Komentáře – Uživatel Cathan – Databáze-her.cz\n07.05.2022 19:31 (poslední úprava 07.05.2022 21:35)\nAsi by se slušelo napsat aspoň pár řádek, ačkoliv se jednu o jednu z her, kterou si už nikdy nezahraji. Přesto jsem si na ní nedávno vzpomněl hlavně proto, že jsem našel ještě staré CD. Možná by se to dalo rozjet. Jednou to třeba zkusím. A když vidím, že tu nic není, tak aspoň něco pro představu...\nGolden Land je dost zvláštní hra. Ani dobrá. Ani špatná. Prostě je. Musím uznat, že na rok 2003 vypadá krásně. Jedná se o izometrickou hru s nečekaně detailní grafikou. Vlastně mě vzhledem k tomu až rok vydání překvapil, když jsem si to ověřoval, protože v mnoha ohledem předběhla dobu. Kromě pěkné grafiky a kvalitní hudby nabízí také systém společníků, popisný systém vlastností a poměrně složitý svět.\nProblém Golden Landu je, že tvůrci za sebou ještě neměli řadu her z kterých bych se mohli poučit, aspoň tak to vidím já. Vždy když o Golden Landu přemýšlím tak mě v rámci herního systému napadne vždy k nějakému pozitivu i negativum.\nHra má neskutečně skvělý systém vlastností. Každá má deset úrovní a postup stojí tolik zkušenostních bodů kolik je další úroveň. (tj druhý level stojí dva zkušeností body, třetí level tři zkušeností body atd.). Pokud si pamatuji správně, při postupu na další úroveň získáte deset zkušenostních bodů. Krásné je, že po několika levelech má schopnosti nový popis a často mi to připadalo skutečně cool. Nevím už přesně, ale vím třeba, že vrchol Přírodní magie byl "Druid". Bohužel, dosáhnout nějakého vrcholu trvá nesmírně dlouho, mnoho schopností je nutných aspoň v nějaké základní formě a hlavně magie je nesmírně slabá, takže se do toho nevyplatí investovat. Většinu těch krásných popisů jsem tak získal přes cheating.\nHra má systém společníků. Přesně si pamatuji, jak naprosto první věc co jste museli ve hře udělat bylo osvobodit ducha který se pak stal vaším válečným a silným sluhou. Tehdy mi hra bez něj připadala nehratelná. Problém je, že mezi společníky a vámi se rozdělují zkušenosti. Víc než jeden se tedy nevyplatí vůbec a u jednoho to jde řešit tím, že před splněním questu ho na chvíli pošlete pryč a zkušenosti získáte jen vy. Nicméně si myslím, že dnes bych investoval do magie světla a působil jako support pro svého společníka a přitom různě oslabovat nepřátelé, tímto by ta investice do magie asi šla.\nSouboje jsou tahové a upřímně především v první části hry extrémně otravné. Zabije vás doslova vše a často budete z náhodný události, které se objeví při cestování mezi oblastmi, prostě utíkat, což trvá dlouho. Víte jak jsem zmínil ty nutně investice? Tak to je třeba do Akčních Bodů, které potřebujete k bojí i chůzí během tahů. Ten systém jsem nesnášel, nesnáším a nesnášet budu.\nJe zde také systém karmy, a to je vlastně docela zajímavé. Za dobré činy získáte pozitivní pověst, za špatné - hlavně zabíjení nevinných - získáte špatnou pověst. Skvělé je, že pokud máte pověst obzvlášť špatnou, lze odemknout fascinující tajný konec hry.\nMimo jiné má hra poměrně příjemnou gradaci či jak to říct. On ten svět je zkrátka... zajímaví. Každé město a vlastně i země má svou vlastní identitu a vždy tak nějak víte kam jdete a směřujete. Questy jsou často neuvěřitelně zajímavé a zábavné, a ačkoliv obtížnost je někdy na hraně se snesitelností, je to docela fajn. Dokonce nabízí i různé řešení situací podle vaší volby. Říkám, předběhlo to v mnohém svojí dobu.\nNejvětší mínus verze hry, kterou jsme měli v ČR, a která nikdy nebyla u nás opravena, je bug který prakticky v polovině hry brání dalšímu postupu a ačkoliv je to nakonec překonatelné, ten postup povede k násilnému řešení situace co by se měla dát vyřešit mírovou cestou. Já tedy hru nikdy nedohrál a o konci hry jen četl. Smůla.