OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE. 20 let od podepsání Montrealského protokolu - PDF\nOCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE. 20 let od podepsání Montrealského protokolu\nDownload "OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE. 20 let od podepsání Montrealského protokolu"\n1 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE 20 let od podepsání Montrealského protokolu\n2 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE Ochrana ozonové vrstvy v České republice 20 let od podepsání Montrealského protokolu Editor: Ing. Jakub Achrer Autoři: Ing. Jakub Achrer Doc. MUDr. Karel Ettler, CSc. JUDr. Jiří Hlaváček Ing. Roman Hrdý, Ph.D. RNDr. Michal Janouch, Ph.D. Ing. Jitka Ledvinová Prof. Ing. Jiří Petrák, CSc. Ing. Miroslav Petrák, Ph.D. MVDr. Jan Plachý RNDr. Pavla Skřivánková Dr. Ing. Václav Stejskal Dr. Karel Vaníček, CSc. Vydalo: Ministerstvo životního prostředí Vršovická 65, Praha 10 Grafická úprava a tisk: Informica, s.r.o. ISBN:\n3 Obsah Obsah Úvod do problematiky ochrany ozonové vrstvy...4 Historie a vývoj Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu...13 Vývoj ozonové vrstvy od podepsání Montrealského protokolu a současný trend...27 Zdravotní a ekologická rizika poškozování ozonové vrstvy (s ohledem na stav v České republice)...46 Chladící média v České republice...59 Vývoj a zajištění recyklace výrobků chlazení a zneškodnění regulovaných látek v České republice. 74 Náhrada hasiv a halonový management...80 Halogenderiváty uhlovodíků v hasební technice Historický vývoj vyřazení methylbromidu a implementace alternativ\n4 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE Úvod do problematiky ochrany ozonové vrstvy Jakub Achrer Úvod Přelom tisíciletí je dobou, kdy si lidstvo začíná plně uvědomovat důsledky svého počínání a jeho vlivu na biosféru. Zaznamenává změny ve všech složkách životního prostředí způsobené rozvojem technologií a uvědomuje si svou roli nedílné součásti globálního ekosystému, který je protkán složitou sítí příčin a následků. Člověk se dostává do situace, kdy je nezbytně nutné přestat zavírat oči před vztahy antropogenních vlivů s planetou jako celkem, poznávat a reflektovat tyto vztahy a vyvozovat z nich velice konkrétní závěry a aktivity. Existuje celá řada dílčích oblastí problematiky udržitelnosti života na Zemi, přičemž žádnou z nich nelze vnímat nezávisle a odděleně, ať už se jedná o dimenzi ekonomickou, sociální, ekologickou či jejich jednotlivé složky. Existují velice těsné vazby například mezi problematikou populační exploze a chudoby v rozvojových zemích, problematikou změny klimatu, dezertifikace a podobně. Podle posledních aktuálních studií souvisí změny klimatu velice těsně také s poškozováním ozonové vrstvy, která chrání Zemi před ničivými složkami slunečního záření v ultrafialové (UV) oblasti. Oba tyto jevy se navzájem ovlivňují různými způsoby a opatření přijímaná k jejich potlačení jsou z hlediska účinků v rovněž v nemenší míře provázána. Ochrana životního prostředí je jedním ze základních aspektů otázky udržitelného života a zahrnuje v sobě celou škálu složek od snižování biodiverzity až po úniky toxických či jinak nebezpečných látek do ovzduší, vody či půdy. Ozonová vrstva a snaha o zamezení jejího poškozování je jedním z důležitých aspektů ochrany životního prostředí, který významně souvisí s mnoha dalšími složkami a jeho důsledky mají globální působnost. Jedná se o velmi aktuální problém, jehož opomíjení může přinést následky v krátkém čase a celosvětovém rozsahu. Dnes je již všeobecně známo, že význam ozonové vrstvy tkví v její schopnosti absorbovat nebezpečné krátkovlnné sluneční záření v ultrafialové oblasti. Vzhledem ke schopnosti některých typů UV záření poškozovat molekuly DNA a vyvolávat nežádoucí reakce u celé řady organismů, je zřejmé, že život na Zemi je existencí ozonové vrstvy podmíněn a její zničení může znamenat konec života na této planetě v té podobě, v jaké jej známe. Je tedy zřejmé, že význam ozonové vrstvy je pro trvale udržitelný rozvoj kritický a že existuje zcela zřejmá souvislost mezi ochranou ozonové vrstvy a některými dalšími aspekty ochrany životního prostředí. 4\n5 Úvod do problematiky ochrany ozonové vrstvy O knize Tato kniha osvětluje základy problematiky ochrany ozonové vrstvy z různých hledisek a soustředí se zejména na průběh a aktuální situaci v České republice. Shrnuje dosavadní kroky, které byly v ochraně ozonové vrstvy učiněny jak na světové, tak i národní úrovni, a poskytuje některá konkrétní data, která lze na tomto poli využít. Poskytuje informace o různých odvětvích lidské činnosti, které jsou s poškozováním ozonové vrstvy a její ochranou nejtěsněji spojeny. Doposud je ochrana ozonové vrstvy považována za kapitolu, kterou se daří úspěšně řešit, a tato publikace si mimo jiné klade za úkol ukázat důvody tohoto, sice dílčího, ale přesto velikého úspěchu. Zároveň se dotýká budoucích kroků, které bude třeba učinit, a naznačuje směr, kterým se bude ochrana ozonové vrstvy ubírat v České republice i na celosvětové úrovni. UV záření a jeho působení Máme-li se věnovat potřebám chránit ozonovou vrstvu, musíme nutně ozřejmit její úlohu a význam. Jak již bylo naznačeno v úvodu, klíčovým důvodem k ochraně ozonové vrstvy je ultrafialové sluneční záření, které dopadá na zemský povrch. Pod pojmem ultrafialové záření rozumíme elektromagnetické vlnění o vlnové délce 400 až 10 nm, které lze nadále rozdělit s ohledem na účinky na živé organismy. Z tohoto hlediska rozeznáváme záření UV-A ( nm), UV-B ( nm) a UV-C (pod 280 nm). Oproti poměrně málo škodlivému záření typu UV-A, které způsobuje pouze stárnutí kůže, jsou ostatní frekvenční pásma nebezpečná pro velkou část živých organismů. Zatímco smrtící záření typu UV-C je zcela pohlcováno ozonem a ve vlnových délkách pod 180 nm také kyslíkem v atmosféře, záření UV-B je pohlcováno téměř výhradně stratosférickým ozonem. S jeho úbytkem ve stratosféře dopadá na zemský povrch úměrně vyšší množství tohoto záření. Zásadní důležitost stratosférického ozonu pro život na Zemi proto spočívá v jeho schopnosti pohlcovat nebezpečné sluneční ultrafialové záření typu UV-B. Důsledky ubývání ozonu mají za následek zvýšené pronikání nebezpečného ultrafialového záření na zemský povrch, což má celou řadu vážných negativních důsledků. Mezi největší rizika pro zdraví člověka patří zvýšení výskytu nádorových onemocnění kůže, narušení imunitního systému a v neposlední řadě také poškození zraku. K častému poškození pokožky patří tzv. spálení kůže při opalování, které je všeobecně známé a jehož rizika nejsou nijak zvlášť vysoká. Zvýšená expozice vůči ultrafialovému záření má dále za následek zrychlené stárnutí kůže, čemuž mnohem snáze napomáhá právě zmiňované záření typu B. Tento typ ultrafialového záření však především způsobuje mnohem vážnější narušení zdraví a tím jsou kožní nádorová onemocnění, z nichž některé mohou vést i ke vzniku smrtelných rakovinných nádorů. Je rovněž prokázáno, že ultrafialové záření typu B negativně ovlivňuje imunitní systém člověka. Jeho působení může mít za následek jak dlouhodobé oslabení imunitního systému, tak naopak jeho hypersenzitivní reakce. UV-B záření má navíc schopnost aktivovat některé druhy virů, mezi jinými např. HIV, viry tuberkulózy nebo Lymské boreliózy. K poškozením očí patří obdobný jev k popálení kůže, které známe pod názvem sněžná slepota. Jedná se o reakci rohovky na zvýšenou expozici záření typu UV-B, které způsobuje zarudnutí očí, přecitlivělost na světlo, bolesti a může v některých případech rovněž vést ke vzniku nádorových onemocnění. K dalším onemocněním patří často se vyskytující šedý zákal, který se projevuje především sníženou průhledností očních čoček. Toto onemocnění je možno odstranit pouze chirurgickým zákrokem a může vést až k úplnému oslepnutí. V roce 1989 publikoval Program OSN pro životní prostředí (UNEP) informaci, že každé snížení koncentrace stratosférického ozonu o jedno procento povede ke vzniku až případů šedého zákalu ročně. Vzhledem k tomu, že většina onemocnění spojených s působením záření typu UV-B vzniká schopností tohoto záření poškozovat strukturu molekul DNA, je zřejmé, že obdobnými onemocněními trpí ve značné míře nejen domácí a divoká zvířata, ale i další druhy organismů. Živočichové od bakterií až po člověka jsou vystaveni zejména nebezpečí poškozování DNA, zatímco zelené rostliny jsou ohrožovány především inhibicí fotosyntézy a snížení odolnosti, což je rovněž zapříčiněno působením UV-B záření. Všechny tyto skutečnosti se promítají do globální zemědělské produkce a samozřejmě 5\n6 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE i do soustavně narušované rovnováhy ekosystémů na celé planetě. Přes vysoký výskyt poplašných zpráv a pesimismu, který zaznívá z různých stran, je však třeba konstatovat, že globální ochrana ozonové vrstvy patří zatím mezi nejúspěšnější mechanismy při snaze o zachování této planety. Ozon ve stratosféře Pod označením ozon rozumíme ne příliš stabilní tříatomovou modifikaci kyslíku O 3. Bod varu ozonu je -111,9 C. K jeho nejdůležitějším vlastnostem patří tendence k samovolnému rozkladu, která je do značně závislá na teplotě a také na tlaku. Obecně lze říci, že s rostoucí teplotou a klesajícím tlakem roste reakční rychlost. Rozkladem ozonu se uvolňují kyslíkové radikály, což činí ozon neobyčejně silným oxidačním činidlem. Této vlastnosti se kromě chemie využívá především v oblasti úpravy pitné vody, kde se uplatňují jeho dezinfekční vlastnosti. Ozon vzniká působením elektrických výbojů nebo krátkovlnného ultrafialového záření (UV-C do 242 nm) dvoustupňovou radikálovou reakcí. O 2 + hν O + O O 2 + O O 3 Tento mechanismus se uplatňuje zejména u stratosférického ozonu, přičemž současně probíhá rozkladná reakce působením slunečního záření o vlnových délkách do 1140 nm. O 3 + hν O 2 + O Vznikající atomární kyslík může následně rozložit další molekulu ozonu následující reakcí. O 3 + O O 2 + O 2 Kromě těchto reakcí je ozon ve stratosféře rozkládán také za přispění celé řady dalších volných radikálů, zejména hydroxylového radikálu OH, oxidu dusnatého NO a atomů halogenů Cl a Br. Reakce probíhá katalytickým mechanismem, takže volné radikály se v ní nespotřebovávají. Zjednodušeně lze celou reakci napsat takto: Cl + O 3 ClO + O 2 ClO + O O 2 + Cl Právě tato reakce je zodpovědná za rozsáhlé snížení tloušťky ozonové vrstvy okolo naší planety. Uplatňuje se zejména ve vyšších vrstvách stratosféry, kde je větší koncentrace volných kyslíkových radikálů vznikajících fotodisociací ozonu. V nižších vrstvách se uplatňují složitější reakční mechanismy. Poškozování ozonové vrstvy jako celek je však nesmírně složitý a komplexní proces, v němž fungují také změny ročních dob, výskyt tuhých částic ve stratosféře, globální oteplování a podobně. Stratosférický ozon, o kterém pojednává tato kapitola, pohlcuje nebezpečné záření typu UV-B a UV-C. Mluvíme-li o ochraně ozonové vrstvy, máme na mysli právě ozon nalézající se ve stratosféře přibližně ve výšce 15 až 40 km nad zemským povrchem. Koncentrace ozonu v atmosféře je právě v této oblasti nejvyšší, představuje 90 % veškerého ozonu a pohybuje se v rozmezí 2 až 8 ppm. Množství stratosférického ozonu se vyjadřuje v D.U. (Dobsonových jednotkách). Jedna D.U. představuje množství ozonu, které by při teplotě 15 C a tlaku 101,3 kpa utvořilo vrstvu 0,01 mm (10 μm) silnou. Zároveň D.U. představuje 2, molekul ozonu na cm čtvereční. Ozon v troposféře V polohách blíže zemskému povrchu (troposféra) probíhají zcela jiné reakce, při nichž vzniká atomární kyslík fotodisociací NO 2. Tento mechanismus je iniciován ultrafialovým zářením UV-A o vlnové délce 400 nm. NO 2 + hν NO + O O 2 + O O 3 6\n7 Úvod do problematiky ochrany ozonové vrstvy Tento mechanismus je rovnovážnou reakcí, v níž současně probíhá proces rozpadu ozonu reakcí se vznikajícím NO takto: NO + O 3 NO 2 + O 2 Reakční rovnováha je ovlivněna především intenzitou slunečního záření a množstvím kyslíkatých organických látek v atmosféře, které reakcí s NO poskytují NO 2, čímž jednak podporují mechanismus vzniku kyslíkového radikálu a jednak zpomalují zpětnou reakci rozkladu ozonu. Látky poškozující ozonovou vrstvu V období let 1960 až 1985 začala prudce narůstat spotřeba látek, které poškozují ozonovou vrstvu, a to zejména chlorfluoruhlovodíků (CFC). Protože přímá souvislost mezi vzrůstající spotřebou CFC a úbytkem stratosférického ozonu byla objevena až v polovině sedmdesátých let, tyto látky, pro své velmi dobré