Aurignacien a příbuzné industrie - ppt stáhnout\nPrezentace na téma: "Aurignacien a příbuzné industrie"— Transkript prezentace:\n1 Aurignacien a příbuzné industrie\nOndřej Mlejnek, Opava 12. listopadu 2013\n2 Aurignacien První skutečně mladopaleolitická industrie vyrobená s největší pravděpodobností moderními lidmi. Pojem aurignacen poprvé použili Henri Breuil a Émile Cartilhac roku 1906 podle jeskyně Aurignac (Haute-Garonne) zkoumané É. Lartetem v roce Mělo se jednat o industrii chronologicky mezi moustérienem a solutréenem s otupenými hroty a strmou retuší. Vydělili tři chronologické fáze (časný, střední, pozdní aurignacien). Denis Peyrony vyňal roku 1933 z aurignacienu větev s otupenými hroty a nazval ji périgordienem. Jím definovaný starší périgordien je dnes nazýván châtelperronienem a mledší périgordien gravettienem. Aurignacien se v Evropě a snad i na Předním východě rozvíjel v období zhruba mezi 40 a 30 tisíci lety BP cal. V západní a jižní Evropě jej předcházel tzv. protoaurignacien a uluzzien a ve střední Evropě tzv. přechodné kultury (bohunicien, szeletien, jerzmanowicien).\n3 Materiální kultura Mladopaleolitická štípaná industrie – čepelová technika, kýlovitá a vyčnělá škrabadla, kanelovaná obloukovitá rydla, retušované čepele, odštěpovače, hroty typu Krems, čepelky typu Dufour. Kostěná industrie – hroty s rozštěpenou bazí, mladečské hroty, hladidla. Mobilní umění – jeskyně Švábské Jury (Vogelherd, Geiβenklösterle, Hohlenstein-Stadel, Hohle Fels), Fanny (Stratzing)… Parietální umění – nejstarší jeskynní malby (Chauvet), malby uhlem. Doklady hudby – flétna z Geiβenklösterle. Ozdoby a šperky – provrtané zuby a mušle (Švábská Jura, Líšeň). Domestikace psa – na základě genetických analýz asi před lety.\n5 Aurignacké umění\n6 Aurignacien v Čechách Na rozdíl od předchozích období je mladý paleolit v Čechách zastoupen méně, což je zřejmě dáno obtíženější průchodností české kotliny, její orientací k severovýchodu a snad i stavem výzkumu. Platí to zejména pro počátek mladého paleolitu. Zatímco industrie s listovinými hroty jsou reprezentovány zatím jen ojedinělými nálezy (Milostín, Krupá, Přehýšov, Jaroslav…), které mohou navíc souviset již se středopaleolitickým osídlením (altmühlien) a možné bohunicienské osídlení je doloženo pouze jedním souborem, který navíc nese také znaky aurignacienu (Sedlec - Hradsko), tak doklady aurignacienu jsou již početnější, přesto aurignacká stratifikovaná lokalita v Čechách stále chybí. Z Čech pochází asi 12 aurignackých souborů z přemístěných poloh a několik nevýrazných povrchových souborů. Nejlépe poznaným mikroregionem je okolí Nesuchyně a Mutějovic (okr. Rakovník), odkud je známo pět povrchových lokalit.\n7 Sedlec (Hradsko v Čechách)\nOsídlení na plochém temeni ostrožny s raně středověkým hradištěm (Kanina). Industrie v přemístěné poloze mělce pod povrchem ve výplni erozních rýh. Soubor necelých dvou tisíc artefaktů většinou z SGS, méně z tefritického čediče z Českého středohoří, křemence a jiných lokálních surovin. Mezi nástroji převládají škrabadla (i aurignacká) nad rydly, početná jsou drásadla, objeví se i vrtáky, retušované čepele, čepelové hroty, ojedinělý je sekáč. Z bohunicienské složky jsou zastoupeny levalloiské produkty. Snad se jednalo o opakovaně navštěvované sídliště. Nalezly se i zbytky barviva, ojedinělá zvířecí kost a uhlíky jehličnanů. Otázka interpretace souboru – analogie např. povrchový soubor z Brna- Podstránské. Jedná se o umělé smíchání obsahu více kulturních vrstev (Svoboda) nebo o svébytnou industrii z počátku mladého paleolitu (bohunicien – Nerudová)?\n8 Mutějovice, Nesuchyně Mikroregion s aurignackým osídlením. Na území dvou katastrů se nachází pět povrchových lokalit. Nepočetné soubory štípané industrie jsou vyrobeny z patinovaných místních rohovců a SGS. Jejich geografická blízkost, stejné použité suroviny i technologie a typologie nevylučují možnost, že jde o polohy osídlené stejnou skupinou lovců. Nesuchyňské lokality leží na hřbetu nad soutokem Lišaňského a Nesuchyňského potoka. Mutějovické spočívají na jižních svazích nad Lišanským potokem.\n10 Holedeč u Loun Stratifikovaný nález z roku 1912 z místní cihelny. Asi 4 cm mocná vrstva s artefakty a uhlíky v hloubce asi 320 cm. V okolí balvanu zlomky kostí a několik set kusů ŠI. Nedaleko byla objevena uhlíková čočka se třemi artefakty, zvířecí kostí a koňskými zuby. Interpretace: Dílna poblíž ohniště (J. Fridrich). Celkem šest nástrojů (škrabadla – jedno vyčnělé a tři vysoká). Dílenský charakter – jádra, skládanky. ŠI vyrobena z porcelanitu a místního rohovce, méně z SGS a křemence. Nálezová vrstva ležela v písčité soliflukcí přemístěné vrstvě v podloží spraše na úpatí kopce Chlumu nad říčkou Blšankou ve strategické poloze vyústění úzkého údolí Blšanky do širší nivy. Další aurignacké nálezy pocházejí z Bečova nebo Prahy – Dejvic. Celkově je aurignacké osídlení Čech ve srovnání s okolními regiony velice chudé.\n11 Aurignacien na Moravě Aurignacien je na Moravě co do počtu lokalit nejhojnějším technokomplexem, ve velké většině případů se ale jedná o povrchové lokality – viz M. Oliva: Aurignacien na Moravě (1987). K. Absolon označoval aurignacienem všechny nálezy od středního paleolitu (primitivní aurignacien) až po gravettien. Později došlo k vyčlenění gravettienu (pavlovienu) a technokomplexů z počátku mladého paleolitu (szeletien, bohunicien). Aurignacké lokality se na Moravě objevují až po chladném výkyvu HE 4 (40-39 tisíc BP cal), ale v Dolním Rakousku se časný aurignacien objevuje již dříve (Willendorf II, AH3 – GI 11 – tisíc BP cal). Přežívání aurignacienu do střední části mladého paleolitu je diskutabilní (epiaurignacien), většina lokalit je datována do období mezi 39 a 31 tisíci BP. Štípaná industrie obsahuje tzv. aurignacké typy nástrojů: kýlovitá a vyčnělá škrabadla (škrabadlová facie), polyedrická oblouková rydla (rydlová facie), strmě retušované čepele. Typická je strmá retuš. Čepelky typu Dufour a hroty typu Krems jsou vzácné.\n13 Mladečské jeskyně Již z roku 1828 pocházejí zprávy o nálezech lidských kostí v Mladečských jeskyních na vrchu Třesíně u Litovle. V letech zde J. Szombathy ze suťového kužele v Dómu mrtvých vyzvedl čtyři lebky a několik desítek kosterních zbytků nejméně sedmi jedinců (Vlček 1952) – dnes uloženo v Naturhistorisches muzeu ve Vídni. Další dvě kalvy, které nalezl J. Knies (1904) v jeskyňce v někdejším lomu západně od vchodu do jeskyní shořely v mikulovském zámku roku Jedná se o jedny z nejstarších nálezů Homo sapiens v Evropě ještě s některými archaickými znaky. Ojedinělé nálezy ŠI pochází i z blízké jeskyňky Podkova. V suťovém kuželu bylo nalezeno také několik kostěných mladečských hrotů, několik kostěných nástrojů s provrtem, šídel a provrtané zvířecí zuby (bobr, los, vlk, medvěd). Ze ŠI ze vchodu do jeskyní pochází vyčnělé škrabadlo a polyedrické rydlo (nebo jádro) – dnes ztraceno. Z boční jeskyňky pochází dvě pazourkové čepele. M. Oliva uvažoval o stopách jeskynních maleb v Dómu mrtvých – neprůkazné. Datování: Stáří lebek datovaných metodou AMS (VERA) je asi 31 tisíc BP. Vedle nálezů z rumunské jeskyně Pestera cu Oase jde o nejstarší nálezy moderních lidí v Evropě. Fauna: pratur, sob, medvěd jeskynní, vlk, liška, kůň, mamut, nosorožec, bizon, bobr, jelen, los, sysel.