\n05.05.2022 21:47 (poslední úprava 05.05.2022 21:47)\nHarry Potter a Fénixův řád je takový zlatý grál mezi hrami podle filmů. Všichni víme, že je to většinou neuvěřitelný propadák a zkrátka to nefunguje. Harry Potter byl vždycky tak trochu výjimka, až na několik propadů. Na rozdíl od jiných já nikdy nezazlíval ten přechod od skákaček k něčemu akčnějšímu a temnějšímu. Harry Potter takový zkrátka já, a já dovedu ocenit, že tento přechod jsme mohli vidět i ve videoherní scéně. Po nevydařeném čtvrtém díle je pak Fénixův řád učiněný zázrak.\nTa hra je neuvěřitelně bohatá a na svou dobu nádherná. Je to poprvé co máme k dispozici průzkum celých Bradavic. Můžeme do společenské místnosti, do velké síně, k Hagridově hájence, do knihovny… ano, jistě. Je to podle filmu, hrad je kapének zmenšený pro herní potřeby, ale stejně je to něco. Hrad navíc skrývá tajemství. Skryté sběratelské předměty, mluvící chrliče, různé události a tak dále. A ty si navíc nemusíte plnit jen pro radost. Za nalézání tajemství odemykáte zajímavosti ve skryté bradavické místnosti. Což jsou rozhovory s herci a mnoho dalšího. Je to tak neskutečně super, že to ani nedovedu vystihnout.\nNavíc je úžasné, že ačkoliv je hra silně inspirována filmy – podoba hradu, postav, atd – stále využívá některé události, a dokonce postavy z knih které se do filmu prostě nevešli. Například kapesní bažiny Greda a Forge.\nAčkoliv hra opět neobsahuje Famfrpál, což je jistě škoda, obsahuje jiné minihry. Já si nesmírně oblíbil šachy. Každá kolej má svého mistra, a pokud porazíte každého – miluju fakt, že nejsilnější hráč je z Havraspáru a mateřskou základnu má v knihovně – stanete se šampionem školy. Podobně fungují i Tchoříčky, kouzelnická varianta kuliček.\nA co tomu dodává ten největší lesk? Český dabing. Všechny postavy z filmů namluvili stejní dabéři. To-je-něco. Tohle mimochodem nemá ani anglický originál a díky tomu je Fenixův řád jeden z našich nejkvalitnějších videoherních dabingů.\nAno, ta hra není bez chyby. Kamera a ovládaní je neuvěřitelně kostrbaté, což je především nepříjemné u kouzlení. To je jinak super, pohybujete hůlkou určitým způsobem, aby vaše postava začala kouzlit, ale někdy se to prostě nedaří a nedaří… dnes je to už téměř neodpustitelné.\nNicméně, nemůžu téhle hře vzít fakt, že jsem u ní jednou strávil celé léto. Doslova. Součástí balení byla i mapa v podobě pobertova plánku, měl jsem ho rozložený, a prostě pařil a pařil. Stojí za to zmínit, že tahle hra z roku 2007 – což zdůrazňuji proto, že ačkoliv by to dnes měl být již standart, mnoho her to nemá – má vynikající endgame a po dohrání hlavní zápletky se můžeme do Bradavic vrátit a v klidu řešit všechna tajemství tak dlouho, jak si budete přát.\nAno, má té své chyby. Ale myslím, že bez přehánění na to jednou hráči budou vzpomínat jako na stařičkého předchůdce Hogwarts Legacy.\n02.05.2022 00:28 (poslední úprava 02.05.2022 00:47)\n(Och, historicky můj stý komentář. To si zaslouží poznamenat.)\nZačínám se smiřovat s tím, že si Simona už nikdy nezahraju. Pokud ano, tento komentář přepíšu, ale cítím, že je čas vložit aspoň něco založené na mých vzpomínkách, čímž obhájím své až nemístně vysoké hodnocení.\nJe třeba začít tím, že já nikdy jedničku ani dvojku nehrál. A myslím, že to nesmírně pomohlo k tomu, abych to neviděl tak černě. On Simon 3D je prostě šílená taškařice, která je ale nesmírně zábavná. Je to jako kdyby někdo dal umělé inteligenci informace o tom, jak by asi měl vypadat fantasy svět, a on něco vážně vyplodil. Je to bizardní fantasy svět založený na tropech vyhnaných do extrému s pořádnou dávkou nemístného humoru a na svou dobu neskutečnou dávkou metagamingu a prolomení čtvrté zdi. Pokud někoho nezaujme minimálně způsob, jak se hra musela dohrát, tedy otevření CD-romky fyzického počítače, tak je zkrátka neuznalý.\nU všech svatých, ta hra má vílu, záznamník ježibaby, trpaslíky, polonahou blondýnu, a partu chlapců hrající dračák ve stylu korporátního kapitalismu. Co víc ještě chceme? Kouzelníka? Well....\nOno hře myslím celkově vzato škodí to velmi hrubě a narychlo udělané 3D prostředí, kdysi i dnes plné bugů. Co se dá dělat. Zde pomohla má dětská nevinnost, díky které jsem to mohl prostě ignorovat. Design hry je zkrátka... špatný. Je třeba si to uznat a je to férová pointa.