technické vlastnosti, ve velkém měřítku pronikly do mnoha odvětví lidské činnosti a objem jejich spotřeby nadále vzrůstal. Teprve po vzniku rozsáhlého poškození ozonové vrstvy, tzv. ozonové díry nad Antarktidou a po prudkém nárůstu výskytu kožních nádorových onemocnění, se vědcům podařilo přesvědčit představitele významných států o nebezpečích spojených s používáním některých halogenovaných uhlovodíků. Přímý důsledek masového používání těchto látek a jejich úniků je totiž jejich zvýšený výskyt v atmosféře. Ta se tak stává obrovským chemickým reaktorem produkujícím nové sloučeniny a volné radikály, jejichž následné účinky můžeme skutečně pociťovat na vlastní kůži. Ochrana ozonové vrstvy se díky úsilí mnoha odborníků stala významným celosvětovým úkolem v oblasti ochrany životního prostředí1. V této souvislosti je třeba zmínit dlouholetou práci prof. Mario Moliny a F. Sherwooda Rollanda, kteří popsali mechanismus poškozování ozonové vrstvy již v roce Za jejich vědeckou práci na poli ozonové vrstvy jim byla v roce 1995 udělena Nobelova cena za chemii. Na úrovni OSN byla k zajištění ochrany ozonové vrstvy přijata mezinárodní mnohostranná úmluva Vídeňská úmluva o ochraně ozonové vrstvy (r. 1985) a její prováděcí Montrealský protokol o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (r. 1987). K těmto mezinárodním smlouvám postupně přistoupila naprostá většina států světa, včetně České republiky. Stratosférický ozon, který nás chrání před ničivými paprsky typu UV-B, je rozkládán zejména reakcemi, které jsou katalyzovány halogenovými radikály, které vznikají rozkladem organických halogenovaných sloučenin. Rozeznáváme několik typů těchto sloučenin, které se liší nejen chemickou strukturou, ale velmi často také oblastí použití a mírou, v níž přispívají k poškozování ozonové vrstvy. Toto členění vychází ze způsobu, kterým jsou látky tříděny v Montrealském protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu. Halony Nejnebezpečnějšími látkami pro ozonovou vrstvu jsou halony. Jedná se o skupinu látek, jejichž molekuly obsahují kromě chloru a fluoru také brom, a které mají nejvyšší potenciál poškozovat ozonovou vrstvu (tzv. ODP potenciál, v případě halonů se pohybuje od 3 do 10). Halony jsou využívány především v požární technice. Dovoz halonů do České republiky byl ukončen v roce 1995 a nadále jsou halony využívány pouze pro tzv. kritická použití, která zahrnují požární ochranu v letectví a vojenské technice. Toto je přehled halonů zakázaných Montrealským protokolem: Skupina Látka Potenciál poškozování ozonu Skupina III CF 2 BrCl CF 3 Br C 2 F 4 Br 2 (halon-1211) (halon-1301) (halon-2402) 3,0 10,0 6,0 7\n8 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE CFC CFC (chlorfluoruhlovodíky, tzv. tvrdé freony) jsou látky s ODP potenciálem okolo jedné, tudíž jsou méně nebezpečné než halony. Zákaz jejich dovozu platí od roku 1995 a veškeré jejich použití včetně recyklovaných CFC bylo zakázáno v roce CFC byly využívány zejména v chladicí technice a také jako rozpouštědla pro celou řadu aplikací. V současné době jsou CFC nahrazeny jinými látkami, které nepoškozují ozonovou vrstvu. Skupina látek CFC zahrnuje následující: Skupina Látka Potenciál poškozování ozonu Skupina I CFCl 3 CF 2 Cl 2 C 2 F 3 Cl 3 C 2 F 4 Cl 2 C 2 F 5 Cl Skupina II HCFC CF 3 Cl C 2 FCl 5 C 2 F 2 Cl 4 C 3 FCl 7 C 3 F 2 Cl 6 C 3 F 3 Cl 5 C 3 F 4 Cl 4 C 3 F 5 Cl 3 C 3 F 6 Cl 2 C 3 F 7 Cl (CFC-11) (CFC-12) (CFC-113) (CFC-114) (CFC-115) (CFC-13) (CFC-111) (CFC-112) (CFC-211) (CFC-212) (CFC-213) (CFC-214) (CFC-215) (CFC-216) (CFC-217) Látky HCFC (tzv. měkké freony) mají ODP potenciál menší než 0,1 a patří k nejméně nebezpečným látkám s potenciálem poškození ozonové vrstvy. Používají se pro podobné účely jako CFC a dosud je možno je používat v některých typech starších chladicích zařízeních. Úplný zákaz použití HCFC vstoupí v platnost v roce Skupina Látka Potenciál poškozování ozonu Skupina VIII CHFCl 2 CHF 2 Cl CH 2 FCl C 2 HFCl 4 C 2 HF 2 Cl 3 C 2 HF 3 Cl 2 C 2 HF 4 Cl C 2 H 2 FCl 3 C 2 H 2 F 2 Cl 2 C 2 H 2 F 3 Cl C 2 H 3 FCl 2 CH 3 CFCl 2 C 2 H 3 F 2 Cl CH 3 CF 2 Cl C 2 H 4 FCl C 3 HFCl 6 C 3 HF 2 Cl 5 C 3 HF 3 Cl 4 C 3 HF 4 Cl 3 C 3 HF 5 Cl 2 (HCFC-21) 3 (HCFC-22) 3 (HCFC-31) (HCFC-121) (HCFC-122) (HCFC-123) 3 (HCFC-124) 3 (HCFC-131) (HCFC-132) (HCFC-133) (HCFC-141) (HCFC-141b) 3 (HCFC-142) (HCFC-142b) 3 (HCFC-151) (HCFC-221) (HCFC-222) (HCFC-223) (HCFC-224) (HCFC-225) 1,0 1,0 0,8 1,0 0,6 1,0 1,0 1,0 1,0 1,0 1,0 1,0 1,0 1,0 1,0 0,04 0,06 0,02 0,04 0,08 0,02 0,02 0,05 0,05 0,06 0,07 0,11 0,07 0,07 0,01 0,07 0,09 0,08 0,09 0,07 8\n9 Úvod do problematiky ochrany ozonové vrstvy Skupina Látka Potenciál poškozování ozonu CF 3 CF 2 CHCl 2 CF 2 ClCF 2 CHClF C 3 HF 6 Cl C 3 H 2 FCl 5 C 3 H 2 F 2 Cl 4 C 3 H 2 F 3 Cl 3 C 3 H 2 F 4 Cl 2 C 3 H 2 F 5 Cl C 3 H 3 FCl 4 C 3 H 3 F 2 Cl 3 C 3 H 3 F 3 Cl 2 C 3 H 3 F 4 Cl C 3 H 4 FCl 3 C 3 H 4 F 2 Cl 2 C 3 H 4 F 3 Cl C 3 H 5 FCl 2 C 3 H 5 F 2 Cl C 3 H 6 FCl (HCFC-225ca) 3 (HCFC-225cb) 3 (HCFC-226) (HCFC-231) (HCFC-232) (HCFC-233) (HCFC-234) (HCFC-235) (HCFC-241) (HCFC-242) (HCFC-243) (HCFC-244) (HCFC-251) (HCFC-252) (HCFC-253) (HCFC-261) (HCFC-262) (HCFC-271) 0,03 0,03 0,1 0,09 0,1 0,23 0,28 0,52 0,09 0,13 0,12 0,14 0,01 0,04 0,03 0,02 0,02 0,03 Methylbromid Methylbromid je látka srovnatelná svou nebezpečností s CFC (ODP potenciál 0,6) a využívá se především jako pesticid v zemědělství a pro ošetřování zboží před dálkovou přepravou. Česká republika již nahradila methylbromid alternativními technologiemi a zastavila jeho používání v roce Skupina Látka Potenciál poškozování ozonu Skupina VI CH 3 Br (methylbromid) 0,6 Ostatní regulované látky K ostatním regulovaným látkám patří zejména tetrachlormethan, který se často využívá v organických syntézách nebo jako rozpouštědlo, dále pak 1,1,1-trichlorethan, skupina látek HBFC a bromchlormethan. Skupina Látka Potenciál poškozování ozonu Skupina IV CCl 4 (tetrachlormethan) 1,1 Skupina V C 2 H 3 Cl 3 2 (1,1,1-trichlorethan) 0,1 Skupina VII CHFBr 2 CHF 2 Br CH 2 FBr C 2 HFBr 4 C 2 HF 2 Br 3 C 2 HF 3 Br 2 C 2 HF 4 Br C 2 H 2 FBr 3 C 2 H 2 F 2 Br 2 C 2 H 2 F 3 Br C 2 H 3 FBr 2 C 2 H 3 F 2 Br C 2 H 4 FBr C 3 HFBr 6 C 3 HF 2 Br 5 C 3 HF 3 Br 4 1 0,74 0,73 0,8 1,8 1,6 1,2 1,1 1,5 1,6 1,7 1,1 0,1 1,5 1,9 1,8 9\n10 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE Skupina Látka Potenciál poškozování ozonu C 3 HF 4 Br 3 C 3 HF 5 Br 2 C 3 HF 6 Br C 3 H 2 FBr 5 C 3 H 2 F 2 Br 4 C 3 H 2 F 3 Br 3 C 3 H 2 F 4 Br 2 C 3 H 2 F 5 Br C 3 H 3 FBr 4 C 3 H 3 F 2 Br 3 C 3 H 3 F 3 Br 2 C 3 H 3 F 4 Br C 3 H 4 FBr 3 C 3 H 4 F 2 Br 2 C 3 H 4 F 3 Br C 3 H 5 FBr 2 C 3 H 5 F 2 Br C 3 H 6 FBr Skupina IX CH 2 BrCl Halon ,12 2,2 2 3,3 1,9 2,1 5,6 7,5 1,4 1,9 3,1 2,5 4,4 0,3 1 0,8 0,4 0,8 0,7 Výroba a dovoz látek do ČR Podle Montrealského protokolu je spotřeba vypočítávána z výroby a spotřeby látek. Na následujících grafech je znázorňen průběh snižování spotřeby regulovaných látek v České republice až do roku Od následujícího roku je spotřeba regulovaných látek zaznamenávána pouze na úrovni celé Evropské unie. Můžeme si všimnout, že pro běžná použití se již CFC ani halony nepoužívají. Látky HCFC se již používají pouze v některých chladicích zařízeních starších typů a ve výjimečných případech také jako náhrada za halony ve vymezených aplikacích v požární technice. Výroba a dovoz látek CFC v České republice rok tuny\n11 Úvod do problematiky ochrany ozonové vrstvy Dovoz HCFC do ČR rok tuny Dovoz halonů do ČR rok tuny\n12 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE Náhrada látek v ČR Problematika látek poškozujících ozonovou vrstvu zasahuje do několika důležitých odvětví. Díky investicím a technologickému pokroku však nyní existuje celá řada náhradních řešení. Tato publikace na následujících stranách ukazuje mimo jiné také celkovou situaci v oblasti náhrad regulovaných látek a do jisté míry se věnuje také historickému souhrnu jednotlivých odvětví právě z hlediska ochrany ozonové vrstvy. Jedná se především o oblast chlazení (látky CFC a HCFC), požární ochrany (halony) a pesticidů (methylbromid). Ve všech třech odvětvích se již do značné míry podařilo nalézt uspokojivá řešení problému odstranění látek poškozujících ozonovou vrstvu, které České republice umožňují plnit veškeré požadavky, které klade Montrealský protokol. Synopsis Jakub Achrer, National Focal Point for the Montreal Protocol (The Ministry of the Environment, author of this article has been involved in the technical implementation of the Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer for three years, including the preparation of the national legislation. He is a regular and active member of the delegations of the Czech Republic in most of the negotiations under the Montreal Protocol. The article Introduction to the Protection of the Ozone Layer gives basic information about the Ozone Layer and its depletion, including basic scientific data, brief description of the depleting mechanism and the associated risks. The article contains lists of the ozone depleting substances and some data about their phase-out in the Czech Republic. The lists are sorted according to the type of the substances and the most frequent uses (which are described in detail in subsequent chapters) are named as well. The article also briefly touches upon the history of the ozone protection. 12\n13 Historie a vývoj Montrealského protokolu Úvod o látkách, do problematiky které poškozují ochrany ozonovou ozonové vrstvu vrstvy Historie a vývoj Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu Jiří Hlaváček Den 16. září je každoročně připomínán jako Mezinárodní den ochrany ozonové vrstvy. V tento den byla přijata v kanadském Montrealu v r významná mezinárodní smlouva v oblasti ochrany životního prostředí a zdraví obyvatel Montrealský protokol o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, jako prováděcí protokol k rámcové Vídeňské úmluvě na ochranu ozonové vrstvy, přijaté již 22. března 1985 na mezinárodní konferenci pořádané Programem OSN pro životní prostředí (UNEP) ve Vídni. Den 16. září se stal příležitostí ke zhodnocení dosavadního úsilí o ochranu ozonové vrstvy, ale i k zamyšlení nad možnostmi dalšího zintenzivnění mezinárodního úsilí dosáhnout cílů Montrealského protokolu. Ozon byl vědecky objeven v r. 1840, v r byl identifikován jako nestabilní forma kyslíku složená ze tří atomů.v průměru z každých deseti milionů molekul v atmosféře jsou pouze tři molekuly ozonu. Okolo 90 % ozonu se nachází ve stratosféře, tj. přibližně v pásmu 20 až 40 km nad povrchem Země, a vytváří ozonovou vrstvu, ochranný štít proti ultrafialovému záření. Kdyby došlo ke stlačení všeho ozonu v atmosféře podle tlaku hladiny moře, vytvořila by se vrstva tenká pouhé 3 mm. V letech byly zjištěny vlastnosti ozonu, a dále pak potvrzeny vědeckým zkoumáním a systematickým monitorováním, jako filtru ultrafialového záření, zachycujícího cele záření typu C a 90 % nebezpečného záření typu B. Téměř všechno záření typu A prostupuje atmosférou. Nejvíce škodí člověku záření typu B (rakovina kůže, šedý zákal, záněty očí, oslabení imunitního systému) a dalším formám života na souši i ve vodě (např. úbytek planktonu jako jednoho ze základních potravinových řetězců v mořích). Na počátku 20. století v souvislosti s rozvojem chladírenského průmyslu včetně postupně narůstající výroby klimatizační techniky, potřeby protipožární ochrany, boje proti škůdcům a chorobám půdy a plodin v zemědělství, později pak při výrobě kosmetických přípravků (hnací plyny), aplikaci nátěrových hmot (rozpouštědla), v elektronice (čištění mikroskopických součástek a spojů), zdravotnických přípravků (hnací plyny inhalátorů) apod. byly patentovány v USA a v dalších zemích první chemické látky na základě chlóru a bró- 13\n14 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE mu, které se ukázaly jako škodlivé pro ozonovou vrstvu Země a následně pro zdraví obyvatelstva a životní prostředí. V r byl vydán v USA první patent na plně halogenované chlor-fluor deriváty nižších uhlovodíků CFC-11 a CFC-12, tzv. tvrdé freony, na bázi chloru a fluoru, v r první patent v USA na neplně halogenované chlor-fluor deriváty nižších uhlovodíků HCFC-22, tzv. měkké freony. Další výzkum těchto látek dokázal jejich značnou chemickou stálost, jejich hromadění v atmosféře po dlouhou dobu (např. CFC-12 používaného pro chlazení a klimatizaci je potenciál setrvání až 102 let) a jejich negativní vliv na stav ozonové vrstvy. Tyto látky unikající do atmosféry jsou ultrafialovým zářením rozkládány na atomy chloru a bromu, které ničí tepelnou reakcí strukturu ozonu a tak zpětně oslabují filtrační schopnosti ozonové vrstvy. Problém ochrany horní části atmosféry ozonové vrstvy se stala již v 70. letech 20. století uznanou aktuální otázkou v zájmu ochrany lidského zdraví a celých ekosystémů v různých částech planety. Monitorovacími zařízeními (např. již od r v rámci činnosti Světové meteorologické organizace a také následně i národních pozorovacích laboratoří a ústavů zvláště USA, Velké Británie, Nizozemí) a vědeckým výzkumem (viz výsledky prací nositelů Nobelovy ceny za chemii za rok 1995 Paula Crutzena, Mario Moliny a Sherwooda Rolanda) bylo se značným stupněm vědecké jistoty prokázáno, že řada chemickým látek, a především chlorfluoruhlovodíky (CFC), mají takové vlastnosti, které poškozují ozonovou vrstvu. 