\n14 Mladečské jeskyně\n15 Mladečské jeskyně\n16 Mladečské jeskyně\n17 Stránská skála (Brno – Slatina)\nAurignacké artefakty uloženy většinou v horní fosilní půdě nad vrstvami bohunicienu na lokalitách Stránská skála II, IIa, IIIa, IIIb a IIIc. Zbytky soliflukcí rozvlečených ohnišť. Jedná se o střední a mladší fázi aurignacienu (kolem tisíc BP, tj tisíc BP cal), GI 6-8. Ateliér, většina artefaktů vyrobena z rohovce typu Stránská skála, mladopaleolitická čepelová industrie. Škrabadla převažují nad rydly. Střední aurignacien (SS-IIa-4, BP): prizmatický jádra (1 i 2 podstavy), početná škrabadla (i aurignacká) , rydla hlavně na lomu, početné vruby a zoubky, drásadla, méně často retušované čepele, vrtáky, odštěpovače a kombinace. Mladý aurignacien: Zachycen na bázi nejmladší spraše (SS- IIa-3, asi méně než BP) nad středním aurignacienem. Jádra menších rozměrů bez připravených podstav. Více retušovaných nástrojů. Vyrovnává se poměr škrabadel a rydel. Publikováno J. Svobodou a O. Bar-Yosefem (sborník).\n18 Brno – Líšeň - Čtvrtě Nejbohatší paleolitická povrchová lokalita na Moravě. Převažuje bohunicienská složka a rohovec typu Stránská skála. V roce 2009 proběhl menší výzkum na okraji hlavní koncentrace povrchových nálezů. Byla nalezena aurignacký industrie v podloží jen asi 20 cm mocné spraše v jílovitých sedimentech. Unikátní je nález provrtané ulity terciérního plže – doklad výroby šperků (náhrdelníky). ŠI převážně z SS. Jedno vyčnělé a dvě strmě retušovaná škrabadla. Jednopodstavová jádra. Okrové barvivo Datování: BP, tj. ca 35 tisíc BP cal. Poblíž byly nedávno vyzvednuty aurignacké artefakty z profilu v trati Na Výhonem (32500 BP) – kýlovitá škrabadla, čepelky, okrové barvivo, kamenná podložka….\n19 Brno – Líšeň - Čtvrtě\n20 Vedrovice Ia (Krumlovský les)\nLokalita zkoumaná M. Olivou v letech 1992 a Svrchní polohy lze přiřadit k aurignacienu. Horizonty 3 a 4 jsou v interpleniglaciální půdě, horizont 2 jsou ojedinělé nálezy ve spraši a horizont 1 je místní shluk nálezů ve spraši postižené půdotvornými procesy. Industrie dílenského charakteru (KL) – skládanky svědčí o těžbě čepelí z jednopodstavových prizmatických jader. Soubor nástrojů obsahuje škrabadla a retušované čepele. Rydla chybějí. Zlomky koňských kostí a zubů. V okolí bohaté archaicky působící povrchové soubory z Vedrovic II a Kupařovic a další méně početné kolekce pocházejí z katastrů Vedrovic, Olbramovic a Kubšic.\n21 Milovice Lokalita zkoumána v 80. letech M. Olivou. Pod pavlovienskými vrstvami se nacházel 0,6 m mocný aurignacký horizont datovaný (Milovice D, svrchní poloha uhlíků) až (Milovice L, spodní poloha). Artefakty v interpleniglaciálním půdním sedimentu pod spraší. Několik hnízd artefaktů. Uhlíkové čočky – skupiny ohnišť. Nepočetná fauna (mamut, kůň). Industrie hl. z rohovců. Nástroje: škrabadla, drásadla, rydla, retušované čepele, vruby. V okolí povrchová lokalita se spongolitovou industrií v Bulharech (Syslí kopec) Aurignacké artefakty pocházejí i z báze souvrství v DV II a v Pavlově I.\n22 Napajedla - cihelna Oblast Dolnomoravského úvalu a Napajedelské brány představuje region podrobně analyzovaný P. Škrdlou s hustou sítí gravettských lokalit v nižších polohách a aurignackých lokalit (Jarošov, Březolupy, Křížany) ve vyšších polohách. Aurignacké osídlení navazuje na severnější osídlení Kroměřížska a Zlínska. V letech proběhl výzkum aurignacké lokality přemístěné sesuvem půdy z vyšší polohy do napajedelské cihelny vedený P. Škrdlou. Nalezen byl soubor nepatinované industrie z SGS pocházející z vrstvy šedavých sediimentů datovaný AMS na BP. Soubor nástrojů se skládal ze strmě retušovaných škrabadel, nepočetných rydle, retušované čepele, vrubu a hrotu. Úštěpy převažovaly nad čepelemi a čepelkami. Jedná se o jediný datovaný soubor z východní Moravy.\n24 Povrchové lokality - Brněnsko\nMaloměřice – Občiny: Lokalita nad řekou Svitavou. Převážně spongolitová industrie, které bylo na základě typologie přiřazováno vyšší stáří (Valoch). Škrabadla výrazně převažují nad rydly, vysoké zastoupení drásadel. Maloměřice II – Borky: Lokalita nad řekou Svitavou nedaleko magdalénské povrchové lokality. Rydla (včetně kanelovaných) mírně převažují nad škrabadly. Zastoupena jsou i drásadla, retušované čepele, odštěpovače, vruby a zoubky. Nedaleko aurignacké lokality v okolí Líšně (Kopaniny, Čtvrtě, Nad Výhonem…) a Stránské skály. Kohoutovice: Epiaurignacká industrie vyrobená z SGS, MJR, T-Z a radiolaritu. Výrazná převaha rydel (kanelovaná, příčná, hranová). Industrie drobných rozměrů. Početné kombinace. Ojediněle se vyskytl i trojúhelníkový bifas a otupené čepele. Nedaleko je epiaurignacká lokalita Jundrov s vysokým zastoupením radiolaritu. Tvarožná I – Nová pole: Vyvinutý aurignacien s výraznou převahou rydel nad škrabadly. Radiolaritová industrie! Vysoký podíl čepelí. Rydla zahrnují aurignacké tvary, častá také rydla na vkleslé retuši a kombinace. Přítomna také méně početná aurignacká škrabadla. Nepočetná hrubotvará industrie ze sluňáku. Nedaleko lokalita Tvarožná II – Velatické vrchy z MJR a převahou škrabadel nad rydly a Vítovice I – Záhumenní s vysokým zastoupením odštěpovačů.\n26 Povrchové lokality - Prostějovsko\nKelčice I – Předina u Dobrochova: Lokalita na vrcholu kopce Předina předsunutého do úvalu (Svoboda, Přichystal). Artefakty zde sbíral J. Kopecký. V silicitové industrii (SGS, MJR, T-Z) převažují škrabadla nad rydly. Vyskytly se i plošně retušované artefakty. Početná jsou drásadla a odštěpovače, hlavně ve sluňákové hrubotvaré složce. Časté strmé retuše. Archaický ráz industrie. Ondratice II – Zadní Hony: Drobnotvará industrie epiaurignacienu převážně z SGS. Výrazná převaha rydel včetně aurignackých typů. Častá jsou také rydla hranové a příčná. Vyskytnou se i retušované čepele, odštěpovače a drásadla. Ojedinělé jsou plošně retušované nástroje. Nedaleko je podobná lokalita Ondratice VII – Kopaniny. Alojzov I – Golštýn (Určice): Typický epiaurignacký soubor s dominancí rydel. Industrie z SGS. Častá polyedrická a příčná rydla. Drobnotvará industrie. Početné také kombinace, drásadla a odštěpovače. Objeví se i bifaciálně retušované nástroje. V okolí více méně bohatých poloh (např. Seloutky – Vinohrady, Bouzovce). Slatinice I: Epiaurignacká lokalita na svahu kopce Kosíř poblíž minerálních pramenů. Převaha rydel a SGS. V okolí více méně početných souborů – např. Slatinky I. Klasická oblast epiaurignacienu s analogiemi ve stratifikovaných souborech z Rakouska (Alberndorf a Langmannersdorf).