\nAle mě je to jedno. Jedná se o hru s naprostou nejlepším českým dabingem. Vynikajícím OST. O hru s vtipnými popkulturnímy odkazy. O hru kde může Simon Kozelník (pun intended) skutečně kouzlit a toto kouzlení je vážně součástí gamaplaye. Hru kde můžeme utlouct vlastní máslo a zabít zvoníka. Je to mé dětství.\nJedno je jisté - po Citadele je Trespasser nejlepší DLC které BioWare kdy vytvořilo. Ačkoliv proti jejich rozšířením všeobecně nic nemám, tak platí, že to jsou příjemné zpestření hry. Nic co by mělo nějakou přidanou hodnotu. Nebo naopak je to až příliš důležité a působí to tak, že to mělo být už v základní hře. Trespasser je jiný. Slouží jako vynikající epilog k Dragon Age: Inquisition a jako most k Dragon Age 4, kterého se snad dočkáme.\nZačnu tím, že v Trespasserovi vypadá Thedas živěji než v kterékoliv jiné hře. Zatímco většina lore byla v dřívějších hrách zprostředkovaná codexem, a hráč se spíše soustředil na záchranu světa, zde se stává lore mnoha ras, národů a historie ústředním tématem zájmu. Jsem zvědavý, jestli se tato živost otiskne i do dalších pokračování nebo to bude opět omezeno jen na DLC.\nRozšíření má vynikající gradaci, podobně jako původní hra. Začíná se na lehkou notu. Rozhoduje se o osudu Inkvizice, ale zároveň máte čas na staré přátele, a tak si můžete užít třeba den v lázních s někým koho nemáte rádi. However, dear, is spa day so whatever. Poté se to ale zlomí a začne akce. Dostanete se do míst která byla pouze legendou a budete se muset postavit starému příteli.\nHra měla několik momentů, které mě skutečně zaujali. Jeden z nejlepších byl, když můj Invkizitor řekl, že nechce zemřít. Dobře napsaná scéna se skvělým kvalitním hercem a okolnosti tohoto monologu to ještě utvrzují. Ano, v Trespasser jde o osud invkizice a autoři si dali velmi záležet na symbolice aby pro hráče byla tato záležitost velmi naléhavá.\nV mém případě zůstala Inkvizice zachována. Závěrečná řeč byla podařeným odkazem na začátek hry, čímž se kruh uzavřel. Myslím, autoři dobře vyřešili problém, proč v další hře nebude inkvizitor hlavní postava, a tak nebudou muset porušit tradici new game new hero.\nJinými slovy, skvěle zakončená hra.\n17.04.2022 04:13 (poslední úprava 18.04.2022 11:38)\nAno, na vážkách. Ačkoliv by pro mě bylo poměrně snadné aplikovat tuhle výzvu v hardcore verzi na nesmírné množství her, rozhodl jsem nakonec přeci jen jít s Dragon Age. Částečně proto, že už jsem roky rozhodnutý mít jí v herní výzvě, ale také proto, že to krásně vystihuje hodnocení posledního dílu této zatím trilogie. Na vážkách. Komentář obsahuje drobnější nezakryté spoilery.\nZačnu tím, že ono velmi snadné odpouštět chyby u her které máme rádi. Mít něco rád není racionální, prostě to tak je. Je čtvrtá epizoda Star Wars perfektní? Zlatý voči, ale zkuste to vysvětlit skalnímu fanouškovi. Pro něj to bude nejlepší film vůbec a tečka. A já mám rád Dragon Age. A mám rád i tenhle díl. Tak to zkrátka je. A já ty chyby vidím, vlastně je i vnímám, ale zkrátka jsou mi jedno protože mě ta hra baví. Ten svět mě baví a ty chyby jsou jako nějaká ta včelka v létě na pláži, prostě vám to celý zážitek nezkazí.\nZ mnoha důvodů jsem DA:I mnoho let odkládal. Částečně toho lituji, část mě je ráda, že jsem si ten zážitek nechal do období svého života, kdy jsem to asi potřeboval. Já už asi zapomněl, jaké to je ponořit se do jiného světa tak hluboko. A najednou je to zas tady. Někdo má Zaklínače, já mám Dragon Age. Trochu naivní fantasy, které ve mně ale neprobouzí takovou beznaděj jako Dark Fantasy, které je pro dnešek tak typické. To je BioWare.\nOno vše začíná už tvorbou postavy. Dragon Age Inquistion má zajímavou historii co se týče vývoje. Crunch byl zde opravdu šílený, údajně až tak moc, že někteří doufali, že hra bude neúspěšná. Nicméně, vývoj hry byl prodloužen o další rok, v během tohoto roku se rozhodlo, že budou celkem čtyři hratelné rasy. Ano, slyšíte správně, váš elf a qunari původně ve hře vůbec být neměli. Když vezmu toto v potaz, jsem ochotný odpustit takový pseudo-origins systém. Každá vaše postava má podle rasy odlišný původ. Člověk je šlechtic, elf je dálský elf, trpaslík površka, a qunari rebel. Tyto volby bohužel nejsou podrobnější, což mě právě mrzí. Rád bych měl elfa z Kruhu, ale vzhledem k tomu vývoji to překousnu.