1 Prof. Mario Molina, nositel Nobelovy ceny za chemii Na území dnešní České republiky již v lednu 1962 začalo systematické dlouhodobé měření ozonové vrstvy v Solární a ozonové observatoři, pobočce Českého hydrometeorologického ústavu v Hradci Králové. 2 Vznik rozsáhlé ozonové díry nad Antarktidou, která v r dosáhla téměř 29 mil. km², ztenčení vrstvy nad severní polokoulí tím následně oteplování v těchto oblastech a ovlivnění ekosystémů, především tvorby planktonu, nárůst zdravotních problémů obyvatelstva (např. dvojnásobný nárůst výskytu rakoviny kůže v letech ), donutily mezinárodní společenství přistoupit k ochraně ozonové vrstvy. Mezinárodní společenství, reprezentované nejen vládami, ale i podnikatelskou sférou, akademickou obcí a také pod tlakem a značnou pozorností ekologických nevládních organizací 3, přistoupilo k řešení problému poškozování ozonové vrstvy. Cesta mohla vést jedině omezením používání nebo dokonce vyřazením látek poškozujících ozonovou vrstvu a jejich postupným nahrazením látkami, které nemají vliv na ozonovou vrstvu Země. Iniciativy koordinátora mezinárodních jednání o této problematice se ujal Program OSN pro životní prostředí (UNEP), ustavený Valným shromážděním OSN v prosinci 1972 na základě doporučení Stockholmské konference OSN o lidském životním prostředí (UNCHE). Vrcholný orgán UNEP Řídící rada na svém zasedání v dubnu 1976 rozhodla sezvat na březen 1977 do Washingtonu expertní zasedání za účasti zástupců 32 států. Toto zasedání přijalo Pracovní plán akcí na ochranu ozonové vrstvy. Vytvořilo koordinační výbor pro ozonovou vrstvu (CCOL) k přípravě dalšího postupu při řešení tohoto globálního problému. Koordinační výbor pracoval v letech Tehdejší východoevropské státy včetně Československa, které patřily k vý- 1 Stephen O. Andersen and K. Madhava Sarma: Protecting the Ozone Layer, The United Nations History, Earthcan Publications Ltd., London, 2002, str Karel Vaníček: The Ozone Layer the Science and the Public in the Czech Republic, in The Czech Republic and the Protection of the Ozone Layer, editor Jiří Hlaváček, Praha, 2004, str o úloze nevládních ekologických organizací podrobněji viz Daniel Vondrouš: Mezinárodní ekologické aktivity proti freonovému průmyslu, Aktivita ekologických organizací v ČR, ve sborníku Ozonová vrstva Země. Vznik, funkce, poškozování a jeho důsledky, možnosti nápravy, editor Erich Lippert, Nakladatelství Vesmír a Ministerstvo životního prostředí, 1995, str\n15 Historie a vývoj Montrealského protokolu Úvod o látkách, do problematiky které poškozují ochrany ozonovou ozonové vrstvu vrstvy znamným výrobcům a spotřebitelům látek poškozujících ozonovou vrstvu, ve Výboru zastupoval Sovětský svaz. Na základě doporučení CCOL přijala Řídící rada UNEP v květnu 1981 rozhodnutí o zahájení mezinárodních jednání o přijetí nejdříve rámcové globální smlouvy na ochranu ozonové vrstvy. Proto byla ustavena pracovní skupina technických expertů složená ze zástupců 24 států, která začala intenzivní jednání. Na setkání skupiny v uruguayském Montevideu v říjnu 1981 předložilo Finsko, podpořené Švédskem, vůbec první návrh této smlouvy. V dalších čtyřech letech proběhla řada jednání skupiny. Zasedání Řídící rady UNEP věnovala značnou pozornost dosažení politických a odborných kompromisů při sjednávání celkového konceptu (včetně přesné definice ozonové vrstvy) a jednotlivých částí této první rámcové smlouvy. Ty měly zohlednit základní mezinárodně odsouhlasené principy (princip suverénního práva států využívat své vlastní zdroje v souvislosti s opatřeními na ochranu svého vlastního životního prostředí a zároveň zodpovědnosti za to, že činnosti v jejich pravomoci a svrchovanosti nezpůsobují poškození životního prostředí jiných států ani oblastí za hranicemi státní svrchovanosti, princip prevence, princip předběžné opatrnosti, princip rovnoprávné mezinárodní spolupráce, výměna informací, princip znečišťovatel platí apod.). Předmětem diskusí byla i konkretizace závazků budoucích smluvních stran. 4 Docházelo k polarizaci názorů. Některé státy byly pro zachování všeobecného charakteru rámcové smlouvy (úmluvy) a ponechat na jednotlivých státech stanovení si konkrétních závazků (Austrálie, Japonsko). Řada jiných států (Finsko, Švédsko, Norsko, Dánsko) byla pro přijetí konkrétních závazků (časově a objemově kvantifikovaných) snižování výroby a spotřeby a případně úplné vyřazení látek poškozujících ozonovou vrstvu formou přílohy úmluvy nebo samostatného protokolu. Velká Británie a Evropské hospodářské společenství byly pouze pro dočasná opatření a nepociťovaly nutnost sjednání zvláštního zavazujícího protokolu. USA naopak byly pro samostatný protokol se závazky. Po několika kolech složitých jednání, vyžadujících pružný přístup hlavních hráčů vyjednávání, byla 22. března 1985 přijata v rakouském hlavním městě Vídni na mezivládní konferenci Vídeňská úmluva na ochranu ozonové vrstvy. Tato rámcová globální úmluva stvrdila nutnost mezinárodní spolupráce při monitorování a výzkumu ozonové vrstvy a také při výměně informací a dat v zájmu ochrany ozonové vrstvy. Úmluva však nestanovila konkrétní závazky při snižování výroby a spotřeby látek poškozujících ozonovou vrstvu ani konkrétněji nespecifikovala vlastnosti látek, které toto poškození způsobují. Úmluva zatím jen vyjmenovala ve své Příloze I Výzkum a systematická pozorování chemické látky přirozeného či umělého původu, které je možné pokládat za potencionálně schopné ovlivňovat chemické a fyzikální vlastnosti ozonové vrstvy (uhlíkaté látky, dusíkaté látky, sloučeniny chlóru, sloučeniny bromu, sloučeniny vodíku). Článek 1 Úmluvy obsahoval vyjasnění definic důležitých pro další činnost Úmluvy. Definoval ozonovou vrstvu jako vrstvu atmosférického ozonu nad mezní vrstvou naší planety. Zároveň charakterizoval nepříznivé vlivy jako změny fyzikálního prostředí biotů, včetně změn klimatu, které mají výrazné záporné vlivy na lidské zdraví a na složení, pružnost a produktivitu přírodních a řízených ekosystémů nebo na materiály užitečné lidstvu. Článek 2 stanovil všeobecné závazky smluvních stran s cílem chránit lidské zdraví a životní prostředí proti nepříznivým vlivům ve vztahu k ozonové vrstvě, a sice: spolupracovat pomocí systematických pozorování, výzkumů a výměny informací, aby bylo zajištěno lepší vyhodnocení vlivů lidských činností na ozonovou vrstvu a účinků jejích změn na lidské zdraví a životní prostředí, podnikat vhodná legislativní a administrativní opatření a spolupracovat při harmonizaci opatření pro kontrolu, omezování, snižování či zabraňování lidským činnostem, majícím nepříznivé účinky na ozonovou vrstvu, spolupracovat při formulaci opatření, procedur a norem pro uplatňování úmluvy včetně možnosti přijetí potřebných protokolů či příloh, úmluva nebrání přijetí radikálnějších opatření na národní úrovni ke splnění svých cílů za podmínky respektování mezinárodního práva. 4 Gilbert M. Bankobeza: Ozone protection: the international legal regime, Eleven Publishing, Utrecht, 2005, str\n16 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE V článku 4 se smluvní strany zavázaly spolupracovat v právních, vědeckých a technických oborech. Modality této spolupráce pak upřesnila Příloha II Výměna informací, která m.j. předpokládá spolupráci při výměně informací o emisích látek poškozujících ozonovou vrstvu, o jejich výrobě, používání a obchodování s nimi. Z hlediska dalšího vývoje byly důležitými články 8, 9 a 10, které umožňovaly přijímání protokolů, doplňků a příloh k úmluvě nebo změn, doplňků a příloh k budoucím protokolům vrcholným jednáním smluvních stran konferencí, které by dále rozpracovávaly a konkretizovaly závazky smluvních stran v úsilí o snižování spotřeby či úplného vyřazování z výroby a používání látek poškozujících ozonovou vrstvu. 5 Vídeňská konference zároveň přijala rozhodnutí o zahájení jednání o protokolu, který by pokrýval problematiku chlorfluoruhlovodíků. Vídeňská úmluva vstoupila v platnost 22. září 1988, kdy ji ratifikoval potřebný minimální počet států nutný pro její vstup v platnost tj. 20 států. Jako první ratifikovala úmluvu Kanada již v červnu 1986, zatím jako poslední 191. stát Černá Hora v říjnu Československo, které v 80. letech minulého století patřilo k významným výrobcům a spotřebitelům látek poškozujících ozonovou vrstvu, avšak aktivně neparticipovalo na vyjednávání mezinárodně závazného nástroje, přistoupilo k Vídeňské úmluvě teprve 1. října Úmluva vstoupila v platnost pro Československo až po uplynutí 90. dne od odevzdání listin o přístupu, tj. 30. prosince Česká republika jako jeden z nástupnických států České a Slovenské Federativní Republiky sukcedovala do Vídeňské úmluvy s účinností od 1. ledna Sjednání a přijetí Vídeňské úmluvy otevřela cestu k dalším kolům jednání o protokolu, který by konkretizoval opatření smluvních stran ve vztahu k látkám, které poškozují ozonovou vrstvu a navrhl časové a objemové rámce závazků hospodářsky vyspělých států a rozvojových zemí. Zasedání Řídící rady UNEP v květnu 1985 uložilo výkonnému řediteli svolat pracovní skupinu, která by se věnovala vypracování návrhu protokolu a předložení ke schválení mezinárodní konferenci v r Posunu mezinárodního jednání napomohlo uveřejnění prvního uceleného vědeckého hodnocení stavu ozonové vrstvy na konci r včetně alarmující zprávy o objevení ozonové díry na Antarktidou. To konstatovalo, že pokračování ve vypouštění emisí CFC-11 a CFC-12 na úrovni počátku 80. let bude nadále poškozovat ozonovou vrstvu o 40 %. Koordinační výbor pro ozonovou vrstvu (CCOL) vedl v dalších měsících intenzivní jednání, která se snažila najít kompromisní variantu mezi řadou návrhů, jak snižovat výrobu a spotřebu látek poškozujících ozonovou vrstvu, a tak i jejich emise. Pozitivní úlohu v mezinárodních jednáních sehrál tehdejší výkonný ředitel UNEP Mustafa Tolba a jeho tým spolupracovníků sdružujících významné osobnosti z oblasti vědy, podnikatelské i správní oblasti. Jednání byla završena na mezinárodní konferenci v Montrealu, kde byl 16. září 1987 přijat Montrealský protokol o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu. Den 16. září byl pak v r. Dr. Stephen O. Andersen, významná osobnost v historii Montrealského protokolu, blízký spolupracovník bývalého výkonného ředitele Programu OSN pro životní prostředí M. Tolby 1994 vyhlášen 49. zasedáním Valného shromáždění OSN za Mezinárodní den ochrany ozonové vrstvy. Protokol v článku 1 definoval pojmy, jako regulovaná látka, výroba a spotřeba a další pojmy důležité pro fungování Protokolu. Smluvní strany Montrealského protokolu uznaly potřebu regulovat výrobu a spotřebu CFC v hospodářsky vyspělých státech (tj. ve smluvních stranách nespadajících pod článek 5 Protokolu, majících tak roční spotřebu regulovaných látek vyšší než 0,3 kg na obyvatele 5 Plný text Vídeňské úmluvy viz Mnohostranné environmentální úmluvy, Díl 2. Ovzduší, Ministerstvo životního prostředí, Praha 1996, str Viz č. 108/2003 Sb.m.s. Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o Vídeňské úmluvě na ochranu ozonové vrstvy přijaté ve Vídni dne 22. března 1985 (částka 51/2003 Sb.m.s.) 16\n17 Historie a vývoj Montrealského protokolu Úvod o látkách, do problematiky které poškozují ochrany ozonovou ozonové vrstvu vrstvy k datu vstupu Protokolu v platnost). Hospodářsky vyspělé státy se zavázaly snížit výrobu a spotřebu CFC-11, CFC-12, CFC-113, CFC-114 a CFC-115 (látky skupiny I. Přílohy A) o 50 % do r ve srovnání s rokem 1986 a zmrazit výrobu a spotřebu halonu-1211, halonu-1301, halonu-2402 (látky skupiny II. Přílohy A) na úrovni r V zájmu uspokojení požadavků Evropských společenství bylo odsouhlaseno, že kontrolní opatření na spotřebu v členských státech EHS budou realizována společně pod vedením Evropské komise, avšak kontrolní opatření na výrobu budou uplatňována členskými státy EHS individuálně (článek 2, paragraf 8). Rozvojové státy dostaly možnost desetiletého odkladu. Což jim umožnilo zvýšit používání látek poškozujících ozonovou vrstvu (avšak maximálně do výše 0,3 kg ročně na obyvatele) předtím, než i ony vzaly na sebe závazky snižovat spotřebu a výrobu těchto látek ve vztahu k průměru spotřeby pak let (článek 5). 