�vod \_ Cestov�n� \_ Belgie\nBelgie & Nizozemsko\nNa�e druh� dovolen� v Belgii a Nizozemsku.\nFotky z dovolen�\nV ned�li jsme kone�n� dorazili tam, kam jsme cht�li - do Belgie. Na�e prvn� zast�vka bylo Liege, m�ste�ko na �ece M�za (Meuse). Zrovna se tu konal trh se spoustou ovoce, ryb, kv�tin a l�kav� von�c�mi belgick�mi vaflemi a pala�inkami se sko�ic�. To se n�m tedy sb�haly sliny! Krom� trhu maj� v Liege i velikou a kr�snou katedr�lu s ob��mi okny vykl�dan�mi barevn�mi skl��ky. Tak do detailu vypracovan� sklen�n� vitr�e jsme vid�li snad poprv�. Celkem hezk� je i men�� n�m�st��ko s kav�rni�kami a hosp�dkami s belgick�m pivem, ale jinak je m�sto p�ekvapiv� �pinav�. V�ude p�et�kaj� p�epln�n� ko�e, pytle s odpadky se v�lej� jen tak p�ede dve�mi na ulic�ch, kde je �lov�k mus� obch�zet, a je vid�t, �e m�sto ob�v� pom�rn� dost ps�, zato travnat�ch ploch se mu nedost�v�...�koda t� �p�ny, proto�e Liege je jinak opravdu p��jemn�m m�stem.\nZ Liege jsme se vydali do Leuvenu, kde je velik� botanick� zahrada. Naivn� jsme si mysleli, �e si alespo� tam odpo�ineme od neskute�n�ho horka, kter� panovalo v�ude kolem. Po dvou zmaten�ch pr�jezdech m�stem a vypt�n� se domorodc� na cestu jsme zaparkovali p��mo p�ed zahradou. Vstup byl voln�, co� n�s pot�ilo, tak�e jsme se vydali na pr�zkum. Ondrejko b�hal od jedn� kytky ke druh� a ne��astn� v duchu po��tal, kter� z nich si bude moci vyfotit, aby n�m zbylo m�sto na fotky je�t� na dal��ch �trn�ct dn�. V zahrad� bylo snad je�t� v�t�� vedro ne� v Liege a zdr�ovat se ve sklen�c�ch tak� nebyla nejlep�� strategie pro p�e�it�. Pak jsme ale objevili poklidn� jez�rko s rybkami a mal�m vodop�dem a s d�ky se u n�j sesunuli na lavi�ku. Kdy� jsme dopili v�echnu vodu (ne tu z jez�rka!, na�i jeden a p�l litrovou balenou), nezbylo n�m ne� v m�stn� ovocn� zahr�dce sn�st maliny a ostru�iny (mo�n� se to nesm�, ale uznejte, ten ke� je ur�it� r�d, �e se nesna�� jen tak nadarmo a �e plody jeho pr�ce n�kdo ocen�). Pak u� jsme nastoupili do na�� Mazdi�ky a hur� do Bruselu.\nMyslela jsem si, �e Brusel zn�m (koneckonc� jsem tam p�ed n�jak�mi dev�ti lety byla) a �e zafraje��m a Ondru po n�m provedu. To, co jsem ale uvid�la, nebyl ten Brusel, jak� jsem si pamatovala. V�ude obrovsk� mnohopatrov� sklen�n� budovy, zb�sil� nadjezdy a podjezdy, silnice vedouc� kolem �est�ho patra n�jak�ho rozestav�n�ho domu, bagry, buldozery a co j� v�m, jak se v�echny ty obrovsk� ma�iny jmenuj�. V Bruselu prost� vyrostlo dal�� m�sto, aby m�li ��edn�ci Unie kde sed�t. A stav� se hore�n� d�l, proto�e v kv�tnu 2004 p�ibude dal��ch 10 st�t�. Snad to stihnou dostav�t, abych m�la p�knou kancel�� s kytkou v kv�tin��i a, kdy� budu �ikovn�, i s jednou vlastn� st�nou...Po obhl�dce m�ho budouc�ho pracovi�t� jsme odchytili hl�da�e podzemn�ho parkovi�t� (Ondra tvrd�, �e to byl policajt), aby n�m poradil cestu k Atomiu. Bylo to p�esn� na druh� stran� m�sta, ale co by �lov�k neud�lal, aby vid�l na vlastn� o�i gigantick� atom vod�ku. Nav�c cesta k n�mu vedla n�kolikakilometrov�m tunelem, kter� vedl pod �estiproudovou silnic� a nejv�t�� bruselskou katedr�lou. Atomium bylo postaveno jako v�stavn� pavilon u p��le�itosti sv�tov� v�stavy Expo v roce 1958 a st�le jsou v n�m v�stavy o historii Atomia a o sou�asn� Belgii. Dovnit� jsme ne�li, zato jsme se pokochali sb�rkou s�drov�ch, kovov�ch a sklen�n�ch krav, ��len� pomalovan�ch r�zn�mi bl�znivinami od mot�l� a� po raketopl�ny. Tyhle "��len� kr�vy" jsme pak potk�vali celou na�� cestu Belgi�. Nev�te n�kdo, co s nimi ti Belgi�an� maj�? Kousek od Atomia se nach�z� olympijsk� komplex s mno�stv�m sportovi��, hal a obrovsk�ch parkovi��. Na ��sti olympijsk�ch pozemk� byla postavena jak�si historick� vesni�ka s obch�dky a kav�rni�kami, �ivou (a velmi hlasitou) hudbou na n�vsi, divad�lkem pro d�ti a akvaparkem, kter� vznikl p�estavbou plaveck� haly. V roce 1987 zde byla tak� zalo�ena Minievropa, park s v�ce ne� stovkou vybran�ch evropsk�ch budov zmen�en�ch v pom�ru 1:25. Bohu�el tu najdeme jen expon�ty ze zem� Evropsk� unie, ale snad se �asem do�k�me i zmen�en�ho Pra�sk�ho hradu nebo Bojnick�ho z�mku :) Krom� skv�le vypracovan�ch dome�k� tady najdete i lo�, kter� za�ne n�hle ho�et (na�t�st� se v�as objev� jin� - po��rnick�, kter� ohe� bezpe�n� uhas� :)), ot��ej�c� se v�trn� ml�ny, letadla roluj�c� po dr�ze, jezd�c� auta a vlaky, raketopl�n startuj�c� z Francouzsk� Guayany, lanovku, kter� vyveze unaven� plastov� lidi�ky na pa��sk� Montmartre k chr�mu Sacre-coeur nebo sopku, p�i jej�m� chrlen� l�vy se v�m opravdu t�ese p�da pod nohama. U mnoha stanovi�� si m��ete zm��knout tla��tko (ta je pot�eba piln� hledat), a pak u� jen �ekat, co se za�ne pohybovat, houkat nebo to�it. Pot�, co jsme pro�li celou Unii k��em kr�em n�s u� po��dn� bolely no�i�ky a tak jsme zam��ili k nejbli��� pump�, uva�it si kone�n� n�co k j�dlu a trochu se prospat. Kdy� jsme uklidnili sv� protestuj�c� �aludky, p�enosili v�ci na p�edn� sedadla a s �levou se nat�hli vzadu v aut�, za�al n�m u u�� pi�t�t cel� kom��� p�veck� sbor. Tak stra�nou noc jsem u� dlouho neza�ila - do dvou do r�na jsme vra�dili krve��zniv� bestie, kter� si do auta na�ly cestu i skrz v�tr�n� motoru. Nakonec jsme vy�erp�n�m usnuli a r�no se probudili s t�lem pln�m p�liv�ch �t�panc�.\n2. den 4. den


Evidence-Based Medicine Reviews (EBMR) | Albertina icome Praha\nÚvod » Produkty » Evidence-Based Medicine Reviews (EBMR)\nAktuálním trendem v medicíně je důsledné oboustranné provázání lékařského výzkumu s klinickou praxí na základě kumulovaných důkazů z primární lékařské literatury. Tento trend se označuje termínem evidence-based medicine (EBM, medicína založená na důkazech).\nLékařské fakulty ve vyspělém světě dnes učí EBM studenty, medicína založená na důkazech je součástí postgraduálních kurzů a vládní organizace podporují EBM poskytováním grantů. Společnost Ovid slouží tomuto trendu informačním zdrojem, který se skládá z databází:\nCochrane Database of Systematic Reviews – Cochrane Collaboration je mezinárodní skupina expertů, jejímž cílem je získávání informací z literatury určené především lékařům v klinické praxi i dalším zdravotnickým profesionálům. Odborníci pracují ve 40 problémově orientovaných skupinách, vybírají důležitá témata, zpracovávají rešerše z bibliografických databází na dané téma, třídí a meta-analyzují získané články a pak vytváří strukturované recenze na dané téma – Cochrane Reviews and The Cochrane Library. Tato část je doplněna Methodology Review.\nDatabase of Abstracts of Reviews of Effectiveness (DARE) je vytvářena v Centre for Reviews and Dissemination (CRD). DARE je zdrojem systematicky zpracovávaných přehledů, které se zabývají efektivitou klinických postupů, jsou kriticky zhodnocovány a komentovány autorským týmem expertů. Pokrývají témata jako např. diagnostika, prevence, rehabilitace, léčba apod. (DARE).\nHealth Technology Assessments (HTA) – databáze z produkce NHS Centre for Reviews and Dissemination (CRD) ve spolupráci se švédským INAHTA Secretariat. Shromažďuje údaje o pokračujících studiích medicínských, společenských, etických a ekonomických důsledcích zdravotnických intervencí (HTA).\nNHS Economic Evaluation Database (NHSEED) – opět z produkce NHS Centre for Reviews and Dissemination (CRD), databáze pokrývá ekonomické analýzy zdravotních intervencí a obsahuje přes 6 000 abstraktů (NHS EED).\nCochrane Central Register of Controlled Trials databáze vytvářená The Cochrane Collaboration, obsahuje přes 350 000 bibliografických záznamů o randomizovaných klinických zkouškách. Dbá se na kvalitu kontrolních standardů, prověřuje se a zaručuje, že jsou zařazeny jen jednoznačné randomizované kontrolované zkoužky nebo kontrolované klinické zkoužky. Databáze je propojena na odpovídající recenze a abstrakty článků v ostatních databázích kolekce EBMR.\nCochrane Methodology Register (CMR) – bibliografická databáze z produkce Cochrane group obsahující 9000 referencí klinických zkoušek z článků, knih, sborníků, zpráv a dalších publikací zaměřených na metodologii (The Cochrane Methodology Register).\nOvid propojuje tyto zdroje s MEDLINE a svými plnotextovými zdroji, takže uživatel bude moci např. omezit rešeršní výsledky na články recenzované v EBMR.\nAktualizace je čtvrtletní. Celkový počet záznamů dosahuje 740 000 a ročně se objeví 12 000 nových záznamů.\nEBMR - Evidence Based Medicine Reviews on Ovid (video)


Hravý architekt navrhl klientovi s duší dítěte dům pro hračky – Novinky.cz\nKdyž se sejde klient s duší dítěte s architektem Moonem Hoonem, jenž má sám hravou povahu, je jisté, že výsledkem jejich společného plánování bude hodně nevšední dům. Jeden takový patří rodině majitele lokální televizní stanice v turisticky atraktivním kraji Bang-Dong v Jižní Koreji.\nDům na první pohled upoutá svým neobvyklým tvarem a fasádou, která jako by se směrem k oknům propadala.\nFOTO: Nam Goung Son\nčtvrtek 6. listopadu 2014, 6:07\nJak architekt objasňuje, klient je vášnivým sběratelem figurek komiksových a seriálových postav. A sběratelský gen se patrně v jejich rodině dědí. Tatínek klienta sbíral zajímavě tvarované kameny.\nDům, který si zadavatel přál postavit, měl být dostatečně prostorný, aby se do něj pohodlně vešel se svou ženou a malým synkem, ale také se svou sbírkou. Zároveň se měl podobat jednomu z dřívějších projektů architekta s názvem Lízátko, o němž Novinky také psaly [celá zpráva].\nObzvláště hravým lidem může způsob zasazení okna společně s fasádou připomínat střílnu.\nDetail stupňovité fasády\nDo domu se vchází dveřmi umístěnými v jedné z jeho hran.\nZasazení domu do okolní krajiny\nArchitekt jako odpověď na klientovy představy navrhl hned dvě možné varianty, jak by dům mohl vypadat, přičemž zákazník si vybral tu atraktivnější a z hlediska uspořádání vnitřního prostoru zajímavější. Samotný dům, nazvaný příhodně Toy House (Dům hraček), má tvar blížící se krychli. Osvěžujícím prvkem při pohledu zvenčí je umístění oken do středu každé stěny.\nFasáda od hran domu směrem k oknům pak stupňovitě ustupuje, čímž vzniká zajímavý dojem, který hravým lidem může vzdáleně připomínat pohled na střílny. Dům má všechny fasády čistě bílé, oživujícím prvkem je pak místo vchodu trochu nečekaně umístěné na roh domu, jenž je "useknutý" a natřený jasně červenou barvou.\nArchitekt vyčlenil velký prostor i knihovně klienta.\nVstupní dveře mají červenou barvu i směrem do interiéru.\nKuchyň je propojena s jídelnou.\nVelké schodiště je základním prvkem domu.\nČtěte také: O jiném hravém projektu studia Moon Hoon si můžete přečíst také zde.\nCentrální prostor interiéru stavby s dřevěnou kostrou doplněnou železobetonem zabírá spirálové schodiště, které slouží nejen k pohybu rodiny v domě, ale také jako výstavka tatínkových sběratelských skvostů. Díky volnému středu má návštěvník neustále povědomí o velikosti a především výšce domu a necítí se nijak stísněně.\nPohled z kuchyně ještě před jejím zařízením\nStředový volný prostor schodiště dává návštěvníkovi poznat, jak velký je dům, do nějž vstoupil.\nJednotlivé místnosti jsou ke schodišti šikovně připojeny. Linie stropního osvětlení dokonce směřují tak, aby navazovaly na světla na schodišti.\nJednotlivé místnosti, jako kuchyň, obývací pokoj a ložnice, jsou umístěny po stranách schodiště, přičemž nejvýše položenou hernu, zabírající prostor půdy a nejvyšší podlaží, propojuje kromě schodů i zářivě červená skluzavka.\nCelková obytná plocha dvoupatrového domu činí 105,3 m², stavba na parcele o rozloze 105,3 m² zabírá prostor 45,8 m².\nHernu, zasahující až na půdu, propojuje kromě schodiště i veselá červená skluzavka.\nVnitřní uspořádání domu: 1 - Studovna, 2 - obývací pokoj, 3 - jídelna s kuchyní, 4 - ložnice, 5 - dětský pokoj, 6 - herna