\nMnoho fanoušků se do dnes nedovede shodnout, jestli je to pro přínosné. Můj konsensus je takoví, že z počátku dává větší smysl lidská postava, v druhé polovině a DLC se to však zlomí a snad je i vhodnější elf. Trpaslík a Qunari jsou mnohem více do počtu, ale i tam se s tím dá pohrát, protože DA:I nabízí naprosto úžasnou možnost headcanonu. Můžete mít elfa co se nakonec vzdá své dálské víry, člověka bezvěrce nebo mága co miloval i nenáviděl Kruh. Mnoho dialogových voleb, vlastně většina, nemá na průběh hry vliv, ale dodává to hloubku.\nHra má výbornou gradaci. To se musí uznat. Stále mám pocit, že je to hra s nejdelším prologem vůbec. Začínáte v Havenu, kde byla obnovena prastará organizace, Invkizice, která chce přinést do světa řád a uzavřít Trhlinu do Úniku, stejně jako zastavit válku mezi mágy a templáři a další ambiciózní projekty. Máme zde vynikající scénku obnovení Inkvizice, kde je perfektní synchronizace hudby a animace a lehká inspirace Martinem Lutherem.\nNicméně, nakonec je Haven napaden a vy se musíte přemístit. Beznaděj. Prázdnota. A vy jste nová pochodeň naděje, víc než kdy předtím. A v ten moment, kdy zazní Dawn Will Come a vy dorazíte do Skyholdu… v ten moment začíná skutečná hra. To má opět zajímavou historii ze zákulisí (Dragon Age série jich má tunu) kdy údajně první akt hry měl být původně datadisk k Dragon Age, což by dost vysvětlovalo. Nicméně, ono to funguje. Stejně tak se může DA:I pyšnit s dobře využitími DLC.\nNicméně, není to bez chybičky. Dragon Age je pseudo-openworld. To mnoho hráčů přijalo nelibě, ale já v tom samo o sobě problém nevidím. Ano, bylo by super mít k dispozici více než Ferelden a Orlais, to ano a je to trochu podvod, ale samotné lokace jsou obří a je jich hodně. Nemám přesné měřítko, ale velikostí to podle mě přesahuje TES hry. To je bezva. Problém je, že mnoho hráčů se naprosto zbytečně zasekne třeba v první lokaci. I já tu chybu udělal. Celá ta pověst špatný questů a tak dále pramení spíše z toho, že hráči se zasekli na jednom místě. Hra má někdy nudné questy, ano. Je to trochu o kvantitě než o kvalitě, ale ve skutečnosti hra není stavěná na to, abyste je dělali všechny najednou. Ve hře byste si měli dělat co chcete. Co vás baví. A vracet se třeba později. Problém je, že hra to nevysvětlí. Tohle je obrovská chyba ze strany tvůrců. Možná by velká cedule „questy vám vydrží třeba až do závěrečných titulků“ zkazila ponoření, ale věřte mi, že by nebylo tolik vrácených peněz. Pokud má hráč pocit, že ho čeká jen grind, nenadchne to. O tom to ale není. DA:I je vynikající hra na ponoření, jen to není na první pohled vidět.\nJe to však to částečně i chyba nás, hráčů. Zapomínáme, co je hlavní účel her. Zábava. Není to hora, co je třeba pokořit. Není nutné najít každý střípek, easter egg, skryté monstrum. Někdy prostě můžeme jen jít a dělat co chceme. Bavit se.\nVýhoda je, že hra měla – a stále má – vynikající endgame. Nevrátíte se jen do posledního checkpointu, ne, celý epilog se odehrál. Přesto se vrátíte zpět do své pevnosti, protože je stále dost co dělat. Kromě toho, že stále můžete prozkoumávat svět a odhalovat další tajemství, tvůrci na to navázali se zmíněnými DLC, které po vydání základní hry vydávali. Je to vzácný jev. Poslední DLC, Trespasser, které hru definitivně ukončuje, se odehrává DVA ROKY po závěru základní hry. A Dragon Age umožňuje, aby to nebyl obyčejný time-jump ale aby vaše postava vážně něco prožila. BioWare a EA vždy měli tak trochu problém s implantaci DLC. V tomto případě se ale překonali.