7 V souladu se svým článkem 16 vstoupil Montrealský protokol v platnost 1. ledna 1989 po jeho ratifikaci 11 státy, představujícími alespoň dvě třetiny odhadované globální spotřeby regulovaných látek v r Jako první ratifikovaly Montrealský protokol USA v dubnu 1988, tehdy největší výrobce a spotřebitel látek poškozujících ozonovou vrstvu. Do konce prosince 1988 ratifikovalo protokol 29 států (z toho ale pouze 6 rozvojových států) a EHS, které představovaly 83 % celosvětové spotřeby regulovaných látek. Regulační opatření se tak mohla začít uplatňovat v hospodářsky vyspělých státech s účinností od 1. července 1989 a návazně pak v rozvojových státech od 1. července Objemová podmínka vstupu v platnost Montrealského protokolu se v budoucnu stala inspirací pro vstup v platnost Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu, kdy byla rovněž uplatněna podmínka vstupu ratifikace státy, které produkovaly minimálně 55 % objemu skleníkových plynů v r Doposud Montrealský protokol ratifikovalo 191 států, jako poslední zatím Černá Hora v říjnu Československo přistoupilo k Montrealskému protokolu teprve 1. října Ten vstoupil v platnost pro Československo až po uplynutí 90. dne od odevzdání listin o přístupu, tj. 30. prosince Česká republika sukcedovala do Montrealského protokolu s účinností od 1. ledna Pro další vývoj Montrealského protokolu měl značný význam článek 6, který zaváděl počínaje rokem 1990 minimálně jednou za čtyři pravidelné vyhodnocování regulačních opatření na základě dostupných vědeckých, technických a ekonomických informací. Tento článek tak umožňoval v kombinaci s článkem 11 reagovat relativně pružně na nová poznání a zkušenosti a provádět nezbytné změny, úpravy či vylepšení jednotlivých regulačních ustanovení Montrealského protokolu. První zasedání smluvních stran, které se konalo v květnu 1989 v Helsinkách, schválilo pravidla činnosti a procedury jednání jednotlivých orgánů protokolu včetně jeho sekretariátu a rozpočtu. Za sídlo sekretariátu byla vybrána úřadovna OSN se sídlem v keňském hlavním městě Nairobi, kde byl zřízen společný sekretariát Vídeňské úmluvy a Montrealského protokolu tzv. Ozonový sekretariát. Na prvním zasedání byla přijata tzv. Helsinská deklarace, která požadovala radikálnější opatření v omezování látek CFC. Další vývoj, včetně vědeckého výzkumu, ukázal nutnost sjednání mnohem přísnějších regulačních opatření v rámci Montrealského protokolu. Celosvětová výroba freonů na konci osmdesátých let minulého století překročila milion tun ročně, které přecházely v převážné míře do ovzduší. V důsledku toho v letech poklesla koncentrace ozonu např. K. Madhava Sarma (vlevo), bývalý výkonný tajemník Ozonového sekretariátu v letech , na prezentaci aktivit Programu OSN pro životní prostředí v oblasti ochrany ozonové vrstvy v Praze v listopadu Plný text Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, viz Mnohostranné environmentální úmluvy, Díl 2. Ovzduší, Ministerstvo životního prostředí, Praha 1996, str Viz č. 109/2003 Sb.m.s. Sdělení Ministerstva zahraničních věcí o Montrealském protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, přijatém v Montrealu dne 16. září března 1987 (částka 51/2003 Sb.m.s.) 17\n18 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE nad Antarktidou o 70 %. Rovněž na severní polokouli byla zaregistrovány obdobné jevy. To přesvědčilo státy o potřebě zahájit jednání o změnách a úpravách protokolu s cílem urychlit vyřazování látek poškozujících ozonovou vrstvu z výroby a spotřeby. Na 2. zasedání smluvních stran dne 29. června 1990 v Londýně byla přijata tzv. Londýnská změna. Do seznamu látek poškozujících ozonovou vrstvu bylo přidáno dalších 10 látek CFC, tetrachlormethan a 1,1,1- -trichlorethan (methylchloroform). Bylo odsouhlaseno, aby tyto látky byly vyřazeny hospodářsky vyspělými státy do 1. ledna 2000 a rozvojovými státy do 1. ledna Londýnské zasedání smluvních stran zároveň uznalo ekonomickou a finanční náročnost vyřazování látek poškozujících ozonovou vrstvu v rozvojových státech a i ve státech s přechodnou ekonomikou. To byl původně i důvod pro rozvojové státy včetně významných výrobců, jako byly Čína a Indie, a pro řadu států s přechodnou ekonomikou, aby nespěchaly s ratifikací Montrealského protokolu. Proto bylo odsouhlaseno vytvoření Mnohostranného fondu pro plnění Montrealského protokolu (článek 10 Londýnské změny) jako vůbec prvního finančního nástroje k implementaci mezinárodní environmentální smlouvy. Fond dostal za úkol zajišťovat finanční a technickou spolupráci, včetně převodu technologií, k realizaci regulačních opatření v rozvojových státech. Přispěvovateli do Mnohostranného fondu, který nejdříve v závislosti na budoucí ratifikaci Londýnské změny operoval se 160 mil. USD, později pak s 240 mil. USD v prvním tříletém rozpočtovém období USD, se staly hospodářsky vyspělé státy včetně později i České republiky. Od r bylo prostřednictvím Mnohostrannému fondu realizováno okolo projektů v rozvojových zemích v objemu téměř 2,2 mld. USD. Česká republika na ně přispěla téměř 6,4 mil. USD. Projekty napomohly vyloučit ze spotřeby přes tun a z výroby přes tun látek poškozujících ozonovou vrstvu. Finančním mechanismem pro státy s přechodnou ekonomikou v oblasti ochrany ozonové vrstvy, včetně v budoucnu pro Českou republiku, se počínaje rokem 1994 stal Globální fond životního prostředí (Global Environment Facility GEF) se sídlem v centrále Světové banky ve Washingtonu, založený následující rok v říjnu 1991 v rámci systému Organizace spojených národů z iniciativy Programu OSN pro životní prostředí. Ten alokoval pro tyto státy zhruba 70 mil. USD v tříletých rozpočtových obdobích. Zároveň přijatá úprava protokolu uložila hospodářsky vyspělým státům vyřadit látky CFC a halony do 1. ledna Úpravy Montrealského protokolu nepodléhají ratifikačnímu nebo vnitrostátnímu schvalovacímu řízeními ve smluvních stranách Montrealského protokolu, jsou pouze schvalovány rozhodnutími zasedání smluvních stran a jako takové nabývají ihned platnost. Londýnská změna vstoupila v platnost 10. srpna Jako první ji ratifikovala Kanada v červenci 1990, která také nabídla své město Montreal za sídlo sekretariátu Mnohostranného fondu a také spoluúčast na financování jeho chodu. Mnohostranný fond začal plně svou činnost v lednu Londýnskou změnu doposud ratifikovalo 185 států, jako poslední Černá Hora v říjnu Česká republika přistoupila k Londýnské změně až 18. prosince Ta pro ni vstoupila v platnost 18. března Historickým momentem byl přístup Číny v červnu 1991 a Indie v červnu 1992 k Montrealskému protokolu a k jeho Londýnské změně. Tyto státy, patřící mezi největší výrobce a zároveň i spotřebitele látek poškozujících ozonovou vrstvu, se staly příkladem i pro další rozvojové státy, jak na sebe brát závazky v oblasti ochrany životního prostředí a lidského zdraví a zároveň jak napomoci transformaci stávajících technologií směrem k méně škodlivým ve vztahu k ozonové vrstvě. Postupné očekávané vyřazování chemických látek poškozujících ozonovou vrstvu znamenalo také řešení problémů, co s přebytečnými a již vyřazenými látkami, které se tak stávají nebezpečnými odpady. Proto vyvstala potřeba úzké spolupráce Montrealského protokolu s Basilejskou úmluvou o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování, která byla sjednána dne 22. března 1989 a vstoupila v platnost v květnu Proto 5. zasedání smluvních stran Montrealského protokolu přijalo v listopadu 1993 v Bangkoku rozhodnutí o nutnosti harmonizovat navzájem opatření s Basilejskou úmluvou Úplný text Londýnské změny Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, viz Sbírka mezinárodních smluv, č. 110/2003 Sb. m.s. (částka 51/2003 Sb.m.s.) 10 Viz rozhodnutí 5. zasedání smluvních stran Montrealského protokolu č. V/24, v Handbook for the Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer, Seventh Edition (2006), Ozone Secretariat, UNEP, 2006, str\n19 Historie a vývoj Montrealského protokolu Úvod o látkách, do problematiky které poškozují ochrany ozonovou ozonové vrstvu vrstvy Světová konference OSN o životním prostředí a rozvoji (UNCED) v červnu 1992 diskutovala řadu environmentálních problémů v rámci udržitelného rozvoje včetně otázek souvisejících s ochranou ozonové vrstvy, s uplatňováním principu společně sdílené, ale diferencované zodpovědnosti za stav životního prostředí, s přístupem k moderním technologiím, s rozvojovou pomocí. Nově přijaté globální environmentální smlouvy Rámcová úmluva OSN o změně klimatu a Úmluva o biologické rozmanitosti se v mnoha směrech inspirovaly pozitivními zkušenostmi Vídeňské úmluvy a Montrealského protokolu. Konstruktivní duch a výstupy UNCED měly pozitivní vliv na další jednání smluvních stran Montrealského protokolu směrem k prosazování účinnějších opatření na vyřazování látek poškozujících ozonovou vrstvu. Na 4. zasedání smluvních stran Montrealského protokolu byla dne 25. listopadu 1992 přijata tzv. Kodaňská změna a úprava protokolu. Těmi byl zkrácen termín pro vyloučení výroby a spotřeby látek CFC, tetrachlormethanu a 1,1,1- -trichlorethanu pro hospodářsky vyspělé země na 1. ledna 1996 a halonů na 1. ledna Zároveň byly přidány hydrochlorfluoruhlovodíky (HCFC tzv. měkké freony), methylbromid a hydrobromfluoruhlovodíky (HBFC) mezi regulované látky. Hospodářsky vyspělé státy se zavázaly zmrazit výrobu a spotřebu methylbromidu na úrovni roku 1991 k 1. lednu 1995, vyřadit HBFC k 1. lednu Byl určen termín 1. ledna 2030 pro vyloučení výroby a spotřeby látek HCFC v hospodářsky vyspělých zemích a 1. ledna 2040 pro rozvojové země. Kodaňská změna také zavedla přísnější vývozní a dovozní kontrolu pro obchodování s látkami poškozujícími ozonovou vrstvu. 11 Kodaňská změna vstoupila v platnost 14. června Jako první stát ji přijaly Marshallovy ostrovy v květnu Dnes ji ratifikovalo nebo přijalo 177 států, jako zatím poslední opět Černá Hora v říjnu České republice usnadnila přijetí jak Londýnské, tak i Kodaňské změny dne 18. prosince 1996, realizace projektu financovaného v období říjen 1994 červen 1996 GEFem nákladem 2,3 mil. USD a Českou republikou ve výši 1,9 mil. USD. Projekt pomohl českému podnikatelskému sektoru při ukončení výroby regulovaných látek a při vybudování kapacit pro přepracování freonových chladiv s cílem vyřadit používání CFC. 12 Kodaňská změna vstoupila podobně jako i Londýnská změna v platnost pro Českou republiku 18. března Během svého vývoje se Montrealský protokol díky iniciativě vědeckého a technologického výzkumu (hledání náhradních chemických látek či nových technologií ne na bázi látek CFC) a řady smluvních stran stal velmi pružným nástrojem pro prosazování ochrany ozonové vrstvy. V r proběhla revize plnění Montrealského protokolu odbornými panely včetně účinnosti využívání Mnohostranného fondu k plnění přijatých závazků ve vztahu k rozvojovým státům. Smluvním stranám byla pak v prosinci 1994 předložena syntetizující zpráva, která měla pozitivní vliv na výsledky 7. zasedání smluvních stran v prosinci 1995 ve Vídni. Toto zasedání přijalo řadu úprav protokolu. Rozvojové státy souhlasily s vyřazením látek HBFC k 1. lednu 1996, se zmrazením výroby a spotřeby methylbromidu na jejich území k 1. lednu 2002 na průměru let a se zmrazením jejich spotřeby látek HCFC k 1. lednu 2016 vedoucím pak k úplnému vyřazení k 1. lednu Vídeňské úpravy také vedly ke zpřísnění závazků hospodářsky vyspělých států úpravou výchozího roku pro stanovení cílů pro vyřazování látek HCFC a pro stanovení data vyřazení methylbromidu k 1. lednu zasedání smluvních stran, které se konalo u příležitosti 10. výročí přijetí Montrealského protokolu opět v kanadském Montrealu v září 1997, reagovalo na nové jevy v oblasti chemických látek a také na negativní trendy, jakým se stal nelegální obchod s látkami poškozujícími ozonovou vrstvu. Jen v letech se dostalo do USA nelegálně téměř tun látek CFC. Proto smluvní strany přijaly dne 17. září 1997 tzv. Montrealskou změnu a další úpravy. Změna uložila smluvním stranám zavést licenční systém pro kontrolu dovozu a vývozu