Kudy z nudy - Festival řemesel\nÚvod > Kalendář akcí > Festival řemesel\nKdy 5. září 2020 11:00 - 17:00 Společenské akce\nJaká je práce s hrnčířským kruhem, ražení mincí, vyřezávání ze dřeva nebo pletení košíků? To i další jiná řemesla můžete objevit 5. 9. 2020 od 11 do 17 hodin v pivovaru Velké Popovice.\nUskuteční se zde Festival řemesel, na kterém si budete moc prohlédnout a vyzkoušet více než desítku různých řemeslných prací. Potkáte se například s kovářem, řezbářem, hrnčířem, košíkářem i místním kameníkem. Nebudou chybět ani naši pivovarští bednáři. Příjemnou atmosféru doplní písničkáři, folkoví bardi a poctivé čepované pivo Velkopopovický Kozel.\nV průběhu dne se také můžete vydat na prohlídku pivovaru Po stopách Kozla. V časech 11:00, 12:00, 13:30, 15:00 a 16:00 hodin vám odhalíme příběh zakladatelské rodiny Ringhofferů, nahlédnete pod pokličku velkopopovickým sládkům a poznáte celý výrobní proces piva. Nebude chybět ani degustace poctivého piva Velkopopovický Kozel a na závěr prohlídky pozdravíte našeho kozlíka Oldu.\nNavíc pro vás máme tip na skvělý výlet! Přijeďte v sobotu vláčkem Kozel expres, který vyjíždí v 10:19 hodin z pražského Hlavního nádraží a odveze vás přímo do našeho malebného pivovaru. Cena jízdenky je 430 Kč a zahrnuje cestu vlakem i prohlídku pivovaru. Během dne bude vlak také pendlovat mezi zastávkami Strančice a Velké Popovice. Jednosměrné jízdné činí 50 Kč. Jízdní řád najdete níže.\nNezapomeňte navštívit i Kozlí obchod, kde můžete nakoupit pivní sklenice, drobné suvenýry, oblečení s kozlí tématikou nebo čerstvě stočené pivo Velkopopovický Kozel Černý nebo Mistrův ležák v jednolitrových patentních lahvích.\nPoznámka:Prohlídka pivovaru Po stopách Kozla - 150 Kč/osoba Kozel expres - 430 Kč/osoba\nNaposledy změněno: 20. 8. 2020\nHusobraní ve Velkých Popovicích\nDny otevřených dveří slunečních elektráren FVE Southpoint\nŽivotní styl 283