\nDA:I je možná ještě o třídu akčnější než DA2, osobně s tím však nemám problém. Strategická kamera by mohla být lepší, dejme tomu. Co však nedovedu odpustit je odklonění od healerů k čistým supportům. Já chci zpět svého Spirit Healera. Trvám na tom. Knight-Enchanter se mu ani zdaleka neblíží, a můj další replay bude asi spíš za Rift Mage. Support v této hře není ani zdaleka taková zábava, jako to byla v předchozích dílech.\nU Stvořitele, tolik odstavců, a ještě jsem nemluvil o společnicích. Dobře, jen krátce, protože zde není ani moc co psát. Někteří hráči si stěžují, že jsou méně náhodní, ale v tomto případě to dává smysl. Nejste poslední Strážci, ani jen nějaký maník z města, jste členy velké organizace a společníci si spíše hledají vás. Jen mě mrzí, že neudrželi systém Přátelství/Rivalita z DA2. Zde je systém podobnější Origin, s tím rozdílem, že pokrok nevidíte. Jak moc vám to bude vyhovovat je individuální. Líbí se mi, že lze systém ošulit mnohem méně než v jiných BioWare hrách. Na vaše velké činy reagují všichni společníci, i když nejsou v týmu. To dává smysl, protože o menších věcech se asi nedozví, ale o těch větších zkrátka ano a budou na to mít názor. Dodám, že D:AI obsahuje společníka, kterým nejvíc pohrdám snad ze všech her, kde společníci jsou, ale schválně neřeknu jakého. Je třeba ocenit, že mají skvělou chemii, jejich vzájemná komunikace v divočině se však moc nepovedla. Jejich komentáře jsou skvělé, vtipné a často až nutné. Bohužel vzácné a příliš náhodné.\nA ještě, než skončím tak je třeba zmínit crafting. Je třeba ho zmínit, protože se stala divná věci. Od hry Forbidden Saga – ano, je to freeplay z RPG Makeru – jsem nehledal na různých wikinách kde najít recepty, suroviny a tak dále. Mně to bavilo. Nechápu jak a proč ale bavilo mě hledat různé suroviny a dělat tvořit z nich. Nutno dodat, že v tomto případě je asi nutnost DLC The Black Emporium – dnes snad asi není ano možné ho nemít – kde lze za draho ale přeci suroviny dokoupit a taky tam lze najít ty nejlepší schémata pro luxusně vypadající zbraně. Dragon Fashion for sure.\nShrnu to. Dragon Age Inquisitor je nejepičtější hra série. Není bez chybičky, ale myslím, že mnoha těch chyb lze bez problému ignorovat. Chce to jen trochu vstřícnosti a flexibility. Ono DA:I totiž nedává nic, co by bylo špatné. Spíš toho dává moc, a je snadné se v tom ztratit.\nAle já se v Dragon Age ztratím moc rád.\n11.01.2022 23:45 (poslední úprava 12.01.2022 20:56)\nHerní výzva 2022 – 9. Vzkaz ze záhrobí (hardcore)\nVampyr bude zřejmě jedna z nejrozporuplnějších her které jsem kdy hrál. Názory hráčů jsou velmi pestré, a i já jsem během hry zažíval celou škálu pocitů. Ono je to zřejmě tím, že hra je tak trochu živoucí paradox. Je to skvělá hra s neskutečným množstvím chyb.\nJak ví každý hráč, který zároveň investuje svůj čas do herní historie, tak Dontnod se před svým proslavením s Life is Strange věnoval i jinému stylu, konkrétně jejich první hra je Remember Me. Futuristické sci-fi které pracuje s technologiemi vzpomínek, kolem které se točí i celý herní mechanismus. Tato akční hra s prvky RPG nebyla zcela neúspěšná, ale Dontnode s tím neprorazili, a tak se vydali poněkud jinou cestou, která nám přinesla nádherné epizodické příběhy. Mám dojem, že Vampyr je odpovědí na tuto první hru, která se snaží být jiná a lepší. V něčem úspěšně, v něčem neúspěšně.\nUž od samého začátku mě hra velmi frustrovala. Přeskočím problémy technického rázu, není to nic co byste nečekali od hry dělané v Unreal Enginu která je dostupná na řadu platforem. Přežil jsem to. Hra má však těžké chyby v mechanikách a designu, které lze jen obtížné odpustit.\nV první řadě je hra nepřehledná. Co se týče mapy, co se týče menu, co se týče výroby, co se týče tutoriálu. Je ostudné to přiznat, ale mnohé věci mi došli až k závěru hry, což se mi nestalo od mých deseti let. Mapa je do jisté míry fajn, ale není zde možnost detailního popisu lokací a nechá vás poněkud plavat v tom co přesně čekat. Nicméně, hardcore hráči to mohou ocenit.