látek poškozujících ozonovou vrstvu do 1. ledna 2000, ve smluvních stranách rozvojových státech nejpozději do 1. ledna Úprava zkrátila termín postupného omezení methylbromidu s termínem úplného vyloučení jeho běžné spotřeby k 1. lednu 2005 v hospodářsky vyspělých zemích a k 1. lednu 2015 v rozvojových zemích Úplný text Kodaňské změny Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, viz Sbírka mezinárodních smluv, č. 111/2003 Sb. m.s. (částka 51/2003 Sb.m.s.) 12 viz Ing. Ivan Zahrádka: Zapojení soukromého sektoru do mezinárodních a národních snah o ochranu ozonové vrstvy ve Česká republika a ochrana ozonové vrstvy. Czech Republic and the preservation of the ozone layer, editor Jiří Hlaváček, edice Planeta č. 4/2002, str Plné znění závěrů 7. zasedání smluvních stran Montrealského protokolu k úpravám viz Handbook for the Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer, Seventh Edition (2006), Ozone Secretariat, UNEP, 2006, str Úplný text Montrealské změny Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, viz Sbírka mezinárodních smluv, č. 112/2003 Sb. m.s. (částka 51/2003 Sb.m.s.) 19\n20 OCHRANA OZONOVÉ VRSTVY V ČESKÉ REPUBLICE Montrealská změna vstoupila v platnost 10. listopadu Jako první stát ji ratifikovala Kanada v březnu Dodnes ji ratifikovalo nebo přijalo 154 států, jako poslední Ukrajina v květnu Česká republika přijala tuto změnu 5. listopadu 1999 a vstoupila pro ni v platnost 3. února Bezprostředně po přijetí Montrealské změny došlo v mezinárodních environmentálních vztazích a v jejich smluvním základně k významným událostem. Takovou bylo především ukončení mezinárodních jednání o přijetí konkrétních závazků v první fázi ze strany hospodářsky vyspělých států při snižování emisí skleníkových plynů. Dne 10. prosince 1997 byl na 3.konferenci smluvních stran Rámcové úmluvy o změně klimatu (UNFCCC) přijat Kjótský protokol, který zahrnul pod svůj režim dvě skupiny chemických látek fluorované uhlovodíky (HFC) a perfluoruhlovodíky (PFC), které byly uváděny na trh jako náhrady za tzv. tvrdé freony (CFC), protože měly nulový potenciál poškození ozonové vrstvy. Naopak však mají potenciál zvyšování skleníkového efektu. Proto vyvstala větší potřeba vzájemného propojení aktivit Montrealského protokolu a Kjótského protokolu s cílem řešit problémy ochrany ozonové vrstvy a klimatu Země integrovaným způsobem. Proto začala mnohem intenzivnější spolupráce mezi odbornými panely Montrealského protokolu (Technologický a ekonomický hodnotící panel TEAP, Vědecký hodnotící panel SAP, Panel hodnotící účinky na životní prostředí EAP) a Mezivládního panelu o změně klimatu (IPCC). 16 Dne 10. září 1998 byla sjednána v Rotterdamu Úmluva o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu (vstoupila v platnost až v únoru 2004) a bylo započato vyjednávání další chemicky orientované smlouvy, mající vliv na mezinárodní obchod, a to Stockholmské úmluvy o persistentních organických polutantech. Ta pak byla přijata dne 22. května 2001 (vstoupila v platnost až v květnu 2004). Tyto nové mezinárodní smluvní nástroje se v mnohém inspirovaly zkušenostmi z činnosti Montrealského protokolu. Od poloviny první dekády 21. století nastalo období, vyžadující těsnou spolupráci Montrealského protokolu, Basilejské úmluvy, Rotterdamské úmluvy a Stockholmské úmluvy v zájmu zajištění šetrného zacházení s chemickými látkami, včetně obchodování s nimi a jejich zneškodňování, a návazně pak implementace Strategického přístupu k mezinárodnímu nakládání s chemickými látkami (SA- ICM), přijatého v únoru 2006 pod patronací Programu OSN pro životní prostředí (UNEP). V prosinci 1998 byly uveřejněny čtvrté zprávy hodnotících panelů Montrealského protokolu, které potvrdily trendy zpomalení poškozování ozonové vrstvy. Na základě těchto zpráv vystoupily členské státy Evropské unie na 11. zasedání smluvních stran v listopadu a v prosinci 1999 v čínském Pekingu s návrhem na změnu protokolu. Po náročných jednáních byla dne 3. prosince 1999 přijata tzv. Pekingská změna, která stanovila opatření k urychlení snižování výroby a spotřeby látek HCFC (tzv. měkkých freonů) zmrazením výroby k 1. lednu 2004 v hospodářsky vyspělých zemích a k 1. lednu 2016 v rozvojových zemích. Zároveň zařadila bromchlormethan mezi regulované látky s termínem vyloučení jeho běžné spotřeby k 1. lednu Zakázala obchodovat s nesmluvními stranami s látkami HCFC od 1. ledna Zavedla podávání zpráv o roční spotřebě methylbromidu při použití na dezinfekci při přepravě zboží. 17 Byly přijaty i úpravy protokolu ve vztahu k ukončování výroby látek CFC, halonů a methylbromidu v hospodářsky vyspělých státek pro uspokojení základních potřeb rozvojových států nepřesahujících 15 % limit výroby v r (tato úprava pak byla opravena na 12. zasedání smluvních stran v Ouagadougou v prosinci 2000 na 10 %). 18 Pekingská změna vstoupila celosvětově v platnost a zároveň i pro Českou republiku 25. února Doposud tyto změnu ratifikovalo nebo k ní přistoupilo 126 států. Jako první stát k ní přistoupilo Chile v květnu 2000, Česká republika ji přijala 9. května Jako zatím poslední ji ratifikovala Ukrajina v květnu Následující období činnosti Montrealského protokolu je charakterizováno snahou o co nejúčinnější implementaci závazků jednotlivými smluvními stranami a také snahami o vytvoření optimálních podmínek pro 15 Plné znění závěrů 9. zasedání smluvních stran Montrealského protokolu k úpravám viz Handbook for the Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer, Seventh Edition (2006), Ozone Secretariat, UNEP, 2006, str Viz rozhodnutí 10. zasedání smluvních stran Montrealského protokolu č. X/16, v Handbook for the Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer, Seventh Edition (2006), Ozone Secretariat, UNEP, 2006, str a Deklarace 40 států, včetně České republiky, a ES k této problematice na 10. zasedání smluvních stran Montrealského protokolu ze dne 24. listopadu 1998, tamtéž, str Úplný text Pekingské změny Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, viz Sbírka mezinárodních smluv, č. 113/2003 Sb. m.s. (částka 51/2003 Sb.m.s.) 18 Viz rozhodnutí 12. zasedání smluvních stran Montrealského protokolu č. XII/1, v Handbook for the Montreal Protocol on Substances that Deplete the Ozone Layer, Seventh Edition (2006), Ozone Secretariat, UNEP, 2006, str


Služby - Zdraví a krása - stáří - inzeráty\nInzeráty z kategorie Služby, Zdraví a krása, inzerát obsahuje výraz stáří. Veškeré myslitelné služby na jednom místě! Od hlídání dětí až po nabídky/poptávky reklamy a marketingu. Cestování, překladatelství, webdesign, vzdělávání, esoterika, právo a mnoho dalšího. Přesvědčte se sami.\nInzeráty Služby - Zdraví a krása stáří (strana 1 z 1)


Blondýn si užíval v Praze se svou manažerkou – NašeHvězdy.cz\nBlondýn si užíval v Praze se svou manažerkou\nRok co rok vozí francouzský komik Pierre Richard (84) do české metropole vína ze svých vinic. Tentokrát tomu nebylo jinak, ale jedna změna přece jen přišla. Nepřiletěl totiž se svou manželkou, bývalou brazilskou modelkou Ceylou Lacerdou, ale vyměnil ji za svou velmi pohlednou manažerku.\nTěžko říct, jestli o tom jeho ženuška dopředu věděla nebo to pro ni bylo nepříjemné překvapení. Na nějaké romantické chvilky v hotelu ale moc času stejně nebylo, protože herec měl hodně našlapaný program. Možná právě proto nakonec Ceyla slevila a než aby pustila svého známého manžela samotného, měla nad ním alespoň dohled. Nebezpečí totiž číhalo na každém kroku.\nTřeba v podobě chtivých fanynek, které stály dlouhou frontu na jeho podpis a společnou fotku. Nechyběla ani česká pornoherečka Drahomíra Jůzová (21).\nKdo ví, jestli se Pierre setkáním s pornoherečkou doma pochlubil?


Český premiér podpořil dohodu o vystoupení Velké Británie z EU\nPremiér Andrej Babiš se v neděli 25. listopadu 2018 zúčastnil mimořádného summitu EU k brexitu.\nLídři sedmadvaceti členských států dnes v Bruselu odsouhlasili dva klíčové materiály. Prvním je právně závazná téměř šestisetstránková dohoda o vystoupení. Ta se zaměřuje na ochranu práv občanů či na finanční vyrovnání vzájemných závazků. Druhým dokumentem, který dnes lídři EU27 odsouhlasili, je politická deklarace o rámci budoucích vztahů EU a Velké Británie. Podle té je zásadní, aby EU a Velká Británie měly v budoucnu co nejhlubší vztahy. O těch se začne jednat ve chvíli, kdy Velká Británie v březnu 2019 opustí EU a stane se tzv. třetí zemí.


Julius Zeyer - Z papíru na kornouty (Fantastické povídky) (2) | Čítanka | Český-jazyk.cz aneb studentský underground\nZ papíru na kornouty (Fantastické povídky) (2)\n"A skvrna, která lpí posud na jméně mých nešťastných rodičů," vzkřikl jsem přerušiv mdlobu, která mne jak olovo tísnila - "skvrna ta mne vyhnala ze země otců, jí puzen bloudím světem, hanba mých rodičů a jejich neštěstí odňaly mi klid a blaho žití, jak navrátím drahé památce jejich opět česť ztracenou?" -\n"Než překročíš hranice této země, než zůstavíš nebetyčné její hory za sebou, setkáš se se starým hříšníkem, který je původcem onoho neštěstí; žije posud. Pamatuj na vesnici jménem "Sv. Martin". Viník, pro kterého rodičové tvoji tak krutě trpěli, jest onen podomek Josef Steinbrech. Znal starý dům a jeho tajnosti. Pokoj, kde otec tvůj pás s penězi byl uschoval, má okno s mříží staré a umělé práce. Dotknutím péra ukrytého v železných arabeskách otevírá se ta mříž jako dvéře. Josef náhodou objevil to tajemství. Tím oknem vloudil se do bytu a spáchal čin ohavný. Chladnokrevně vybral zlato z pasu, chladnokrevně jej naplnil mincí měděnou, ale když se chtěl zase nepozorovaně oknem vykrásti, pronikl paprsek měsíční oblaka a mimoděk utkvěl zrak jeho na hrozící mé tváři. Zmocnila se ho hrůza, vlasy se mu ježily a zuby jeho cvakaly. Konečně se zmužil a prchl. Nedaleko "Bechyňských" je divoký úval, černé smrky stojí mu po stráni skalnaté a na dně jeho vzdoruje věkům prastarý modřín; pod stínem vetchých jeho ramen, na omžených balvanech posud tam trčících vylévali zřeci keltičtí při strašných obřadech lidskou krev; posud ještě vyhýbá se pověrčivý lid tomu tajuplnému místu, neboť pod stromem, jehož jehličí, když poledne do něho praží, vypadá, jako by modrým plamenem hořelo, leží prý pochován prokletý čaroděj, a černí havrani, kteří v hejnech na větvích modřínu sedají, jsou prý duše černokněžů, kteří hrob jeho hlídají.\nPod tím modřínem uschoval Josef uzmuté zlato. Srdce jeho zkamenělo lakotou. Viděl bez pohnutí odvádět tvého otce, matku žalem hynout a mlčel, neboť žluté světlo zlata bylo jej okouzlilo naprosto. Jen v noci, když na lůžko ulehl, pronásledoval jej můj zrak a rušil jeho spánek. Zůstal ještě půl léta "u Bechyňských" u nových pachtýřů, pak ale předstíraje touhu po domově, odešel do Tyrol, a žije zde posud, ve vesnici sv. Martin nazvané." - - -\nTím časem, co mnich takto četl a já celou duší naslouchal, začalo se rozednívat; obrysy stromů vystupovaly vždy určitěji z ranních par a chladný větřík zahrával s jejich vrcholky. Mnich zavřel knihu, vzal ji pod paždí a stal se zcela zase obrazem.\nChtěl jsem promluvit, ale kdosi zaklepal na dvéře a zároveň vnikl první paprsek slunka do pokoje; vyskočil jsem z postele, hodil rychle na sebe šat a otevřel jsem. Děvče přinášelo mi snídaní.\nJedl jsem rychle v zimničném rozčilení. Pak prohlížel jsem opět obraz mnicha na stěně, ale již nepozoroval jsem nic nadobyčejného. Při odchodu zastavil jsem se na prahu a pohlédl ještě jednou na obraz; pozdvihl jsem k němu ruce jako na rozloučenou. Děvče se udiveně na mne dívalo, počalo se smáti a já zastyděv se chvátal jsem dolů přes schody.\n"Byl to pouhý sen!" pravil jsem sám k sobě a dal jsem se na cestu. -\nAle jakkoli jsem se snažil, nedovedl jsem přece proud svých myšlenek vpraviti do jiného řečiště; podivný ten sen stále jímal mi duši. Srdce mi krvácelo při vzpomínce na nešťastné rodiče. Karel Doliňský, který mne, dokud živ byl, co hocha valně podporoval, byl mi semo tamo příběh "u Bechyňských" vypravoval a některé podrobnosti z života matky vylíčil, však v takové souvislosti, jako této noci neseznal jsem běh jejího smutného života nikdy; a - což nyní nejpodivnějším mi bylo - jméno podomka nebyl dříve nikdo přede mnou vyslovil.\n"Byl to přece jen obyčejný sen," pravila mi střízlivá nyní mysl, "nic než associace ideí. Než jsi dorazil na místo posledního noclehu, byl jsi's umínil, že budeš psáti deník, a pokud ti znám, životopis svých rodičů; ta živá malba oné podobizny, pošmurnosť pokoje, v němž jsi spal, vzpomínka na zámek, "kde prý straší", učinily to ostatní."