Ruské carství - Tsardom of Russia - xcv.wiki\nRuské carství - Tsardom of Russia\n1547–1721 carství v Eurasii\nVlevo: Prapor „nejmilostivějšího Spasitele“ byl jednou z variant používaných Ivanem IV před přijetím státní symboliky.\nVpravo: Vlajka cara Moskvy ( c. 1693 )\nTěsnění cara Ivan IV ( c. 1539) :\nÚzemí Ruska v letech\n1500, 1600 a 1700\nIvan IV (první)\nPeter I (poslední)\n16. ledna 1547\n• Livonská válka\n• Čas potíží\n• Rusko-polská válka\n• Velká severní válka\n• Nystadská smlouva\n10. září 1721\n22. října 1721\nRuské carství nebo tsardom Rus' ( rusky : Русское царство , Russkoje tsarstvo , později změněno na: Российское царство , Rossiyskoye tsarstvo ), také volal tsardom Muscovy , byla centralizována ruský stát z předpokladu titulu cara ze strany Ivan IV v roce 1547 až do založení ruské říše od Petera já v roce 1721.\nOd roku 1551 do roku 1700 Rusko rostlo o 35 000 km 2 ročně. Toto období zahrnuje otřesy přechodu od Ruriků k dynastiím Romanovců , mnoho válek s polsko-litevským společenstvím , Švédskem a Osmanskou říší , stejně jako ruské dobytí Sibiře , které vedlo k převratné vládě Petra Veliký , který převzal moc v roce 1689 a přeměnil Tsardom na významnou evropskou mocnost. Během Velké severní války provedl podstatné reformy a po vítězství nad Švédskem v roce 1721 vyhlásil Ruské impérium ( Российская империя , Rossiyskaya imperiya ) .\n2 Byzantské dědictví\n3 Předčasné panování Ivana IV\n4 Zahraniční politika Ivana IV\n6 Čas potíží\n8 Právní řád z roku 1649\n9 Akvizice divokých polí\n10 Raskol (rozkol)\n11 Dobytí Sibiře\n12 Vláda Petra Velikého a založení Ruské říše\n13 státních vlajek\n17 Primární zdroje\n18 Sekundární zdroje\nDalší informace: Rus '(jméno) a Muscovy (disambiguation)\nZatímco nejstarší endonyms z Moskevské knížectví používá ve svých dokumentech bylo „Rus“ ( Русь ) a ‚ruský země‘ ( Русская земля , Russkaya Zemlya ), nová forma jeho jména, Rusia nebo Ruska , se objevil a stal se běžné v 15. století. V 80. letech 19. století ruskí státní písaři Ivan Cherny a Michail Medovartsev zmiňují Rusko pod jménem Росиа , Rosia a Medovartsev také zmiňuje žezlo „ruského panství“ ( Росийскаго господства , Rosiyskago gospodstva ). V následujícím století Ruska koexistovaly se starým názvem Rus' a objevil se v nápisu na západním portálu části chrámu proměnění kláštera Spaso-Preobraženského v Jaroslavli (1515), v případě ikony z Theotokos Vladimir (1514 ), v díle Maxima Řecka , ruský chronograf napsaný Dosifeiem Toporkovem (? –1543/44) v letech 1516–22 a v dalších pramenech.\nV roce 1547 převzal Ivan IV. Titul „Car a velkovévoda celé Rusi “ ( Царь и Великий князь всея Руси , Tsar i Velikiy knyaz vseya Rusi ) a byl korunován 16. ledna, čímž se z Moskevského velkovévodství stalo carství Ruska, neboli „Velké ruské carství“, jak jej v korunovačním dokumentu nazval Konstantinopolský patriarcha Jeremiáš II. a v mnoha oficiálních textech, ale stát částečně zůstal v celé Evropě označován jako Moscovia (anglicky: Muscovy ), převážně v jeho katolická část, ačkoli tento latinský výraz nebyl v Rusku nikdy používán. Zdá se, že tato dvě jména, Rusko a Moscovia, existovala jako vzájemně zaměnitelná v průběhu 16. a 17. století s různými západními mapami a zdroji používajícími různé názvy, takže se tato země nazývala „Rusko nebo Moscovia“ ( latinsky : Rusko seu Moscovia ) nebo „Rusko, populárně známé jako Moscovia“ ( latinsky : Russia vulgo Moscovia ). V Anglii 16. století to bylo známé jak jako Rusko, tak i pižmový. Pozoruhodní Angličané jako Giles Fletcher , autor knihy Of the Russe Common Wealth (1591), a Samuel Collins , autor knihy Současný stav Ruska (1668), oba Rusko navštívili, znali termín Rusko a používali jej ve svých dílech. Stejně tak vydalo mnoho dalších autorů, včetně Johna Miltona , který napsal Stručnou historii Moscovia a dalších méně známých zemí ležící na východ od Ruska , publikovaných posmrtně, počínaje slovy: „Impérium Moscovia, nebo jak to jiní nazývají, Rusko..."\nV ruském carství slovo Rusko nahradilo v oficiálních dokumentech staré jméno Rus , ačkoli jména Rus a ruská země byla pro ně stále běžná a synonymní a často se objevovala v podobě Velkého Ruska ( Великая Россия , Velikaya Rossiya ), což je typičtější pro 17. století, zatímco stát byl také známý jako velko -ruské carství ( Великороссийское царствие , Velikorossiyskoye tsarstviye ).\nPodle prominentních historiků, jako jsou Alexander Zimin a Anna Khoroshkevich , bylo nepřetržité používání výrazu Moscovia výsledkem tradičního zvyku a potřeby rozlišovat mezi moskovskou a litevskou částí Rusu, jakož i politických zájmů Ruska. Polsko-litevské společenství , které soupeřilo s Moskvou o západní oblasti Ruska. Kvůli propagandě společenství i jezuitů se v mnoha částech Evropy, kde před vládou Petra Velikého chyběla přímá znalost země, místo Ruska používal termín Moscovia . V severní Evropě a na dvoře Svaté říše římské však byla země známá pod svým vlastním jménem, Rusko nebo Rossia . Sigismund von Herberstein , velvyslanec císaře Svaté říše římské v Rusku, použil ve své práci o ruském carství jak Rusko, tak Moscovia, a poznamenal: „Většina věří, že Rusko je změněný název Roxolania . Moskvané (v německé verzi„ Rusové “) ) vyvrátit toto s tím, že jejich země se původně jmenovala Rusko (Rosseia) “. S poukazem na rozdíl mezi latinskými a ruskými jmény francouzský kapitán Jacques Margeret , který sloužil v Rusku a zanechal podrobný popis L'Empire de Russie z počátku 17. století, který byl předložen králi Jindřichovi IV. , Uvedl, že cizinci „dělají chybu když jim říkají Moskvané a ne Rusové. Když se jich zeptá, jaký národ jsou, odpoví „Russac“, což znamená „Rusové“, a když se jich zeptá, odkud jsou, odpověď je Moskva, Vologda , Ryasan a jiná města". Nejbližším analogem latinského výrazu Moscovia v Rusku byl „Tsardom of Moscow“ nebo „Moscow Tsardom“ ( Московское царство , Moskovskoye tsarstvo ), který byl používán spolu se jménem „Rusko“, někdy jednou větou, jako v názvu ruského díla 17. století O velkém a slavném ruském moskevském státě ( О великом и славном Российском Московском государстве , O velikom i slavnom Rossiyskom Moskovskom gosudarstve ).\nMoscovia , Herberstein , 1549\nRusko , Mercator , 1595\nRusko seu Moscovia , Mercator , Atlas Cosmographicae , 1596\nRusko vulgo Moscovia , Atlas Maior , 1645\nHlavní články: Car ; Moskva, třetí Řím ; a třetí Řím\nSlonovinový trůn Ivana IV Ruska\nV 16. století se ruský vládce ukázal jako mocná, autokratická postava, car . Převzetím tohoto titulu se panovník Moskvy pokusil zdůraznit, že byl hlavním vládcem nebo císařem ( car ( царь ) představuje slovanskou adaptaci římského císařského titulu / jména Caesar ) na stejné úrovni jako byzantský císař nebo mongolský chán . Poté, co se Ivan III. Oženil se Sophií Palaiologinou , neteří zesnulého byzantského císaře Konstantina XI. Palaiologose , přijal moskevský soud v roce 1472 byzantské výrazy, rituály, tituly a emblémy, jako je dvouhlavý orel , který přežívá v kabátu paže Ruska .\nByzantský výraz autokrator zpočátku vyjadřoval pouze doslovný význam nezávislého vládce, ale za vlády Ivana IV. (1533–1584) to znamenalo neomezenou ( autokratickou ) vládu. V roce 1547 byl velkovévoda Ivan IV. Korunován na cara, a byl tak uznán - přinejmenším ruskou pravoslavnou církví - jako císař. Je pozoruhodné, že hegumen Philotheus z Pskova v roce 1510 tvrdil, že poté, co Konstantinopol padl v roce 1453 Osmanské říši , zůstal ruský car jediným legitimním pravoslavným vládcem a že Moskva byla třetím Římem a stala se konečným přímým nástupcem Říma a Konstantinopole ; to byla dvě centra křesťanství a římských říší ( západní a východní ) dřívějších období. Koncept „třetího Říma“ by rezonoval v obraze sebe sama ruského lidu v budoucích stoletích.\nČasná vláda Ivana IV\nRozvoj carských autokratických sil dosáhl vrcholu za vlády Ivana IV. A získal přezdívku „Groznyj“. Anglické slovo hrozný se obvykle používá k překladu ruského slova grozny v Ivanově přezdívce, ale jedná se o poněkud archaický překlad. Ruské slovo grozny odráží starší anglické použití hrozného jako v „inspirujícím strachu nebo teroru; nebezpečné; silné; impozantní“. Neodpovídá modernějším konotacím anglického strachu , jako jsou „defektní“ nebo „zlý“. Vladimir Dal definoval Grozného konkrétně v archaickém použití a jako epiteton pro cary: „Odvážný, velkolepý, autoritativní a udržující nepřátele ve strachu, ale lidé v poslušnosti“. Další překlady navrhli také moderní učenci.\nIvan IV se stal velmožem Moskvy v roce 1533 ve věku tří let. Tyto Shuysky a Bělský frakcemi boyars soutěžily o kontrolu regentství, dokud Ivan nastoupil na trůn v roce 1547. S ohledem nová imperiální nároky Moskvy, Ivanův korunovace jako car byl rituál po vzoru těch z byzantských císařů. S pokračující pomocí skupiny bojarů Ivan zahájil svou vládu řadou užitečných reforem. V padesátých letech 20. století vyhlásil nový zákoník, předělal armádu a reorganizoval místní vládu. Tyto reformy nepochybně měly posílit stát tváří v tvář neustálému válčení. Klíčové dokumenty připravené takzvanou Select Council ofvisors a vyhlášené v tomto období jsou následující:\nZahraniční politika Ivana IV\nHlavní články: moskevsko-litevské války a livonská válka\nZvonice Ivana Velikého , zvednutá do současné výšky za vlády Borise Godunova\nMuscovy zůstal v západní Evropě poměrně neznámou společností, dokud baron Zikmund von Herberstein v roce 1549 nepublikoval své Rerum Moscoviticarum Commentarii (doslovně Poznámky o moskevských záležitostech ). To poskytlo široký pohled na to, co bylo zřídka navštěvovaným a špatně hlášeným státem. Ve třicátých letech 19. století navštívil ruské carství Adam Olearius , jehož živé a dobře informované spisy byly brzy přeloženy do všech hlavních evropských jazyků .\nNasedli na lukostřelce pižmové\nDalší informace o Rusku šířili angličtí a nizozemští obchodníci . Jeden z nich, Richard kancléř , vyplul v roce 1553 do Bílého moře a pokračoval po souši do Moskvy. Po svém návratu do Anglie založil společnost Muscovy Company sám Sebastian Cabot , sir Hugh Willoughby a několik londýnských obchodníků. Ivan IV používal tyto obchodníky k výměně dopisů s Elizabeth já .\nNavzdory domácím nepokojům ve 30. a 40. letech 15. století Rusko nadále vedlo války a expandovalo. Je vzrostl ze 2,8 na 5,4 milionů čtverečních kilometrů od 1533 do 1584. Ivan porazil připojená k Khanate Kazan na střední Volze v roce 1552 a později Astrakhan Khanate , kde se Volha vlévá do Kaspického moře . Tato vítězství proměnila Rusko v multietnický a multikonfesní stát, kterým je i dnes. Car nyní ovládal celou řeku Volhu a získal přístup do Střední Asie.\nExpanze na severozápad směrem k Baltskému moři se ukázala být mnohem obtížnější. V roce 1558 napadl Ivan Livonia a nakonec se zapojil do pětadvacetileté války proti polsko-litevskému společenství , Švédsku a Dánsku . Přes občasné úspěchy byla Ivanova armáda odsunuta a národ nedokázal zajistit vytouženou pozici v Baltském moři.\nDevlet I Giray z Krymu , v naději, že vydělá na koncentraci Ruska na livonské záležitosti, opakovaně zpustošil moskevský region , dokud bitva u Molodi tyto nájezdy na sever nezastavila. Ale po další desetiletí byla jižní hranice každoročně drancována Nogai Horde a Crimean Khanate , kteří s sebou brali místní obyvatele jako otroky. Desítky tisíc vojáků chránily Velký pás Abatisů - zátěž pro stát, jehož sociální a ekonomický rozvoj stagnoval.\nHlavní článek: Oprichnina\nApoštol (1564) od Ivana Fjodorova a Petra Mstislavce , jedné z prvních ruských tištěných knih\nV pozdních padesátých letech 20. století se Ivan stal nepřátelským vůči svým poradcům, vládě a bojarům . Historici neurčili, zda jeho hněv způsobily politické rozdíly, osobní nepřátelství nebo duševní nerovnováha. V roce 1565 rozdělil Rusko na dvě části: jeho soukromá sféra (nebo oprichnina ) a veřejná sféra (nebo zemshchina ). Pro svou soukromou doménu si Ivan vybral některé z nejvíce prosperujících a nejdůležitějších oblastí Ruska. V těchto oblastech Ivanovi agenti zaútočili na bojary, obchodníky a dokonce i na obyčejné lidi, kteří souhrnně některé popravili a zabavili půdu a majetek. Začalo tak desetiletí teroru v Rusku, které vyvrcholilo masakrem v Novgorodu (1570).\nV důsledku politiky oprichniny Ivan zlomil ekonomickou a politickou moc předních bojarských rodin, čímž zničil přesně ty osoby, které vybudovaly Rusko a byly nejschopnější jej spravovat. Obchod se zmenšil a rolníci, tváří v tvář rostoucím daním a hrozbám násilí, začali Rusko opouštět. Snahy o omezení mobility rolníků jejich spojením s jejich zemí přivedly Rusko blíže k právnímu nevolnictví . V roce 1572 Ivan definitivně opustil praktiky oprichnin.\nPodle populární teorie oprichninu zahájil Ivan, aby mobilizoval zdroje pro války a potlačil opozici. Bez ohledu na důvod měla Ivanova domácí a zahraniční politika devastující účinek na Rusko a vedla k období sociálního boje a občanské války, Času potíží ( Smutnoye vremya , 1598-1613).\nHlavní články: Time of Troubles and Polish – Moscovite War (1605–18)\nPo Ivanovi IV. Nastoupil jeho syn Feodor , který se nezajímal o vládnutí a možná byl mentálně nedostatečný. Skutečnou moc měl Feodorův švagr, boyar Boris Godunov (který se zasloužil o zrušení Jurijova dne , jediného období roku, kdy se nevolníci mohli volně pohybovat od jednoho vlastníka půdy k druhému). Snad nejdůležitější událostí Feodorovy vlády bylo vyhlášení Moskevského patriarchátu v roce 1589. Vytvoření patriarchátu vyvrcholilo vývojem samostatné a zcela nezávislé ruské pravoslavné církve .\nV roce 1598 Feodor zemřel bez dědice a ukončil tak dynastii Ruriků . Boris Godunov poté svolal Zemský Sobor , národní shromáždění bojarů, církevních úředníků a obyčejných občanů, které ho prohlásilo za cara, ačkoli různé boyarské frakce toto rozhodnutí odmítly uznat. Rozsáhlé poruchy plodin způsobily ruský hladomor v letech 1601–1603 a během následující nespokojenosti se objevil muž, který prohlašoval, že je Tsarevich Demetrius , syn Ivana IV., Který zemřel v roce 1591. Tento uchazeč o trůn, který se stal známým jako False Dmitrij I. , který získal podporu v Polsku, pochodoval do Moskvy a sbíral následovníky mezi bojary a dalšími živly. Historici spekulují, že kdyby Godunov nezemřel v roce 1605, přežil by tuto krizi. Výsledkem bylo, že False Dmitriy I. vstoupil do Moskvy a ten rok byl korunován na cara po vraždě cara Fjodora II. , Syna Godunova.\nNásledně Rusko vstoupilo do období nepřetržitého chaosu, známý jako The Time of Troubles (Смутное Время). Přes carské pronásledování bojarů, nespokojenost měšťanů a postupné zavádění rolnictva byly snahy o omezení moci cara jen poloviční. Nespokojení Rusové, kteří nenašli žádnou institucionální alternativu k autokracii, se shromáždili za různými uchazeči o trůn. V tomto období bylo cílem politické činnosti získat vliv na sedícího autokrata nebo umístit vlastního kandidáta na trůn. Bojarové bojovali mezi sebou, nižší třídy se slepě vzbouřily a zahraniční armády obsadily Kreml v Moskvě, což vedlo mnoho lidí k přijetí carské autokracie jako nezbytného prostředku k obnovení pořádku a jednoty v Rusku.\nMezi Poláky vzdát Moskevský Kreml na Prince Pozharsky v roce 1612. Malba podle Ernst Lissner\nThe Time of Troubles zahrnoval občanskou válku, ve které boj o trůn komplikovaly machinace soupeřících bojarských frakcí, zásahy regionálních mocností, Polska a Švédska , a intenzivní nespokojenost lidí vedená Ivanem Bolotnikovem . Falešný Dmitrij I. a jeho polská posádka byli svrženi a boyar, Vasilij Shuysky , byl prohlášen za cara v roce 1606. Ve své snaze udržet trůn se Shuysky spojil se Švédy a rozpoutal ingrianskou válku se Švédskem. Falešný Dmitrij II , spojený s Poláky, se objevil pod zdmi Moskvy a zřídil falešný soud ve vesnici Tushino .\nV roce 1609 Polsko oficiálně zasáhlo do ruských záležitostí , dobylo Shuisky a obsadilo Kreml . Skupina ruských boyarů podepsala v roce 1610 mírovou smlouvu a uznala za polského Ladislava IV. , Syna polského krále Zikmunda III . Vasu. V roce 1611 se False Dmitry III objevil na území okupovaném Švédskem, ale byl brzy zadržen a popraven. Polská přítomnost vedla k vlasteneckému obrození Rusů a dobrovolnická armáda financovaná Stroganovskými obchodníky a požehnaná pravoslavnou církví byla vytvořena v Nižním Novgorodu a vedená princem Dmitrijem Pozharským a Kuzmou Mininovou vyhnala Poláky z Kreml. V roce 1613 prohlásil zemský Sobor za cara boyar Michail Romanov , čímž zahájil 300letou vládu Romanovců .\nAndrei Ryabushkin : Car Michael at the Session of Boyar Duma (1893)\nOkamžitým úkolem nové dynastie bylo nastolit pořádek. Avšak největší ruskí nepřátelé, Polsko a Švédsko, byli ve vzájemném konfliktu, což Rusku poskytlo příležitost uzavřít mír se Švédskem v roce 1617. Polsko-moskevská válka (1605–1618) byla ukončena příměřím Deulino v r. 1618, dočasně obnovující polskou a litevskou vládu nad některými územími, včetně Smolenska , ztraceného Litevským velkovévodstvím v roce 1509.\nPrvní Romanovci byli slabí vládci. Za vlády Michaila byly státní záležitosti v rukou carova otce Filareta , který se v roce 1619 stal moskevským patriarchou. Později se Michailův syn Aleksey (r. 1645-1676) spoléhal na boyara , který by řídil jeho vládu , Borise Morozova . Morozov zneužil svou pozici vykořisťováním obyvatelstva a v roce 1648 ho Aleksey v důsledku slané nepokoje v Moskvě propustil .\nPo neúspěšném pokusu o znovuzískání Smolenska z Polska v roce 1632 uzavřelo Rusko s Polskem mír v roce 1634. Polský král Władysław IV Vasa , jehož otcem a předchůdcem byl Zikmund III. Vasa , byl během doby potíží zvolen ruskými bojary za ruského cara. , se vzdal všech nároků na titul jako podmínky mírové smlouvy.\nPrávní řád z roku 1649\nAutokracie přežil Doba potíží a právního slabých nebo zkažených carů kvůli síle centrální vládní byrokracie . Vládní funkcionáři nadále sloužili bez ohledu na legitimitu vládce nebo bojarskou frakci ovládající trůn. V 17. století se byrokracie dramaticky rozšířila. Počet vládních ministerstev ( prikazy ; sing., Prikaz ) vzrostl z dvaceti dvou v roce 1613 na osmdesát do poloviny století. Ačkoli tato oddělení často měla překrývající se a konfliktní jurisdikce , ústřední vláda prostřednictvím provinčních guvernérů dokázala ovládat a regulovat všechny sociální skupiny, stejně jako obchod, výrobu a dokonce i pravoslavnou církev .\nPortrét ruského diplomata a vojvoda Petra Potemkina od Godfrey Kneller\nSobornoye Ulozheniye , komplexní právní řád zavedl v roce 1649, ukazuje rozsah státní kontroly nad ruskou společností. Do té doby se boyarové z velké části spojili s novou elitou, kteří byli povinnými státními služebníky, a vytvořili novou šlechtu , dvoryanstvo . Stát vyžadoval službu od staré i nové šlechty, zejména v armádě, kvůli permanentní válce na jižních a západních hranicích a útokům nomádů . Na oplátku šlechta obdržela půdu a rolníky . V předchozím století stát postupně omezoval práva rolníků na přestup od jednoho pronajímatele k druhému; kód 1649 oficiálně připojil rolníky k jejich domovu .\nStát plně schválil nevolnictví a z uprchlých rolníků se stali státní uprchlíci . Pronajímatelé měli úplnou moc nad svými rolníky. Rolníci žijící na státních pozemcích však nebyli považováni za nevolníky. Byly organizovány do obcí , které byly odpovědné za daně a další závazky. Stejně jako nevolníci však byli státní rolníci připoutáni k půdě, na které hospodařili. Městským obchodníkům a řemeslníkům ze střední třídy byly vyměřeny daně a stejně jako nevolníkům bylo zakázáno měnit bydliště. Všechny segmenty populace podléhaly vojenským poplatkům a zvláštním daním. Spojením velké části ruské společnosti s konkrétními bydlišti omezil právní řád z roku 1649 hnutí a podřídil lid zájmům státu.\nPodle tohoto kodexu zvýšené státní daně a předpisy změnily sociální nespokojenost, která vřela od doby potíží. V 50. a 16. letech 16. století se dramaticky zvýšil počet rolnických útěků. Oblíbeným útočištěm byla oblast řeky Don , doména donských kozáků . Velké povstání nastalo v oblasti Volhy v letech 1670 a 1671. Kozák Stenka Razin , který pocházel z oblasti řeky Don, vedl vzpouru, která spojila bohaté kozáky, kteří byli v tomto regionu dobře zavedeni a unikli nevolníkům, kteří hledali volnou půdu. Nečekané povstání zaplavilo údolí řeky Volhy a dokonce hrozilo Moskvě. Carská vojska nakonec porazila rebely poté, co obsadili hlavní města podél Volhy v operaci, jejíž panache zachytil představy pozdějších generací Rusů. Razin byl veřejně mučen a popraven.\nAkvizice divokých polí\nBojovník ruské šlechtické kavalérie ( поместная конница ) během rusko-polské války v letech 1654–1667 . Kresba vychází z kusů zachovaných v Kremlské zbrojnici .\nRuské carství pokračovalo ve svém územním růstu až do 17. století. Na jihozápadě si vyžádala Divoká pole (dnešní východní Ukrajina a jihozápadní Rusko), která byla pod polsko-litevskou vládou a hledala pomoc u Ruského carství, aby opustila vládu společenství. Zaporozhian Kozáci , válečníci organizované ve vojenských útvarů, žil v příhraničních oblastech sousedících v Polsku, v krymské Tatar země. Ačkoli část z nich sloužila v polské armádě jako registrovaní kozáci , zaporozští kozáci zůstali ostře nezávislí a uspořádali několik povstání proti Polákům. V roce 1648 se rolníci dnešní východní Ukrajiny připojili ke kozáckům ve vzpouře během Chmelnického povstání kvůli sociálnímu a náboženskému útlaku, kterému trpěli pod polskou vládou. Zpočátku se kozáci spojili s krymskými Tatary , což jim pomohlo zbavit se polské vlády. Jakmile Poláci přesvědčili Tatary, aby si vyměnili stranu, zaporozhští kozáci potřebovali vojenskou pomoc, aby si udrželi své postavení.\nV roce 1648 se Hetman (vůdce) z Zaporozhian hostitele , Bohdan Khmelnytsky , nabídl spojenec s ruským carem , Aleksey I . Alekseyovo přijetí této nabídky, která byla ratifikována Pereyaslavskou smlouvou v roce 1654, vedlo k vleklé válce mezi Polskem a Ruskem . Andrusovské příměří , která nezahrnovala Hetmanate ( Kozák Hetmanate ) jako podílející se stranou dohody ukončil válku v 1667. kozáků považují to za moskevské zradu. Výsledkem bylo rozdělení kozáckého území podél řeky Dněpr , sloučení západního sektoru (nebo pravobřežní Ukrajiny ) s Polskem a ponechání samosprávy východního sektoru ( levobřežní Ukrajina ) pod svrchovaností cara. Samospráva však netrvala dlouho a kozácké území bylo během 18. století nakonec začleněno do Ruské říše (po bitvě u Poltavy ).\nHlavní článek: Raskol\nPatriarcha Nikon a car Alexis v katedrále archanděla\nJihozápadní expanze Ruska, zejména začlenění WIld Fields do dnešní východní Ukrajiny, měla nezamýšlené důsledky . Většina malých Rusů byla pravoslavná, ale jejich úzký kontakt s římskokatolickou polštinou jim přinesl také západní intelektuální proudy. Prostřednictvím kozácké akademie v Kyjevě získalo Rusko vazby na polské a středoevropské vlivy a na širší pravoslavný svět. Ačkoli záporožské kozácké spojení vyvolalo v mnoha oblastech kreativitu, oslabilo také tradiční ruské náboženské praktiky a kulturu. Ruská pravoslavná církev zjistila, že její izolace od Konstantinopole způsobila rozdíly mezi jejich liturgickými knihami a praktikami.\nRuský pravoslavný patriarcha Nikon byl odhodlán uvést ruské texty zpět do souladu s řeckými texty a praxí té doby. Nikon však narazil na odpor mezi mnoha Rusy, kteří považovali opravy za nesprávné cizí vniknutí. Když pravoslavná církev vynutila Nikonovy reformy, rozkol vyústil v roce 1667. Ti, kteří reformy nepřijali, se začali nazývat starověrci ; byli oficiálně prohlášeni za kacíře a byli pronásledováni církví a státem. Hlavní představitel opozice, protopop Avvakum , byl upálen na hranici. Rozkol se poté stal trvalým a mnoho obchodníků a rolníků se připojilo ke starověrcům.\nCarský dvůr také pocítil dopad Malého Ruska a Západu. Kyjev byl hlavním vysílačem nových myšlenek a poznatků prostřednictvím slavné vědecké akademie , kterou tam založil metropolita Mohyla v roce 1631. Další přímé kanály na západ se otevřely, jak se zvýšil mezinárodní obchod a do Ruska přišlo více cizinců. Carský dvůr se zajímal o pokročilejší technologii Západu, zejména pokud se jednalo o vojenské aplikace. Na konci 17. století malá ruská, polská a západoevropská penetrace oslabila ruskou kulturní syntézu - alespoň mezi elitou - a připravila cestu pro ještě radikálnější transformaci.\nHlavní článek: Ruské dobytí Sibiře\nVasily Surikov : Yermakovo dobytí Sibiře (1895)\nRuská expanze na východ narazila na malý odpor. V roce 1581 najala kupecká rodina Stroganovů , zajímající se o obchod s kožešinami, kozáckého vůdce Yermaka Timofejeviče , aby vedl výpravu na západní Sibiř . Yermak porazil Khanate Sibir a pro Rusko získal území západně od řek Ob a Irtysh .\nZ těchto bází je Mangazeya , obchodníky, obchodníky a průzkumníky tlačil na východ od řeky Ob na řece Jenisej , pak se k řece Lena a na pobřeží Tichého oceánu. V roce 1648 otevřel kozák Semyon Dezhnyov cestu mezi Amerikou a Asií. V polovině 17. století dosáhli Rusové řeky Amur a předměstí čínské říše .\nPo období konfliktů s dynastií Čching uzavřelo Rusko mír s Čínou v roce 1689. Nerchinskou smlouvou Rusko postoupilo své nároky na údolí Amur, ale získalo přístup do regionu východně od Bajkalského jezera a obchodní cesty do Pekingu . Mír s Čínou posílil počáteční průlom do Pacifiku, ke kterému došlo v polovině století.\nVláda Petra Velikého a založení Ruské říše\nHlavní články: Petr Veliký a Ruská říše\nKostel Narození Páně v Putinkách , příklad ruského uzoročského stylu ze 17. století\nPeter Veliký (1672–1725), který se sám stal vládcem v roce 1696, přivedl ruské carství, které mělo jen malý kontakt s Evropou a bylo většinou považováno za regionální mocnost, do hlavního proudu evropské kultury a politiky. Poté, co Peter potlačil četné povstání značným krveprolitím, vydal se inkognito na cestu po západní Evropě . To, co viděl, na něj udělalo dojem a probudilo ho zaostalost Ruska. Peter začal požadovat, aby šlechta nosila západní oděv a oholila si vousy, což bojarové hořce protestovali. Uspořádaná manželství mezi šlechtou byla zakázána a pravoslavná církev byla podřízena státní kontrole. Byly založeny vojenské akademie k vytvoření moderní armády a důstojnického sboru v evropském stylu namísto neuspořádaných dávek, které moskevští vládci tradičně používali.\nTyto změny nezískaly Petra mnoho přátel a ve skutečnosti způsobily velké politické rozdělení v zemi. To spolu s jeho notoricky známými krutostmi (jako je mučivá smrt jeho vlastního syna za plánování povstání) a nesmírným lidským utrpením, které doprovázelo mnoho z jeho projektů, jako byla výstavba Petrohradu , vedly mnoho zbožných Rusů k přesvědčení, že je Antikrist . Great Northern War proti Švédsku spotřebovává hodně Peterova pozornosti po celá léta; nicméně Švédové byli nakonec poraženi a mír souhlasil v roce 1721. Rusko anektovalo pobaltské pobřeží ze Švédska a z částí Finska , které by se stalo místem nového ruského hlavního města, Petrohradu. Ruské vítězství ve Velké severní válce znamenalo mezník v evropské politice, protože přineslo nejen zatmění Švédska a Polska jako velmocí , ale také rozhodující nástup Ruska jako trvalého činitele v Evropě. Pokračovala také expanze na Sibiř a válka s Persií přinesla získání území na Kavkaze , ačkoli se Rusko po Petrově smrti v roce 1725 těchto zisků vzdalo.\nBěhem Tsardomu nebyla žádná jediná vlajka. Místo toho existovalo několik příznaků:\nNormy používané carem:\nStandard ruského cara (1693–1700): bílo-modro-červená trikolóra se zlatým dvouhlavým orlem uprostřed. Nahrazeno císařským standardem v roce 1700 (viz níže).\nCísařský standard ruského cara : černý dvouhlavý orel nesoucí Červený erb sv. Vladimíra na zlatém obdélníkovém poli, který byl přijat v roce 1700 místo staršího bílo-modro-červeného standardu cara v Moskvě.\nCivilní vlajka : Časní Romanovští carové zavedli dvouhlavou orelskou císařskou vlajku cara, jejíž původ sahá až do roku 1472, jako civilní vlajka zůstala civilní vlajkou Ruska, dokud nebyla nahrazena během říše v roce 1858.\nCivilní prapor Ruska : bílá-modrá-červená trikolóra, která byla přijata dne 20. ledna 1705 na základě výnosu Petra I. .\nNámořní podporučík z Imperial ruského námořnictva : bílá pole s modrým saltire, který byl přijat v roce 1712. Před tím, námořní prapor Ruska bylo bílo-modro-červená trikolóra.\nNámořní jack císařského ruského námořnictva : červené pole s modrým saltire, přijato v roce 1700.\nStandard ruského cara (1693–1700)\nCísařský standard cara (od 1700)\nNámořní prapor císařského ruského námořnictva (1697–1699) a civilní prapor Ruska (od 1705)\nNámořní prapor císařského ruského námořnictva (1699–1700), přechodná varianta mezi praporem 1697–1699 a Andreevskou vlajkou z roku 1712\nNámořní zvedák císařského ruského námořnictva (od roku 1700)\nNámořní prapor císařského ruského námořnictva (od roku 1712)\nSeznam ruských vládců\nKorunovace ruského monarchy\nDemografická historie Ruska # Ruské carství\nGrigorij Karpovič Kotošichin to Rusko za vlády Alexey Michajloviče (1665) je nepostradatelným zdrojem pro ty studovat podání ruského tsardom\nDomostroy je soubor pravidel ze 16. století regulujících každodenní chování v ruských bojarských rodinách.\nHlavní článek: Bibliografie ruských dějin (1223–1613)\nTento článek obsahuje public domain materiál z webových stránek Library of Congress Country Studies http://lcweb2.loc.gov/frd/cs/ . - Rusko\nJarmo Kotilaine, Marshall Poe (ed.), Modernizing Muscovy: Reform and Social Change in Seventeenth Century Russia , Routledge, 2004, ISBN 0-415-30751-1\nNajděte Moscovia , Muscovy nebo Русь ve Wiktionary, bezplatném slovníku.\nMédia týkající se ruské carské společnosti na Wikimedia Commons\nTato stránka byla naposledy upravena 3. června 2021 v 13:39 (UTC) .\nThis page is based on the copyrighted Wikipedia article "Tsardom_of_Russia" (Authors); it is used under the Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported License. You may redistribute it, verbatim or modified, providing that you comply with the terms of the CC-BY-SA.


