují vlivné skupiny, které mají zájem na rozvoji standardního kapitálového trhu, stejně jako skupiny, které si jeho existenci vůbec nepřejí. Konečně svoji roli hraje i to, že vláda, která odhodlání reformovat kapitálový trh veřejně oznámila, nemá vůbec žádnou koncepci jeho další role v české ekonomice.\nOdřezávání bank od podniků\nV dubnu i v červnu vyhlásila vláda válku nejen "měkkému tržnímu prostředí", ale i tzv. bankovnímu socialismu. Tehdy se také hovořilo i o oddělení bank od podniků (tato věc úzce souvisí s kapitálovým trhem, neboť banky, které podniky úvěrují, je většinou přímo i nepřímo vlastní, a proto nemají přílišný zájem na rozvoji tohoto trhu), které měla zajistit novela zákona o bankách, připravená Českou národní bankou. Z návrhu ČNB, který měl v souladu s předpisy EU omezit, co banky smějí v podnicích vlastnit přímo i nepřímo (tedy skrze fondy), však vláda limity pro nepřímé vlastnictví vyškrtla. V praxi to znamená, že skrze bankovní fondy budou moci banky dál zachovat svoji kontrolu nad podniky, a smysl novely v tomto ohledu ztrácí smysl. Přitom regulace platná v EU by pro banky neznamenala až tak hroznou věc: České spořitelně i Komerční bance by například stačilo zbavit se "jen" dvou až tří investičních či podílových fondů. Výjimkou je samozřejmě IPB, která regulaci platnou v zemích Unie "přestřeluje" dost výrazně. Že by tedy vládní zásah do navrhované novely souvisel s nátlakem japonské investiční banky Nomura a IPB samotné?\nV případě novely zákona o investičních fondech a společnostech, jejíž záměr před časem odmítla porada ekonomických ministrů, je ve hře ještě víc. Efektivní kapitálový trh v normálních zemích totiž funguje tak, že na něj z jedné strany přicházejí občané se svými úsporami a z druhé podniky poptávající kapitál. Většina lidí však nikdy neinvestuje přímo, ale prostřednictvím fondů. A ty jsou u nás snad největším problémem zdejšího kapitálového trhu. Důvěra veřejnosti ve fondy je po řadě skandálů a afér pod bodem mrazu a jde tedy o to, jak ji obnovit. Jednou z možností je například nařídit všem investičním fondům, aby se k určitému datu (uvažuje se například o čtyřech letech, aby se zabránilo dalšímu prudkému poklesu cen akcií) tzv. otevřely a umožnily podílníkům a akcionářům (budou-li mít zájem) vyplacení, tedy získání čistého obchodního jmění na jednu akcii. To by ve svém důsledku mohlo většinu zprofanovaných fondů z kuponové privatizace postupně sprovodit ze světa a dát prostor fondům novým, které jediné mohou zřejmě časem získat důvěru investorů a střadatelů. Zcela klíčové jsou ale zdánlivě technické aspekty zákona: jak přesně se budou fondy otvírat, jaké budou podmínky pro podílníky a akcionáře. Právě tyto "detaily" jsou ale předmětem lítého boje zájmových skupin.\nBohužel novela zákona o investičních fondech a společnostech měla být připravena již před třemi měsíci a v tomto okamžiku nikdo neví, v jakém stadiu je její příprava a co vůbec bude a nebude obsahovat. Uvažuje se prý i o tom, že správci fondů budou moci inkasovat poplatek pouze ze zisku, aby byli motivováni k zhodnocování majetku (většina správců dnes inkasuje podíl na obchodním jmění, což je nemotivuje vůbec k ničemu). Řeč je i o tom, že mají být omezena práva správců vlastnit podíly či akcie ve spravovaných fondech. To všechno je hezké, ale potíž je v tom, že zde klíčovou roli hraje čas: na nový zákon totiž čekají všichni ti, kteří český kapitálový trh ještě úplně nezavrhli. A čas jsou pro ně peníze.


GEUUER Košík na zavěšení, bílý - pinkorblue.cz×Verze pro mobil je k dispoziciPřepnout na náhled pro mobilZákaznická linka: 800 500 450Newsletter\nGEUUER Košík na zavěšení, bílý 276 KčCena včetně DPH:\nGEUUER Košík na zavěšení, bílý více od Geuther\nZasíláme do České republiky a na Slovensko.Poštovné ČR - 99,- Kč u objednávek do 850,- Kč. Nad 850,- Kč zdarmaPoštovné SR - 199,- Kč u objednávek do 3000,- Kč. Nad 3000,- Kč zdarmaDobírka stojí 20,- Kč případně 45 Kč na Slovensko.Množství:12345678910276 KčCena včetně DPH:\nPopis výrobkuTo by se Vám také mohlo líbitTyto výrobky byly také koupenyČíslo výrobku: A116081\nGEUUER Košík na zavěšení, bílý Košík na všechny důležité věci, k zavěšení Informace o zaslání\nse v daný den doručit. Jestliže Vás nezastihne, opakuje se totéž následující pracovní den. Pokud Vás ani druhý den nezastihne, zůstává balík po 10 dnů uložen na depu PPL. Pak je nám vrácen. Naše nejprodávanějšíGEUUER Košík na zavěšení, bílý 276 Kč


LAST MINUTE Kód zájezdu: SKPODHÁJČANKA Kód termínu: 552 Typ zájezdu: LÁZEŇSKÝ\nCena: 4 950 Kč -8% 4 550 Kč\n-8% 4 950 Kč 4 550 Kč\nVýchod slunce: 02:40 Západ slunce: 18:25\nPodhájska, penzion Podhájčanka Penzion Podhájčanka s příjemnou rodinnou atmosférou má výbornou polohu – blízko termálních lázní a zároveň na tichém a klidném místě ve vedlejší uličce, kde není slyšet hluk ze silnice nebo železnice. Vybavení pokojů - kompl. soc. zařízení, mini kuchyňka (nádobí, příbory, rychl. konvice, chladnička) stůl, židle, skříň, TV (ČR,SR), Wi-Fi, fén, balkon. Vybavení penzionu - velká společná kuchyň, kde pro Vás majitelé připravují snídaně a kde si můžete vařit i sami. Možnost posezení, grilování nebo opékání v přístřešku na zahradě penzionu. Stravování - snídaně formou teplého a studeného bufetu, které chystají majitelé převážně z domácích surovin + domácí produkty, které sami vyrábějí, jako např. jogurt, džem, chléb, různé dezerty a čerstvou pomazánku. Vchod do areálu TK je vzdálen 470m (cca 7 min.pěšky). Penzion se nachází v úzké ulici, kde se autobus nedostane, proto zavazadla klientů odvezou majitelé penzionu svým autem (zdarma) a po ukončení pobytu zase zpět. V ceně zájezdu je: Ubytování se snídaní, doprava zájezd. autobusem, Wi-Fi zdarma, delegát CK (v penzionu Energy), pojištění CK na úpadek. V ceně zájezdu není: Povinné cest. pojištění léčeb. výloh (viz tabulka na straně 42), vstupné do areálu TK, místní popl. 0,7€/os./den, platba na místě. Slevy: Skupiny nad 10 osob mají různé výhody a mají možnost určit si vlastní nástupní místo (po trase) a pod. Informujte se v CK na slevy pro skupiny. Slevy:stálý klient - min.3x na našem zájezdu – sleva 100 Kč/os.,7x a více - sleva 200 Kč/os. Aktuální ceny najdete na www.ckaztour.cz. Klienti vlastní dopravou nemají v ceně pobytu vstup do term. lázní (pouze slevy na recepci), výlety, delegáta CK a neplatí pro ně slevy. 4 550 Kč A-Z TOUR s.r.o. Staroměstská 592 739 61 Třinec Česká republika +420558986800-2 https://www.ckaztour.cz/cs/