\nLze si všimnout chyb, kterými se šlo snadno vyhnout. Co smě především zaujalo je výroba. Inventář a výroba má odlišné rozhraní, což bohužel znamená, že při výrobě nemůžete zkoumat co přesně potřebujete. To je obvykle problém třeba při výrobě léků, protože nemůžeme snadno ve výrobě zjistit, co pacient potřebuje.\nCo osobně považuji za poněkud nepovedené je přeskakování dialogů. Mám dojem, že Dontnode to celkově nemá rád, a tak to ve Vampyr udělali polovičatě. Dialogy lze přeskakovat, problém je, že se nepřeskočí jen jeden titulek ale celý jeden monolog postavy, což je někdy skutečně na nervy. Nevím, jestli by bylo lepší zcela přeskakování dialogů zakázat, ale rozhodně to šlo udělat lépe.\nJedna z dalších věcí, která mě štve do teď, je absence jakéhokoliv rychlého přemisťování. Tato absence je během hry čím dál tím palčivější. Rychlý přesun mezi Safe Havens by byl dobrý a hře by to absolutně neubralo. Hra má celkem jednu chvíli, kdy je mezi lokacemi souboj. Jednu cutscénu, kterou šlo však udělat kdekoliv. A jeden moment, kdy by to mohlo být deaktivované a hráči by chápali proč. Především v pozdní fázi hry tomu nic nebránilo a nedovedu pochopit, proč tam rychlý přesun není. Prostě ne.\nSouboje jsou… obtížné. Ale nebyl by to Vampyr, aby i toto nebylo náročné na vysvětlení. Během hraní a čtení některých názorů mi došlo, že už jsem taky trochu hardcore hráč. Existují lidé, kterým mnohé části připadali nesmírně obtížné, a dokonce považují souboj s tou kterou nesmíme jmenovat, a která je jedním z prvních bossů, za nejobtížnější. Já ten pocit nakonec moc neměl, protože jak popsal skvěle jeden hráč, hra má svůj rytmus. Souboje mají svůj rytmus a ve chvíli kdy ho pochopíte, celé se to velmi ulehčí. Je nesmírně důležité nebýt hrrr a půjde to. Přesto jsem z počátku dost tápal – za což může především ta nepřehlednost – a ke konci byl vážně frustrovaný.\nVe hře jsou nepřátelé, které vám mohou ublížit mnohem víc než jiní. A pokud jich hra dá na jedno místo moc, je téměř nemožné vyhrát. A, ač to bude znít dětinsky, já to považuji za nefér.\nHra je vůbec neskutečně často nefér podle mého názoru. V první řadě, pokud prohrajete souboj a vrátíte se k checkpointu, ztratíte všechny předměty, které jste v souboji využili – a které jsou prosím pěkně DOST drahé – a k tomu téměř veškerou krev. Je to prostě nefér, není to správné. Ještě bych to pochopil na nejvyšší úroveň, ale hra vás vyloženě dodatečně trestá za vaši přípravu k souboji a zoufalou snahu vyhrát.\nKe konci se zároveň projevuje problém toho, že hra nemá žádná brnění ani jiné možnosti zvyšování odolnosti. Existuje sice schopnost krevní bariéry, ale toho se myslím nevyplatí dlouhodobě investovat. To se projevuje tak, že někteří nepřátelé vám na jedno seknutí uberou tři čtvrtiny zdraví – a to i když si ho dost zvýšíte. Abych vysvětlil problém, existují zde souboje, kde krásně taktizujete, ubere nepříteli 80% zdraví, pak ale uděláte jednu maličkou chybu a je po vás. A často to ani nemusí být boss.\nRPG systém nabízí však poměrně zajímavé schopnosti a možnosti. Ve hře získáváte expy, které vlastně fungují jako zkušeností body. Poté co expy investujete, tak se zvýší vaše úroveň, což také postupně zvyšuje úroveň nepřátel, které můžete potkat v ulicích. Expy lze získat za vše možné. Malé množství za zabíjení nepřátel, více za plnění questů. Ale nejvíce za Embrace což je zřejmě jedna z nejzajímavějších mechanik ve hře,\nVe hře máte několik čtvrtí, a v každé čtvrtí žijí občané. Lidé, kteří jsou považováni za nevinné a jejichž smrt není nikdy v boji, ale výsledkem vaší touhy se nakrmit. Mechanika krmení se nazývá Embrace Neslouží však k naplnění hladu, to budou spíše naplňovat nepřátelé a krysy. Embrace je naprosto nejlepší způsob, jak získat expy, a to skutečně obrovské množství.,\nAby to nebylo málo, zisk expů se liší. Zdravý člověk dá více, proto je lepší dávat lidem kterými se chcete nakrmit léky. A dále se zisk zvyšuje podle toho, kolik toho o dané osobně zjistíte. Jednoduše pokud odhalíte celý jejich charakter, získáte nejvíce expů. Kromě toho svět na smrt občanů reaguje, a to nikoliv pouze stavem města. Většina občanů má blízké, které se na ně vážou, a je zajímavé sledovat, co se po jejich smrti změní a jak na to ostatní reagují.