Únik videa ukazuje vyznavače Apple Watch společnosti Samsung ještě podrobněji\nSamsung přichází Galaxy Watch 3 objevil se v předčasné rozbalení videa minulý týden, což nám dává jasný pohled na jeho design z velké části ze všech úhlů. Nyní unikly další videa ukazující chytré hodinky, s laskavým svolením Evana Blassa. Instruktážní videa od AT&T ukazují, jak mohou uživatelé dělat věci, jako je telefonní hovor, změna ciferníků a přidání widgetů na domovskou obrazovku ve verzích Galaxy Watch 3 s podporou LTE.\n- Evan Blass (@evleaks) 4. srpna 2020\nOčekává se, že Galaxy Watch 3 budou k dispozici ve dvou velikostech: 41 mm a 45 mm. Zatímco 41mm verze bude mít 1,2palcový Super AMOLED displej, o 45mm verzi se říká, že má 1,4palcový displej. Obě verze Galaxy Watch jsou vybaveny funkcí čipové sady Samsung Exynos 9110 s 1 GB RAM a 8 GB úložiště.\nNedávné úniky také odhalily, že Galaxy Watch 3 nabídnou monitorování srdečního tepu, sledování spánku, detekce pádu, sledování zdraví žen, senzor elektrokardiogramu (EKG) a široká škála funkcí sledování aktivity. Stejně jako\nGalaxy Watch Active 2, Galaxy Watch 3 budou mít také odolnost proti vodě 5ATM a shodu s MIL-STD-810G.\nGoogle představil Soubory jdou aplikace v prosi...\nThe Soubory Google aplikace se v průběhu let op...\nPrávě to mám. (Necítil jsem potřebu zveřejnit obrovský snímek obrazovky se stahováním ...) První věc, kterou jsem si všiml, bylo to, že opravili něco, z čeho jsem už dlouho nešťastný: stavový řádek...\nV říjnu tohoto roku se rozhodl spoluzakladatel OnePlus Carl Pei opustit společnost založit vlastní podnik. Pei nyní oznámil, že úspěšně získal 7 milionů dolarů na financování seedů od svých přátel ...\nNejlepší Pouzdra do peněženky pro Google Pixel 5. Android Central2020Takže jste si vybrali to nové Google Pixel 5 a hledáte perfektní případ. Pokud chcete minimalizovat počet věcí, které nosíte v k...


Sauny - Liberec | idatabaze.cz\nSauny - Liberec\nLiberec XII-Staré Pavlovice, Selská 70 +420 608 519 502\nProvádíme a nabízíme výrobu saun.\nLiberec, Na Rybníčku 387 +420 485 130 383\nNaším oborem je provoz solné jeskyně a infrasauny. Nabídka uhličitých koupelí a masáží.\nSvěrčinová Zuzana, Ing.\nJindřichovice pod Smrkem, Jindřichovice pod Smrkem 59 +420 603 225 808\nPoskytujeme ubytování ve dvoulůžkových pokojích a apartmánu se sociálním zařízením a kuchyňkou. K dispozici je sauna, kulečník, dětské hřiště.


Termální lázně: 5 tipů kam vyrazit | dobrakondice.cz\nZimní měsíce vybízejí v prvé řadě k odpočinku a vnitřnímu rozjímání. Hromnice sice už zahlásily, že jaro je na dohled, ale my se stále můžeme věnovat i sobě. Jak nechat své tělo odpočinout? Dopřejte si lázně. A ne ledajaké, vyrazte do termálů.\nTermální lázně nabízejí nejen podporu léčby, například pohybového aparátu, ale také skvělý relaxační prostředek. Mohou se také stát skvělým dárkem pro vaše blízké. Neurazí ani opakovaně. Kdo jednou totiž okusil sílu léčivých účinků pramenů ví, že to stojí za to.\nÚzemí České republiky je doslova poseto zdravými prameny. Mezi nejstarší termální lázně patří moravské Velké Losiny. Jejich zkušenosti překročily již 450 let. Leží na úpatí Hrubého Jeseníku, díky čemuž nabízejí i skvělé možnosti výletů. Termální lázně Velké Losiny se zaměřují zejména na nemoci pohybového aparátu, kožní problémy a pacienty s neurologickými, onkologickými či oběhovými potížemi. Využívají síly přírodních sirných pramenů, jejichž účinky podpoří profesionálními rehabilitacemi a další odbornou péčí. Jsou zde připraveni nejen na dospělé, ale i na děti od 1 roku věku.\nZdroj fotografie: navstivtejeseniky.cz\nTermální lázně Slovensko – Piešťany\nV okolí dnešních Piešťan se lidé usídlili již v pravěku, tedy někdy před 80 000 lety. Důvodem byly pravděpodobně právě horké prameny, které zde vyvěrají. První zmínky o léčebném využití pramenů však spadají do období kolem roku 1100, přičemž písemný doklad se objevuje až v roce 1549. Horké prameny i dnes léčí, a to především nemoci pohybového aparátu – kosti, klouby, svaly, ale také pojivových tkání či nervové soustavy. Hlavním cílem zdejších termálních lázní je opětovné „zprovoznění“ funkcí pohybového aparátu. I zde se využívá sirného základu termální vody. Síra totiž zlepšuje prokrvení, má antibakteriální účinky a přispívá k obnově pokožky. Využívá se také účinků sirného bahna ve formě zábalů, které pomáhají na výživu chrupavek či minerální změny v kostech či kloubních pouzder.\nTermální lázně Slovensko – Trenčianské Teplice\nTermální lázně Trenčianské Teplice mají též bohatou historii (první písemná zmínka je z roku 1247). Díky sirným termálním pramenům máte šanci ulevit bolestem pohybového aparátu, ale zároveň zmírnit i riziko vzniku civilizačních chorob, případně nemocí z povolání. Termální lázně se zaměřují nejen na chronické revmatické obtíže, ale i pooperační stavy, případně poúrazovou péči. Velmi dobře reagují pacienti s psoriázou a jinými kožními onemocněními, případně pacientky s gynekologickými obtížemi. V nabídce je řada luxusně vypadajících bazénů, kde kromě léčby skvěle nasajete i lázeňskou atmosféru. Teplota vody je v bazénech i přes 37 ˚C.\nZdroj fotografie: termalnilaznenaslovensku.cz\nTermální lázně Maďarsko – Hevíz\nTermální lázně Hevíz jsou jako stvořené na relaxační dovolenou. Kromě lázeňského komplexu si užijete i atmosféru samotného města nebo zdejšího okolí. Zároveň je to kraj vína, takže máte jedinečnou příležitost ochutnat lokální vinařské produkty. Zdejší jezero je bohaté na síru, ale také rádium a řadu nerostných látek. I v zimě je zdejší teplota vody okolo 23 ˚C, v létě se pohybuje mezi 33 a 36 ˚C. Díky neustálému pohybu vody dochází k přirozené masáži těla. Termální lázně jsou zaměřené na úlevu od bolesti u revmatických onemocnění pohybového aparátu, ale také na všechna degenerativní opotřebení či zvápnění. Umí ulevit při zánětech kloubů i páteře a používá se jako součást rekonvalescence po zlomeninách nebo úrazech.\nTermální lázně Maďarsko – Mosonmagyarovar\nTěžko vyslovitelný název Mosonmagyarovar slibuje velice kvalitní relaxaci. Prameny v termálních lázních se dokonce řadí mezi top 5 léčivých vod v Evropě. Samotné městečko je malé a velmi útulné, zkrátka jako stvořené pro odpočinek od ruchu velkoměst a šibeničních termínů. Samotné lázně se nacházejí uprostřed zeleně a nabízejí řadu termálních bazénů i „běžných“ bazénů a podpůrné procedury v podobě masáží či zábalů. Jsou vhodné pro osoby s kloubními problémy, a to ať v akutním či neaktivním stavu. Zdejší vody se doporučují i lidem s dýchacími obtížemi, neboť ulevují od chronických stavů (například při chronickém zánětu průdušek nebo nosních či hrtanových dutin).\nZdroj fotografie: www.spa.cz


Zahraniční pošta | Cestovinky\nPřinášíme vám praktické tipy na odesílání pošty ze zahraničí i poradíme, jak malé i velké zásilky do zahraničí naopak poslat. Přečtěte si články o tom, jak funguje pošta v jednotlivých státech Evropy i dalších zemích celého světa.\nMrkněte také na novou službu Balík do zahraničí, která poskytuje spolehlivý způsob odesílání i přijímání zahraničních zásilek. Zásilku můžete podat osobně anebo si objednáte vyzvednutí kurýrem na vámi zvolené adrese. Náklady na přepravu konkrétní zásilky si spočítejte v kalkulátoru poštovného. Stačí zadat odkud a kam, rozměry balíku a je to.\nNásledující tabulka uvádí orientační cenu zásilek do nejběžnějších zemí.\nŽijí vaši přátelé nebo členové rodiny v zahraničí? Posíláte jim často balíky nebo jinou poštu? Potřebujete pro svůj byznys jednoduše přepravovat malé či velké zásilky do jiné země? Máme pro vás řešení, jak si celý proces usnadnit.\nS řeckou poštou je to docela ošemetné.\nTatry, lázně, Bratislava… Jestli se chystáte na Slovensko, což už je dnes zahraničí a místy i exotika, určitě vás zajímá, za jaké ceny se dá poslat pohled nebo balíček se suvenýry, s nimiž se nechcete pracně vláčet domů.