ROZCESTNÍK: Klokánské hověziny | Dedeník\nROZCESTNÍK: Klokánské hověziny\nChov hovězího dobytka se v Klokánii liší od toho v Evropě asi jako Venuše od Marsu. Daleko to je skoro stejně nebo aspoň přibližně. Kontinent s dvaceti miliony lidských obyvatel má navíc 90 milionů ovcí a hovězího dobytka 30 milionů.\nPři trošce kupeckých počtů není obtížné si spočítat, kolik metanu tento dobytek vyprodukuje. Jedna ovečka vydýchá nebo vyříhá 30 litrů metanu denně a jedna kravička denně s odpuštěním vyprdí metanu litrů 500. Dát se tento biogas nějak schraňovat, tak každý farmář má pohonné hmoty zadarmo a ještě ochrání ozónovou vrstvu.\nU klokanů je dobytek volně venku na pastvinách celoročně, je tak skoro polodivoký chováním, ale čistý rasou, či druhem. Podobně jako u oveček, které se tu chovají na maso nebo na vlnu, tak i kravičky se tu chovají buď na mléko, nebo na maso. Tak zvané „mléčné farmy“ jsou podstatně menší než ty „masové“ a také jsou poblíž obydlených center, kde jsou mlékárny a odbytiště. Krávy mléko dávající jsou relativně v blízkosti budov farmy, kde se tyto zpravidla 2x denně dojí. Tyto kravičky jsou také přikrmovány jádrem právě při dojení.\nVše je vysoce zautomatizováno a ovládáno počítači. Taková mléčná kráva s naplněným vemenem si to sama míří tam, kde se toho mléka zbaví. Každá má elektronický čip, který je automaticky přečten a systém pak ví, o kterou kravku jde. Na správné stání takovou kravičku navedou automaticky se otvírající a zavírající brány. Cestou je ovšem bez svého vědomí zvážena a ve stání je jí roboticky vemínko se struky očištěno, struky robotem náležitě lokalizovány a opět robotem nasazen dojící přístroj. Lidí netřeba.\nProto jsou takové farmy rodinnou záležitostí, bez zaměstnanců. Množství vydojeného mléka od každé kravky je pečlivě měřeno a uloženo v počítači. Podle její váhy, množství a kvality vydojeného mléka je pak kravka přikrmována přiměřeným množstvím krmiva s vysokým obsahem proteinu. Vydojené mléko je v trubkách okamžitě podchlazeno a v chlazených nádržích neustále mícháno, než se přečerpá do mlékárenské cisterny na odvoz do mlékárny kde je dále ošetřeno a zpracováno na zdejší různé a vynikající mléčné výrobky.\nTakže tak vypadá informační revoluce v praxi. Každá kravička má svoji kompletní historii v databázi v počítači. Přesto je práce takového farmáře a jeho rodiny náročná, někdo musí nejméně dvakrát denně v dobu dojení dohlížet, zda vše jede, jak by mělo, 7 dnů v týdnu 365 dnů v roce, nemoc neomlouvá. Nutno dodat, že zdejší mléko je vynikající kvality. Když jsme si zde poprvé v říjnu v roku 1968 koupili mléko, tak jsme si mysleli, že jsme udělali omyl a koupili si smetanu. Tak se nám aspoň jevilo, po zkušenostech s mlékem a smetanou co byly tehdy k dostání v kleci socialistického Československa. Avšak dovolte, abych se raději věnoval dobytku, co se tu chová na maso. A jaké!! Jako to máslo na jazyku se rozplývající!\nDobytkářské farmy, kterým se v USA říká ranče, se u klokanů nazývají „Cattle stations“. Tyto se vyskytují prakticky po celé Klokánii. Majiteli takové cattle station se zde říká „grazier“. V Klokánii je také rozlohou největší cattle station na světě. Jmenuje se Anna Creek Station, je v Jižní Austrálii a je větší než státy Israel nebo Belgie. Její rozloha je 24 000 km?, tedy 6 000 000 akrů. Je tak 8x větší než nejrozlehlejší ranč v USA v Texasu, King Ranch.\nKaždá stanice má „homestead“, tedy seskupení obytných a hospodářských budov, kde žije majitel nebo manager stanice. V ostatních staveních jsou ubytováni zaměstnanci, pak tu jsou sklady, zásoby pohonných hmot, garáže, dílny, hangáry a dieselagregát na výrobu elektřiny. Ty větší mají i základní školičku jednotřídku, malý obchod, zvaný „General store“, kde jsou k dostání potřebné nezbytnosti, minihospůdku, kde je možno nakonzervovat hlasivky a hlavně spláchnout prach z krku.\nPodle toho, kde takový homestead je, voda se zabezpečuje buď z řeky, ale ve většině případů z artézských vrtů. Když děti odrostou základní škole, tak jsou zpravidla od šesté třídy posílány do internátních škol do měst. Lékařskou péči zabezpečuje RFDS, tedy Royal Flying Doctor Service, čili létající doktoři. Je to taková naprosto soběstačná komunita uprostřed ničeho.\nVelké cattle stattions začaly v Klokánii vznikat už počátkem 19. století. Na tehdejší, poměrně řídké osídlení kontinentu, byly tyto stanice velice odloučené od tehdejší civilizace a dokonce i od nejbližších sousedů, kteří mnohdy byli více jak 500 km daleko. Doprava pouze terénem, cesty neexistovaly, a pouze koňmo nebo na voze. O dobrodružství nouze nebyla a také úmrtnost byla vysoká. Přežívali jen ti nesilnější jedinci a to ještě pouze ti, kteří měli notnou dávku štěstí.\nLegendami se stali první „graziers“, jako James Tyson, syn trestankyně, co byla transportována do Klokánie za krádež. Založil svůj úspěch na řeznictví v prostoru zlatých polí u Bendiga ve státu Viktoria. Rozvážným nakupováním a znalostmi dobytka, jeho cest kudy se hnával na trh a moudrým výběrem najímaných pastvin, které poskytovaly podpůrný řetěz ze severního Queenslandu do viktoriánského Gippslandu, si zajistil monopol na dodávky hovězího masa do měst Melbourne, Sydney a Brisbane.\nJeho bohatství se stalo legendární, dokonce půjčoval peníze státu Queensland a v době hospodářské krize, v roku 1892, díky jeho finanční pomoci tento stát přežil. Byl to takový australský Baťa. Nikdy se však neoženil a neměl žádné potomky. Jeho majetek po jeho smrti, roku 1898, byl v té době největší v Austrálii. Tento byl tehdy rozprodán za ?2,36 milionů, které byly rozděleny mezi jeho příbuzné.\nPodobnou legendou je Sidney Kidman. Tento vybudoval řetěz cattle stations od zálivu Carpenterijského na severu kontinentu až do Jižní Austrálie. Vybíral si místa se zdroji vody a v hlavním městě Jižní Austrálie, Adelaidě, měl svoje odbytiště.\nSir Sidney Kidman působil téměř o dvě generace později než James Tyson. Opět se potvrzuje pravidlo, že tvrdé dětství rodí tvrdé a úspěšné muže. Sidney Kidman se narodil 9. května 1857 v Jižní Austrálii jako pátý syn do rodiny George a Elizabeth Kidman. Otec mu zemřel, když mu byl jeden rok a poslední bratr se mu narodil po otcově smrti. Jeho matka se znovu vdala, se šesti syny, všemi starými pod deset let. Vzala si pomocného dělníka na farmě, Stephena Starra, který však byl ožralka a rváč. Přesto ještě stihla mít s ním tři dcery.