\nTohle je síla ale opět i slabost Vampyr, protože mě tato mechanika zůstala z větší části uzavřena. Rozhodl jsem hned na poprvé hrát pacifisticky, a poněkud pozdě jsem pochopil, že u Vampyr je to vážně škoda. Dost to ubírá hernímu zážitku. Nepomáhá ani fakt, že v každé čtvrtí je vážně minimálně jeden člověk, co si smrt zaslouží, a tak ve dvou případech je vyloženě kruté nechat je žít. Jinými slovy, hra je tímto způsobem dělaná, a i při občasném zabíjení lze dosáhnout dobrého, ač ne nejlepšího, konce.\nNicméně, ona slabost spočívá i v tom, že hra bez Embrace poněkud stagnuje, a to v případech, kdyto nedává smysl. Drobný spoiler. Dva lékaři se hádají, jak léčit pacienta. Aby se to pohnulo, musíte jednoho z nich zabít. Nemůžete prosadit svou lékařskou vůli, ne, prostě se musí zabíjet a když to neuděláte – a nutno říct, že on proto není moc důvod z morálního hlediska v žádném případě – pacient tam prosedí celou hru. Zkrátka je opět nějaké minus. Zároveň je poněkud nemilé, že bez Embrace nezískáte nesmírné množství zbraní a předmětů, což opět omezuje rozmanitost.\nJe však třeba ocenit tu paradoxní živost světa. O všem ve Vampyr se dá říct, že to mohlo být lepší, ale propojení jednotlivých osudů a celkově život lidí bylo uděláno vážně dobře.\nStejně tak si nemohu stěžovat na svět a lore. Mě to skutečně zaujalo a vlastně doufám, že vznikne pokračování, protože tu nemohu říct vůbec nic špatného. Je to zajímavé spojení vědy, folklóru a mýtu. A funguje to! Stejně tak hudba je velmi kvalitní. Ono je asi jasné, že ty chyby jsou vážně spíš v tom designu a mechanikách. A to je tak trochu důvod, proč je Vampyre rozporuplný. Nicméně, je třeba dát za pravdu, že hlavní romantický příběh je poněkud povrchně napsaný a nepůsobí přirozeně. Pro mě měl mnohem větší chemii Jonathan Raid a Geoffrey McCullum, než Jonathan a Lady Asbury. Bylo to zkrátka poněkud zvláštní.\nBěhem hraní jsem se rozhodoval mezi 70 % a 80 %. A nakonec budu velmi hodný, a dám to zelené hodnocení. Proč? Protože se chystám na replay a strašně se na něj těším. Nakonec i přes veškeré své chyby se mi Vampyr dostal pod kůži a já si to chci dát znova, a tentokrát být více prakticky, a ne takové sluníčko. Mechanika Embrace ve spojení s příběhem tvoří skvělé prostředí pro replay a pravda je, že Vampyr je jedna z těch her, která mnohem víc září, když jí hrajete po druhé. Poté co ta zmatenost zmizí, jste v novém světě jako doma a láká vás to k dalším průzkumům.\nMá noc ještě neskončila.\n08.01.2022 23:18 (poslední úprava 09.01.2022 10:08)\nMask of Eternity je na mém profilu označeno jako třetí hra, která mě nejvíce ovlivnila. A před pár dny jsem si uvědomil, že ač se jí dostali takové pocty, komentář není příliš kvalitní, proto jsem se rozhodl jej přepsat a zamyslet se hlouběji nad důvody proč je Mask of Eternity stále jedna z mých oblíbených her, proč chápu její nižší hodnocení a co vůbec stojí za jejím masivním neúspěchem.\nNení žádným tajemství, že Masko of Eternity je osmým dílem série King’s Quest, kterou vydávala pravěká společnost Sierra. Všech ostatních sedm dílů King’s Quest je ve 2D. Nicméně, v 90. letech se začalo značně koketovat se 3D a Sierra to risklo a draze za to zaplatilo. Nepomohl zřejmě fakt, že hra byla – a je – dost zabugovaná a je zde jen drobná návaznost na předešlé díly. Napodobuje tedy stejný neúspěch jako Simon the Sorcerer 3D.\nMoje velká výhoda byla, a stále je, že mě předešlé díly King’s Quest minuly. Nikdy jsem je nehrál a dnes již asi nikdy nebudu. Zřejmě proto jsem přistupoval k Mask of Eternity poněkud neutrálněji a dostal jsem nesmírně zajímaví fantasy svět. Bude to znít lacině, ale do dnes ve mně probouzí vzrušené mrazení nahrávací obrazovka s černobílou mapou, která se rozzáří na místech kde zrovna jste. Když to píšu, tak si uvědomuji, že to nedovedu zcela vysvětlit. Byla v tom snovost, bylo v tom dobrodružství, a já jsem to miloval.