\n28 Povrchové lokality - Kroměřížsko\nBohatá oblast zpracovaná L. Pěluchovou – Vitošovou. Na jihu navazují lokality v Napajedelské bráně a v Dolnomoravském úvalu a na severu aurignacké osídlení Moravské brány. Bohaté je zejména osídlení severně od Napajedelské brány, západně od Otrokovic. V oblasti se nachází zdroj suroviny – rohovec typu Troubky – Zdislavice, který tvoří v aurignackých souborech významný podíl, s výjimkou zdrojové oblasti (Troubky, Zdounky) však nikde nepřevládl. Nová Dědina I - Horákovsko: Drobnotvará industrie. Výrazná někdy až okrouhlá škrabadla, hojná rydla a kombinace. Časté retušované čepelky. Významná část vyrobena z křišťálu! Méně početná drásadla a retušované čepele. V okolí šest dalších povrchových stanic. Poblíž stanice Nová Dědina II – Kostelíky s velkým podílem nástrojů. Bělov I - Kukla: Škrabadla mírně převládají nad rydly. Četné retušované čepele a čepelky, drásadla a kombinace. Méně je zobců, vrtáků a odštěpovačů.\n30 Povrchové lokality - Kroměřížsko\nKvasice I - Lány: Mírná převaha škrabadel (čepelových, méně aurignackých) nad rydly. Početné retušované čepele a čepelky (někdy i hrotité připomínající vrtáky). V okolí více aurignackých stanic. Žlutava I – Díly u Dubníku: Nedaleko napajedelské cihelny. Škrabadla (hlavně aurignacká) výrazně převažují nad rydly. Četné mikročepelky, někdy i retušované (Dufour). Převaha SGS. V okolí více lokalit. Lhotka I: Lokalita jižně od Kroměříže. Převažují vyčnělá krčkovitá škrabadla až zobce (Zinken) typu Lhotka. Zbytek industrie tvoří čepelová škrabadla, rydla, kombinace a další typy. Další lokality: Jedná se o oblast s nejhustší koncentrací aurignackých povrchových lokalit ve střední Evropě. Další lokality např. v okolí Milovic, Karolína (radiolaritový bifas), Zdounek, Věžek, Lubné, Bařic…\n32 Povrchové lokality -Moravská brána\nExponovaný region tvoří spojnici mezi údolím Dunaje a Středoevropskou nížinou. Mezi surovinami zde převažují SGS, objeví se i MJR, křemence a radiolarity. Zdejší soubory jsou řazeny k tzv. pomoravskému aurignacienu, který zde byl definován (viz výše). Přestavlky I: Škrabadla převažují nad rydly. Výrazná okrajová retuš. Objevily se tři listovité hroty a drásadla s plochou a stupňovitou retuší. Soubor doplňují odštěpovače, retušované čepele a zoubkované nástroje. Lhota u Lipníka I: Dominuje SGS. Rydla převažují nad škrabadly. Mezi listovitými hroty převažují hroty trojúhelníkovité. Soubor doplňují drásadla, odštěpovače a retušované čepele. Pavlovice: Stanice na výběžku Kelčské pahorkatiny. Artefakty z SGS doplňuje hrubotvará křemencová složka industrie. Rydla (klínová i hranová) převažují nad škrabadly. Aurignacké typy škrabadel chybí. Vzácně se objevilo drásadlo, vrub a odštěpovač. Drásadla a zoubky jsou zastoupeny ve hrubotvaré složce. Další lokality: V okolí se nachází více lokalit, u kterých však není zařazení aspoň části souboru k aurignacienu jisté – Černotín I – Malá Kobylanka, Stachovice, Bílovec…\n33 Listovité hroty ze Lhoty u Lipníka\n34 Povrchové lokality - Kloboucko\nKřepice I a II: Dvě stanice na výběžcích Žďánického lesa nad Svratkou. Kromě KL se vyskytují i MJR, SGS a radiolarit. Škrabadla převažují nad rydly. Objevily se i čtyři listovité hroty. Výrazná jsou někdy stupňovitě retušované drásadla. Objeví se i odštěpovače, vruby a retušované čepele. Diváky: Archaicky působící soubor. Častá hranolová jádra. Škrabadla (i aurignacká) převažují nad rydly, častá jsou drásadla, někdy plošně retušovaná. Objeví se i listovité hroty, vruby, zoubky, retušované čepele, oškrabovače a kombinace. Další lokality: V okolí se nachází více méně početných souborů archaicky působícího aurignacienu se szeletoidními prvky – Klobouky, Boleradice, Brumovice, Krumvíř…\n36 Pomoravský aurignacien – míškovický typ\nDefinice: Aurignacoidní industrie pocházející převážně z povrchových lokalit v okolí řeky Moravy s přítomností szeletských prvků, zejména drásadel a listovitých hrotů, někdy trojúhelníkového tvaru (Lhota u Lipníka, Kvasice). Termín použil B. Klíma (1978) pro soubor z Přestavlk, M. Oliva používá termín míškovický typ (1990). Míškovice: Lokalita na Holešovsku na svazích kopce Křemenná. Mezi surovinami zde převažují SGS, zastoupeny jsou i radiolarit, MJR a ojedinělé exotické suroviny. Škrabadla jsou spíše nízká úštěpová než vysoká, mezi početnými rydly převažují hranová rydla nad klínovými a rydly na lomu. Objeví se i listovité hroty přednostně z radiolaritu. Zastoupeny jsou i čepelky, někdy otupené, retušované čepele a drásadla. Další lokality: Menší soubory pocházejí i z dalších lokalit na Holešovsku (Ludslavice, Pohořelice…). M. Oliva sem řadí i další soubory z východní Moravy (Lhota u Lipníka, Přestavlky, Pavlovice u Přerova, Buchlovice…\n37 Míškovice I - Křemenná\n38 Aurignacien na Slovensku\nStudiu aurignacienu na Slovensku se věnovali hlavně F. Prošek, J. Bárta, L. Bánesz a Ľ. Kaminská. Na západním Slovensku se aurignacien v typické podobě téměř nevyskytuje. Zajímavým nálezem je zlomek hrotu s rozštěpenou bazí z jeskyně Dzeravá skala, který Ľ. Kaminská spojuje s aurignackým osídlením jeskyně. S aurignacienem současné mohou být industrie s trojúhelníkovými listovitými hroty typu Moravany – Dľhá. Bohatá oblast s aurignackým osídlením se nachází na východním Slovensku (Barca, Tibavá…).\n39 Industrie typu Moravany - Dľhá\nNa západním Slovensku byla objevena skupina lokalit s industrií s listovitými hroty trojúhelníkového tvaru s konvexní bází. Tyto industrie by mohly být současné s aurignacienem a dříve byly považovány za mladší fázi szeletienu. Analogie mohou být hledány na Moravě (Lhota u Lipníka, pomoravský aurignacien) nebo dokonce až v Rusku (kultura Streleckaja – Sungir). Moravany – Dľhá: Lokalita na levém břehu Váhu nad gravettskými stanicemi (330 m) zkoumaná již L. Zotzem a K. Absolonem. Industrii publikoval J. Bárta. Při revizním výzkumu Ľ. Kaminské roku 2008 bylo objeveno několik artefaktů v půdním sedimentu pod spraší, bohužel žádné uhlíky a kosti. Z uhlíků ze Zotzova výzkumu pochází datum BP ( cal BP – konec HE4 nebo počátek GIS 8). Industrie je vyrobena převážně z radiolaritu, vzácně se objeví limnosilicit a obsidián. Časté jsou hroty typu Moravany – Dľhá, dále retušované čepele, škrabadla, rydla a drásadla. Snad se jednalo o dílnu na výrobu listovitých hrotů. V okolí se nachází více povrchových lokalit s hroty typu Moravany – Dľhá. Jedná se hlavně o stanice Trančianské Teplice – Pliešky, Trenčianska Turná – Hámre a Vlčkovce – cihelna v trati Vinohradky.\n41 Aurignacien na východním Slovensku\nNa východním Slovensku se nachází větší počet aurignackých lokalit. Jako zdroj kamenné suroviny zde většinou sloužil obsidián. F. Prošek a L. Bánesz zde odkryli série zahloubení (Barca I-III, Tibava, Seňa, Kechnec) s ohništi a ŠI – zřejmě obydlí. Tvar je oválný nebo protáhlý, hloubka do 80 cm a délka do 5 m. Komplikované tvary v Barce I zřejmě vznikly spojením více menších objektů. Barca: F. Prošek zde odkryl zahloubené objekty se zbytky ohnišť. Barca I (vyvinutější) – škrabadla, rydla, otupené čepelky. Barca II (archaičtější) – zahloubené objekty, zoubky, drásadla, rydla… Tibava: L. Bánesz zde objevil zahloubené objekty, dvě ohniště, čtyři dílny na ŠI, sklad krevele, kýlovitá čepelová škrabadla, rydla. Seňa: dílna na zpracování ŠI, kýlovitá čepelová škrabadla. Kechnec: Uhlíkové vrstvy, lokalita na návrší. Kýlovitá škrabadla, drásadla, plošně retušované nástroje.\nStáhnout ppt "Aurignacien a příbuzné industrie"