Antitrombotika | Moje specializace - proLékaře.cz\nAktivace destiček může přispívat ke vzniku kardiovaskulárních onemocnění tvorbou trombu a také prostřednictvím navození endotelové dysfunkce a snížením dostupnosti oxidu dusnatého. Klopidogrel brání aktivaci trombocytů, a autoři následující práce se tak pokusili ověřit, zda má účinek i na endotelovou funkci v oblasti mikrocirkulace. celý článek\nNíže prezentovaná studie sleduje ovlivnění destičkových funkcí u pacientů po perkutánní koronární intervenci s užitím lékem potahovaného stentu (DES) při léčbě fixní kombinací kyseliny acetylsalicylové (ASA) a klopidogrelu ve srovnání se separátním podáváním jednotlivých účinných látek. celý článek\nPodávání klopidogrelu spolu s kyselinou acetylsalicylovou je doporučeno k prevenci aterotrombotických příhod u pacientů s akutním koronárním syndromem. Cílem nedávno zveřejněné studie bylo porovnat farmakokinetiku těchto látek podaných jednotlivě ve dvou samostatných lékových formách a ve fixní kombinaci. celý článek\nKaždý rok na celém světě podstupují milióny pacientů s onemocněním koronárních cév perkutánní koronární intervenci. V současné době je duální protidestičková léčba, skládající se z nízkých dávek kyseliny acetylsalicylové (ASA) a inhibitoru receptoru P2Y12, považována za standard při prevenci trombotických komplikací u pacientů se stabilním onemocněním koronárních cév po zavedení stentu nebo po akutním koronárním syndromu. celý článek\nAktivace trombocytů se jeví jako jeden z faktorů patogeneze roztroušené sklerózy (RS) zejména vzhledem ke zvýšenému riziku kardiovaskulárních onemocnění (KVO) u pacientů s RS. V procesu aktivace trombocytů hraje klíčovou roli kaskáda kyseliny arachidonové (ARA) a enzym cyklooxygenáza (COX). Ve studii publikované v září 2016 v časopisu Molecular and Cellular Biochemistry autoři popsali zvýšenou metabolickou aktivitu v rámci této kaskády u pacientů s RS. celý článek\nJaponští autoři se ve své práci zveřejněné v Circulation Journal zaměřili na vliv kouření na mortalitu při hospitalizaci, výskyt časných komplikací a účinnost klopidogrelu u pacientů po akutním koronárním syndromu (AKS). celý článek


Dust and Light – The Burning Man Collection aneb oslava „bláznovství“ skrz objektiv Marka Musila - Článek\nVydáno | 18.10.16\nV pražské Nikon Photo Gallery se 13. října při slavnostní vernisáži, před níž se její účastníci mohli příjemně naladit ledově namraženým Jägermeisterem, otevřel veřejnosti svět nepředstavitelných a nekonečných uměleckých možností, neutuchající lásky, šílenství a svobody, kterou můžete zažít pouze na festivalu Burning Man. Marek Musil nikdy nepřestává lovit nejlepší momenty, proto jich oslepen pískem a téměř udušen horkým vzduchem jako oficiální fotograf akce pořídil neuvěřitelné 4000. Do galerie se jich vešlo ale jen 30.\nMarek Musil (1974) je český fotograf s osobitým stylem a vlastním přístupem k tématu. Jeho umělecký pohled na svět formovaly pobyty po Evropě, Africe, na Blízkém východě, v New Yorku a v celých Spojených státech. Žije v Praze a fotí pro nejpřednější módní a lifestylové magazíny a reklamní agentury.\nred, foto Sylvie Korbařová


Newsletter 11/2019 | Sdružení obrany spotřebitelů Moravy a Slezska, z.s.\npřinášíme Vám další číslo našeho pravidelného zpravodaje nabitého zajímavými informacemi. Jelikož jde o číslo vánoční, najdete zde informace o tom, na co si dát pozor při nákupu vánočních dárků.\nAni v tomto adventním čase však nechybí další informace z aktuálních spotřebitelských témat, např. zda mají 5G sítě vliv na lidské zdraví, nebo přehledné informace o subjektech zabývajících se mimosoudním řešením spotřebitelských sporů.\nAle hlavně bychom Vám všem i Vašim blízkým rádi popřáli mnoho krásných chvil prožitých v příjemné atmosféře Vánoc…\nNejkrásnější svátky v roce jsou již doslova za dveřmi. Tento kouzelný adventní časem by měl být ve znamení rozjímání, klidu a pohody v rodinném kruhu. Bohužel v dnešní době je to často v mnohém jiné. Předvánoční čas se mnohdy veze především ve znamení spěchu a nervozity a nákupů. Reklama a nabídka na dárky a další zboží s vánocemi spojované se na nás valí odevšad již několik měsíců předem. Toto období se tak stává především obdobím žní pro všechny obchodníky, kteří dosahují v tomto období nejvyšších tržeb. Bohužel, o to více se nyní setkáváme také s prodejci, kteří nemají zrovna čisté úmysly, používají nejrůznější nekalé praktiky a jejich nabídka „výhodných“ nákupů může přinést posléze i povánoční starosti. Jak se jim vyhnout? Připravili jsme pro Vás pár rad a tipů…\nZákladní charakteristiky subjektů mimosoudního řešení spotřebitelských sporů\nMPO zveřejnilo na svých stránkách základní charakteristiky subjektů mimosoudního řešení spotřebitelských sporů. Podívejte se ZDE.\nZ výsledků říjnového setkání zástupců těchto subjektů vyplývá, že spotřebitelé mají zájem řešit spory mimosoudní cestou. Spotřebitelé jsou ze strany obchodníků, spotřebitelských organizací i samotných subjektů ADR informování o tomto systému a můžeme konstatovat, že poměrně hojně využívají možnost řešit spor s obchodníkem za asistence třetího subjektu zejména ČOI, ERU či ČTÚ. Mnohem menší povědomí mají spotřebitelé podle našeho názoru o dalších subjektech, např. o Mimosoudním řešení sporu mezi advokátem a klientem spotřebitelem, kde je rolí zprostředkovatele pověřena Česká advokátní komora.\nČeská advokátní komora (ČAK) je největší samosprávnou právnickou profesní organizací v České republice. Zároveň vykonává veřejnou správu na úseku advokacie a jako taková chrání a garantuje kvalitu právních služeb poskytovaných advokáty. Bližší informace včetně formulářů na zahájení ADR naleznete ZDE\nV pondělí 16.12. 2019 od 13:00 do 14:00 hod. proběhne na webu SOS pravidelný chat se spotřebiteli, tentokrát na téma: Vánoční nákupy . Dotazy do chatu můžete vkládat již od pátku 13.12. od 12:00 hod zde: www.sos-msk.cz/chat/