\nSidney Kidman, stejně jako jeho bratři opustil neutěšený domov jak nejdříve mohl. A tak ve třinácti letech začal pracovat jako námezdní pomocník na farmách. Vydělané peníze nerozhazoval, ale šetřil. Když se odvážil požádat zaměstnavatele o vyšší plat, tak byl na místě propuštěn. To mu bylo impulsem k tomu, aby si založil bankovní konto a začal podnikat. Nejprve jako špeditér, tedy v transportu a později v řeznictví. Také zkoušel svoje štěstí na burze, ale bez výrazného úspěchu.\nV roce 1885 se Sidney Kidman oženil s Bel Wright z Kapundy. Netrvalo dlouho a Sidney Kidman, v roku 1887, koupil svoji první farmu, Thule Station a založil dostavníkovou společnost jako konkurenci tehdejší Cobb&Co. Zabezpečoval tak osobní dopravu a poštu v Jižní Austrálii na mnoha místech v NSW a Queenslandu. Když v Západní Austrálii vypukla zlatá horečka, tak Sidney Kidman vykoupil tamní odbočku Cobb&Co a získal tak monopol v tamější dopravě.\nPočátkem devadesátých let devatenáctého století, kdy zde vládla hospodářská krize, rozprodal Sidney veškerá svoje aktiva mimo dopravní společnosti v Západní Austrálii a začal nakupovat velké cattle stations. V roce 1900 se také stal smírčím soudcem. Provozovat velké cattle stations nebylo bez rizika. Za velkého sucha v letech 1900 – 1903 tak ztratil 70 000 kusů dobytka. Tato zkušenost ho podnítila k dalším nákupům velkých cattle stations, aby měl možnost přemístit dobytek z místa sucha na místo, kde se uživí. V roce 1906 se tak stává největším soukromým majitelem pozemků na světě. Jejich souhrnná rozloha byla větší než Anglie, Irsko, Skotsko a Wales dohromady.\nV roce 1909 navštěvuje Kidman poprvé Velkou Britanii a objednává si svůj první automobil. Po jeho dodání shledal, že tento je třeba neustále kontrolovat a udržovat na cestě, kdežto jeho bývalý transport koňmo si cestu vybíral sám a Kidman se tak mohl soustředit na plodnější činnost i za jízdy. Proto tento automobil dal své dceři jako svatební dar. Za první světové války Sidney daroval ve prospěch válečného úsilí legendární množství vlny, masa, koní, ambulancí, a letadel. Svým zaměstnancům zaručil práci po návratu z války a finančně se postaral o rodiny těch, co se z války nevrátili. Velké obnosy daroval Červenému kříži a Armádě Spásy. Koncem této války Kidman začal s diversifikací. Začal stavět lodi, silnice, železnice a vodní přehrady.\nKdyž Sidney přemístil vedení svých podniků a bydliště do Adelaidy, tak svoji bývalou residenci, Kapunda home, daroval odboru školství aby byla použita jako střední škola.\nV roce 1921 byl Sidney Kidman pasován na rytíře, stal se z něj Sir Sidney Kidman. V roce 1932 u příležitosti jeho 75 narozenin uspořádali jeho zaměstnanci v Adelaidě velké rodeo, kterého se zúčastnilo 50 000 lidí. Toto zůstává dodnes největší narozeninovou oslavou pro soukromou osobu v Klokánii. Za tři roky potom, Sir Sidney Kidman, 3. září 1935 umírá. Jím založená společnost, „S. Kidman & Co. Ltd“ stále existuje a je v soukromých rukou Kidmanových potomků. Vlastní 19 cattle stations o celkové rozloze 124 000 km čtverečních, kde mají úhrnně 200 000 krav.\nBlízko jižního a východního pobřeží kontinentu a na velkém předělovém pohoří jsou relativně malé farmy buď krav na mléko nebo chovné, obhospodařované zpravidla celou rodinou, jako třeba rodina Knightova u osady Gunnedah v NSW. Rodiče a 4 děti, Sam 21, Sarah 19, Thomas 13 a Mick 11, obhospodařují 1820 hektarů pastvin, kde mají kolem 1 000 kusů hovězího dobytka. Je to rodina známých koňáků, která si život bez koní neumí představit. Otec, jménem Lindsay, vysoký a šlachovitý, pochází z rodiny chovatelů koní a jeho jezdecké umění je tak přirozené, že tvoří s koněm jednolitý celek. Mamina, jménem Jan, je bývalá šampiónka koňácké soutěže zvané „campdraft“. Toto je typicky australský sport, který vznikl v táborech honáků na australském outbacku koncem 19. století. O co jde?\nV malé ohradě (camp) je malé stádečko, kolem šesti až deseti kusů dobytka a honák na koni se snaží jeden kus od tohoto stáda oddělit a co nejrychleji a nejpřesněji jej hnát určenou cestou k malému východu z ohrady. Kdo někdy zkoušel oddělit hovězí kus od stáda, ocení toto umění koně i jezdce kteří tvoří jeden celek, symfonie pohybu. Určená cesta není přímá, ale má zpravidla jednu pravo a jednu levotočivou obrátku. Přimět hovado, aby běželo tam kam má, vyžaduje velkého umění. Jak jezdeckého tak honáckého. http://www.campdrafting.com.au/index.html\nRodiče úspěšně předali svoje umění a lásku ke koním svým dětem na které mohou být právem hrdí. Sam a Sarah jsou už zkušení honáci a Thomas a Mick nezůstávají daleko za nimi. Každý z nich odvádí svoji práci s dobytkem na 100 %.\nI tohle je honák...\nZcela odlišný a specifický charakter měly a doposud mají cattle stations ve Sněžných horách. Však právě tam vznikla legenda „The man from Snowy river“, tedy „Muže od Sněžné řeky.“ Většina nejvyššího území tvoří nyní národní park, kde dobytek už není, ale v podhůří se dobytek chová stále. Tak zvaní „High country riders“ což by se dalo přeložit jako „jezdci z hor“ je zvláštní sorta neobyčejně odolných jedinců, které spojuje láska ke koním, otevřené krajině a horám, které jim poskytují obživu.\nTedy prostřednictvím odolného horského hovězího dobytka, který se na svazích hor celoročně pase. Tento dobytek je v obdivuhodné fyzické kondici a dovede pádit po příkrých svazích vhodných spíše na sjezdovku. Byli jsme svědky toho, jak za dvoumetrovou ohradou byla kráva, která neodolatelně „voněla“ mohutnému asi tunovému býkovi. Tento chvíli funěl u ohrady, překlusal sem a tam, pak poodběhl asi 50 metrů od ohrady, otočil se, nabral rychlost dostihového koně a milou ohradu plavně přeskočil jako jelen. Dokonce ani jeho velké rodinné klenoty se ohrady ani nedotkly. Ano, příroda je mocná čarodějka a hormony zmohou skoro všechno.\nRozlehlou horskou krajinou, kde se střídají pastviny s bušem však pobíhají i zdivočelí koně, zde zvaní brumbies. Z jejich stád si horští honáci vybírají ty nejlepší a nejkrásnější kusy ke zkrocení a také k vylepšení krve jejich koní.