\nAle přese všechno domlouvání zdravého rozumu byl jsem přece přepodivně rozčilen, každé zavanutí větříku zdálo se mi šepotáním tajeného nadzemského hlasu, bublám každého potůčku voláním duchův. Všední ta silnice mne nudila a odpuzovala a než jsem se sám nadál, opustil jsem ji a stoupal úzkou cestou do tmavých lesů horstva. Den byl neobyčejně parný, cesta příkrá a kamenitá, tak že jsem každou chvilku odpočívati musil. K večeru valily se chmury od západu a brzy bloudil jsem pustou tmou, která jen ob čas ustupovala rudému světlu vzdálených blesků. Konečně zahřímal hrom a déšť se spustil proudem, vítr hučel a staré stromy prohýbajíce se sténaly.\nNa štěstí poznal jsem při záři neobyčejně silného blesku malou chalupu na úzké pasece. Zaměřil jsem k ní; ale přišed k samému domku, byl jsem zklamán, neboť dvéře byly zavřeny, malá okna silnými okenicemi zabedněna, a všechno mé volání, klepání a tlučení zůstalo bez výsledku! Co dělat? Zpozoroval jsem na zadní části střechy malý otvor na způsob vikýře, vyšvihl jsem se na plot a podařilo se mi švihnutím druhým dosáhnouti samou střechu. Za okamžik měl jsem slastný pocit, hověti si po přestálých strastech v libě páchnoucím seně. Usnul jsem. Když jsem se za několik asi hodin probudil, bylo venku ještě tma, nepršelo již, ale těžká oblaka visela ještě na obzoru. Pojednou se mi zdálo, že vidím slabé světlo nedaleko sebe, jako z podlahy vycházející. Našel jsem širokou skulinu. Všetečně přiložím oko, abych si bezděčné hostitele své dole v jizbě prohlédl. Viděl jsem do dřevěné, dosti prostranné jizby, v níž dlouhá louč rudé světlo kolem rozlévala. Neviděl jsem nikoho, než starého muže. Vlas jeho byl bílý jako mléko, chůze nejistá, ruce jako hnáty kostlivce. Ohlížel se nepokojně po celé jizbě a jeho polo vyhaslé oko mělo cosi příšerného.\nPřistoupil k oknům a prohlížel, jsou-li pevně uzavřena, pak zkoušel závoru u dvéří. Pojal mne mráz, zdálo se mi, že se ten člověk chystá k sebevraždě. Najednou zasvítilo oko jeho divou radostí: připlížil se k peci a vytáhl z popele velký měšec. Zdálo se mi, že se vylila žlutá záře do celé jizby, neboť třpytilo se z měšce samé zlato. Stařec vyprázdnil měšec na chudobné u peci lůžko. Cinkání peněz působilo téměř zázračně na podivnou tu bytosť; oko starcovo hořelo mladistvě; nabíral plné hrsti dukátů a sypal si je na hlavu, líbal zlato, kladl tvář svou na ty malé, blýskavé kupy, klekl před třpytavým pokladem a točil se kolem lůžka jako v tanci před oltářem nějaké modly. Vycházeloť z té žluté záře opravdu cosi kouzelného, duši jímajícího, a ze starého, lakotou opojeného muže cosi odporného, ba příšerného a děsného, že mne zjev jeho k odchodu poháněl. Nějak jsem nepochybně zašramotil, neboť stařec pojednou ustrašeně se kolem rozhlížel, házel se zimničním chvatem zlato do měšce a šlápl rychle na čoudící louč. Já pak, seskočiv rychle z půdy, uháněl jsem nocí, puzen nevysvětlitelnou hrůzou, kam mne nohy nesly. Unaven klesl jsem posléz v houšti lesa, a tam očekával jsem svítání. -\nRáno vyšlo slunce, zapudilo poslední stíny bouře, nastal den jasný a teplý. Probrav se z houští seznal jsem, že jsem byl po tmě ve velkém kole po lese běhal, neboť nedaleko mne stál opět ten osamělý domek na pasece, okna a dvéře byly posud pevně uzavřeny a starý lakomec snad dosud se kochal se svým zlatem. Neurazil jsem víc než dvě stě kroků a náhle spouštěla se cesta do širokého údolí, v němž velká vesnice mezi loukami se rozprostírala jako ostrov v zeleném jezeře; od vesnice až k samé stráni, na které jsem nyní stál, byly roztroušené domky. Cítě poněkud hlad spustil jsem se ruče stezkou dolů. Na začátku vesnice potkal jsem muže v kněžském rouše - hleděl mi přímo v tvář.\n"Toť nejspíše pan farář," myslil jsem, "diví se as, že ho poníženě nepozdravuju, však nedočká se toho."\nHleděl jsem tak upřeně naň, jak on na mne a usmál jsem se trochu pohrdlivě v zarputilé zášti proti vší autoritě. Muž smekl a pozdravil sám velmi zdvořile, obnažil hlavu bílou jako mléko. Zastyděl jsem se a prosil jsem ho za odpuštění.\n"Odkud přicházíte, pane?" ptal se stařec.\n"Z Itálie! Toť jste zabočil poněkud od silnice a odpočinete si přece na chvilku? Budete mým hostem? Žil jsem mnoho let v Římě, jak blahé upomínky! Měl jsem jakési tušení, že potkám hosta, vyšel jsem vám tedy vstříc."\nHlas jeho byl tak příjemný, slova tak srdečná, že jsem pozvání ihned přijal.\nFara nelišila se hrubě od ostatních domků vesnice, ale uvnitř byla ač jednoduše, přece velmi vkusně upravena. Světnice byla jen bílená, ale na zdi viselo několik dobrých kopií znamenitých obrazů, na psacím stole stálo několik váz antického tvaru, římský bronzový kahánek potažený nejušlechtilejší patinou. V pěkně pracované knihovně nalézala se mimo církevní otce v pergamenových vazbách, krásná a vzácná vydání Virgilia, Tassona a Danteho.\nVedle velkých kachlových kamen byla pohodlná pohovka, na kterou jsme si usedli. Bavili jsme se nejvíce rozprávkou o Itálii, ale poznenáhla přišli jsme na jiné předměty. Seznal jsem faráře co muže pomilování hodného. Byl jemnocitný a dobrosrdečný a takřka prohřátý plamenem tichého náboženského nadšení, nebyl docela, jak se říká "knězem svobodomyslným", naopak, byl starověrec, ale víra jeho, prostá všeho fanatismu měla ráz mystické poesie a přece nalezl jsem i při takovéto náladě ducha u něho srdce dětinné, duši až na dno průzračnou. Vážnosť jeho byla mile umírněna láskou k umění a přírodě, z kteréž se prýštila vzletná výmluvnosť; při jeho mladistvém o ideálech horování nám uplynuly mile hodiny. Byli jsme přerušeni vstoupením staré paní, sestry to farářovy, kteráž nás k obědu volala. Usedli jsme do besídky, jež k samému domu přistavěna, jakousi dřevenou loggii tvořila. Od besídky vedlo několik stupňů do zahrady plné pestrých květů a přes zahradu zalétalo oko do ovocného sadu. Hospodyně zářila radostí vidouc, že bez ostychu plné mísy potírám a byla všechna blažena, když jsem jejímu kuchyňskému umění zaslouženou vzdával chválu. Když jsme byli tak v nejlepším, vstoupil z nenadání do besídky hoch. Již první pohled poučil mne, že byl blbý, zjev to v horách zcela obyčejný. Hleděl na nás bezvýznamným pohledem, klátě velkou hlavou tiše s ramene na rameno. Sestra farářova znala ho, podala mu něco pečiva z mísy a ptala se, co žádá. Nerozuměl jsem mu docela, ale farář ihned vstal a oznámil mi, že musí odejít.\n"Žijeť zde na konci vsi, nahoře nad strání v osamotnělé chalupě přepodivný člověk," odpovídal mi k otázce, kam asi půjde, "jakýsi Josef Steinbrech, stařec skoro stoletý. Žilť dlouho v cizině a navrátil se, je tomu více než dvacet let. Bůh ví, co svědomí jeho tíží, umírá, umírá, ale umříti nemůže. Žádá si stále kněze, chce se zpovídat, ale vždy mne zase odesílá od sebe, mlčí zatvrzele a všechna výmluvnosť moje u něho nestačí."\nPři zvuku jména Josef Steinbrech zarazila se mi krev v žilách, rázem jsem viděl před sebou obraz mnicha, slyšel jsem věštící jeho slova, byl to tedy více než pouhý sen! V hlavě mi zavířilo, a zbledl jsem as úžasně, neboť byl farář velice polekán.\n"Jak se jmenuje vaše obec," ptal jsem se třesoucím hlasem.\n"Sv. Martin," odpověděl mi farář, "avšak co jest vám?"\n"A člověk ten, ten bídník bydlí nahoře na stráni; této noci jsem ho viděl jak lakotným, ďábelským pohledem hltal poklad, k vůli kterému zničil celou rodinu, a blbá moje hlava nepoznala, že to náš vrah!" Vyskočil jsem se zaťatými pěstmi.\nFarář podiveně na mne hleděl. Cítil jsem, že jsem nalezl muže, kterému jsem mohl se svěřit, vypravoval jsem mu tedy v krátkosti smutný děj života ubohých rodičů svých a svěřil jsem mu sen neb vidění předposlední noci.\n"Nepochopuji úplně," pravil velice zaujat mým vypravováním, "ale dějí se věci tak přepodivné, že se vybájeným zázrakům podobají. Nevím, na kolik případ tento do okruhu vidění náleží, ale zkoumejte sám, mluvte s tím člověkem, avšak prosím vás, nezapomeňte, že jste snad přece jen snil a nedávejte se zdánlivým souhlasem okolností do krajností zavádět, netýrejte - -"\nNevyslyšel jsem co pravil, pádil jsem jako bleskem k opuštěnému na pasece domku. Josef Steinbrech seděl za domem pod starou hruškou, měl oči zavřené, jakoby spal. Tvář jeho byla bezbarvá a ústa pevně zavřená, jako by se bál, že mimoděk přes rty jeho vyklouzne ono tajemství, kteréž dosud byl zavíral na dně duše. Za ním stál blbý hoch a kýval hlavou; přilítla-li nějaká moucha a sedla-li náhodou na bílý vlas starcův, dal se blbec do hlasitého smíchu a jal se ji odhánět. Přehoupl jsem se přes plot a stál jsem chvilku mlčky před podivným skupením. Konečně jsem promluvil.\n"Pozdrav bůh," volal jsem po česku, dobře hádaje, že českým zvukem vtrhnu starce toho do víru jeho hříšných upomínek. Vyskočil jako hadem uštknutý.\n"Nelekejte se," pokračoval jsem německy, "přicházím z Čech, kde jste tak dlouho dlel - doufám, že nezapíráte."\nZraky jeho se nedůvěřivě vyhýbaly mému pohledu.\n"Nač bych zapíral?" řekl pak hlasem třasavým.\n"Však víte dobře, proč byste zapíral. Jste velký hříšník a běda vám, nenapravíte-li, co jste křivého spáchal."\nNyní na mne zíral zrakem vytřeštěným, ale nepromluvil.\n"Jsemť synem oněch lidí nešťastných, které jste uvrhl do hrobu, ale přišel den účtu, země vyvrhuje z lůna svého, co jen s odporem skrývala!"\nViděl jsem dle čerstvé, neokorané hlíny, že byl stařec cosi pod hruškou zakopal, nepochyboval jsem ani na chvilku, že to jsou ony peníze, chopil jsem se rýče u plotu ležícího a začal zem pod hruškou odkopávati. Stařec zařval jako zvíře, vrhl se zoufale na mne a kousl mne do ruky.\n"Ty's vypátral pomocí pekla mé tajemství," zařval zuřivě, "a dobýváš se na můj poklad!"\n"Tvůj poklad, bídníku?" volal jsem, střásl starce a odmrštil jsem ho od sebe jako hnusný plaz.\n"Bud věčně zatracen, vražedníku mých rodičů, nechť zločin tvůj věčně tě pálí na duši!"\nStařec klesl jako mrtvý na zem, blbec dal se do hrozného chechtání; litoval jsem své přenáhlenosti, nevěda, co dále si počíti. V tom přišel farář do zahrádky.\n"Pokazil jste všechno svou prudkostí," pravil mi káravě, "zemře-li ten muž, co řekne vaše svědomí, a přispěl jste k vyjasnění záhadného děje? Což je možno napraviti vypravováním příběhu, snu, kterému nikdo snad neuvěří, to, co tento spáchal?"\nPak přistoupil k starci. Za chvilku zase promluvil.\n"Nezemřel posud. Jděte na faru a nechte mne s ním o samotě, promluvím s ním dle příkladu svého mistra a ručím vám za lepší výsledek."\nUposlechl jsem. Asi za dvě hodiny - jak trapné pro mne hodiny! - vrátil se farář. Měl v ruce velký arch papíru, který mi beze slova doručil k přečtení. Slzy mi vyhrkly z očí - bylo to úplné vyznání Josefa Steinbrecha před pěti svědky.\n"Nešťastník zemřel před půl hodinou," pravil farář. "V tomto okamžiku vykopávají zde podepsaní svědkové uzmuté, pod hruškou zahrabané peníze. Zejtra se můžete vydat na cestu k domovu."\nRozloučil jsem se druhého dne s farářem jako s nejstarším přítelem. Chvátal jsem do Čech.\nVáclav Doliňský byl posud živ, vrátil jsem mu peníze, kterých byl po tak dlouhá léta bolestně postrádal. Očistil jsem památku drahých zemřelých a zdálo se mi, že tráva na nízkém rovu jejich veseleji se zazelenala. Uspořádal jsem své záležitosti a dal se opět na cestu do Itálie. Šel jsem opět Tyrolskem. Když jsem zavítal do vesnice, kde jsem byl podivný sen měl, nalezl jsem místo starého hostince nový kamenný dům. Před domem jsem děvče potkal, které mne zde bylo před rokem tak smutně uvítalo; nyní se vesele smálo.\n"Máme zde svatbu," pravilo, "hospodyně naše se vdává. Oplakávala dosti dlouho prvního manžela."\n"A proto přestavila starý dům?"\n"Ah, pane, starý dům až do základu shořel, bylo to brzy po smrti nebožtíka. Bože, jaký to byl oheň! Štěstí, že paní naše vzácnější věci měla v přízemku, sice by nebyla ničeho zachránila."\n"Slyšte," pravil jsem, "v hořejším pokoji visela podobizna mnicha, kam se ta poděla?"\n"Ah, ten obraz patříval mně. Matka ho jednou koupila, myslila, že to svatý František. Když ji z bludu vyvedli, nechtěla již obraz, pověsila jsem jej tedy do onoho pokoje, kamž nikdo nepřicházel. Hospodář to dovolil, nezáleželo mu na tom." - "A ten obraz shořel?"\n"Jak by ne? Kdo by jej byl zachránil? To shořely ještě vzácnější věci, než ta mazanina. Ale prosím, vstupte. Přejete si jíst?" - -\nVstoupil a přemítal jsem o - - -\nZde končí rukopis.\nJulius Zeyer - Z papíru na kornouty (Fantastické povídky) (2)\nHrobník Palach mc carthy Vražedná pomsta predpony Tankový elfové co vyprávěl kalumet e-mail jambický verš Carl Gustav Jung hudební nástroj puberťáci aktivní odpočinek o kominíkovi býk slet čarodějnic Román na cestě Městečko na dlani slohový útvar výklad betonová cik vlk a koza odborná literatura Alcottová veselá vdova oblíbená četba ernest hemingway de Maupassant 1. světová válka\nPočítadlo: 483 644 067