Jean Jacques Rousseau a jeho „Vyznání“ (1. část) | proLékaře.cz\nVyšlo v časopise: Čes. a slov. Psychiat., 104, 2008, No. 6, pp. 322-328.\n„Vrozená chorobnost J. J. Rousseaua byla\nzdrojem jak jeho geniality, tak i jeho paranoie.“\nPokusil-li by se někdo v naší současnosti ospravedlnit Lombrosovy úvahy o vazbě geniality a šílenství, mohl by si sotva zvolit lepší příklad než život a dílo Jean Jacquese Rousseaua (1712-1788). Literatury na toto téma je ve světovém písemnictví nepočítaně. Obsahuje i nesčetné faktografické omyly a svévolné spekulace. Záhady géniova tělesného i duševního churavění lákaly i lékaře. Místy historické realitě vzdálenou Feuchtwangerovu uměleckou fabulaci v jeho „Bláznově moudrosti“  tolerovat lze, elaboráty z literatury faktu, zejména ze sféry psychiatrické či i širší medicínské patografie J. J. Rousseaua musíme posuzovat měřítky přísnějšími. Z akademické psychiatrie stojí za zmínku díla Möbiuse , Lange-Eichbauma , Kretschmera  a Leonharda [7, 8], případně psychiatrického historiografa Starobinskiho . Nezhostili se svých pokusů o Rousseaovu psychiatrickou patografii bez chyb a omylů, a to ani ve vztahu k jeho známým masochistickým sklonům, ani co do výkladů v druhé polovině jeho života až do absurdit zasahujících bludné výklady reality. Starší prameny jsou dnes sotva dostupné (Pinel, Esquirol, Morel, Janet, Lange aj.).\nSotva lze pochopit Möbiusova nadšená slova o Rousseaouvi. Sice „paranoik“, nicméně „muž skvělého ducha, s neotřesitelnou dobromyslností, s trvající střízlivostí a bezpodmínečnou pravdivostí...“ [11, 19]. Dobromyslný a paranoik? Moc se to k sobě nehodí, že ? Rousseaovi nelékařští biografové dospívali často k rozmanitým klamným, nezřídka dehonestujícím soudům. Britský historik Paul Johnson (4) napsal: „Rousseau...patřil k největším reptalům v historii literatury a trval na tom, že celý jeho život byl jen řetězcem utrpení a perzekuce....dělal to vesměs tak, že mu všichni věřili ... přeháněl... jeho zdraví zas tak mizerné nebylo, jak se to snažil vylíčit....I jeho nespavost byla výmyslem. Neutuchající obava o zdraví jako hnací síla sebelitování....Byl zkušený podvodník. Lhal... egoismus dominoval, tvrdil, že se liší od ostatních lidí jak svým utrpením, tak i svou velikostí a skvělými kvalitami. Vytahoval se, že tak jak on umí milovat, nikdo jiný nedokáže... Domýšlivost byla extrémní....systematicky zneužíval ostatní lidi, byl i ke svým mecenášům neomalený a hrubý, byl v chování buran, pohrdal prostými ženami a vážil si jen skutečných dam...Jeho zevnějšek býval zanedbaný, on se s tím ale spíš holedbal...V jeho povaze dominoval nevděk...“ V zrcadle Johnsonova spisu „Intelektuálové“  se arci obětí dehonestace stali i další velikáni ducha, takže tento historik neměl spadeno jen na Rousseaua. Bazálním nedostatkem mnoha děl o Rousseauovi z pera lékařsky a psychiatricky neerudovaných autorů byly deficitní znalosti medicínsky relevantních okolností géniova života a díla. Bez anglicky psané knihy českého lékaře (později i sociologa, psychologa a politologa) Jaromíra Janaty z roku 2001 , se dnes nelze obejít. Sotva lze ve světovém písemnictví nalézt výstižnější dílo o Rousseauových osudech, zejména ve vazbě na jeho masochismus. Janatově, z psychiatrického hlediska nepřijatelné, interpretaci géniovy psychózy jako výrazu chronického selhání ledvin však přitakat nelze. Mým cílem je ukázat na její vazbu na osobnostní, zčásti i psychoreaktivní faktory, a to v souhlase s pojetím Möbia (paranoia)  a Kretschmera (senzitivní blud vztahovačnosti)  a v rozporu s jinak relevantními závěry Leonhardovými („affektvolle Paraphrenie“) [7, 8].\nO svých osudech nám Rousseau prozradil nejvíc sám. „Vyznání“ (v plurále, tedy „Les Confessions“), autobiografii, dvanáct knih, psal pět let (1765-1770) . Začal v třiapadesáti, skončil v osmapadesáti. Vypravěčský um oslní. „Své myšlenky zpíval“, napsal F. X. Šalda . Co soudit o jejich obsahu? Dočtete se o nich hanu i chválu, je to pravda i lež a všeho příliš. Je nesnadné se v tom vyznat. „Drsně upřímný životopis“ (Lesný) [ 9], „obranný spis duševně chorého“ (Möbius) , „sebeobžaloba se mění v žalobu“ (Mejdřická) , „spis člověka s bludem pronásledování“ (Venzmer) , „obratně konstruovaná obrana“ (Janata) , „obranný spis paranoika proti domnělým nepřátelům a protože kořenem jeho bludu byl prožitek viny, jsou ´Vyznání´ doznáním viny“ (Kretschmer)  a tak všelijak. Ideativní exhibicionismus? Obnažoval sebe sama. Přiznával i to, za co se každý (civilizovaný) smrtelník stydí. Tenkrát ještě víc než dneska. Nebylo to masochistické? Přiznávat sexuální poklesky nemusel. Nikdo o nich neměl ani tušení. Ani jeho domnělí perzekutoři. Takže proč? Jen nenávist k pokrytectví a potřeba říct pravdu, ať to stojí, co to stojí ? Tím bychom si našeho génia idealizovali ještě víc, než se už stalo. Sebe si cenil nadmíru. Vzdor svým pokleskům? Ano. Kdo je bez nich? Není-li z lidí nejlepší a nejupřímnější, je aspoň jiný. Prorok, reformátor, filozof, objevitel velkých pravd, osobnost mimořádně výjimečná. Čili narcismus jako vyšitý. Jeho smysl? Apologie jeho neschopnosti stát se integrovaným členem společnosti . Zavinil to jen ten (fiktivní) komplot? Jeho obhajoba proti němu vyznívá v oslavu sebe samého . Feuchtwanger ve své „Bláznově moudrosti“  vložil kritiku géniových „Vyznání“ do úst Gilberty de Latour: „A před tímhle leželi všichni na kolenou! Byli slepí? Nazývali jej „mužem pravdy“. Což nezpozorovali, že každé slovo je vylhané? Když sis přečetl jednu stránku samotnou, znělo to i přesvědčivě, ale již další stránka říkala opak. Nedokázal prostě mluvit pravdu, ten Jean Jacques...“.\nVe Francii pronásledovaní Rousseauovi hugenotští předkové z otcovy strany nalezli své útočiště v Ženevě, která se díky Kalvínovi stala od poloviny 16. století „protestantským Římem“ s vyhroceným morálním puritanismem. (Stendhal: „Ženeva je vězení.“). Jeho otce Isaaca, „inteligentního volnomyšlenkáře“ , hodináře a později tanečního mistra, měli někteří za dobrodruha bez morálních skrupulí , za pijáka a „psychopata“ , násilnického výtržníka , zbožného požitkáře a nestabilního, neodpovědného a explozivního člověka . Sedm let byl hodinářem v istanbulské protestantské komunitě , leč nikoli v sultánově harému, jak se později Rousseau vychloubal . Dle jedné verze se Isaac vrátil ke své ženě, půvabné Jean Jacquesově matce Susanne ze zámožné ženevské rodiny Bernardů. Ta zemřela krátce po jeho narození na horečku omladnic. Dle jiné verze  pobýval Isaac v Istanbulu až po smrti své ženy, když jeho druhé povolání tanečního mistra měli puritánští Ženevané za nepatřičné. Jean Jacques se narodil jako druhé dítě svých rodičů prý „polomrtvý s malou nadějí na přežití“ . O jeho o sedm let starším bratrovi Francoisovi se moc neví. Otec ho prý preferoval, svými výchovnými metodami však nezabránil jeho „prostopášnosti“ [3,] a tak ho poslali do polepšovny, z níž zmizel a rodina se o něm už nikdy nic nedozvěděla. Někteří nacházejí v anomalitách otcovy a bratrovy osobnosti doklady Rousseauovy genetické zátěže [6, 9]. Po rvačce s francouzským kapitánem Gautierem na jakémsi honu měl být Isaac vězněn a proto narychlo v roce 1722 opustil Ženevu a usídlil se v Nyonu v kantonu Vaud, kde se podruhé oženil [3, 19]. Desetiletého synka sebou nevzal a ani ho finančně nezabezpečil. Jeho vztah k otci ? Po matčině smrti k němu citově přilnul a nic zlého o něm nepsal. Problémy ale byly. Otcovy výčitky, že zavinil matčinu smrt (jedna z příčin jeho celoživotních prožitků viny?). Otcovy zásluhy? Od útlého věku mu předčítal o antickém světě. Teta a chůva Jacquelina chlapce hýčkaly. Po otcově odchodu se poručníkem stal matčin bratr Gabriel Bernard a poslal ho spolu s jeho bratrancem do výchovy pastora Lamberciera na vesnici Bossey. O chlapce pečovala čtyřicetiletá (nikoliv třicetiletá, jak psal Jean Jacques) slečna Lambercierová, svobodná pastorova sestra. Slečna jim za jejich prohřešky hrozívala, k exekuci (a to neprávem) posléze došlo. „Ještě podivnější bylo, že mě trest ještě více připoutal k té, která ho uložila. Musela dokonce zapůsobit celá má náklonnost a přirozená něžnost, abych už opakování téhož trestu nevyhledával, abych nehleděl si ho vysloužit. V bolesti, ba i v hanbě, jsem nalézal směs smyslnosti a při pomyšlení, že přijmu trest z téže ruky, nechávala ve mně ta smyslnost více touhy než strachu. Týž trest z ruky slečnina bratra by mi zdaleka nepřipadal tak příjemný, protože se do mých pocitů bez pochyby vmísil předčasný pud pohlavní...Kdo by uvěřil, že ten dětský trest, který udělila osmiletému chlapci třicetiletá žena, rozhodl na zbytek života o mých sklonech, touhách a vášních, o celé mé bytosti, a to přesně v opačném smyslu, než v jakém měl přirozeně působit?“ . Pak dostal Jean-Jacques na zadek podruhé, a to bylo naposled. Nejspíš to slečně Lambercierové došlo. I jeho postel z její ložnice zmizela . Od té doby by byl Jean Jacques nejraději ze všech žen učinil samé slečny Lambercierové [3, 7, 8, 14, 19]. V jedenácti navštívil otce v Nyonu. Slečně Gotonové bylo také jedenáct. Hráli si na školu. Ona učitelka, on žáček. Přál si fyzický trest. Musel vroucně poprosit. „Byla to opravdu zvláštní žena, ta malá slečna Gotonová, krásná nebyla....měla panovačný, hrdý výraz, jenž se dobře hodil k její úloze učitelky...sama si ke mně dovolovala největší důvěrnosti, já jsem si k ní nic dovolit nesměl, jednala se mnou přesně jako s dítětem....žárlil bych na ni jako Othello, divoce a bláznivě, kdybych si představil, že by mohla s někým jiným jednat jako se mnou, neboť i to byla milost, o jakou bylo nutno prosit na kolenou“ .\nV roce 1724 se dvanáctiletý Jean Jacques do Ženevy vrátil. A vzdělání? Nic moc. V patnácti ho dali učit písařem u notábla Masserona. Vyhozen pro lenost. Ani u rytce Ducommuna to s ním nešlo. „Byl jsem tlachal, mlsoun a někdy i lhář, kradl jsem ovoce, cukroví, lahůdky...poučil jsem se, že krást není tak strašné, jak jsem se domníval...nic, co bylo na dosah, nebylo přede mnou jisté...“ . Víc ho bavily toulky. Až do noci. To už se brány města zavřely. K Ducommunovi už ani nepáchl. Přespával, kde se dalo. Od té doby byl jeho život věčným putováním . Savojsko bylo za humny. Přihlásí se tam ke katolíkům. Farář Confignon v Ponteverre ho expedoval k paní baronce Luise Eleonoře de Warensové (dala manželovi ve Vevey na ženevském jezeře vale a odešla bezdětná do savojského Annecy, kde žila z penze od sardinského krále). U drobné osmadvacetileté modrooké blondýnky a zbožné katoličky našel Jean Jacques nový domov. Na čtrnáct let, občas i s delším přerušením. Poslala ho do Turina (1728). V katolickém semináři Santo Spirito se dobře necítil (spolužáci „ničemové“, ženy „běhny“). Jeden žák ho sváděl (od té doby pederasty nesnášel). Katolicky ho pokřtili (duben 1728), za čtyři měsíce pustili. Na kněze se nehodí. Pár lir v kapse. Něco dělat musel: nakrátko rytec, lokaj, sluha a dokonce sekretář. S kupcovou Basilovou to marné nebylo. Jen ho vyzvala, aby před ní poklekl. Vzrušilo ho to. Pokračování? Žádné. Vrátil se starý Basil z cest a vyhnal ho z baráku. Natrvalo nic na výdělek a drobné nepravosti. Jenže i exhiboval, byť hodně neobvykle. Představy žen naplňovaly jeho mysl. Ostych ho brzdil. „Moje vzrušení rostlo do té míry, že když jsem nemohl své touhy ukojit, rozněcoval jsem je nejvýstřednějším počínáním. Vyhledával jsem temné aleje a skrytá zákoutí, abych se tam zdálky mohl ukázat ženám tak, jak bych se chtěl objevit přímo před nimi. Co viděly, nebyl výjev necudný, na to jsem nemyslel, byl to výjev směšný...“ Pár interpretům to nedošlo. Soudili na „obvyklý“ exhibicionismus. Jenže on genitál neukazoval. Vytrkoval odhalený zadek. Zdálky žadonil o recidivu trestu slečny Lambercierové. „Směšný výjev“ a „bez necudnosti“. V Turině to už dál nešlo. Znova vagabundem a toulky s nějakým kejklířem. Jako devatenáctiletý panic se vrátil k paní Warensové (přesídlila do Chambéry). Její zásluhy byly nesmírné. Z neohrabaného vagabunda se stal vzdělaný muž uhlazeného vystupování s korektní francouzštinou. I hudba ho zaujala, učil ho regenschori, epileptik a alkoholik. Jean Jacques ho později doprovázel do Lyonu (1740). Pobyl si tam rok jako vychovatel. Kradl tam víno a dobroty. Regenschoriho nechal v epileptickém záchvatu bez pomoci. Zpátky k paní Warensové. V jednadvaceti se stal milencem paní Warensové. „Zaučila“ ho. Měl to trošku za krvesmilstvo, vždyť jí říkal „maminko“ („maman“) a ona mu „můj maličký“ („mon petit“). Druhým milencem paní Warensové byl zahradník Anet. Rousseau ho dobře snášel. Po jeho smrti měla mladšího, jistého Wintzenrieda.Ten mu vadil, snad ho i nenáviděl. Takže všechno v pořádku? Kdepak. Blýskání na časy pozdějšího šílenství? Tři roky záhadně stůně. Začalo to nehodou. U jistého učitele fyziky vynalézal neviditelný inkoust. Vybouchla baňka s vápnem, a tak pár neděl neviděl. A úzdrava? Kdepak. Srdce buší, v uších hučí, únavou zmalátnělého svírá tíseň. Nemoc těla? Kde nic, tu nic. Hypochondrie? „Bez pochyb se do toho mísilo mnoho mylně domýšleného i chorobných představ. Ponuré představy (Němci jim říkají „Grillen“) jsou ale nemocí šťastných lidí....bylo to jakési nevyrovnané náladové ladění vprostřed šťastného žití...“ . Něco jako „melancholie.“ I za mrtvého se už pokládal. Rozkládá se mu tělo . Paní Warensová o něj pečovala. Přepečlivě. Někdy nebyl s to se ani pohnout. Že by simuloval? Nebo agravace? . Nezdá se . „Jak sladká by to byla smrt, kdyby byla tehdy přišla...svou péčí mě maminka zachránila...“ .Ještě víc ji k sobě připoutal. A ta podivná nemoc se párkrát opakovala [3, 6, 7, 19]. A paní Warensová dělávala samaritánku každou chvíli. „Nepřečetl jsem popis ani jediné nemoci, abych si nemyslel, že ji mám“ . A pak na to kápnul. Má polypa na srdci. Zví, že je na to kapacita v Montpellieru. Jistý doktor Fizes. V pětadvaceti vyráží na cestu do Francie (1737). „Smrtící“ potíže se během cesty jaksi vytratily. Cestou erotická avantýra. Zase modrá krev, paní de Larnage, nijak moc hezká a starší, matka patnáctileté dcerky. To ona ho první objala a políbila. A on byl na svou „mužskost“ hrdý, ač šlo jen o strach, že ji urazí a že se mu vysměje. Iniciátorkou pětidenní vášně byla ona. On byl podroben. Inu, masochista . Jak dospěl do Montpellieru, nemoc se vrátila. Léčili ho dva měsíce. Jak? Dnes se tomu říká vodoléčba. Taky pil syrovátku a pomohl i odvar z kůry .\nTrošku obdivu si Rousseau zaslouží v hudbě. Když se dostal k paní Warensové, neznal ani noty. Nejen se je rychle naučil, ale vymyslel originální způsob hudebních záznamů číslicemi. Občas se jako učitel hudby i živil. Na podzim 1741 v devětadvaceti jede do Paříže. Předá svůj vynález Akademii. Pár měsíců čeká na verdikt. Odmítnutí. „Neužitečný systém.“ Rousseau živoří. Co se stát skladatelem? Zkouší to. Úplný neúspěch to není, ke slávě to nestačí. Nějaký jezuitský páter ho protlačí do pařížských salonů . Ujmou se ho „nóbl“ dámy, hlavně bohatá paní Dupinová. Seznamuje se s „encyklopedisty“. Hlavním příznivcem je Denis Diderot (1713-1784), přítelem Frédéric Melchior Grimm (1723-1807) i další. Protekcí markýzy de Broglie ho přijímá jako tajemníka francouzský vyslanec v Benátkách.Vydrží to sotva rok. „Hanebná povaha, neslýchaná drzost“, napíše o něm vikomt de Montaigu a propustí ho. Hrozilo vězení, proto rychle zpět. Ty Benátky ale marné nebyly. Kamarádi mu přihráli překrásnou Zulettu, prostitutku. Pouliční běhny nesnášel, teď však podlehl. Proč? Masochisticky to v něm vzkypělo: „Cítila se donucena mě držet v šachu...posadila se proti mně, jako bych byl jejím poddaným, dala mi své rukavice, svůj klobouk, abych to nesl, vyzvala mě, jdi tam a zase jinam a že mám dělat to, za chvíli ono. A já poslouchal...“ Jaký div! Stal se poddaným děvky! Jenže pak vášní rozparáděný vychladl. Zuletta se chovala, jak se na ženu patří. Milá, vstřícná, laskavá. A to byl konec. Vládkyně zmizela, jeho zájem o sex vyčpěl a až pak mu došlo, že on přece prostitutky nemůže. Pláč jeho impotenci zpečetil . I prostitutka Janetta ho vášní zahrnula . Jen škoda, že neměla jednu bradavku. Změnu jeho sklonů nenavodila. „Nevzdal jsem se svého zhoubného návyku ukojovat své potřeby jiným způsobem“ .\nA u Benátek se zastavíme ještě z jiného důvodu. Jeho potíže s močením se objevily až tam, ve dvaatřiceti letech. Oddával se uretrální masturbaci [3, 15]. Jednou si posteskl: „Nevyužil jsem svého nešťastného návyku, abych podvedl svou vášeň.“ Jaký „nešťastný návyk“, navíc „z vášně“? O sériovém výskytu infekcí močových cest po řadu let, nezřídka s horečkami a schváceností, se ví (urethritis, cystitis, posléze pyelonephritis s terminální renální insuficiencí). A pitva? Nic. Příčina infekcí urogenitálu neshledána. A tak proč ty věčné katetrizace? V šestatřiceti první zmínky o retenci moči (1748). V devětatřiceti (1751) mu pařížský doktor Daran odhadl život tak na šest měsíců. Dostal měkké „voskové“ katetry. Používal je deset let. Že psal ve „Vyznáních“ něco jiného? Už víme, že se divit nemáme: „Napsal jsem v první části, že jsem se narodil polomrtvý. Pro organickou vadu močového měchýře jsem v prvních letech téměř neustále trpěl zadržováním moči....Má robustní konstituce nakonec zvítězila...natolik, že s výjimkou ...častého močení...až do svých třiceti let jsem svou první nemoc téměř nepocítil. Poprvé se mi ozvala po příchodu z Benátek...řezání a vzniklo ledvinové onemocnění...“. Každé rozrušení a musel močit. Dost divné, že? Ischuria paradoxa? Sotva prý šel mezi lidi. Kdo mu uvěřil, hledal vysvětlení. Retence moči od mala? Vrozená hypertrofie prostaty ? Lesný  myslel na myelodysplázii s dysurií z postižení bederní míchy. Leonhard  zdráhavě hádal na „spasmy“. A připomněl psychoanalytika Stekela , že psal o „neurotickém vzniku“ téhle věci. Katetrizace zatraceně bolí a ne každý ji svede. Že bolí? Masochista je s bolestí srozumněn. Váže-li se na sex. Johnson  vrozené organické příčině močové retence uvěřil. Vyspekuloval hypospadii. Jean Jacques se s ní prý narodil. Pak se onen otvor na spodině penisu nějak zúžil a retence si katetr vynutila. Trápení s močením Rousseau bez pochyb měl. Nemysleme na příčiny. Trýzeň to byla. I společensky. Nevypučelo tím zrníčko paranoidity? Pořád hledat koutek, kde si ulevit, že? Nevysmívají se mu lidi? A historka s arménským krojem? „V plandavých kalhotách nebylo vidět, že se pomočil“ . Jenže Rousseau nosil arménský oděv až od padesátky (1762). To už byly recidivy infekcí močových cest na denním pořádku (jeden katetr se v měchýři zalomil a nikdo neví, jak se dostal ven). V Montmorency (1762) mu arménský krejčí oděv ušil: dlouhý kaftan, vesta, pás a kožešinová papacha. Pod kaftanem mohl mít i nádržku na moč. Taky lepší možnost katetrizace . Když si v tom kroji vyšel, pobuřoval lidi.Trvale ho nosil až ve švýcarském Motiers (1763). Lidi si zvykli a on si tím trošku dělal i reklamu .\nKonečně je na řadě Tereza Levasseurová z Orleansu, pradlena a služka v podřadném hotelu Saint-Quentin u Sorbonny. Dost hezká, dvaadvacetiletá, číst, psát ani počítat skoro neuměla, neznala hodiny ani měsíce v roce. Debilita? Nezdá se. Její úsudky v kritických situacích měly váhu. Nebyl to nějaký specifický deficit (dyslexie, dysgrafie, verbalizační nesnáze) ? Byla géniovou družkou od roku 1745 přes čtyřicet let (svatbu měli až krátce před jeho smrtí). Domácnost zvládla dobře (na čas s pomocí své prý hamižné matky) a porodila pět dětí. Všechny skončily v nalezinci. Svět to Rousseauovi nikdy neodpustil. Byl jejich biologickým otcem? O Tereziiných avantýrách s mužskými se napsalo dost. Rousseau plodný byl. I potentní [3, 8]. Proč si proslulý intelektuál vybral partnerku hluboko pod svou úrovní? A jsme tu zase u masochismu. O té obvyklé lásce se prý mluvit nedá. „Co si čtenář pomyslí, když mu řeknu docela po pravdě, že jsem k ní od první chvíle, kdy jsem ji spatřil, až do dnešního dne nepocítil ani jiskérku lásky....a že smyslná touha, kterou jsem na ní ukájel, se týkala jen pohlaví a neměla nic společného s nitrem...od mužů jsem se neměl čeho obávat, jsem si jist, že jsem jediný, koho opravdu milovala...“ Vystihl to Janata : „V Tereze zřejmě konečně nalezl svou masochistickou paní, svou vysněnou milenku, kterou naučil poskytovat mu utrpení, jež bylo pro něj zdrojem největšího smyslového prožitku, jenž spočíval v uretrální masturbaci, jak se ji pravděpodobně naučil v Benátkách. Uretrální masturbace poskytuje jediné plauzibilní vysvětlení jeho recidivujících infekcí močového traktu a též i jeho spolužití s intelektuálně inferiorní Terezou...“. Tedy vytoužená uretrální masturbace, prováděná ženskou rukou. Bolestivá, a tím i masochistické trestání. Nic nesvědčilo pro to, že by se Tereze jeho masochistické zvyklosti zamlouvaly . Řekla to i matka Lavasseurová ve Feuchtwangerově románu : „Nejdřív obtěžoval Terezu po celý život svou nechutnou chorobou, bez ní by byl sešel...již před lety, potom jí ukradl děti...“. Urogenitální infekce houstly, byl-li pořád s Terezou. Než ji potkal, moc jich nebylo. Skoro žádné. Delší odloučení od ní a infekce daly pokoj . Klamné je podezření, že byl masochista Rousseau impotent . Duši masochisty měl, tu má moc lidí a vůbec to nejsou devianti. U něj to deviace byla. Mentální, morální či sociální masochismus, ale i sexuální. Obojí a to je masochismus konjunktivní . Nejdřív vznět potence uretrální masturbací, pak koitus. Je to moc komplikované? Morálního masochistu ponižujte, ať se v něm vyvrbí prožitek viny. Ať se bahní v nářku nad krutostí života. S potencí to slavné nebývá. Koitus neláká. Jde z něj strach. Maskuje se to jako cudnost. A morální masochisti víc samotaří (Jean Jacques prosil bernský senát, ať ho zavřou na doživotí na nějakém zámku. To nebyl jen strach z perzekutorů).\nRousseauovy mladistvé i dospělé fantazie nebývaly spojeny s normálním sexuálním stykem, nýbrž s ženami, které mu poskytovaly masochistické ukojení formou fyzického trestání. Byl si i vědom toho, že jeho masochismus obsahuje i jisté rysy šílenství. Nicméně spatřoval ve své deviaci spíš něco pozitivního a dokonce dospěl i k názoru, že mu jeho deviace pomohla uchovat si dlouho panictví a čistotu na rozdíl od jiných mladíků. Svůj masochismus skrýval za symbolickým chováním. Byl potěšen, ocitl-li se u kolenou vládkyně, milenky, kdy musel poslouchat její příkazy a musel žadonit o prominutí. Sexuální styk prý skutečnou lásku destruuje. Láska ano, leč bez sexuální touhy, platonická.Věděl, že by sotva mohl nějakou ženu požádat o ukojení podle svého gusta. Nalezl ji až v Tereze . „V Tereze jsem nalezl náhradu, kterou jsem potřeboval a díky Tereze jsem mohl vést šťastný život“ . Ještě poznámku. Zjistilo se, že se kdysi za nevelký peníz nechal v Paříži bičovat .\nJak vysvětlit masochismus? Hypotéz je nepočítaně (Krafft-Ebing, Freud, Reik, Reich, Fromm, Stekel, Wurmser, Borneman aj.) a výtečně je shrnuje Janata . Nejvíc se sází na abnormní vývoj v časném dětství. Proč se právě Rousseau stal masochistou, o tom se dá jen spekulovat. Okolnosti jeho výchovy, byť ne ideální, zas tak rušivé nebyly. Pravda, matka chyběla, jinak bylo o chlapce slušně postaráno. Úsudky lidí o něm dost pestré byly, dobré i méně příznivé. Skoro chameleon. Měnlivý, náladový, vrtošivý i plachý s mnoha strachy, jakási „forma nezralé zralosti“ (6), hýčkaný do narcismu. Deprivovaný ? Jen napůl, semideprivovaný (3). Potíže s disciplínou odjakživa. A smysl pro odpovědnost ? Nestál za řeč. Leonhard v tom tušil první záblesky nemoci jeho duše . A Rousseau poněkud zženštilý byl. Masochisti femininní prý bývají. (Freud psal, že masochismus je femininní rys). Netřeba hloubat ve tmách nevědomého, aby to každého napadlo. Ženy pobraly rysů ideativního (mentálního) masochismu víc než muži.To však žádná deviace není. Jen málokterá potají touží být obětí brutálního chlapa a jen zaostalé babky na Sibiři věřily, že je mužský nemiluje, když je nebije. Mozek masochisty je organizován spíš „po žensku“. Pravá s femininní emocionalitou víc svázaná hemisféra ve vývoji levou přetrumfne, předběhne ve své maturaci. Jen čistá neurobiologie? Nikoliv. Také sociální interakce. Co jí otřásá? Ledacos. Nejvíc snad absence matky. Jean Jacques o ní přišel dřív, než mu dozrála mozková centra emocionality a sociability. Dál zabíhat netřeba. A co Lorenzův imprinting? U fetišismu ano, snad prý sem tam i u homosexuality. U masochismu ve hře není. Týrání mláděte, že by se „vtisklo“? Jako masochismus? Leonhard  se tomu vysmál. Kolik lidských mláďat dostává moc na zadek? Houfy masochistických deviantů to třískání nezletilců na svědomí nemá. Nakonečný ) se přiblížil hypotéze imprintingu: „Jenapříklad možno vysvětlit vznik některých deviací sexuálního chování, např. masochismu, jako asociace výprasku se sexuálním vzrušením, jak to ve svých vyznáních popsal J. J. Rousseau - to, co je asociováno s příjemným vzrušením, se může stát sekundárním cílem.“\nNa obraze z mládí gracilní Jean-Jacques zženštile vyhlíží. Na muže půvabu až moc. Kdo by se divil paní Warensové, že v něm našla zalíbení? Své „zženštilosti“ si byl vědom. Preferoval by být ženou . O jeho zženštilosti se psalo dost a též o jeho domnělém psychosexuálním infantilismu [6, 16]. Podezírali ho (neprávem) z homosexuality (Stekel) . Ženským aktivitám se věnoval rád, mužské (například šerm), rád neměl. Leonhard  mluví o „instinktu podrobenosti“ masochisty. Volí za partnerky spíš starší ženy: Touha být řízen ( paní Warensová a Larnageová) či dokonce ponižován (Zuletta, paní de Houdetot a další).\nMasochismus neformoval jen jeho charakter, ale manifestoval se i v jeho literárním díle („Emil“ a „Nová Heloisa“). A vztah masochismu k jeho psychóze? Vysvětlení nesnadné. Pokusíme se o něj. Do svých asi sedmatřiceti let jen bezvýznamný větroplach Jean Jacques. Jak dosáhl své proslulosti? Kde se vzala jeho genialita?\n(2. část článku spolu s literaturou uvedeme v příštím čísle časopisu.)