\nRomantické doby Kidmana a Tysona jsou na ohromných cattle stations na outbacku ty tam. Pracovní síla je drahá a tak se využívá moderní techniky, kde to jde. Ke shánění dobytka z nedozírných plání se už nepoužívají pouze koně, ale jsou tu vidět terénní motorky, čtyřkolky a hlavně helikoptéry. Takže takový Jackaroo, což je v podstatě učeň na stockmana, jak se v Klokánii říká kovbojovi a nebo Jillaroo, což je zase učnice na stockwoman, jak se u klokanů říká cowgirl, se musí naučit nejen zacházet s koni a dobytkem ale i jezdit na motorce, a nebo čtyřkolce.\nTi nejšikovnější pak i létat v helikoptéře. A to ne jen tak nějak. Vidět jak takový moderní stockman v helikoptéře nahání dobytek, tak to je lepší podívaná než na nějakém leteckém dnu. Jsou to virtuózové, kteří se dovedou s helikoptérou proplétat mezi stromy a nízko nad zemí provádějí obraty a figury které by jim záviděl kdejaký soutěžící v letecké akrobacii. Sehnaný dobytek se pak nežene stovky kilometrů na trh, ale naloží se na silniční vlak, jeden pojme 300 kusů dobytka, a odveze se na trh, nebo přímo na jatka.\nAktualizováno: 20.7.2010 — 17:58\nsedím tu až večír a vše jsem si mohla přečíst v klidu a naráz ne na etapy 🙂 To se někdo má, že? Pane Jiří, smekám nejen, že je to velice čtivé ,ale obdivuji i vaše znalosti a hlavně, že nám ,to sem naservírujete přímo na stříbrném podnose. Prosím o další rozšíření obzorů, toho není nikdy dost\nTak hlásám, že jsme se s Berry právě vrátily ze školky – ano, naše holčička dospěla k psí mateřince 🙂 Moc ráda bych vám řekla, že byla nejkrásnější, nejchytřejší a nejposlušnější, ale jaksi… ehm, můžu si myslet, že byla nejchytřejší, ale nechávala si to pro sebe 😀 Cvičitelka (opět Sue, já na ně mám fakt štěstí) byla strašně fajn a je vidět, že hodně umí. Společnost byla nečetná, leč různorodá – hvězdou bylo tříměsíční štěně kolie, chlapeček Shy nebo Sei, nevím – očima fascinoval velitelku i její dcerku a ostatních psů si moc nevšímal (měli ho z útulku, tak se zatím neví, jaká collie se v něm vlastně skrývá – mohly by to být všechny tři variety – zatím). Pak tam bylo neznámé štěně dobrmana – přišli pozdě a byli od nás daleko, takže jsme se ani nesthli pozdravit.\nNaší „katastrofou“ bylo poslední štěně – mrňavá hnědá kudrnatá Molly, takto cockapoo (Ano, Angličané zacházejí s plemeny FCI velmi neuctivě s stále je mění k obrazu svému. Momentálně tu jako rodinní psi vedou právě cockapoo, neboli mix kokr/pudl a labradoodle, neboli mix labrador/ pudl – myslím, že z toho by omývali i naše funkcionáře ČMKU). Katastrofou proto, že malá Molly byla úžasná, zjevně předurčená na hraní (s poslušností to moc nepřeháněla – pokud tedy prakticky soustavně nejedla, potom byla velmi šikovná), leč tam nebyla s dospělou paničkou, ale s dětmi – starším chlapcem a mladší dívkou, kteří byli bohužel komisní a Berry k ní vůbec nechtěli pustit – ani čuchnout. No a Berry se nechtěla nechat oblbnout žádnou nabízenou hračkou, když na blízku byl tak úžasný chundelatý parťák, takže její soustředění bylo jaksi v nejlepším případě střídavé a žalostné kvílení velmi hlasité. Nakonec i cvičitelka neadresně podotkla, že jsme tam i kvůli socializaci štěňat, tak si Berry aspoň trošičku čuchnout mohla – ale chtěla mnohem víc a Molly by také nebylo třeba pobízet 😛 Učili jsme se zacházet s klikrem, což byla pro mě i pro Berry novinka (ehm, chyběla mi na něj ruka a věčně jsem na něj zapomínala, ale Berry to nevadilo, stejně ho neposlouchala, holt začínáme (wasntme) ), předvedly jsme dobrou chůzi na vodítku (na kolii jsme ale neměli – vždy zazněle collie excellent, shephie well done – tedy kolie skvěle, ovčák dobře 🙂 ), velmi kvalitní sedni a zcela nedostatečné lehni – to jsme neměli ani trochu netrénováno. Ale holčička ukázala, že pro žvanec je ochotná zaujmout i tu divnou pozici, takže jsme nakonec zvítězily v kategorii zůstaň, protože když už jednou ležela, tak byla ochotná si to užít 😀\nNa to, že jsem už nějaké ty psy vychovala, jsem se dozvěděla i nové věci, ten přístup je samozřejmě úplně jiný, než byl na našem dvorském cvičáku pro dospělé psy. Berry se skvěle bavila, i když rozloučení s Kazanem, který zůstal doma, bylo srdceryvné. Shledání naopak bylo velmi, ale velmi šťastné a já jsem zjistila, že Kazan tak truchlil, že se ani nedotkl nejen té hovězí šlachy, kterou jsem mu podstrčila, ale ani uzeného ucha! A to je co říct… Tak mu to musím schovat na jindy, aby mu to ta malá příšerka nesežrala pod nosem 🙂\nMilá Dede, je to úúúúúplně úúúúžasné. Jak si vaši smečku to ještěňátko cvičí 😀 (y) Hlásím návrat z divolené. Hele to je překlep, ale velmi trefný. Já jsem lezla ze záchvatu do záchvatu ( průdušky) Psina pajdala, Nejstarší s námi už odmítla jet (whew) no prostě nemělo to chybu 😀 .\nJinak naše smečka má v současné chvíli naprosto nezjistitelný stav členů. protože aktuální složení se téměř z minuty na minutu mění 🙂 . Tak především vlastní dvě děti kempují v tuhle chvíli jinde, já jsem adoptovala na týden dvě neteře, jejich kamarádku a (y) a vysvětluju 12 letému hluchému nervákovi (rofl) kokrovi, že je u nás zvykem, že tu šéfují jiní a ne on. A tak se sžíváme a až to dojde k dokonalosti 🙂 dle mých představ, tak složení se změní (whew) V tuhle chvíli už všichni spí, psové složení pod nohama, děti se zabivakovaly na zemi a já si užívám Zvířetnické společnosti\nTo je moc hezké, milá Aredhel. (inlove) Připomíná mi to Betynku, jak vždycky přiběhla její sousedka a počítala, kolik lidí u nich je. 🙂\nDoufám, že zdravotně už jsi v pořádku. (h)\nAhojky Vavísku, jo už jsem, ono to tak vypadalo, že mé já strašlivě chtělo do hor a kopců a „vyšší mocnosti“ 😀 rozhodly, že se budu flákat, protože po návratu domů, psina přestala pajdat a já kuckat (wasntme) To prostě jeden nepochápe :O a já jsem se tak těšila jak ti hydroněco, co hlásí stav na řekách, budou hlásit nižší průtok na Moravě o dvě dlane a jednu půllitrovku 😀\nAle i tak je na co vzpomínat, opět došlo na tatínkovy zkratky 😀 viz, kolmá dovolená na Javořici před čtyřmi lety. Fuj ten čas ale letí 😉\nJo, vyšší mocnosti umějí hatit plány |-( – však se říká, že když lidé plánují, tak se bohové smějou 🙂 Hlavně, že už nekuckáš a máš doma veselo 🙂\nKdo ví, proč Tě to drží doma. 🙂 Vyšší mocnosti se prostě poslouchat musí. (nod)\nJJ, čas neuvěřitelně letí, takové to hezké je pryč, jako by nebylo. ;(\nDede (inlove) , to je úžasně plastické hlášení, úplně jasně vidím před sebou hračkovitou Mollynku a Berrynku, kterak po ní touží. 