Tipy na využití místa pod schody: vejde se tam skříň, knihovna, ale i krb - iDNES.cz\nElegantní řešení místa pod schodištěm pomocí vestavných skříní. Návrháři firmy Woodface použili bílé lakované dveře | foto: Woodface\nSchodiště je zajímavý solitér, který většinou architektonicky obohatí interiér, ale také místo, pro nějž platí jiné měřítko než pro okolní prostory. V bytě či domě totiž vybízí k velkorysému návrhu konstrukce. To si bohužel řada majitelů vzhledem k velikosti současných interiérů nemůže dopřát, navíc dnes stoupá potřeba přehledných kvalitních úložných prostor.\nPod malé schodiště se toho sice vejde dost, ale hrozí, že se z místa stane skladiště nepotřebných věcí, v lepším případě úklidová komora.\nV mezonetovém bytě si architektka poradila i se zalomeným schodištěm\nNejdříve je nutné zvážit význam a polohu schodiště i jeho konstrukční vhodnost pro instalaci úložných prostor. Ne každé místo v bytě se k tomu hodí. Architekti nicméně nacházejí netradiční zapojení prostoru pod schodištěm do interiéru, umí stejně kvalitně uložit šaty jako kuchyňské spotřebiče.\n"Pokud to jde, je rozumné v obývacím pokoji obětovat potenciál skladování věcí vzdušnému architektonickému řešení schodiště. V místnosti, v níž uvažujete o vestavěné skříni a zároveň potřebujete schody, není co řešit, funkce můžete navíc výborně zkombinovat. Navíc tvar schodů dává vynikající příležitost designu," vysvětluje architekt Andrej Páleš.\nArchitekt Andrej Páleš a jeho elegantní řešení podchodného prostoru v malém půdním bytě\nA má i další radu: "Když esteticky poskládáte otevřené police s uzavřenými skříňovými segmenty, získáte místo, do nějž zavřete dlouhý kabát i velký kufr a budete mít i kam položit klíče."\nNevšední zpracování návrhu úložných prostor pod schodištěm je výzvou pro architekty, šikovné truhláře, ale rovněž pro firmy, které nabízejí systémy vestavěných skříní. Když si přejete sestavu, která vyplní místo pod schody na centimetr přesně, s možností nákupu nejmodernějšího vnitřního šatního vybavení, můžete si ji dát navrhnout na míru z vestavěného nábytku (například Woodface, Indeco apod.).\nArchitekt Šimon Caban vymyslel ojedinělé řešení: pod schody umístil krb i zásobník na dřevo\nVybrat si lze materiál, barvu i složení vnitřního prostoru. Pohrát si samozřejmě můžete i s volbou dekoru, barevného odstínu rámů či samotných výplní dveří.\nŠkála povrchů se pohybuje od příjemných tónů dřeva, přes barvy stupnice RAL až po moderní sklo Lacobel nebo zrcadla. V nabídce jsou také bezúdržbové vodicí lišty pro dveře s teflonovým kolečkem se samomazným ložiskem.\nVýsuvné kontejnery jsou dobře přístupné\n- pro vytvoření úložného prostoru jsou praktičtější přímá nebo zalomená schodiště, než zatočená či točitá (ta ovšem zaberou méně plochy půdorysu)\n- pod pravoúhle řešená schodiště se dají výborně použít levnější deskové materiály i hranaté skladovací krabice, pravoúhlé jsou pojezdy i panty\n- pro využití spodního prostoru jsou nejlepší ocelová schodiště vzhledem k tenkým profilům, v bytech či rodinných domech je ale příjemnější dřevo, optimální je kombinace ocelové nosné konstrukce a dřevěných stupňů\n- betonová schodiště jsou příliš robustní a nenechají vám příliš místa, skleněnému schodišti by zaplněný prostor pod ním ubral na kráse\n- u méně frekventovaných schodišť můžete dokonce přímo chodit po skříni, nicméně toto atraktivní řešení něco váží, pevná konstrukce musí být ukotvena do zdi a také oddilatována od nosných konstrukcí\nPodle architekta Tomáše Klance se využilo široké schodiště k odkládání menších předmětů, na boční straně jsou police, které opticky splývají s knihovnou\nIng. arch. Tereza Koucká – ateliér TekTek\nSchodišťový prostor plýtvá plochou na úkor výšky a pro nás architekty je proto dráždivým pokušením k pokoření. Plocha pod ním se většinou mění v komoru využitelnou pouze v místě s podchodnou výškou.\nStrana schodiště otevřená do místnosti se dá například zaplnit konstrukcí se zásuvkami či mobilními kontejnery. Vzhledem k tomu, že v zásuvce udržíte optimální pořádek do výšky zhruba 40 cm jedné vrstvy a hloubky 60 cm na délku paže, je zřejmé, že z praktického hlediska vyhrávají výsuvné prvky před jednou komorou.\nPohodlné je i řešení oboustranných skříněk pod schodištěm, jež volně prochází místností a není u stěny. K ukládání jsou vhodné i podstupnice – pod každým stupněm může být zásuvka nebo police přístupná ze směru výstupu na schodišti.\nTémata: architekt, knihovna, Vybavení interiéru, Bydlení , knihovny, krb, Starostové a nezávislí (STAN)


Web o pospolné společnosti - Zázraky ihned, nemožné na počkání 6 - Závěr\nZázraky ihned, nemožné na počkání 6 - Závěr\nZkusme posoudit výše popsané události, podívat se na míru zavinění a na další rysy událostí, které se nevešly do dosavadního líčení.\nJiž jsme uvedli, že vývoz obilí kryl investiční potřeby zemědělství. S tím souvisí i chov dobytka. V diskuzi k stránce wikipedie, věnované kolektivizaci, se o obvyklém tvrzení typu „chov dobytka se po zničující době kolektivizace obnovil až v šedesátých letech“, říká, že je to jen další lež N. S. Chruščova. On prý prostě nezapočítal sovchozy. S nimi stav dobytka přesáhl před(prvo)válečnou úroveň již v roce 1938. Zajímavé. A nutí to k zamyšlení, co vše dalšího z toho, co považujeme za skutečnost, je pravdou jen z poloviny, nebo je vůbec lží?!\nAle hladomor existoval a konaly se i hony na kulaky. Pojďme se podívat na viníky.\nPrvním je na řadě Stalin, většinou považovaný za hlavního viníka. Je pravděpodobné, že poté, co kulaci zklamali, se Stalin, jakožto asi nejzodpovědnější a nejschopnější činitel tehdejší moci, prostě rozhodoval mezi potoky krve (tedy ‚něco se pokusíme s tím udělat‘) a řekami krve (‚necháme to vyhnít‘). Stalin se přinejmenším spolupodílel na mechanizmu, řešícího tehdejší problémy. Samotný Stalin na konci života litoval svojí tvrdosti1. Ale byl to zase Stalin, kdo zbavil zemi strašné bídy. Vlastně i na základě této knihy si lze udělat obrázek, kolik práce bylo potřeba vykonat, než SSSR začal slušně fungovat, a jak k tomu svými organizačními schopnostmi a svými kompromisy přispěl Stalin. Dokázal odhadnout situaci, vytýčit a zorganizovat práce, které umožnily Sovětskému svazu přežít druhou světovou válku, až dosud nejstrašnější válku v dějinách lidstva.\nDruhý na řadě je tehdejší ministr zemědělství J. A. Jakovlev. Člověk stejné krevní skupiny jako Trockij, Antonov-Ovsejenko, Chruščov, Skripnik, Kosior a jim podobní. Lidé bez kouska svědomí, případně ve funkcích, na které nestačili anebo přímo lidé se zájmem sovětskému zřízení škodit.\nA následují řadové elity. Někteří z místních, okresních, oblastních i vyšších funkcionářů zvládali pouze vzletně řečnit, pečlivě počítat nesmyslná procenta a svůj prospěch. Sem patří také za bolševiky převlečení ukrajinští i jiní nacionalisté. Strašné jsou řady hrobů za nimi!\nV neposlední řadě musíme uvést mocné západní státy, které SSSR k hladomoru tlačily naprosto cíleně a na západní bankéře napojený Trockij. Ani tito nepatří v této historii mezi nevinné. Trockij se tím vyloučil z řad slušných lidí. navíc po něm v Sovětském svazu zůstala typická pátá kolona stranických kovbojů. Je jen s podivem, že cepín zahálel tak dlouho…\nOvšem tento výčet prostě musí končit kulaky. Jejich konání bylo vysvětlitelné, ale nebylo přijatelné. Svým chováním překračovali zákony a ohrožovali společenský smír až na hranu války. V nejmenším se nelze divit tehdejší moci, že v kulacích viděla hlavní problém. Oni jím fakticky byli, byli příčinou řady zlých událostí! Prokletím byla jejich minulost ‚ostrých hochů‘, kriminálníků a válečných dezertérů a následná nechuť k organizované státní moci – bolševickým funkcionářům, úřadům, školám, knihovnám atd.2 Dezertéři a capkové prostě zůstávají dezertéry a capky.\nA další překvapení na závěr\nVrátíme se ještě na chviličku k hladomoru. Zatím jsme uvedli oficiální statistické údaje SSSR. Pojďme se ještě podívat na další prameny. Největší oči mají ukrajinští nacionalisté, kteří každý rok nějaký ten miliónek přihodí, ale pro ně to je jen jakési politické cvičení.\nA uveďme první takovou zajímavost. Na Ukrajině existují ‚Knihy paměti‘, do kterých jsou zapsány ‚nevinné oběti zlých ruských bolševiků‘. Politická moc ‚nezávislé‘ Ukrajiny, se jejich tvorbě intenzívně věnuje a výrazně ji subvencuje. V těchto knihách jsou zajímavé zápisy3:\nMileško Alexandr, 20 let, dělník, Rus, úmrtí18. 12. 1932, otrava alkoholem,\nŠušlov Vladimír, 49 let, úmrtí 18. 03. 1933, akutní otrava alkoholem,\nŽeleškov Michail, 25 let, dělník, Ukrajinec, úmrtí 08. 11. 1933, spadl pod auto,\nKolovalenko Luka Pavlovič, 34 let, kolchozník, Ukrajinec, úmrtí 16. 06. 1933, zabil ho blesk…\nNelze vyloučit, že někdo mohl zemřít hlady v sedmdesáti letech, je možné, že někomu zůstala nějaká kořalka. Zavřu obě oči a budu souhlasit s tím, že když ožralý zemřel, v úmrtním listu ho označili za chronického ožralu, stát se to může. Ale vodka se vyrábí z obilí a to obilí se někde muselo vzít! A že by někde nějaká láhev vydržela dlouho zašpuntovaná? Tvůrcové do tohoto seznamu zjevně započítali i takové příčiny smrti, že již jen tím zcela znevěrohodňují svá vlastní tvrzení o záměrné genocidě. Podle tvůrců legendy o genocidě všichni umírali hladem!\nKdo by chtěl, může knihy prostudovat4. Kromě takovýchto zápisů tam byly nalezeny i další zajímavosti: Někde asi ‚plnili plán‘ a mezi mrtvé zapsali i současníky. Legendy také říkají, že na základě původních direktiv bylo příliš málo mrtvých, a tak za účelem splnění plánu přicházely pokyny nové a ještě novější a automaticky se do seznamů začali přidávat další zemřelí a vůbec už se příčina smrti nebrala v úvahu. A když se to všechno sečte, i s těmi, co padli na delirium tremens, nebo zemřeli při dopravních nehodách, je to 882 510 obětí ukrajinského hladomoru!\nVedle toho autor také připomíná: „Ukrajinští nacionalisté ve vedení Ukrajinské SSR hladomor usměrňovali tak, aby dopadl na Rusy a Malorusy.“ (Viz stať Ruský lid.) Brzy se dostaneme k zápisu z plenárního zasedání ÚV VKS(b) z února 1937. Překvapivě hodně zjevných problémů se tehdy týkalo Ukrajiny. Tehdejší ukrajinští pohlaváři si vyrobili dost vroubků.\nAle pokračujme dále. ‚Ukrajinský hladomor‘ jako problém ‚vyrobil‘ Senát Spojených států amerických, když 21. 3. 1984 začal projednávat zákon na ustavení Komise pro vyšetření ukrajinského hladomoru. Bylo prostě potřeba SSSR zkompromitovat a dát diverzantům do rukou další šikovné argumenty. Prezident R. Reagan 12. 10. 1984 tento zákon podepsal5, aby „podpořil studium a pomohl Američanům lépe pochopit sovětské zlo“. Odtud pochází onen gejzír tvrzení o ‚zlém Stalinovi a jeho kumpánech‘, kteří se tímto způsobem rozhodli povraždit Ukrajince – aniž by to nějak rozumně vysvětlili. Vznikl úřad, jehož účelem bylo ‚přifukování‘ počtu mrtvých. Ukrajinští nacionalisté (nebo spíše nacisté?) tehdy pouze neměli dost mozkových závitů na vlastní pohádky.\nZůstaňme u Kongresu a u prezidenta Spojených států amerických ještě trochu déle. Pro začátek zopakuji, že počet obětí hladomoru, nemocí a rozkulačování v SSSR se mohl přiblížit ke dvěma miliónům. A máme tady bombu! V stejné době, kdy sovětskému hladomoru padlo za oběť okolo dvou miliónů lidí, chybí v USA ve statistikách čtyři až pět miliónu lidí! Nyní dokonce nemluvíme o jasné genocidě původního obyvatelstva amerických plání, jež se táhne celými dějinami USA a k níž se, pokud vím, na rozdíl od ukrajinského hladomoru Kongres USA nikdy nijak nevyjádřil. Boris Borisov6 si všiml v oficiálních statistických údajích USA ve 20. století podivných dat, a tak se jim podíval na zoubek. Tvrdí, že s údaji se muselo manipulovat, a že řada bankrotů, vyvolaná v zájmu velkých finančníků a za poklidného přihlížení amerických zákonodárců, vyhnala milióny lidí z domovů a ti bez milosti pomřeli hlady!\nJen si připomeňme rámec událostí7. Začátkem roku 1907 se Jacob Schiff (čirou náhodou právě tento útlocitný kumpán Trockého strejdy Abrama Životovského a válečný investor) vyjádřil, že absence ústřední banky v USA vyvolává nebezpečí bankovních zmatků. Došlo k nim na podzim. Spadla do nich banka Knickerbocker Trust Company (KTC), když se nepřímo zamotala do nějakých spekulací. Když Morganova banka National Bank of Commerce odmítla pomoc, došlo k runu nejen na KTC, ale přímo k hysterii na finančním trhu. V nastalém zmatku se hodně angažoval J. P. Morgan, který uklidňoval rozbouřené vody a stal se hrdinou. Ale brzy vyšlo najevo, že to celé nejspíše zorganizoval, aby získal společnost Tennesee Coal, Iron and Railroad Company (TCI).