FSF zve na oslavu 30 let - Linux E X P R E S\nLinux E X P R E S, FSF zve na oslavu 30 let\nHome » Novinky » FSF zve na oslavu 30 let\nOrganizace Free Software Foundation, která od počátku byla a stále je hlavní „hybnou silou“ svobodného softwaru, letos oslaví 30 let své existence. Všichni jsou zváni jak na hlavní oslavu, která se koná 3. října v americkém Bostonu (je potřeba se předem registrovat), tak i na různé „satelitní akce“ po celém světě.\nPodobné to bylo předloni, kdy slavil třicetileté výročí projekt GNU, jenž je s FSF nedílně spjat a za nímž, podobně jako za FSF, stojí jako hlavní autorita Richard M. Stallman. Tehdy proběhla dvoudenní satelitní akce i tady v Česku, kde ji pořádala skupina LibrePlanet Česká republika.\nKonference k výročí 30 let GNU: Filip Kłębczyk popisuje Sailfish OS\nAntonín Houska 28. 07. 2015, 14:07:29\nProč programátoři slaví podle desítkové soustavy? Spíš se mělo letos slavit 32 let GNU a za 2 roky to samé pro FSF :-)\njelínek fsf výročí oslava gnu


Statek U Medvěda | explorio.cz\nDlouhý Bor 12, 38462 Nová Pec, Česká republika\nV samém srdci Šumavy v Nové Peci v Jihočeském kraji se ukrývá Statek U Medvěda, který nabízí ubytování v krásném prostředí vesnické chalupy. Pro děti tu mají množství stolních her k zapůjčení a zabaví se i venku na zahradě. Přímo za apartmány budete mít krásy šumavského národního parku a odpočinete si i vy i vaše děti.\nPohodové večery u kachlových kamen\nApartmány jsou zařízeny v původním šumavském stylu a budete si připadat jako v pohádce. Kachlová kamna vás myšlenkami zanesou do dob našich prarodičů a teplá pec vás potěší v chladných zimních večerech.\n4 samostatné apartmány\nStatek je rozdělený na 5 samostatných plně vybavených apartmánů. V nejmenším se mohou ubytovat 4 osoby a v tom největším až 9. Pro nejmenší děti vám rádi zapůjčí dětskou postýlku s ložním prádlem.\nNa výlety i na lyže\nV okolí statku je množství možností pro trávení dovolené s dětmi. Nedaleko je to i k Lipenské přehradě se Stezkou korunami stromů, bobovou dráhou, aquaparkem či Královstvím lesa plným atrakcí.\nCo by kamenem dohodil je to v zimě do lyžařského areálu Hochficht, kam vám v ubytování v případě zájmu zařídí skipasy. V těsné blízkosti statku začíná in-line stezka Nová Pec – Černý Kříž – Stožec. V ubytování vám půjčí inline brusle či zařídí zapůjčení cyklistických kol. V létě si tu můžete také půjčit stále oblíbenější paddleboardy.


Velikonoční Veľká Fatra | Jaroslav Macháček\nKombinace víkendu a dvou okolostojících svátků přímo vybízela k nějakému většímu výšlapu. Na Klačianský hřeben Veľké Fatry už jsem měl políčeno delší dobu, tak vyrážím na čtyřdenní kombinaci „v dolinách jaro, na hřebeni zima“…\nPoměrně náročná trasa měří cca 60 kilometrů a našlapete kolem 3200 výškových metrů nahoru i dolů. Klikni pro přesun na mapy.hiking.sk.\nV pátek se přes Brno a Žilinu přesunuji do Krpeľan, kde mě kolem půl druhé vyhazuje vlak. Na obzoru se nádherně rýsují vysněžené hřebeny Kriváňské Malé Fatry, na Lúčanské části je sníh už víceméně jen na Martinkách. Za polojasného a teplého počasí se polními cestami přesunuji po zelené TZ přes Váh do vedlejší obce Nolčovo a k rozcestníku Nad Nolčovom. Tady v dolině je jaro v rozpuku, potok šumí, podél cest se lesknou kvetoucí podběly a prvosenky, v předzahrádkách se bělají koberce sněženek a bledulí, ptáci vyzpěvují… pohodička :o)\nU zmíněného rozcestníku si dávám pauzu a okukuji okolí. Dalo by se tady krásně nocovat… je zde přístřešek, který dokonce disponuje otevřeným krbem, hned vedle chata s prostornou krytou verandou, ohniště, potok… co víc si přát? Já mám ale v plánu přespat jinde, takže hůlky do rukou a ber sa hore! Žlutá značka se tady s vámi mazlit nebude a začíná hned od rozcestí nemilosrdně stoupat krutým krpálem vzhůru. Během výstupu se občas otevírají nádherné výhledy dolů na Krpeľany, Turčianskou kotlinu s Martinem a hlavně již zmiňovanou Malou Fatru. Počasí dalekým výhledům ale dnes bohužel nepřeje, vše je takové podmračené a zahalené oparem. Nevadí, když se nemůžu kochat výhledy do dálky, budu koukat pod nohy :o) Na mnoha místech tady totiž zrovna nakvétá šafrán karpatský a jeho květy září v loňské suché trávě jako safíry…\nDolézám na vrcholovou louku Magury (1059 m n. m.), sedám do suché trávy, svačím a hodnou chvíli se těším pohledem na protější malofatranské Kriváně, Chleb, Stoh či vykukující Veľký Rozsutec a představuji si, jak teď musí být dobře na chatě Pod Chlebom :o) Pokračuji přes moc pěkné horské louky přes Vyšné Rudno k Nižné Lipové (1162 m n. m.). Tohle všechno jsou skutečně nádherná místa, která obzvlášť na podzim musí barevností okolních bukových lesů a dalekými výhledy chladným, křišťálově čistým, podzimním vzduchem, brát dech. V duchu si dělám poznámku, že by nebylo marné se sem v nějaký ten krásný říjen či listopad ještě vrátit a šlapu dál. Jo, a u Nižné Lipové je v lese přímo u cesty několik pramenů…\nV lese se začínají objevovat první sněhové fleky, vzduch se ochlazuje jak výškou, tak přicházejícím večerem a já v klídku pomalu přicházím přes Príslop (1070 m n. m.) do jeho stejnojmenného sedla. Teprve pár dní před výšlapem jsem na netu narazil na pár zmínek o volně přístupné kolibě, kterou v tomto sedle zbudovali cca před třemi lety nadšenci z Nolčova, a tak jen doufám, že tady bouda skutečně stále stojí. Hned jak vycházím z lesa do sedla, tak už vidím, že dnešní noc se bude spát jako v hotelu. Scházím ke kolibě, která stojí hned u cesty pár set metrů pod sedlem a je z daleka viditelná. Uvnitř je nádherně čisto, postele zavěšené na řetězech, stůl a pár židlí, spaní i nahoře na povale, pramen čisté vody hned za chatkou, ohniště a spousta nachystaného dřeva… a o pár desítek metrů dál dokonce i famózní kadibudka! Zázemí pro tuláky touhle opuštěnou oblastí jako z pohádky.\nChystám ležení, večeřím, vařím čaj na zítra, a ještě než padne úplná tma, se chvíli toulám po okolních loukách. Po setmění už mě ale chlad zahání do spacáku. Teprve nedávno jsem v jakémsi cestopise narazil na tip ohřát si večer vodu do PETky a tu šupnout do spacáku, tak to hned nyní při první příležitosti zkouším. Zima není nijak zásadní, ale řeknu vám – to je věc! :o))) Že mě to, blba, nenapadlo dřív! I půllitrová flaška za chvilinku vyhřeje spacák jak termofor a ještě máte ráno teplou vodu na opláchnutí ksichtu a vyčištění zubů ;o) Člověk se musí pořád učit…\nKdyž se jdu kolem třetí ráno vyvenčit, tak drobně sněží a po finálním budíčku před šestou je sedlo pokryté jemným sněhovým popraškem. Hlásili „polooblačno“, ale obloha je komplet zatažená a nevypadá to, že by se to mohlo aspoň trošku protrhat… no co už? Snídám, testuji zmíněnou kadiboudu s pěkným výhledem do sedla a balím. Ještě řádně zametu v boudě, abych ji zanechal v ještě lepším stavu než byla při mém příchodu, dobírám vodu a chystám se na odchod. Pokud tuhle parádní stavbu taky poctíte svojí návštěvou, chovejte se v ní prosím jako lidi, ať může ještě dlouho sloužit dalším tulákům… a na dálku posílám obrovské díky jejím tvůrcům!