🙂\nNic si z toho nedělej, že Ostružinka není excellent, ona není žádný stroj, nýbrž inteligentní bytost, která ke všemu přistupuje tvůrčím způsobem. 🙂\nPoslouchej vave, nebyla náhodou tvoje osudová Píďa taky cockapoo? (inlove)\nByla, ale já jsem to nevěděla. (wasntme)\nTady si taky obcas na takove mixy cistych ras potrpi. Osobne jsem zadneho takoveho na vlastni oci nevidela – znami jsou rozumni a kdyz nemaji psa cistokrevneho, tak je vetaj/metaj vznikly ze spontanni lasky 🙂 Prijde mi to, kdyz se to deje umyslne, divne. Vim, ze i dnesni plemena musela vzniknout krizenim, ale nejak mi vadi ty popisky na ne.\nDede, Berrynka je úžasná holka chlupatá. V hlavičce nemá žárovku, co okamžitě blikne a zase zhasne ale má tam zářivku – chvilinku trvá než naskočí ale zase dlouho svítí. Přece si to musí rozmyslet a ne jako někdo hnedle… Máš zkrátka to nej štěňátko a strašně rychle rostou. To bych tedy nechtěla porovnávat našeho koliáčka s tím ve školce – náš si teď myslí, že poslechnout nemusí, tak musíme sáhnout i razantnějšímu řešení -občas mírně plácnout. Ale to je asi normální.\nDobré odpoledne milá paní Dede,\nonehdá jsem se tu zmiňovala o černé „vypínací“ ovčandě. Asi nemám dost básnického talentu na celý článek, ale na vaše skvělé hlášení snad dokážu zareagovat.\nČubík se od malička na cvičáku projevoval dosti podobně. Chtěla si hlavně hrát, ať už s pejsky okolo,nebo s hračkou, ale soustavnější soustředění jí dělalo trochu problémy – pořád jí někdo rušil :o) holt ovčák musí mít přehled, co se kolem děje a kde se kdo zrovna nachází.\nPři kousání chvilku trvalo, než rukáv přestala nadšeně žužlat a vydržela v zákusu. Pravidelným cvičením se ale všechno dohnalo.\nPři cvičení základní poslušnosti nejlépe fungovala na hračky, jen sem tam nějaký pamlsek. Stopu se s velikým nadšením učila na odleželý sýr. Věta „dáme sýreček“ v ní vyvolávala bezmezné nadšení.\nJak jsem již psala, cvičili jsme na vypínání. tj. zazní povel (sedni, lehni, místo, zůstaň) a pes musí v povelu vydržet, dokud nedostane „volno“ to samé platí při chůzi u nohy, když ho vypouštím-ať už z karabiny, nebo od nohy – opět stačí slovo „volno“ a pejsek ví, že „si může dělat co chce“. To ale neznamená, že bych ho musela nejdřív volat k sobě na jiný povel – jak jsem psala – psa mám na volno v parku, vidím, že je třeba ho zastavit, takže velím sedni, lehni, ke mě a pes musí okamžitě reagovat. Přijde/vykoná povel, chválím a když povel končím, opět dávám volno.\nObčas i doma, když jsme se muchlali, a člověk říká třeba „pocem“ (aniž by to myslel jako povel, ale pes už vás přece jen zná) bylo na ní vidět, že si není jistá, zda u mě musí zůstat když ji dodrbám, takže říkám opět „no máš volno“ a ona se spokojeně sesune k zemi, třeba i u mě, ale s tím, že je to na ní.\nNejvětší zásluhy patří páníkům za její výchovu. Občas měl člověk pocit, že ta přísnost, resp.spíše konzistence ve vyžadování věcí je na štěníka moc (holt holčičky to asi nesou občas hůře) ale je to třeba a výsledkem je poslouchající bez problémů ovladatelný pes.\nZáklad je trestat když je třeba, ale trestat přiměřeně a bez afektu.\nPřeji mnoho štěstí s Borůvkou a těším se na další povídání.\nSaNaa! Dáme si sýreček mě fakt dostalo (rofl) Děkuju za komentář, my se tam budeme chodit (ještě třikrát) zatím vlastně jen socializovat. S létem nám nějak vymizeli psi kolem, štěňata a obecně malé pejsky nějak nepotkáváme vůbec (přece jen bydlíme až za vesnicí a já ráda chodím ven do polí a do lesa, ostatně do parku to máme od nás dost daleko :)). No a taky musím občas vzít někam jenom Berry, dvojpes je fajn, ale ona si musí zvykat ho občas nemít za zády. Já s ní cvičím doma po svém, ten klikr vypustím (nějak v tom nevidím smysl), ale ráda se podívám, jak to dělají jinde.\nMohla bys mi prosím napsat, jak jste začínali cvičit stopy? Tohle jsem nikdy nezvládla, se dvěma psy naráz to prostě nešlo a já jsem jen málokdy měla tolik píle (a času), abych s Nazgúly vyrážela cvičit samostatně. Ale u Berry bych to podchytit chtěla 🙂 (Jestlipak by chodila na čedar? To je tu naprosto nejrozšířenější typ sýra! 😛 )\nTo „vypnutí“ na dálku také budeme cvičit, jen co zvládneme základ. Zatím se musím pochlubit, že si mě venku hlídá (podařilo se mi se jí párkrát „ztratit“, což je fuška, protože se musím ztratit i s Kazanem) a zatím se mi ji daří přivolat ji i od psů – pohraje si, rozcházíme se, ona váhá a pak honem peláší za mnou 🙂 Za tohle je ovšem pamlsek vždycky 🙂 Uvidíme, co s tím udělá puberta (wasntme)\nNa cvičení stop jsou, alespoň na začátek ideálně třeba dva lidé.\nJeden se s pejskem venčí, jinak ho zabaví, nebo (to je z kraje asi nejlepší), přijde na určené místo později.\nTvůrce vytvoří v příhodném terénu stopu (ze začátku krátkou a bez lomů, postupně se obtížnost případně zvyšuje) a na konci se sám schová – nezkušený pejsek nejsnáze pochopí povel typu „hledej páníka“ kterýžto je vybaven něčím „vooopravdu voňavým“ (myslím že dobře odleželý cheddar /doporučuji nechat odležet třeba i v ledničce, ale v zavírací plastové krabičce-jinak budete mít velkou spotřebu ledniček 😀 smrdí to časem děsně (whew) (sweat) / bude fungovat dokonale).\nJe potřeba mít dobře dohodnuto, nebo označeno, kde stopa začíná. Ze začátku bude asi třeba jít na kratší stopovačce a pejska korigovat, než se naučí koncentrovat a stopu držet.\nNa odbornější rady si netroufám, ale je tu určitě mnoho zkušenějších, zvláště mezi lidmi v majetku loveckých případně opravdu služebních psů… (nod)\nSrdečné pozdravy do Hobitína (wave)\nA s tím sýrem – to se jako mají kousky nechávat na té stopě? nebo to taháš na provázku za sebou? :O 😀 Promiň ty pitomé dotazy, ale já to fakt nevím 🙂\nNo tak třeba igelitový pytlík, ve kterém se již mírně „pochodující“ sýr nachází, s drobnou dírkou a na provázku tahnout za sebou (pokud mi sýr z ledničky přichází naproti, stačí si nést v ruce 😛 ) , no a sem tam nechám kousek na stopě. Vzdálenosti mezi odhozenými „značkami“ se časem prodlužují…\nJo a nedoporučuji chodit na stopu v čistě vypraném oblečení, nebo třeba od koní… prostě nemást pejska více výraznými pachy.\nHlavní je, aby to pro pejsku byla stále zábava. Ze začátku doprovázet a vydatně povzbuzovat…kde je sýreček? (a vkládat slovo „stopa“ nebo jiné, pokud chcete volit třeba anglický povel. začít ale pracovat na vytvoření spoje mezi konkrétním_jedním povelem a činností)… a chválit. Když ztratí koncentraci, jemně přivést zpět. Když ale psík „kysne“ nenutit, dát jednoduchý povel, který vím že splní, abych „pracovní“ procházku zakočila v duchu to jsme ale šikovné holky a konec. A za pár dní můžu zkoušet zase.