Pistole ČZ 75 SP-01 Shadow | Svět lovu a střelby\nSvět lovu a střelby » Zbraně » Pistole ČZ 75 SP-01 Shadow\nPistole ČZ 75 SP-01 Shadow\nPistole CZ 75 SP-01 Shadow je zbraň určená primárně pro sport, hobby či obranu s velkokapacitním dvouřadým zásobníkem na 18 nábojů ráže 9x19, s klasickým dvojčinným spoušťovým mechanismem (SA/DA). Konstrukce vychází z osvědčené pistole CZ 75. Pryžové střenky jsou na povrchu zdrsněné rybinou. Horní část hřbetu rukojeti chrání ruku střelce při pohybu závěru vzad před poraněním a umožňuje hlubší a jistější úchop. Také přední část rukojeti je opatřena rýhováním pro lepší držení zbraně.\nNově tvarované mohutnější tělo z ocele a konstrukční řešení zbraně zajišťuje vysokou životnost, přesnost a spolehlivost i ve stížených podmínkách, které se předpokládají při práci u speciálních jednotek. Na přední části těla u ústí hlavně jsou umístěny drážky MIL-STD-1913 pro uchycení nejen laserového zaměřovače nebo elektrické svítilny. Mířidla jsou světlovodná.\nDíky vysoké přesnosti a snadnému navádění zbraně na cíl i při rychlé opakované střelbě si CZ 75 SP-01 našla příznivce také v oblasti sportovní střelby. Bezpečnost zbraně zajišťuje automatická pojistka úderníku a oboustranná manuální pojistka.\nDíky výjimečné přesnosti, maximální spolehlivosti a vysoké stabilitě při rychlé střelbě si tato zbraň získala velkou popularitu i mezi sportovními střelci IPSC.


Roman Jaroš - Večer na kolejích\nFrantišek Tylšar - Zahrádka železniční víly\nPřehled soutěžních fotografií v jednotlivých kategoriích\n1. SOUČASNÁ INFRASTRUKTURA (ŽELEZNICE) – klikněte pro celou kategorii\nVítězná fotografie: Filip Řezníček: noční hlídka\n2. místo – Luděk Veselý: Pozor\n3. místo – Martin Třískala: Návěstidlo BS ze stanice Bylnice\n2. LIDÉ NA ŽELEZNICI – klikněte pro celou kategorii\nVítězná fotografie: Marta Wojciechowska - Na poslední chvíli\n2. místo – Roman Jaroš: Cestující\n3. místo – Jan Nechvíle: V uličce\n3. HISTORICKÁ ŽELEZNICE – klikněte pro celou kategorii\nVítězná fotografie: Hana Palečková - Večerní Pára\n2. místo – Eduard Krafek: ŽST Praha Střed\n3. místo – Hana Palečková: Parní historie\n4. VÝTVARNĚ POJATÁ FOTOGRAFIE – klikněte pro celou kategorii\nVítězná fotografie: Josef Buček - Úložiště\n2. místo – Jan Kutílek: Kotel\n3. místo – Zdeněk Lín: Kalamita\n5. ŽIVOT NA ŽELEZNICI – klikněte pro celou kategorii\nVítězná fotografie: Miroslav Volek - Oprava výhybky\n2. místo – Miroslav Volek: Sněhová fréza\n3. místo – Vladimíra Michálková: Kolem přes kolej\nHlavní cena - Cena odborné poroty\nVítězné fotografie v každé kategorii (celkem 15)\nCena veřejnosti – vyhlášená na základě nejvyššího počtu udělených hlasů ve veřejném hlasování na internetu\nPrvní místa ve všech kategoriích + výherci hlavní ceny a ceny veřejnosti získali:\nmosaznou pamětní výherní plaketu SŽDC,\npoukaz na dovolenou v ceně 15 000 Kč dle vlastního výběru od sponzora soutěže, CK ČD Travel,\nceloroční předplatné časopisu FotoVideo,\nfotopublikace věnovaná časopisem FotoVideo,\npoukázka na fotografický kurz ve FotoInstitut.cz v hodnotě 1000 Kč pro vítěze v jednotlivých kategoriích,\npoukázky na nákup materiálu od společnosti Foto Škoda (výherce hlavní ceny).\nOdborná porota : Odborná porota byla sestavena z profesionálních fotografů – Karel Cudlín, Vojta Herout – vítěz Czech Press Foto 2011, PhDr. Věra Matějů, Svaz Českých fotografů, zástupců SŽDC a odborníků z oboru železnice a železniční doprava + mediálních partnerů z oblasti fotografie (časopis FotoVideo, Fotoinstitut atd…)\nVečer na kolejích ovládl druhý ročník fotosoutěže\nV množství fotosoutěží pořádaných nejrůznějšími organizacemi a subjekty získává naše soutěž ve svém druhém ročníku prestiž a inspiruje k originalitě.\nKdyž jsme organizovali první ročník naší fotosoutěže, s napětím jsme očekávali, jakým způsobem uchopí zadanou tematiku účastníci, kteří se do ní přihlásí. Tvůrci rozhodně nezklamali, protože výsledky nám přímo vzaly dech. K druhému ročníku jsme se rozhodli přizvat odborníky na slovo vzaté, kteří oboru fotografie rozumí také po odborné a umělecké stránce, a nechali jsme je hodnotit zaslané snímky. Tímto způsobem se rozrostl počet kategorií z původních tří na pět a klání o nejúspěšnější fotografii se v březnu tohoto roku rozběhlo naplno.\nSnímky, které nám přicházely, ukázaly skvělou kvalitu a jedinečné uchopení zvoleného tématu. Fotografie nám opakovaně otevíraly nový způsob pojetí železniční tematiky, a to navíc jinak než výhradně s ústředním motivem vlaku. Záběry zmodernizovaných koridorů, tratí v nejrůznějších denních dobách a ročních obdobích, vše, co je spojené nejen s technologiemi kolem železnice, ale i lidmi, kteří k tomuto prostředí patří, ať už jde o zaměstnance, nebo cestující.\nNa konci července se nám sešlo neuvěřitelných 802 snímků od 153 autorů. Na webových stránkách jsme o měsíc později představili patnáct snímků, které uspěly v každé z pěti kategorií a postoupily do druhého kola. Zde dostala široká veřejnost možnost zvolit si nejúspěšnější fotografii, která získala Cenu veřejnosti.\nDo odborné komise zasedli Karel Cudlín a Vojtěch Herout, vítězové předchozích ročníků Czech Press foto, předsedkyně Svazu českých fotografů Věra Matějů, a také zástupci organizátora z odboru komunikace SŽDC.\nVolba vítězných fotografií nebyla nijak snadná, hledání názorové shody u tolika zdařilých snímků a tolika úhlů pohledu vyvolalo doslova bouřlivou atmosféru. Na vítězných snímcích se ale členové poroty nakonec shodli téměř jednohlasně. Takto jsme se dozvěděli jména tří nejlepších v každé kategorii, ale hlavně absolutního vítěze fotosoutěže, kterým se stal Roman Jaroš a jeho futuristicky pojatá fotografie s názvem Večer na kolejích.\nPojďme si ještě představit vítěze dalších kategorií. František Tylšar získal se svojí rozkvetlou fotografií s romantickým názvem Zahrádka železniční víly Cenu veřejnosti, Filip Řezníček se snímkem Noční hlídka vybojoval vítězství v kategorii SOUČASNÁ INFRASTRUKTURA, černobílá momentka loučícího se zamilovaného páru nazvaná Na poslední chvíli Marty Wojciechowské získala první místo v kategorii LIDÉ NA ŽELEZNICI, Hana Palečková zaujala odbornou porotu impozantně barevně pojatou fotografií pořízenou v Kryštofově údolí s názvem Večerní pára v kategorii HISTORICKÁ ŽELEZNICE. Josef Buček pak zvítězil opravdu nevídaným pohledem na úplně běžný objekt, kterým jsou vyskládané pražce na fotografii pojmenované Úložiště v kategorii VÝTVARNĚ POJATÁ FOTOGRAFIE a Miroslav Volek si získal porotu v kategorii ŽIVOT NA ŽELEZNICI svojí takřka reportážní fotografií nesoucí název Oprava výhybky.\nSlavný den pro vítěze všech kategorií nastal v pondělí 25. listopadu, kdy si přišli převzít zasloužené ceny. Celou atmosféru závěrečné ceremonie předávání cen ještě umocnilo slavnostní prostředí Vládního salonku na Hlavním nádraží v Praze. Secesní prostředí ozdobily vítězné velkoformátové fotografie, které lemovaly v půlkruhu zadní polovinu místnosti. Vítězové si tak mohli prohlédnout celou expozici a vyměnit si zkušenosti s dalšími oceněnými fotografy. Každého účastníka zvěčnila u jeho vítězného snímku profesionální fotografka.\nVítězové si odnesli nejen originální pamětní plaketu SŽDC, ale také sběratelskou sérii vzácných poštovních známek SŽDC a samozřejmě věcné ceny od partnerů soutěže. Cestovní kancelář ČD Travel věnovala absolutnímu vítězi a výherci ceny veřejnosti poukazy na dovolenou v hodnotě 15 000 a 10 000 Kč na dovolenou dle vlastního výběru, Časopis FotoVideo daroval absolutnímu vítězi kompendium pro digitální fotografy od Michaela Freemana a dalším účastníkům fotografické vybavení značky Lowepro a roční předplatné svého časopisu. Společnost Foto Škoda připravila hodnotné poukazy na služby v svých prodejnách a společnost Fotoinstitut.cz poukazy na fotokurz v hodnotě 1 000 Kč.\nVítězů gratulujeme a už nyní se těšíme na další, v pořadí 3. ročník fotosoutěže, který odstartujeme v novém roce 2014.\nArchiv Fotosoutěž 2012\nPlakát fotosoutěže ke stažení pdf\nPředávání cen vítězům druhého ročníku\nHlavní strana ▶ Další informace ▶ Fotosoutěž 2013