\nBanky stahovaly půjčky a lidé museli rozprodávat majetek. Kongres USA nařídil vyšetření této záležitosti a do čela komise se postavil Nelson W. Aldrin, náhodou tchán jednoho z velkých bankéřů Johna D. Rockefelera8! Aldrin svolal tajnou konferenci velkých finančníků, a ta doporučila vytvoření centrální banky. Měla být zárukou toho, aby se podobné události neopakovaly. Samozřejmě, že bankéři na tomto posezeníčku napsali i návrh zákona. Ten byl o něco později za poněkud nekalých okolností Kongresem těsně před Vánocemi 1913 (když většina poslanců odjela k rodinám) odhlasován a prezident Woodrow Wilson jej ihned podepsal. Tak se zrodil FED9 a nahradil systém, zavedený Abrahamem Lincolnem (další zajímavé jméno i osud). Ovšem FED je soukromou bankou a jejími skutečnými vlastníky jsou velké banky Rotschildů, Morganů, Warburgů, Rockefellerů a dalších. Složení akcionářů zveřejněno není.\nPo svém založení FED během několika let zdvojnásobil množství peněz v oběhu, a přitom držel nízké úrokové sazby. Tyto peníze pouze bezdůvodně zvýšily cenu investic. Na podzim roku 1919 FED přitáhl opratě a zvýšil úroky10. Náhlé zdražení peněz přetížilo úvěry, a poslalo je ke dnu. Na burze došlo k pádu a zase nastala panika. Bohatí zbohatli a na chudých nezáleželo. A pak se již blížilo velké finále. Záplava smluv na levné peníze byla doprovázena klauzulí, že poskytovatel má právo kdykoliv půjčku vypovědět s výpovědní lhůtou na vyzvání11.\n24. 10. 1929 začali bankéři ve velkém požadovat splacení těchto půjček. Následovaly masívní rozprodeje akcií, v níž zkrachovala spousta podniků a pro ohromný převis nabídky padly ceny všeho, co mělo nějakou hodnotu. Trh měl vysoko nastavené ceny a po likvidaci řady úvěrů najednou chyběly peníze. Organizátoři celé této špinavosti se slušně napakovali, zatímco milióny lidí přišly o střechu nad hlavou a o živobytí. Lidé neměli peníze, nemohli nakupovat a ceny začaly klesat. Tím spadly také příjmy farmářů. Někdy v roce 1931 na ně se splácením začaly tlačit banky. To již bankéřům začal vadit deflace12. Asi milión farmářů zkrachovalo (s rodinami asi 5 miliónů lidí) a ti byli vyhnáni ze svých farem. Banky měly zájem na růstu zisku a k tomu se musely zvednout ceny. Jenomže deflace je snižovala, zboží byl nadbytek! Co udělá, podle marxisty, kapitalista, aby obnovil rovnováhu na trhu? Ano správně, zlikviduje špatně prodejné zboží. A v USA bylo vybito asi 6,5 miliónů prasat a zaoráno 10 miliónů hektarů zemědělských plodin13. Nepodobá se to sovětským reáliím? A velké bankéře jakoby v roli učenlivých žáků sovětských kulaků?! Již Thomas Jefferson varoval před mocí bank. Demokratická vláda USA pro své občany neudělala nic a naopak nechala řádit zkorumpovanou ‚neviditelnou‘ ruku trhu. Kdo tomu stále nevěří, ať se začte do díla oceněného Pulitzerovou cenou, románu Hrozny hněvu Johna Steinbecka…\nBoris Borisov vypustil ve srovnání SSSR-USA ještě jednu perlu. Porovnal gulagy stalinské éry s Roosveltovými pracovními tábory, jimiž prošlo asi 8,5 miliónu lidí. Tyto tábory stojí za velkými stavbami USA a podobně jako v SSSR také za likvidací nezaměstnanosti. Podmínky v nich byly otřesné, úmrtnost veliká, mzda činila 30 dolarů měsíčně, přičemž 25 dolarů se strhávalo na zaopatření. Jak že se potom vlastně odlišují od gulagů? V gulagu se dalo vydělat až asi 8 dolarů… !\nA připomeňme i ‚úspěchy‘ ‚demokratické‘ britské koloniální správy v Indii – radostné zprávy o rostoucím vývozu potravin koncem 19. století, stejně jako naprosto bezohledné ignorování potřeb obyvatelstva ve čtyřicátých letech 20. století, oboje doprovázené milióny mrtvých14…\n1Radhakrišnan S. (překlad Skarnitzl R.): Bhágavadgíta; Nakladatelství ONYX, Praha, 2007 (doslov)\n2Axell A.: Válka a Stalin očima sovětských generálů; Naše vojsko; 2005,\nMartens L.: Запрещенный Сталин; Яуза, Эксмо; 2011, ISBN 978-5-699-45040-4\nАрюшенко О. Г.: О коллективизации;\nviz artyushenkooleg.ru/index.php/sssr-rf/o-kollektivizacii/ a další\n3Корнилов Владимир: Голодомор: фальсификация национального масштаба;\n4Kolektiv: Національна книга пам'яті жертв голодомору 1932-1933 років в Україні; 2008-2009\n6Борисов Б.: «Настоящий голодомор был не в СССР, а в США!»; Комсомольская правда; 20. 8. 2009; www.kp.ru/daily/24346.4/535294/,\nviz též Борисов Б.: Голодомор по-американски; novchronic.ru/1322.htm\nPodle Borisova představuje dynamika růstu obyvatel USA v desetiletí 1930 až 1940 anomálii a v zásadě lze říci, že tam chybí po odečtení migrace skoro 7,5 miliónu obyvatel. Borisov porovnává statistická data doby velké krize v USA s populačním vývojem v Rusku po rozpadu SSSR (také vážná krize) a konstatuje, že ve statistických ročenkách USA vůbec nejsou promítnuty dopady tehdy probíhající těžké hospodářské krize (17 miliónů nezaměstnaných bez jakékoliv podpory za stavu naprostého zhroucení všech podpůrných systémů). Oběťmi hladomoru byly především děti, Borisov odhaduje, že hlady zemřelo asi 5 miliónů obyvatel, z toho asi polovinu tvořily děti do 10 let (bez jakýchkoliv rozborů nebo uvedení pramenů Rybas v knize ‚Stalin – krev a sláva‘ uvádí 1,5 miliónu obětí). Prudniková v této souvislosti připomíná, že když byla v roce 2007 v Sevastopolu otevřena výstava o ukrajinském hladomoru, došlo ke skandálu, protože o části fotografií se zjistilo, že pocházejí z USA z doby velké krize (Прудникова Е. А., Чигирин И.: Мифология «голодомора»)\nV USA v té době proběhla obdoba sovětského ‚rozkulačování‘ označovaná ‚defarming‘: banky vyhnaly farmáře, kteří po pádu akcií spadli do bankrotu.\nMoje šetření s Borisovovými závěry souhlasí, ve statistikách jsou uvedeny údaje o počtu narozených dětí a věkové složení obyvatelstva, které při vzájemném porovnání jsou naprosto absurdní. Jádrem manipulace se statistickými daty je pravděpodobně statistika zemřelých, zjevně nepodchycující na velkých územích skutečnou úmrtnost obyvatelstva. Pokud bych měl věřit uvedeným údajům, byla by, například ve více, než desítce států USA průměrná délka života sto let a více! Kromě toho mám dojem, že problém bude ještě trochu širší, protože krize nastala již koncem roku 1929 a ani v roce 1930 nejsou její důsledky ve statistických informacích o stavu obyvatelstva patrné.\n7Starikov N.: Episode 2. The US Federal Reserve;\n11Bierman Harold: The 1929 Stock Market Crash; viz eh.net/encyclopedia/the-1929-stock-market-crash/\n13Борисов Б.: Голодомор по-американски; viz novchronic.ru/1322.htmBorisov B.: Голодомор по-американски; viz novchronic.ru/1322.htm\n14viz např. www.samarthbharat.com/bengalholocaust.htm


Kromě toho máte možnost vložit fotografii k inzerátu kdykoli později položka menu " Upravit inzerát ".\nByl jsem upozorněn na to, že někteří lidé si inzerát vkládají několikrát. Je mi jedno, pokud svůj stávající inzerát smažete a vložíte nový např. Pokud Váš inzerát najdu na seznamce více než dvakrát a to pouze v případě, že máte zájem o přátelství i vážné seznámení , zablokuji Vám možnost vkládat inzeráty, případně i možnost na ně odpovídat!\nZáznam přenosu nedělní ranní bohoslužby z 21. června od 8:30.\nDo seznamky můžete vložit i např. Pokud ne, příště vám již vložení inzerátu nedovolím. Seznamka umožňuje rozšířené vyhledávání, podle typu inzerátu, věku inzerenta a kraje. Takže prostě klikněte na "Zobrazení inzerátů", a zobrazí se Vám výpis všech inzerátů. V horní části stránky najdete výběrový formulář pro výběr typu inzerátu. Zvolte požadovaný typ inzerátu, a klikněte na tlačítko "Zobrazit".\nKliknutím na ikonku fotoaparátu se Vám zobrazí fotografie stylem Lightboxu potemní obrazovka a fotografie se zobrazí uprostřed. Seznamka umožňuje nejen vkládání, ale i následnou editaci a mazání vložených inzerátů - jednoduše, po zadání e-mailové adresy a hesla, které jste uvedli při vložení inzerátu. Pokud heslo zapomenete, můžete si jej jednoduše nechat poslat na Vaši e-mailovou adresu. Možnost úpravy, smazání inzerátu i zaslání zapomenutého hesla najdete v menu " Ovládání seznamky ". Tato seznamka standardně funguje bez mého zasahování.\nI proti nim jsem však nově naprogramoval ochranu. Pokud se i přesto o nějakých problémech dozvím, zablokuji útočníka jiným způsobem. Inzerující se nemusí obávat zneužití jejich e-mailové adresy, protože ten, kdo na jejich inzerát prostřednictvím formuláře v seznamce reaguje, jejich internetovou adresu nezná, a nedozví se ji, pokud mu ji inzerující sám neposkytne svou odpovědí. Od V souvislosti se změnou legislativy bych Vás chtěl informovat, jaká Vaše osobní data mám k dispozici, jak jsou chráněna a využívána, a jaké máte s ohledem na Vaše osobní data možnosti.\nKřesťanská seznamka www. Nicméně s ohledem na existenci samostatné seznamky pro římsko-katolickou církev ji berte spíše jako seznamku pro všechny ostatní Původní verzi seznamky jsem naprogramoval a spustil v roce , a seznamka je plně autonomní. To znamená, že jsem ji naprogramoval tak, aby moji pozornost ke svému provozu nepotřebovala. Jako její uživatelé máte možnost sami vložit nový inzerát, přidat k němu fotografii případně ji kdykoli později odstranit , upravit inzerát, nechat si zaslat zapomenuté heslo nebo celý inzerát smazat.\nPokud s tím nesouhlasíte, svůj inzerát do seznamky nevkládejte, případně jej sami ze seznamky odstraňte! Ve chvíli, kdy ze seznamky inzerát odstraníte, zmizí z databáze veškeré Vámi zadaná data včetně případné fotografie - bez jejich záložního uložení a také bez možnosti je obnovit.\nVaše data neslouží k rozesílání žádných reklamních e-mailů, ani nejsou předávána žádné třetí straně. Jsou určena výhradně pro provoz seznamky. Libor Diviš autor seznamky Seznamka umožňuje : Prohlížet inzeráty a odpovídat na ně Vložit nový inzerát Upravit inzerát Zaslat zapomenuté heslo Smazat inzerát Napsat vzkaz do knihy hostů. Dobrá otázka. Možná vás napadlo: "Vždyť přece existuje např. To máte sice pravdu, ale přece jen se jedná primárně o seznamku Římskokatolické církve.\nSenát PČR : Found events, containing text: 'př'\nTakže tuto seznamku berte prosím spíše jako seznamku pro celý zbytek křesťanských denominací. Je mi líto, ale myslím, že není možné, aby se dal nějaký "katolík" dohromady s nějakým protestantem charismatikem, letničním a co já vím jaké označení si křesťané ještě vymysleli. Již několikrát jsem se dočetl o odhadu stavu znovuzrozených křesťanů v České republice, který mluvil o cca.\npohořelice rande naslepo?\nhledam muze městec králové?\nKřesťanská seznamka na eDarling?\nJeden znovuzrozený křesťan na lidí, to je tak žalostná bilance, že se jen stěží vůbec mohou Ti vhodní setkat. Měl jsem vždy rád matematiku, a tak Vás zvu k malému výpočtu:. Máme zde cca. Pokud heslo zapomenete, můžete si jej jednoduše nechat poslat na Vaši e-mailovou adresu. Možnost úpravy, smazání inzerátu i zaslání zapomenutého hesla najdete v menu " Ovládání seznamky ".\nTato seznamka standardně funguje bez mého zasahování. Pokud je nějaký inzerent nepříjemným způsobem opakovaně obtěžován, může mi dát vědět, a pokud to bude možné, zabráním pokračování útoků. Inzeráty porušující základní pravidla slušnosti a inzeráty bez platné e-mailové adresy budou bez varování odstraněny!!!\nKvůli rozesílačům hromadných odpovědí především spamovým robotům jsem naprogramoval ochranu. Počet odpovědí na inzeráty z jedné IP adresy jsem omezil na 3 za den, resp. Pokud je někomu celkem jedno, s kým se seznámí, pak nepotřebuje ani služby této seznamky. Nejvýkonnější spamoví roboti dokážou zneužívat vícero serverů a obejít tak kontrolu IP adresy. I proti nim jsem však nově naprogramoval ochranu. Pokud se i přesto o nějakých problémech dozvím, zablokuji útočníka jiným způsobem. Inzerující se nemusí obávat zneužití jejich e-mailové adresy, protože ten, kdo na jejich inzerát prostřednictvím formuláře v seznamce reaguje, jejich internetovou adresu nezná, a nedozví se ji, pokud mu ji inzerující sám neposkytne svou odpovědí.\nOd V souvislosti se změnou legislativy bych Vás chtěl informovat, jaká Vaše osobní data mám k dispozici, jak jsou chráněna a využívána, a jaké máte s ohledem na Vaše osobní data možnosti.\nVšechny kategorie - odkudkoliv?\nVIDEO: Kdo je zraněná Češka v Egyptě?\nvelké březno seznamka pro seniory?\nseznamovací agentura lysice?\nšťáhlavy seznamka okres?\nVelikonoční tipy na výlet. Kam vyrazit?.\nPrevious Čejč seznamka okres\nNext Český brod hledam milence\nBochoř Sex Seznamka