\nZáleží na tom, co kterého psíka nejvíc baví. U Vás se ale vážně neobávám, že byste to na Berrynce nepoznala (y)\nUf, konečně jsem se dostala na značku a koukám, co tu bylo za nervy programový. Ale Zvířetník se nedá (y) (flex) (inlove) .\nGeorgi, jak ty to děláš, že máš ty články tak zajímavý? To není zdaleka jen tou Austrálií, úžasný věci jsou všude kolem nás – jen si jich všimnout…\ntak jsme byli na krásné večerní lesní procházce. Trošku jsme odbočili z obvyklé trasy a bylo tam tak krásně, že asi z toho napíšu krátký článeček… pohyb v lese, po žulových skaliskách, po pasekách s trávou, kde se Betka ztrácí… Bylo moc hezky a fotodokumentace je myslím taky povedená (nod)\n.(*) Policajt zastaví auto: „Zaplatíte mi pokutu za překročení maximální povolené rychlosti. Jel jste v obci 90 km za hodinu.“\n„To není možné, tak dlouho ani nejedu.“ „Ne? A jak dlouho jedete?“ „Tak 10 minut.“ „Hmm, tak promiňte, pokračujte v jízdě.“ ,(*)\n~o) Vinšuju všem přítomným hezký večer, krásné sny\nPááni, Georgi (inlove) , jedna neví, co dřív obdivovat – jestli krásné fotky (YGO, pod Tvé komentáře se mohu jen podepsat) nebo zvláštně zbarveného býka a jeho družky nebo ty úžasné lidi, kteří dřou od rána do večera a přijde jim to normální. 🙂 (y)\nJen snad to nahánění stád vrtulníkem se mi moc nelíbí. Já vím, že to asi jinak dneska nejde, ale stejně se mi to nelíbí, děsí mě to. Ale kravám je to možná šumák, jestli na ně štěká pes. (happy)\nMmch., u nás chodí dva australští ovčáci, jeden je do modra zbarvený a druhý bílo-černý s pálením, jsou krásní, překrásní. A rozhodně alespoň u nás nejsou nahraditelní – jak jen by se k nám do rokličky vešly dvě helikoptéry, hmmm? (chuckle)\nVave, to bude určitě pes plemene Blue Heeler –\nTaky tady jednoho takového občas vidíme a asistentka našeho veta ho prý má také (mají farmu a tak na ní také opravdu pracuje honí krávy). Když jsem ho viděla prvně, byla jsem u vytržení, byl neuvěřitelně krásný a velice milý. U té přiležené stránky je dole spousta fotek (i štěňat), ale ve skutečnosti jsou ještě hezčí.\nMaričko, spíš vypadají takhle: http://www.australskyovcak.euweb.cz/Auo_hlavni_strana.htm\n🙂 – dám ještě jiný odkaz, neodolala jsem\nTakhle nějak vypadají. 🙂\nHele, našla jsem i štěně: http://www.australskyovcak.euweb.cz/auo_pes_azureaiersen.htm (h)\nTo co našla Marička se česky jmenuje australský honácký pes. Vave má odkazy na australské ovčáky. A do třetice ještě existuje jeden „australský pastevec“ – a ten se jmenuje kelpie (ta vypadá jako Georgeovi habsburkové)\nNení vona Nicol Kidman (australská herečka žijící v L.A. – bývalá manželkaToma Cruise) potomek uvedeného pána? Jinak moc hezké povídání, pro nás žijící v Česku dost těžko představitelné. A pane Jiří nenapsal byste něco o zvláštních zvířatech Austrálie? Myslím vombatech, klokanech, ježurách a pod.Ze svého poznání a styku s nimi. Děkujeme už předem.\nZnovu jsem si prohlédla ty bezva fotky. Kdybych tady nosila dlouhé kabáty – jako že ani v zimě vůbec nenosím – tak by se mi líbil právě takovýhle dlouhý australský „oilskin coat“, jak se jim alespoň zde tak říká. To je podle mého moc fešný a slušivý střih.\nGeorge: bezvadny, zajimavy, diky za otevreni obzoru. Drobny dotaz. My jsme snad vsichni vyrostli na romantice americkych kovboju a pisnicek s tim spojenych. Ale krome Waltzing Matylda snad zadnou australskou lidovou neznam. Tak jenom tak nahazuju udicku….\nZelenáči natočili desku Oheň z dříví eukalyptu, kde jsou písničky z australského prostředí: viz třeba tady http://www.karaoketexty.cz/texty-pisni/greenhorns/vostrej-australak-25115\nA abych nedávala víc odkazů, další hodně známá je třeba Johnsonův protijed ( (music) … kde jsou hadi jedovatí bez ohledu na ráci … (music) , nebo Chajda kůrová …\nJojo – ještě ji mám schovanou, bohužel gramca nět. Dóst dobrá fošna!\naustralských lidových je asi tolik jako těch emerickejch. To co vydali Zelenáči, jsou přeložené či přebásněné australské lidové. Ostatně Zelenáče i Honzu Vyčítala jsme tu jednou hostili na potlachu. Zpívalo se u ohně skoro tři dny a noci. Kde ty časy jsou….\nJůůů – Jiří, určitě máš fotky a povídání by bylo takýýýý (clap) – to netleskám, to dělám prosím prosím (nod)\nTak dočetla jsem druhou půlku a musím říct, že je snad lepší než ta první. Jo Austrálie – to je světadiv.\nVčera večer jsem přečetla článek – byl sice kratší, ale nějak mi nepřišlo, že ho polovina chyběla i když tam chyběla ta souvislost fotek rodiny Knightových s povídáním. Ale protože fotky měly popisky, mluvily samy za sebe. No tak jsem si teď přečetla i tu druhou půlku a dodatečně ještě jednou velechválím. (clap)\nTak už je to v pořádku 🙂 Ale musím říct, že Dede nic nezvládla – Dede dostala mail od Judith (inlove) s popisem problematické části skriptu a prostě kontrolovala… zjistila jsem, že systém kus scriptu prostě sežral (nebo se vůbec nevytvořil?) a když jsem to poprvé opravila, tak to zase automaticky smazal. Tak jsem to všechno zase udělala od začátku a už to nesežral. Proč to někdy žere a někdy ne, to netuším, ale už mám aspoň nějaký návod, jak ten problém řešit. Každopádně by ten prevít nic žrát neměl!!! (fubar)\nA když byl hladový a v článku se mluví o výborném mlíku a masu?! 3:-O\nAno, Dede, alespoň vidíš, co jsi vytvořila – nemyslím Zvířetník jako e-medium, ale ZVÍŘETNÍK – naprosto unikátní společenství lidí, kde když někdo přednese problém (bez ohledu na téma), ostatní se snaží poradit, nebo alespoň dotyčného podpořit či zlepšit náladu – kolik lidí se může pochlubit něčím takovým? (h)\nJe to úžasné, viď? 🙂\nVíš, jak sám sobě závidím, že jsem taky členem. (rofl)\nMilý Jiří, díky za opět báječný článek. Přiznám se, že nějaké zkušenosti s chovem zvířectva v domácích podmínkách u nás mám, ale je to strašná dřina a s Austrálií se to nedá srovnat. Nezbývá mi, než před těmito lidmi smeknout… (y)\nTak to je tedy článeček! Mňam! Tohle čtu děsně rád. A k tomu ty obrázky! Já snad v životě nenapsal tolik výkřičníků jako teď. Jirko, paráda, nádhera, pošušňáníčko. (y)\nA Dede: díky za tvou snahu, jsi děsně šikovná, že jsi ten zlobivý systém zlomila. (h)\nTaky díky za krásné čtení a vejilý obdiv pro Dedé, že zvládla vrtošivý software. (handshake) (h) (f)\nCha cha – veliký obdiv !!!