\nVracím se přes louku nahoru do sedla a od rozcestníku pokračuji po červené TZ po hřebenovce. Cesta jde chvilku pohodovou zpevněnou cestou po vrstevnici, ale pak začíná první z nekonečných prudkých výstupů dnešního dne – na Chládkové. V lese je všude 20–30 cm sněhu, což samozřejmě chůzi zrovna neulehčuje, ale zatím jsem odpočatý, takže to jde… Počasí je jedním slovem mizerné, ale to už prostě k horám patří. Z Chládkového (1240 m n. m.) mě čeká slušný sešup dolů, abych se hned zase začal drápat špatně schůdným krpálem na nejvyšší vrchol téhle části Veľké Fatry Kľak (1394 m n. m.), který dal tomuto hřebeni i jeho pojmenování – Klačianský (někdy ovšem též Turčianský či Ľubochnianský). A je to jeden z těch výstupů, kdy si kopete další stup do sněhu ve výšce kolena, a kdybyste chtěli ochutnat čerstvý sníh ze země, tak stačí ve stoje jen trošku sehnout hlavu, protože svah máte místy takřka před obličejem :o) Z vrcholu má být parádní rozhled, já dneska vidím akorát tak prd. Kromě nulových výhledů mě taky pleskají po papuli cáry vlhké mlhy a co chvíli se na mě sype sněhová krupice. Na‑štěs‑tí je skoro bezvětří, protože kdyby do toho všeho ještě fučel nějaký ledový vichr, tak to bude pomalu na ručník do ringu :o) Nezapírám, že morálka klesá na minimum a představa, že bych měl dneska dojít podle původního plánu někam na salaš na Chyžkách nebo dokonce na Mandolínu či salaš pod Suchým vrchem, bere rychle za své :o(\nZ Kľaku sestupuji hnusným a kluzkým prudkým terénem, párkrát hážu držku, dole zase zapadávám do sněhu, hledám cestu a znovu nahoru… tentokrát na Vyšnou Lipovou (1220 m n. m.). Jsem vyšťavenej jak citron, nohy už vůbec nejdou… Nahoře pár rychlých hltů čaje, půl tatranky, hrst sušeného ovoce a rychle zase na cestu, protože jak se člověk zastaví, tak začne hodně rychle prochládat. A jestli čekáte něco jiného než krutý sestup následovaný krutým výstupem, tak se pletete :o) Scházím do Svrčníckého sedla a přes kótu Široké vede cesta nahoru na Jarabinou (1314 m n. m.). Shora je samozřejmě zase vidět kulový a já toho mám plný brejle. Jsem definitivně rozhodnut, že se pokusím dneska dojít na chatu Pod Borišovem a vyžebrat tam nocleh někde na zemi v jídelně (že jsou pokoje plně obsazené vím z SMS dotazu na chatára před pár týdny). Samozřejmě bych mohl zabivakovat někde v lese, vybavení na to mám, ale znáte to… jak se vám jednou v hlavě uhnízdí myšlenka vyhřáté chaty, teplé zelňačky a studeného piva, tak se pak těžko leze do žďáráku v závěji pod stromem ;o)\nZ Jarabiné mě čeká (ach, jaké překvapení!) zase brutus sešup dolů. A aby toho nebylo málo, tak v hustém lese ztrácím značku, a když chci upravit směr pochodu, les s příkrou a zarostlou strání už mě prostě „nepustí“ … tudy neprojdu. Nahoru se mně vracet nechce, tak se rozhoduji sejít prudkou stráň na blind někam dolů a tam se uvidí. Když mě nepřehledný zasněžený les vyplivne na jakési lesácké cestě, zjišťuji podle mapy a navigace v mobilu, že návrat na značku obnáší vydrápat se nějakých sto výškových metrů hustě vysněženou strání volným terénem podél potoka. Poslední zbytky morálky jdou do kopru, ale nadáváním nic nevyřeším a nahoru prostě musím, tak proč to trápení prodlužovat? :o) Začínám se drápat v hlubokém sněhu podél potoka a je to teda záhul jako prase. Jindy bych se kochal ledovou výzdobou potůčku, teď jsou mně rampouchy v korytě potoka dobré akorát tak k občasnému ulomení na zahnání žízně. Ano, vím, že by se sníh a led neměl jíst… hypotermie, znečištění, kdesicosi, … ale vězte, že tohle byly chvilky, kdy mně to bylo úplně šumák ;o) Asi po půl hodině usilovné dřiny a zpocený jak dveře od chlíva jsem zpátky na značce…\nČaj došel a o žízeň bych se mohl opřít. Při té dřině v kopci jsem si neuvědomil, že bych si mohl z potůčku nabrat vodu, kterou bych teď přivedl do varu mnohem rychleji než sníh, o výsledné chuti čaje ani nemluvě. Ale dolů už zpátky nejdu ani metr. Natahuji na sebe lehkou zateplovací péřovku, zalézám do závětří za stromy a tavím sníh na čaj. Sice je to po výše popisovaném zakufrování další zdržení, ale horký čaj prostě bezpodmínečně potřebuji… bez toho nelze!\nBalím vaření a čekají mě další víc jak čtyři hodiny boje se zasněženým hustým lesem a nekonečnými stoupáními a klesáními. Chvílemi už jdu jak robot a dokonce i představa dosažení chaty pod Borišovem se začíná mírně rozplývat. Ale jak se říká, když člověk nemůže, tak může ještě dvakrát tolik ;o) Ve stoupání na Malý Lysec (1297 m n. m.) už můj postup nepřipomíná chůzi, ale spíš naopak… jednu velkou oddychovou pauzu prokládanou drobnými krůčky vpřed :o) Rozcestník na vrcholu hlásí vzdálenost na chatu ještě tři hodiny a já mám pocit, že už neujdu ani tři minuty :o)\nAsi hodinu klesám (jak jinak, že?) do Štefanovského sedla (1103 m n. m.) a odtud mě čeká další hodina ve stoupáku na Javorinu (1328 m n. m.) … a tenhle výstup mě doráží fakt dokonale. Celodenní pochmurnost počasí podtrhuje tohle moje putování, které napíná hlavně moji morálku jako strunu… jen prasknout. Při přesunu na „vedlejší“ Šoproň (1370 m n. m.) už chvílemi ani nepíchám hůlky do sněhu, ale jenom je vleču za sebou… už se mně nechce NIC! :o) Na druhou stranu vím, že na chatu dneska dojdu, i kdybych se měl poslední metry plazit, a tohle „krásné hřejivé světýlko v temnotě“ mě popohání na posledních kilometrech.\nZa houstnoucí tmy konečně docházím na rozcestí pod chatou a tomu rozcestníku bych nejraději vlepil hubana :o) Těch běžných pět minut od rozcestí nahoru k chajdě pak jdu asi na třikrát a kolem půl sedmé, po hóóódně šťavnatém dvanáctihodinovém pochodu, beru za kliku od dveří…\nV chatě je dle očekávání natřískáno po strop, ale mě v tu chvíli zajímá jen jedno – jestli mě tady nechají přespat. Mířím k výdejnímu okýnku a poptávám tuhle možnost u sympatické chatařky. Ta se sice ze začátku netváří moc nadšeně, protože i na zemi v jídelně už má domluvený nocleh asi 20 lidí (!), ale když vidí můj ztrhaný ksicht, tak se jí mě zželí a za sedm éček mně na nocleh kývne. V tu chvíli se ve mně rozlévá nepopsatelné blaho, protože pomyšlení, že bych měl teď ještě jít ve tmě a mlze, kdy je i čelovka víceméně na prd, hledat Sestřičky (kde jsem nikdy nebyl, jen o těch salaších vím), případně salaš pod Ploskou, je hodně za hranicí mé představivosti… asi bych se svalil do žďáráku stejně někde vedle chaty :o) Ale tyhle myšlenky už mě naštěstí nemusí trápit, takže si kupuji půl litru studené kofoly, který ve mně zmizí na ex dřív, než byste řekli Klačianský hřeben :o)\nAsi půl hodiny musím postávat různě u dveří a v koutech, protože není jediné volné místo k sezení, ale pak se naštěstí zvedají tři kluci, kteří jdou spát někam ven, takže rychle zabírám místo, dávám si zelňačku s chlebem, pivo a na světě je najednou jak v ráji :o) Mikinu a