27.01.2021 v 03:40 (Cinemax)\n01.02.2021 v 18:35 (Cinemax2)\n02.02.2021 v 09:20 (Cinemax2)\n09.03.2021 v 07:45 (Cinemax2)\n08.03.2021 v 07:20 (CS Film)\nDobrodružná komedie N (2014). Upíří sestry se s velkou chutí pouštějí do nového dobrodružství. Silva...\nDobrodružná komedie N (2014). Upíří sestry se s velkou chutí pouštějí do nového dobrodružství. Silvania i Dakaria si s přáteli Helene, Jacobem a Ludem plánují letní prázdniny. Jenže fakt, že jsou napůl upírkami, situaci hodně zamíchá. A to nejhorší je teprve čeká. Do města totiž přijíždí upíří kapela Krypton Krax, která představuje nejen vzrušení – pro Daku, ale také nebezpečí – a to úplně pro všechny! Jejich manažer Xantor je totiž jedním z největších rivalů otce obou sester a přísahal mu pomstu. Silvania tak musí spolu se svými přáteli zachránit Daku ze spárů temnoty..\n12.03.2021 v 11:20 (Cinemax2)\n14.03.2021 v 11:20 (Cinemax)\n27.02.2021 v 05:30 (Cinemax)\nKrátký film Čína/VB (2018). Zkouška ve škole - test nejen pro studenta, ale i pro celou rodinu.\n21.02.2021 v 04:25 (Cinemax2)\n16.03.2021 v 04:10 (Cinemax2)\n15.03.2021 v 08:00 (CS Film)\n16.03.2021 v 07:55 (CS Film)\n30.01.2021 v 18:40 (Film+)\n21.02.2021 v 12:05 (Cinemax)\n17.03.2021 v 09:05 (Film+)\nPohádka ČR/Jap./SR (2009). Na půdě v království odložených hraček bydlí panenka Pomněnka a její tři ...\nDokumentární film ČR/SR (2015). Snímek kombinuje fotografie, dokumenty, čtené záznamy z výslechů a d...\nDokumentární film ČR/SR (2015). Snímek kombinuje fotografie, dokumenty, čtené záznamy z výslechů a dobové archivní záběry se scénami provedenými kreslenou animací. Videohovor Kirchbergerových dvou dcer po Skypu je ztvárněn animační technikou rotoskopie.\n13.12.2020 v 14:00 (CS Film)\n09.03.2021 v 08:25 (CS Film)\n01.03.2021 v 18:10 (Film+)\n03.03.2021 v 14:40 (Film+)\n14.03.2021 v 09:40 (AMC)\n14.12.2020 v 13:30 (VOYO)\n15.12.2020 v 11:40 (VOYO)\n16.12.2020 v 09:20 (VOYO)\n12.03.2021 v 08:30 (CS Film)\n18.02.2021 v 20:00 (CS Film)\nKrimifilm ČR (1984). Příběh s kriminální zápletkou: výzkumný pracovník dr. Petr Gabriel řídí v podna...\nKrimifilm ČR (1984). Příběh s kriminální zápletkou: výzkumný pracovník dr. Petr Gabriel řídí v podnapilosti a srazí svým vozem malého chlapce. Při cestě do nemocnice zraněný zemře. Dr. Gabriel propadne panice, ukryje mrtvolu a snaží se vinu svalit na dva mladíky, kteří se vloupali do jeho chaty...\n06.02.2021 v 19:45 (Film+)\n09.02.2021 v 18:10 (Film+)\n11.02.2021 v 11:05 (Film+)\n15.03.2021 v 18:35 (Film+)\n17.03.2021 v 13:55 (Film+)\n17.03.2021 v 21:50 (Cinemax)\n13.03.2021 v 06:00 (Cinemax2)\n07.03.2021 v 23:35 (Cinemax2)\nFilm na přání: Južná pošta, Velká přehra...\nVálečné drama (1968). Južná pošta Průlomové chvíle dětství pětiletého chlapce v dobách poválečného o...\nVálečné drama (1968). Južná pošta Průlomové chvíle dětství pětiletého chlapce v dobách poválečného období na jižním Slovensku se retrospektivně odvíjejí ve vzpomínkách čtyřicetiletého spisovatele. Chlapcův svět je plný svérázných postav, které spoluvytvářejí kolorit města a období, charakterizovaného politickými, národnostními a sociálními rozpory. Prošedivělý muž kráčí travnatou krajinou, míjí železniční koleje, projde rozpadajícím se domem, až dojde k řece. Místo mu připadá známé, asi tady kdysi žil. Hrdina se v myšlenkách vrací o několik desítek let nazpátek, do doby, kdy byl plavovlasým chlapcem, jenž neustále někam běhal a něco hledal. Jedna vzpomínka vyvolává další. Vidíme v nich jisté městečko, jež obývají různorodé postavy se svými každodenními problémy. Někde v pozadí probíhají důležité děje, konec války, hranice, závazky, zrady. To se však nezdá být příliš důležité, vše se ztrácí v návalu událostí, ze kterých každá může být dobrodružstvím. V dětské mysli se skutečné situace mísí s těmi domnělými, vymyšlenými a vedle lidí z masa a kostí existují džinové. Skutečné je jen plynutí času, který nakonec způsobil, že se plavovlasý chlapec proměnil v prošedivělého muže. * Velká přehrada Mladý inženýr si zařídil vlastní projekční kancelář a zadal svůj projekt do soutěže na velkou vodní stavbu. Jeho představy o poctivé a odpovědné práci narazí na spekulace bezcharakterního velkopodnikatele. Mladý inženýr Petr Pavelec pracuje na plánu přehrady na řece Loučnici. Seznámí se s dcerou nesvědomitého stavebního podnikatele Berky, Irenou, a zamiluje se do ní. Když Petrův projekt vyhraje konkurz, Berka s Irenou ho získají jako společníka, a tak je firmě zadána stavba přehrady. Zamilovaný Petr nevidí, jak lajdácky jsou stavby prováděny. Prohlédne, až když se na stavbě zabije dělník. Další ránou je zpráva o smrti jeho rodičů. Jejich domek zavalila skála. Vinu nese opět Berkova firma. Zoufalý Petr odchází. S legitimací mrtvého dělníka se nechá najmout na práci v kraji, kde se staví jeho přehrada. Nalezne zde lásku venkovské učitelky Mariny, které nakonec prozradí svoji totožnost. Marina mu nemůže odpustit, že ustoupil darebáctví jen proto, aby měl klid. Petr si uvědomí, že má pravdu. Vrátí se k Berkovi a oznámí mu, že přebírá odpovědnost za celou přehradu, která musí být poctivým dílem. V těžkých dobách protektorátu film příliš nezaujal diváky, o to více potěšil odbornou kritiku. * Nebeští jezdci Válečný příběh z druhé světové války, věnovaný českým letcům v britské RAF. Podzim roku 1942. Posádku bombardéru typu Wellington tvoří první pilot a kapitán letadla Čechoslovák Pavel, druhý pilot Angličan Frank, navigátor Angličan George, telegrafista Kanaďan Tommy a palubní střelci Študent a Prcek, oba Čechoslováci. Noční nálet na Düsseldorf skončí úspěšně a jejich letoun se vrací šťastně na základnu. Takové štěstí už však neměla posádka dalšího letounu, který byl nucen nouzově přistát na moři a je považován za ztracený. Mladičká příslušnice WAAF Patricia odváží posádku do jídelny. Kapitán Pavel i ostatní dobře vědí o jejím vztahu se Študentem a mají pro ně porozumění. V jídelně se setkávají s polskou posádkou letounu, který nouzově přistál na jejich letišti. Večer si všichni jedou do městečka zatančit, uprostřed nejbujnějšího veselí však ohlásí hlídka nepřátelský nálet...\n08.03.2021 v 15:40 (CS Film)\nAnimovaný film SR (2017). Slovenský film je výtvarný experiment, animovaný deník, dokument. Přináší ...\nAnimovaný film SR (2017). Slovenský film je výtvarný experiment, animovaný deník, dokument. Přináší animovaný obraz vnitřního stavu ženy i muže, manželů a spoluautorů, z období čtyřiceti týdnů těhotenství, které každý z nich vnímal rozdílně a jedinečně. Tento stav je zobrazen prostřednictvím asociativních zápisů prožívaných emocí a koláže imaginativních filmových scén se surrealistickými obrazy.\n06.02.2021 v 01:20 (AMC)\n09.02.2021 v 04:25 (AMC)\nDobrodružný film USA (2013). Z malého městečka se za tajemných okolností ztrácejí lidé. Svědci tvrdí...\nDobrodružný film USA (2013). Z malého městečka se za tajemných okolností ztrácejí lidé. Svědci tvrdí, že na vlastní oči viděli ducha žraloka, který se vždy objevuje tam, kde se nachází voda.\n03.03.2021 v 02:45 (Cinemax)\n16.03.2021 v 15:05 (Cinemax)\n17.03.2021 v 06:00 (Cinemax)\n05.03.2021 v 14:20 (Cinemax2)\n15.03.2021 v 04:25 (Cinemax2)\n04.12.2020 v 01:20 (Cinemax)\n13.03.2021 v 02:50 (HBO)\n18.03.2021 v 01:50 (HBO)\n54.4 % (73 hodnocení)\n19.11.2020 v 04:10 (Film+)\n10.03.2021 v 04:20 (Film+)\nKrimifilm USA (2006). V roce 1991 seržant námořní pěchoty Tommy Santoro (James Marsden – X-men) věři...\nKrimifilm USA (2006). V roce 1991 seržant námořní pěchoty Tommy Santoro (James Marsden – X-men) věřil, že s vazbami své rodiny na organizovaný zločin už nemá nic společného. Z paměti vytěsnil i vzpomínky na svého zavražděného otce. Ale jedna nešťastná událost a návštěva FBI ho posílají zpět domů do jižní Philadelphie, aby tam čelil nejtěžší zkoušce svého života. Kdysi si přísahal, že se nikdy v životě nebude chovat jako jeho bratr Vincent (Brad Renfro) a bratranec Joey (Giovanni Ribisi-Zachraňte vojína Ryana). Ale teď - s jedinou možností jak zachránit svou rodinu - přijíždí domů… aby se stal ještě horším.\n10.03.2021 v 20:00 (Film+)\n13.03.2021 v 02:20 (Film+)\n15.03.2021 v 00:00 (Film+)


US OPEN 2012 - online kurzy a tipy\nAKTUALITY 27.08.2012 Anibal\nDnes večer startuje v New Yorku tenisové US Open, které se bude hrát až do 9. září. V mužské dvouhře je kurzovým favoritem Novak Djokovič s kurzem 2.50 a v ženské dvouhře je favoritkou Serena Williams s kurzem 2.0. Mezi kandidáty na zisk titulu může patřit také česká tenisová jednička Petra Kvitová, na kterou je vypsán vysoký kurz 12.0.\nInspiraci od zdejších tipérů najdete v sekci Tipy na tenis.\nOficiální stránky US OPEN 2012\nOnline kurzy a tipy