\nOpět se omlouvám za zmatky, ale na stránkách je nějaká chyba a já ji nejen neumím najít, ale zatím jsem ještě vůbec nepřišla na to, proč se někdy objeví a mám jen tušení, jak ji obejít – někdy to jde pouze systémem „znovu na stromy“. A webmaster se mi courá po Americe… Tak prosím o trpělivost (whew)\nA když jsem dodala chybějící text, tak zmizel z hlavní strany komplet. Proč, to fakt nevím – dělám všechno jak mám, text předžvýkávám v easy padu, aby tam šel skutečně txt soubor… a nic. Přitom druhý článek šel úplně hladce. Není tu někdo od IT s možnou hypotézou? Je to redakční systém wordpress…\nTeda, nechcu rýpat (chuckle) – začátek by už byl (nod) , ale eště fur chybí konec (shake) !\nA poradit neumím, neb pro mne IT = mimozemšťan (ne proto, jak vypadá, ale proto, že se vyzná v počítačích (rofl) ).\nKonec mi George omylem poslal jenom anglicky – už jsem to reklamovala 😀 Ale pokud chcete, já ho sem dám!\nJo děvče drahý – tož pro mne by to bylo, jako by to tu nebylo (rofl) .\nGeorge je rychlejší než blesk a tak už je to tu všechno 🙂 Ovšem co udělám s tím šílenstvím, které postihlo stránky, to prostě netuším (devil)\nŽjova, nejdřív se v Anglii objevily šílené krávy, teď zase šílené stránky! (rofl) No toto! (wasntme)\nMilá Dede (inlove) , hostinská naše starostlivá, hladím Tě po tlapce. 🙂 A netrap se tím, my jsme ocelové ženy a oceloví muži, my chybějící obrázky a texty statečně překonáme a věrni zůstaneme. (h) (flex)\nZrovna jsem chtěla nahlásit (call) , milá Dede (inlove) , že na domovské stránce chybí všechno, co je normálně vpravo. :O Tedy, ono to nechybí, ale je to úúúúúplně dole ve sklepě schované. (chuckle) To jsou ale zádrhelce, zrovna když si webmajster tradá po pláních emerických. 🙂\nMávám do Klokánie (inlove) – číst v klidu ale mohu až později. 🙁\nZa dnešní článek máš opět za pět (chuckle) – teda za jedna s hvězdičkou. Moc zajímavé čtení. Ale fotky – fotky jsou naprosto uchvancancující. Těch sedm pomocníků na motorce mne dostalo – to musí být pohled, když se vydají na cestu! A „červené“ fotky nemají konkurenci! Myslím, že zrovna k těmto se budu častěji vracet.\nJůůů, díky za povídání 🙂 Taková mléčná farma, to byl vždycky můj sen, a to v tom snu jsem nikdy nedošla k počítačovému vybavení, protože tenkrát něco takového prostě nebylo (nod) To já bych se o kravičky hezky starala, sama si je dojila a na to, že se maká 365 dní v roce jsem zvyklá (chuckle) Díky za oprášené vzpomínky, díky za článek (h)\nJen maličká poznámka, v článku je drobný překlep, kravky se nedojí 2 x týdně, ale 2x denně 🙂\nAhojky, ses překoukla, je tam 2x denně.\nFarma mě nějak nelákala. Asi jsem založením spíš lovec, než zemědělec (hmmm, obojí asi úplně blbě, protože nerada zabíjím. Mým snem byl srub v lesích… a ne na sbírání lesních plodů. Jenže lovit zvířata jinak než na obživu bych nedokázala… takže bych musela jen najít zlato 😉 .\nAsi je člověk nayolik civilíznutý, že se musí držet svého způsobu života a mít zvěř jen pro zábavu.\nTak to vidíš jak jsem blbá (rofl) (rofl) (rofl) Anebo upracovaná? 😛\nSamozřejmě upracovaná (inlove) 😉\nTaky už jsem líznutá civilizací až příliš. Kde jsou ty časy, kdy jsem dokázala během chvíle pro pokus zlikvidovat 40 kuřat. K jídlu byly pouze kontroly, kromě huminek dostávaly i nějaké ty těžké kovy a v jatýrkách a ledvinách toho kuřata měla požehnaně. To už je přes 20 let, však vím, proč se hrabu v hlíně a netrápím pokusná zvířata.\nNaposledy jsem nedokázala zlikvidovat zraněného drozda, ke kterému jsem nakonec volala záchrannou stanici. Tam u nás u domečku by ho ostatní nechali kočkám, které ho stejně nejspíše měly na svědomí. No, nepřežil, takže kdybych mu bývala zakroutila krkem, jak jsem chtěla na počátku, tak jsem mu mohla ušetřit tak 2-3 hodiny stresu a bolesti. Jenže jsem to nezvládla. Alespoň vím, kam zajet na výlet až buud mít chvilku a třeba tam budou mít nějakou vydru, když na ně mají záchranný program.\nJsem ráda, že už se zase i u nás stáda „svobodného“ hovězího dají potkat. Zrovna včera večer jsme obdivovali velestádo (no velestádo v našich podmínkách, v těch australských by asi tak vele nebylo 😉 ) masných kravek s odrůstajícími telaty\nNo jo, kravičky, co jsou celoročně venku mají maso i mléko úplně jiné kvality. A koukám, že je to nějaké úplně jiné plemeno, než na jaká jsme zvyklí v Evropě.\nPlemena tu jsou jak evropská, tak americká a asijská. To podle toho v jakém klimatu se tomu či onomu nejlépe daří. Trochu je o tom v článku, ale začátek a druhá půlka článku chybí. Asi má server a nebo program co to tam dává škytavku.\nJá si hned říkala, že článek skončil tak nějak netradičně (wasntme) . Ale ona se Dede už včera strachovala (tmi) , jak to dneska s tvým článkem dopadne – a webmajstr se poflakuje v Americe (wait) – to jsou poloměry (chuckle) . A já věřím, že se zbytek najde (nod) !\nUž zase! 🙁 Jdu opravovat, promiň George…\nJirko, další velice zajímavý článek a skvělé fotky. Na nich je to téměř záviděníhodná (rodïnná) romantika v sedle – ale ona je to spíše pořádná dřina a těžce vydělané peníze. Tyhle děti asi opravdu posadili do sedla dříve než na stoličku u stolu a do ruky dostaly otěže dříve, než lžíci.\n(OT) Hlasani z Pejrimova … vypada to, ze ve skolnich telocvicnach jsou nejen nova okna ale taky klimatizace. Takze nejzi zadne vedro ))\nNozicky boli hned po prvnim dni, ale to se dalo cekat. Hezke tanecnice tu jsou ovsem na standardu to fakt neni takova prehlidka jako loni na latine.\nPřeji partnerku jako pírko a nožičky ať tančí samy.\nNo tak zrovna dneska jsem mel prilezitost si partnerku potezkat, trener vymyslel takovy dost sileny nastup, v ramci ktereho si partnerky zvedame a poponasime. Pirko bych si predstavoval jinak. A ty nozicky … boli.\ntak bacha, ať zůstane jen u Techtlí nebo budeš roztrhán na Campr… (rofl)\nNejak to zadne vhodne kandidaky na techtleni nejsou. Tedy ne ze by tu nebyla pekna devcata. Mozna by se nasla i nejaka co neni o patnact a vic let mladsi. Ale nejak … nic co by vypadalo jakkoli nadejne. A vpodstate ani nic s cim bych si dokazal predstavit vic nez pouhe mechtle.\nA vubec, ja jsem tu kvuli tancovani!\nTak namazat francovkou pod koleny a s úsměvem do dalšího tanečního dne!\nJo – a co se týká krásy děvčat – Jendo Jendo, jestli ty nejsi moc vybíravý (chuckle) !