bundu suším na věšáku u krbu, horší je to s botami. Jelikož jsem spaní na chatě neplánoval, tak nemám přezůvky, a v tom sajrajtu na zemi jen v ponožkách courat nehodlám, takže holt promočené botky musí zůstat na nohou. K tomu jen tolik… boty mám kvalitní, byly dobře promazané a naimpregnované, ale dnešní trasu v měkčím sněhu by bez ztráty kytičky podle mě nezmákla žádná membrána… jedině tak skelety :o) Což potvrzují také desítky promočených bot i velmi prestižních značek, kterými je obložen krb na chatě. Ale naštěstí merino fusky hřejí i mokré (což jsem mimochodem dnes při pauzách a postávání ve sněhu navýsost ocenil!), takže to holt vydržím a boty šoupnu ke krbu, až se půjde chrnět. Dávám ještě nějaký pivo, kafe a sleduji cvrkot kolem. Parta vedle u stolu hraje Bang! a hrají ho tak blbě, že se kolikrát musím držet, abych se k nim nenaklonil a nezačal jim vysvětlovat lepší taktiku :o)))\nPřímo vedle mě u stolu sedí dva velmi veselí slovenští ogaři… znáte takové ty týpky, kteří neustále nutí okolí ochutnat jejich domácí pálenú a chrlí jeden „vtip“ za druhým…? Vtip, kterému z půlky nerozumíte skrz nářečí, druhou půlku vůbec nechápete, a kterému se na závěr hlasitě zasměje jenom jeho vypravěč a hned začne vyprávět další fór, stejně dobrý jako ten předchozí… vše doprovázeno bodrým halekáním a rozvernými šťouchanci okolosedících do žeber. No jo, já vím, že jsem trošku asociál, a že se lidi takhle normálně a rádi baví, ale… přecejen… achjo… to je jedno :o)))\nNěco po desáté zavelí chataři „na kutě“. Ti, co mají ubytování na pokojích, mizí nahoru, my ostatní dáváme stoly a lavice ke stěnám, vytváříme prostor na spaní na zemi a chystáme pelechy. Chce to sice trošku tolerance a tulení se k cizím lidem, ale panuje veselá nálada a po půl hoďce jsou všichni zalezlí ve spacácích, zhasíná se a brouc!\nV noci se mění čas na letní a ze spacáku se tak vykopáváme až v půl osmé. Jelikož se přes noc do krbu nepřikládalo, tak boty neuschly ani trochu, ale na to teď sere pes. Rychle pakuji věci do báglu, abych nezavazel ostatním a jdu si před chatu užít krásné slunečné ráno. Po tom včerejším Mordoru je modré nebe s občasným mráčkem a sluneční paprsky skutečným balzámem na duši. Jak tak postávám před chatou, tak koukám na chataře, kteří právě sestupují z Borišova, kde si byli užít brzké ráno, a napadá mě, že teď je ten pravý okamžik si na tenhle kopec konečně vyšlápnout taky. Párkrát už jsem tady takhle stál, ale nikdy jsem nenašel morální sílu si tam od chaty vyběhnout. Dneska mám v plánu „jen“ přesun na Královu studňu, takže času je relativně dost, tak proč si konečně neodškrtnout Borišov z pomyslného seznamu navštívených vrcholů… navíc za tak krásného počasí? Nechávám bágl na lavičce před chatou, hůlky do ruky a jde se na to…\nRáno je sníh ještě celkem pevný a místy to trochu klouže, ale nazouvat na tohle mačky mně přijde trošku overkill. Celkem v pohodě jsem asi za 35 minut nahoře a jako bonus k neskutečným výhledům a bezvětrnému slunečnému počasí mám fakt, že jsem tady úplně sám ;o) Procházím se po náhorní plošině v rozepnuté bundě, kochám se do zásoby a tyhle chvíle mně po čertech vynahrazují ten setsakra náročný včerejšek. Kruhový výhled z tohoto vrcholu se ne nadarmo řadí k těm nejkrásnějším na Veľké Fatře… Ploská, Suchý vrch, Ostredok, Rakytovský i Klačianský hřeben, Malá Fatra… dokonalé ticho, křupající sníh, oblaka válející se v dolinách, hřejivé sluneční paprsky… další z rán, na která jen tak nezapomenu! Proč, k sakru, tohle nemůže trvat déle? Za pár dní už na mě zase budou ze všech stran útočit prolhaní a vychcaní Burešové, čínští a putinovští řiťolezci s hradním Ovarem v čele, omezení Čecháčkové prahnoucí po rudé minulosti, chrabří popátémpivuuprchlíkobijci, neumětelové blekotající v televizních šarádách, bulvární stoky plné lží, povrchností a zaměnitelných pseudohvězdiček, … Jak krásně je člověku tady vysoko nad mraky, daleko od toho všeho marastu… svoboda všech svobod…\nOpatrně scházím dolů, protože to přecejen občas celkem klouže, a na lavičce před chatou si dávám snídani. Následně jdu ještě dovnitř poprosit o vodu, poděkovat chatařům za poskytnuté přístřeší a občerstvení a vyrážím dál. Na „Ploskolebce“ dneska nepolezu, mám toho za včerejšek celkem dost a jeden krásný vrchol už jsem si ráno „splnil“ ;o) Navíc jsem ještě nikdy nešel tím traverzem po modré TZ, tak se aspoň mrknu na nová místa. Lavinovka je na jedničce a sníh je perfektně přimrzlý k podkladu, takže sesuvů se netřeba obávat. Na začátku traverzu zase chvilku přemýšlím o mačkách, ale když vidím, že je cesta prošlápnutá, tak na kočičáky kašlu a celkem v pohodě postupuji vpřed za pomoci hůlek. Procházím kolem pramene a kousek pod znovunapojením se na hřebenovku sedám na batoh, dávám si hrnek čaje a užívám si krásného rána s výhledem do začátku Necpalské doliny.\nPokračuji dál přes Chyžky a Koniarky výstupem na Suchý vrch. Sněhu je tady zase všude víc než dost, dokonce mě v těchto lesních úsecích předbíhá pár běžkařů s prkýnky v rukou, kteří mažou pokračovat v běžkaření směrem na Ostredok. Celou cestu se taky bavím pozorováním hry světel a stínů, které rozehrávají slunce a mraky na obloze a kreslí svými abstraktními štětci po zasněžených pláních… světelné podmínky se mění každou minutou a sledovat tyhle hříčky přírody je velká paráda… chvilku mám nad hlavou modro a v další minutě se paprsky odráží od těžkých černých mraků a nasvěcují krajinu tím zvláštním „černým světlem“ … no radost pohledět ;o)\nNa Suchém vrchu celkem slušně fičí a já se jdu podívat apoň kousek na jeden z předvrcholů. Ano, vím, že je to NPR a v létě bych si nedovolil mezi chráněnými kytičkami po vápenci šlapat. Teď ale místa, kterými jdu, přikrývá dobře 30 cenťáků sněhu, tak snad krátkou návštěvou ničemu neublížím ;o) Pohledy dolů do Zelené doliny jsou překrásné…\nTáhlým stoupákem po vysněženém hřebenu vycházím na Ostredok (staronový nejvyšší vrchol Veľké Fatry s lehce posunutým vrcholem a nově zaměřenou výškou 1595 m n. m.) a kousek za vrcholkem sedám zas na kochací chvilku s hltem čaje, tatrankou a překrásnými výhledy. Celkem mě překvapuje, jak málo jsem od rána potkal lidí – čekal jsem, že díky prodlouženému víkendu bude v těchto částech VF narváno, ale naštěstí tomu tak není. Jestli jsem potkal za celé dopoledne 10 běžkařů a 15 pěšáků, tak je to moc… paráda ;o) Užívám si samoty na krásně zasněženém hřebeni a v klidu postupuji přes Frčkov dál ke Krížné, jejíž „ozdoba“ v podobě ohavného Bajkonuru na vrcholu je vidět už zdaleka.\nAž nahoru na Krížnou nejdu… nic mě tam netáhne a navíc tam ječí nějací malí smradi, kteří si asi vyšli s rodiči z hotelu nahoru na špacír. Takže v půlce kopce odbočuji do volného terénu a krátkým traverzem Krížnou podcházím, abych se o pár set metrů dál zase napojil na zimní značení vedoucí k hotelu Kráľova studňa. Když vycházím na hřeben, najednou jakoby mně něco v horském tichu zasvištělo nad hlavou, instinktivně se přikrčím, mrknu nahoru a fíííha… kousek nad mou hlavou si to klouže kluzák… a támhle druhý… Oba větroně využívají výhodné termiky a předvádí několikaminutovou nádhernou šou, kdy se různě křižují v osmičkách, dělají obloučky, odlétají a zase se vracejí… jakoby si spolu na nebi hráli :o) Krásná podívaná – to jsem ještě nezažil.