Roznášecí deska Plzeň\nOprava silnice Plzeň\nPoklop s roznášecí deskou Plzeň\nPomocí roznášecí desky kvalitně opravíme silniční poklopy. Naši odborníci vyjíždějí k případům v Plzni i širokém okolí. Desky v šachtě poklopu rozptýlý zátěž z dopravy mimo konstrukci vpusti.\nPoškozený poklop vybouráme do kruhového tvaru a naneseme konus, betonové prstence a kanalizační cihly jako první vrstvu. Do malty Izolsan Fix vložíme roznášecí desky.\nJakmile okolí desek zatuhne, přidáme Izolsan HF a po zavadnutí směsi výřez natřeme penetračním lakem. Kolem výřezu nalepíme asfaltovou pásku a dovnitř nalijeme asfaltovou směs, kterou po zaschnutí zhutníme.\nPo této práci je poklop opět plně funkční a snese i velmi náročnou zátěž. Výřez splyne se zbytkem vozovky, neobrousí se ani nepopraská.\nID microsite: 52484, počet zhlédnutí: 133


Jestřebí - hrad\nDomů Hrady a zříceniny Jestřebí - hrad\nSobota, 08 Květen 2010 08:31\nJesřebí - Habstein\nZřícenina hradu na obcí Jestřebí je jednou z mnoha lokalit na Českolipsku, kde se nalézá či nalézal skalní hrad. Tento je však společně se Sloupem tím nejznámějším, ale také bohužel tím, který v posledních desetiletích asi nejvíce změnil podobu. Pískovec je sice materiál poměrně vhodný k opracování, ale není materiálem natolik trvalým, aby přežil beze změny několik století. A že ten náš jestřebský hrad je vskutku několik století stár. O jeho přesném stáří existují dvě hypotézy. První hovoří o počátcích hradu v období okolo roku 1300. Ta druhá, zdá se že pravděpodobnější, klade počátky využití skalního bloku k opevněnému sídlu až za rok 1400, tedy na počátek 15. století. Skalní masiv je z pískovce jizerského souvrství vznikajícího v turonu, části geologického období křídy, což je jistě známější pojmenování. V tomto druhohorním období přibližně před 100 miliony let bylo naše předokresní území pod mořskou hladinou. Předokresní proto, že okresy tehdy ještě nebyly vytyčeny, nebyli lidi. A na dně zdejšího křídového mělkého moře, tehdy blíže rovníku, se na naší budoucí domovinu ukládal zhruba po deset milionů let mořský písek stlačovaný masou vody nad ním. Erozemi v pozdějších obdobích se vymodeloval tento skalní útvar, který si v období středověké kolonizace upravili místní obyvatelé na opevněné sídlo, které bylo obklopené bažinatým terénem. Toto umístění dělalo z Jestřebí opravdu pevné a dobře chráněné sídlo. Nejpravděpodobnějšími budovateli byli páni z Dubé, kteří jsou v prvních písemných zprávách uváděni jako majitelé. Zcela přesnou podobu a způsob využití hradu neznáme, ale vyčerpávajícím způsobem shrnuli dosavadní poznatky ve své knize o hradech Českolipska pánové Gabriel a Panáček. Po hříchu je u tohoto místa opravdu velkým nepřítelem poznání zub času, díky němuž dochází minimálně od 19 století k výrazným destrukcím skály, čemuž také i napomáhalo odtěžování pískovce lidmi. Největší sesuvy materiálu jsou zaznamenány k roku 1816, kdy došlo k puknutí skalního masivu na dvě části. Dále zde došlo k velkým sesuvům v letech 1823, 1868 a donedávna by se dal označit jako poslední velký sesuv z roku 1936. Dnes ale už nutno zmínit poslední velký sesuv z 2. října 2009, který z bývalého hradu při pohledu z dáli udělal jen obyčejnou skálu, která hrad už neznalému pozorovateli nepřipomíná ani v nejmenším. Dnes tak v lomu skály naopak ještě více vynikne různorodost usazenin, ze kterých je skalní masiv složen. Takřka celý pískovcový suk je tvořen zářivě bílým pískem, což je písek usazující na mořském dně daleko od břehu. Naopak nesvrchnější vrstva žlutého písku, je pravděpodobně už z poslední fáze období, kdy tato místa byla pod mořskou hladinou. Neboť žlutý písek už je pískem naplaveným z povrchových pozemních vod, tedy toto místo muselo být zřejmě nedaleko ústí nějaké prařeky vlévající se do křídového moře. Toto moře se na našem území rozkládalo v tak zvané České křídové pánvi pokrývající většinu severovýchodní části dnešních Čech.\nPohled na zříceninu nedlouho před rokem 1910:\nPohled na zříceninu 6.10.2009:\nPřesnou podobu hradu z doby své největší slávy tedy neznáme. Obecně se přijímá teorie A. Sedláčka, který hradní komplex rozdělil do třech částí, z nichž nejpevnější byla část nejvyšší, kde se ještě donedávna daly spatřit poslední tři zuby cimbuří. To bývalo ve výšce 25 metrů nad okolním terénem. Hrad je prvně uváděn jako pustý k roku 1546, odkdy pravděpodobně dochází k pustnutí sídla. Hradní zříceninu si oblíbil i Karel Hynek Mácha a také jeho interpretace zdejšího místa jistě přispěla k romantickému zobrazování zříceniny, z níž dnes zbývá už jen část. Zdejší úpravy z 19. století také neblaze napomohly k postupujícím destrukcím skalního suku. Jak uvádí průvodce po Čechách z roku 1892 ve své části Středohoří, přístup ke skále znesnadňují spousty zřícené skály a hromady písku. Skála podobala se původně velikému korábu a bývala jindy často s archou Noemovou na Arraratě uvázlou porovnávána. Jak se v průvodci dále dočteme, v letech padesátých, myšleno 19. století, byl přístup na vrchol, kam dříve jen po žebřících se vystoupiti mohlo, znovu upraven a zřízena hospůdka. Dnes jest vše již zničeno a sesuto. Tak jest i dnes, po více jak sto letech od napsání zmiňovaného průvodce. Ovšem krásná vyhlídka je i z původně prostřední plošiny, kam lze vystoupat po schodišti zřízeném v původní studniční šachtě.\nIlustrace z knihy Čechy, díl VII. Středohoří z roku 1892:\nPohled z přibližně stejného úhlu 2.5.2010:\nMapa - zřícenina je zde\nPodstatně více obrázků historických, nedávných i současných naleznete v připojené fotogalerii. Historické snímky laskavě zapůjčil ze své sbírky pan Radek Kos. Současné snímky jsou z 26. 4. 2005, první snímky po zřícení skály pořídil Radek Kos 6. 10. 2009 a nejnovější jsou z 2. 5. 2010.\nDestrukčním vývojem hradní zříceniny pomocí dostupných vyobrazení a popisů se zabývá studie uveřejněná ve vlastivědném sborníku Bezděz 2010 (vyjde v letních měsících toho roku). Je možno jej zakoupit na obvyklých místech, stejně tak podrobnější informace o tomto čísle, tak o předešlých ročnících lze získat na stránkách Vlastivědného spolku Českolipska - Klubu přátel muzea: www.vsc-kpm.cz