\nDělám ještě pár fotek zajímavě nasvíceného úbočí Frčkova a dávám se na finální sestup kolem Kráľovy skály dolů k hotelu. Ještě si omrkávám kudy se budu ráno vracet na zelenou TZ (vezmu to zas volným terénem bez značení, protože až k rozcestníku u Kráľovy skály by se vracel jen blázen ;o)) a scházím definitivně do cíle etapy – horského hotelu Kráľova studna. Tady sice taky nemám ubytování zamluvené, ale pevně věřím, že v turistickém pokoji s vlastním spacákem volno mít budou. A taky že mají… a dokonce takové volno, že jsem na celé cimře úplně sám – ideál! :o) Ano, možná někteří z vás teď pohrdavě odfrknou, co že jsem to za horala, když se rozmazluji horskými chatami a máte částečně pravdu. Taky mám raději bivaky pod hvězdným nebem, ale tentokrát mě prostě náročnost terénu a klimatické podmínky lehce zaskočily a já nemám nejmenší problém vyměnit v případě potřeby žďárák v závěji za chatu ;o) Taky bych to v lese přečkal a prd by se stalo, ale už mně prostě není dvacet a nepotřebuji si nic dokazovat… tak to tak prosím berte… dík ;o)\nDávám si vřelou sprchu, boty a návleky na vysoušeč a jdu si na hodinku dáchnout na pokoj. Přesunuji se do hospody a dávám si po včerejšku „pro změnu“ opět zelňačku :o) Od mládí do svých 36 let jsem tuhle polévku nesnášel a nejedl. A vlastně jsem ani nevěděl proč :o) A naprosto přesně si vzpomínám, jak jsme s manželkou v létě 2009 sešli úplně vyřízení z malofatranského Poludňového Grúně na chatu na Grúni a já měl hroznou chuť na polévku… a měli jenom zelňačku. Dal jsem si ji takřka z nouze, v okamžiku si ji zamiloval a od té doby si ji dávám kdekoliv, kde na ni narazím. Tolik nedůležitá kulinářská vsuvka z mého života :o)))\nNásleduje pár piv, kafe a čtení oblíbeného Pratchetta – konečně jsem se dozvěděl původ názvu obce Kyselá Prdel!!! :o) Kolem půl desáté to jdu zalomit a venku je krásně čisté nebe a miliony hvězd. Třeba to vyjasnění vydrží až do rána…\nBudím se o půl šesté, rychlé sbalení, trocha hygieny a bez snídaně vyrážím zadním vchodem, který mně hodná recepční nechala otevřený, vstříc finální fázi mé velikonoční Veľké Fatry. Obloha je bohužel opět zatažená jako kakabus a z východu slunce zase nebude nic. Beru to od hotelu rovnou nahoru do svahu směrem na hřeben… sníh je teď ráno krásně pevný, takže se jde dobře a bez nějakého většího propadání. Nahoře pokukuji východním směrem, kde se za vrcholem Borišova červená ranní obzor, ale je to beznadějné… dneska se na první sluneční paprsky nenajde jediná skulinka.\nJdu se podívat ještě ke staré salaši u památníku SNP, ale ta je v celkem dezolátním stavu a nocleh v ní by byl hodně spartánský. Vevnitř je nasněženo, děravá střecha se rozpadá a dveře nejdou skrz sníh a led ani otevřít. Ale v případě nouze je dobré o ní vědět… Krátkým sešupem lesem scházím ke druhé boudě v této lokalitě – salaši Smrekovica a už z dálky mě vítá štěkot psa. Pár kluků postává s hrnkem čaje před chajdou, zdravíme se, prohodíme pár slov a já se jdu podívat dovnitř. Parádní bivak pro případ nocování v této části VF – patrové postele s matracemi, stůl, police, kamna, nahoře poval… pecka!\nPřes krásnou zasněženou horskou louku vycházím pozvolným stoupáním do sedla Pod Smrekovem, kde sedám na batoh a dávám si snídani s pěkným průhledem mezi smrky na Haľamovu kopu. Dává se do mě trochu zima a čeká mě ještě slušná štreka, takže to zbytečně neprotahuji a pokračuji v sestupu. Sněhu je tady v lesích všude ještě habaděj a ten klouzavý sestup, okořeněný občas o pod sněhem ukrytou klouzačku z listí nebo hladkých kořenů vyžaduje celkem pozornost. Procházím v totálním tichu pralesovitým karpatským hvozdem a s nadějí se pořád rozhlížím, jestli někde neuvidím aspoň medvědí stopu, když už ne samotného huňáče, ale zase ani ťuk. Buď ještě chrní nebo jsou prostě jinde :o) Ale snad se jednou dočkám…\nV jednom místě narážím na symbolická vrátka od pece, která zde slouží jako připomenutí faktu, že se na tomto místě za SNP pekl chléb pro partyzány. Chvilku postojím a přemýšlím o tom, co to bylo tenkrát za tvrďáky. Dneska to máme samé goráče, merina, péřáky apod., ale ti chlapi tenkrát hodili přes záda akorát nějaký pršiplášť, na hlavu ušanku, do ruksaku kus bryndzy, přes rameno samopal a hybaj hore na pár měsíců. Já jsem vyřízený z jednoho 12hodinového přechodu Klačianskeho hřebene a ti démoni by si tenkrát patrně ani nevšimli, že si zaběhli z Blatnice přes vršky do Ľubochně a ještě u toho stříleli po Němcích :o) Klobouk dolů…\nPokračuji neustále vysněženým lesem v sestupu přes sedlo Priezory, ale jak ubývají výškové metry, ubývá i sněhu a stoupá teplota. V Rakytovské dolině už je to paráda a návleky můžou jít konečně do batohu. Brodím se loňským bukovým listím, kolem se vystavují různé skály a balvany, dolinou zurčí Blatnický potok a já se rázem opět ocitám uprostřed jara. Podél vody a cesty kvetou různé jarní květiny (prvosenky, devětsil, …), ptáci zpívají a já si jen v mikině s vyhrnutými rukávy vykračuji překrásnou přírodou směrem k ústí Juriášovy doliny, kde se dá odbočit na žlutou TZ stoupající na Ostrou. Tam se ovšem vydám zase až na nějakém dalším výletě.\nKrásnou Blatnickou dolinou neustále podél Blatnického potoka s občasnými výhledy na okolní skály, skalní okna, pokroucené borovice či hřeben klesající z Ostré docházím po cca pěti a půl hodinách od hotelu Kráľova studňa do Blatnice. Procházím celou obcí až na náves a tajně doufám, že bych si někde mohl dát polévku a kafe. Ale bohužel… je velikonoční pondělí čili svátek čili všude zavřeno. Sedám do altánku, dojídám poslední skromné zbytky zásob z batohu, dopíjím posledních pár hltů čaje, převlékám triko a suché fusky a za nějakou půlhodinku už mě autobus odváží do Martina, odkud pokračuji se Student Agency do Brna. Tam jedno rychlé točené U hada na žízeň, vlakem k domovu a akce Velikonoční Veľká Fatra 2016 je minulostí…\nCelkem zvláštní a samozřejmě zajímavý výšlap s několika druhy počasí a podmínek :o) V pátek dole jaro, nahoře krásné výhledové louky s bohužel tentokrát horším výhledem, pohodová noc v krásné kolibě. Sobota náročná jako hrom a něco mně říká, že v zimě už na Klačianský hřeben Veľké Fatry nepolezu :o) Nedělní ráno na Borišovu excelentní, a kdyby nic jiného, tak za tohle to stálo! Neděle na hřebenu plná malování světlem po sněhových pláních plus příjemný večer na Kráľově studni. Pondělní přechod mezi zimním a jarním světem, toulání hlubokými karpatskými hvozdy a nádherné doliny u Blatnice… každý zážitek vám něco dá, každá drobnost vám rozšíří obzory… zapíše se do vašich vzpomínek. Spokojenost obrovská! Tak zase někdy, Veľká Fatro ;o)\nNa výšlapu jsem nacvakal i materiál na dvě spojovačky, takže kdo má zájem o výhledy z Borišova ve velkém rozlišení, ať pohledá v příslušné sekci fotogalerie tohoto webu.


Obývací stěna, extra vysoký bílý lesk HG, MAYHEM - SEKTOR NÁBYTEK s.r.o.\nHlavní stránka » AKČNÍ ZBOŽÍ » Nábytek do obývacího pokoje » Sestavy » Obývací stěna, extra vysoký bílý lesk HG, MAYHEM\nObývací stěna, extra vysoký bílý lesk HG, MAYHEM\nDesignová obývací stěna s moderními tvary. Sestává ze dvou závěsných skříněk, police a prostorného RTV stolku. Materiál: MDF v bílé barvě s vysokým bílý leskem HG. Rozměry (ŠxHxV): 200x42x190 cm. Dodávané s LED osvětlením Dodávána v demontu.\nHmotnost (kg) 61.3\nonferenční stolek, bílá extra vysoký lesk HG / černá lesk, ELIOT\n3832 Kčvčetně DPH\nRohová rozkládací sedací souprava, capuccino, levá, MONAKO\nPolicový regál, bardolino tmavé, TEMPO ASISTENT NEW 009\nAktuální cena produktu je 5576 Kč\nKonferenční stolek Eliot T-648 Materiál: MDF Barva: bílá-extra vysoký lesk HG / černá lesk Rozměry (ŠxHxV): 90x90x28 odkládací část Dodávané v demontu Hmotnost: 30kg\nSkládací taburet s úložným prostorem TELA NEW, Materiál: ekokůže, Barevné provedení: bílá, červená, černá, tmavohnědá, šedá nebo světlehnědá. Rozměry (ŠxHxV): 40x40x37 cm. Hmotnost: 3kg\nSpodní skříňka D40 s dvířky, pravá ke kuchyni SICILIA Provedení: DTD laminovaná/MDF lišty Barva: bíla/sosna Andersen Rozměry (ŠxHxV): 40x47x82 cm Spodní skříňky jsou dodávány bez pracovní desky. Cena za pracovní desku pískovec k provedení ořech Milano je 930; - Kč / bm - tloušťka 28mm. Cena za praco\nHorní skříňka G80 ke kuchyni SICILIA Provedení: DTD laminovaná/MDF lišty Barva: bíla/sosna Andersen Rozměry (ŠxHxV): 80x32x72 cm Spodní skříňky jsou dodávány bez pracovní desky. Cena za pracovní desku pískovec k provedení ořech Milano je 930; - Kč / bm - tloušťka 28mm. Cena za pracovní desku dub Lan\nRozkládací pohovka Arlekin Materiál: látka / plast Barva: bílá / modrá / šedá / černá Rozměry (ŠxHxV): 180x80x93 cm, plocha na spaní (ŠxD): 112x180 cm Výška sedu: 40 cm Hloubka sedu: 52 cm Dodávána v demontu. Hmotnost: 28kg\n3832 Kč včetně DPH\nPohodlné křeslo - ušák s taburetem, provedení: riviera látka smaragdová- nožičky dřevěné. rozměry (ŠxVxH): křeslo - 86x105x72 cm, taburet - 53x42x53 cm, Dodávané v demontu. Možnost objednání v 6 barevných provedeních látky alova. Dodací lhůta 6-8 týdnů. Hmotnost: 34kg\nPolicový regál TEMPO ASISTENT NEW 009 Materiálové provedení: DTD laminovaná + ABS hrany Barevné provedení: bardolino tmavé Rozměry (ŠxHxV): 30x34x175 cm Dodávané v demontu. Hmotnost: 20kg\nKonferenční stolek ADELO Barevné provedení: dub sonoma / sklo čiré / sklo mléčné Materiál: MDF foliovaná Rozměry (ŠxHxV): 100x60x42 cm Dodávané v demontu. Hmotnost: 18kg\nKonferenční stolek, Provedení: bílý a černý extra vysoký lesk HG. Materiál: MDF + čiré sklo. Rozměry ŠxHxV: 100x60x42 cm. Dodáváno v demontu. Hmotnost: 22.45kg


Komentáře | Radka Skácelová | 4. stránka\nDržme palce všem, kteří jsou ochotní vládnout, ať dokážou rozumně vést města a obce\nNová zastupitelstva už dostávají jasnou podobu. V Hulíně Roman Hoza pohodlně již počtvrté bude starostou, stejně tak Pavel Horák v Morkovicích, v Bystřici taktéž asi zůstane starostou Zdeněk Pánek. Nevídané téměř okamžité rozuzlení povolebního vyjednávání se uskutečnilo v Holešově. Stávající nekonfliktní starosta Rudolf Seifert přizval k práci svého největšího kritika Pavla Karhana.\nBez ekonomických migrantů se už neobejdeme\nČeši jsou obecně nervózní, když se mluví o uprchlících, jiných kulturách na našem území, o čemkoliv, co není české. I když se bojíme cizáků, bohužel bez nich za chvíli nic neuděláme, nic nepostavíme. Češi se stali národem, který chce sedět v kancelářích nebo doma u televize. A kdo bude dělat rukama?\nVšichni bychom chtěli vydělávat miliony; mít práci, v níž se moc nedělá\nSrpen 11, 2018 Komentářeadmin\nPlaty rostou ve všech profesích a poslední informace, že dělníci ve Škodovce chtějí dosáhnout na 50tisícový průměrný plat, děsí každého, kdo musí s regionální firmou vydělat na to, aby vůbec nějakou mzdu někomu mohl dát. Škodovka je koncern s celosvětovým prodejem svých výrobků. Fabrice se daří a nebýt odborářů, mohli bychom tvrdit, že Škodovka tu bude dalších sto let.\nPříjemné chvíle je možné prožít i pár kilometrů od bydliště\nDoba cestování je tady. Kroměřížsko je natolik nádherným regionem, že není nutné jezdit na druhý konec světa, abychom prožili to, co nabízí příroda i zábavní průmysl vzdálený pár kilometrů od bydliště. Hostýnské vrchy či Chřiby zcela jistě patří k destinacím, v nichž si své vyžití najdou turisté stejně jako cyklisté. V informačních městských centrech nebo i na internetu je možné dohledat cyklotrasy i turistické mapy, které nabídnou stezky pro rodiny s dětmi, rekreační i náročné turisty či cyklisty. Jen vědět, kam se vydat.\nPřetížená doprava a nedostatek vody mají společné řešení: omezení\nV ulicích je velké množství aut a každý rok jich přibývá. Kam až to může vést? Špatný stav již řeší úřady, například Zlínský kraj chce zatraktivnit hromadnou dopravu, aby lidé nechali doma auta a jeli do práce vlakem nebo autobusem. Jsou však lidé dnes ochotní omezit své pohodlí, aby prospěli celku, životnímu prostředí či bezpečnosti na silnicích?\nUmět si najít zábavu pro volný čas je umění\nČas dovolených je obdobím, kdy je možné odpočívat a užívat si volného času. Bohužel mnoho lidí i tyto vzácné chvilky tráví nicneděláním, které spíše než dobrou náladu probouzí marnost. Přitom dnešní doba je téměř dokonalá v možnostech, které nabízí. Když už není v naší blízkosti nikdo, kdo by si s námi povídal a hrál si, technická doba je téměř dokonalým zdrojem pro organizaci volného času. Jen vědět, jak na to.\nBez vysoké školy se neobejdou kariéristé, v Praze ji nepotřebuje ani ministr\nSled posledních celostátních událostí si zaslouží i naši regionální pozornost. Po osmi měsících neutuchající touhy po moci Andreje Babiše se konečně sen stal skutečností a je regulérním premiérem. Kapitalista se sice musel spojit s komunisty, aby mohl vládnout, ale ani tento střet jako vrata voličům nevadí.\nVe výrobě potravin jsme se dramaticky ztratili\nSupermarkety jsou přehlceny zbožím. Vybíráme z desítek druhů pečiva, salámů, mléčných výrobků, zkrátka všeho. I když to vypadá jako zlato a výdobytek moderní doby, bohužel lidé bez zájmu o to, co vlastně konzumují, jedí nezdravou, chemicky upravenou potravu. I když pokrok má lidstvo rádo, v případě výroby potravin jsme se brutálně ztratili.\nKdo může za to, že přestavba Kozánkovy vily rozrušila architekty ve městě\nKozánkova vila patří stejnojmenné společnosti s ručením omezeným. Firma byla založena vloni v únoru pro nás neznámými lidmi z Veselí nad Moravou. Tato nově založená společnost požádala kroměřížský stavební úřad o stavební povolení a vyřídila ho za půl roku. V Kroměříži? To je neuvěřitelné! Vyřízení stavebního povolení ostatních žadatelů totiž trvá minimálně rok. Čím si cizí firma získala přízeň kulatých razítek, a to včetně památkářů?


Banjole je malá rybářská obec a klidné letovisko v jižní istrii mezi zálivy Solin a Paltan, 6km jihovýchodně od Puly je známa mezi milovníky čerstvých plodů moře, které ve zdejších restauracích velmi dobře připravují. V oblibě mají tuto lokalitu i sportovní rybáři. Členité pobřeží s četnými zátokami a oblázkovými plážemi je lemováno borovicovým lesem.\nMnožství zátok, poloostrovů, přírodních pláží, sportovišť a rekreačních zařízení činí z Banjole příjemné místo na strávení dovolené.\nOproti rušnému a pulsujícímu středisku Pula, se kterou je spojeno pravidelnou autobusovou linkou, je Banjole ideálním místem k odpočinku, zvláště pro milovníky moře, rybolovu a krásné, civilizací nezničené přírody. Pobyt zde doporučujeme všem, kteří pro svoji dovolenou volí klidnější a komornější prostředí, kvalitní koupání a v neposlední řadě i snadnou dostupnost velkého turistickéo centra – města Puly s bohatou historickou a kulturní tradicí.\nPláže: V tomto středisku se nacházejí přírodní i oblázkové pláže s průzračnou vodou. Doporučujeme boty do vody.