\nSvětu projdete celkem pět (+ 2). Nejen, že každý je originální a má svou vlastní identitu, ale také se mi líbí jednotlivé přechody mezi nimi – přiznejme si, že tvůrci mohli klidně udělat jen jeden default portál, ale ne. Do nové oblasti se vždy dostanete originálním způsobem. Zároveň se mi líbilo, že se občas musíte vrátit zpět a objevit něco nového. K tomu pomáhají i speciální portály, které jsou v každém světě a které lze použít k univerzálnímu přemisťování.\nPříběh je poměrně prostý, ale i o to více zajímavé. Maska věčnosti, artefakt řádu a světa, je roztříštěn a jeho kusy popadají po celém světě. Lidé během následující bouře zkamení a svět potemní. I ostatních ras se zničení masky dotkne, ačkoliv jinými způsoby. Connor, hlavní hrdina, kus masky zachytí, což ho přes zkameněním ochrání a je zvolej jako šampion, který musí obnovit rovnováhu.\nKromě faktu, že každý svět je zajímaví a originální, je takové zajímavé přemýšlet, jak vypadali předtím, než došlo k roztříštěný Masky. Například v Bažinách je vaše úhlavní nemesis zlá čarodějnice, která však podle Světlušek byla před bouří hodná. Podobné příběhy má každý svět a je zábavné o tom přemýšlet.\nAbych to zkrátil. Máme zde nádherný svět, nádherné lore, a to vše podtrženou skutečně nádhernou hudbou, která si rozhodně zaslouží pozitivní hodnocení, ať už máte na hru jakýkoliv názor.\nAno, buďme k sobě upřímní. Herní mechaniky jsou extrémně kostrbaté. Hra byla a navěky už bude velmi zabugovaná a objeve se tam celá řada chyb. Ke konci přichází taková určitá neútěšnost, která však mohla být i úmyslná.\nNavzdory všemu bude však mít Mask od Eternity vždy v mém srdci zvláštní místo. Vypsat všechny scény které jsem miloval by zabralo mnoho času, a nakonec by to byl jeden spoiler za druhým. Ale tahle hra není zkrátka tak špatná. Jen prostě zvolila špatný čas své existence.\nPrvní na seznamu remasterů které se nestanou, ale které potřebuji.\n02.01.2022 02:12 (poslední úprava 02.01.2022 02:12)\nZa tip tímto děkuji Mattesakovi.\nZvláštní, kolik se toho dá říct bezeslov, že? Když se nad tím zamyslím, tak mě to hodnocení vážně nepřekvapuje. Virginia je velmi experimentální hra. Nenazval bych to ale ani interaktivní filmem, to je ten problém. Je to takové jediné dílo svého žánru, o kterém nelze moc napsat bez prozrazení děje, proto se omezím na základní fakta.\nHra je velmi, velmi symbolická a metaforická. To je další důvod ten smíšených a nízkých hodnocení. Drtivá většina hráčů jí prostě nepochopí. Je mi líto, ale tak to prostě je. Dokonce i jiné umělecké hry jako Firewatch nebo Edith Finch jsou velmi přímočaré v tom, co chtějí říct. Tohle je zcela jiná úroveň, při které je nutná hluboká umělecká analytika.\nKromě toho má hra vlastně dvě příběhové linky. Abych to trochu okořenil, tak řeknu, že jedna připomíná Beze stopy a druhý Mrtvý bod :) Musím přiznat, že drtivou většinu mě zajímala spíš na první, ale na konci se to otočilo, a já vlastně bez dechu pozoroval finální snovou sekvenci která na mě velice zapůsobila a připomněla zase Twin Peaks (není na to odkazovat na seriál, který jste v životě vlastně neviděli...)\nNicméně, závěr hry je unikátní v tom, že ve vás vyvolá takové znepokojení a uspokojení podle toho, co jste si vlastně domysleli. Já měl prvně pocit spokojenosti. Nyní, když se to rozložilo v hlavě, vlastně zděšení a znechucení, protože mi došlo jaká další možnost co se stalo existuje. A obávám se, že mi to bude vrtat v hlavě dost\n01.01.2022 13:12 (poslední úprava 01.01.2022 14:38)\nVíte co je na The Neverhood nejvíce fascinující? Jak přirozeně dovede kombinovat žánry. Od horroru po komedii přes všechno mezitím. Je to tak trochu výhoda pre-2000 her. V tom krátkém období, kdy jsme se už dostali z období Atari ale stále to bylo velmi experimentální období, kde vývojáři zkoušeli různé možnosti video herního světa. Nenechme se zas zmást, mnoho her na to doplatilo, ale pár her se chytlo a staly se z nich kultovky, jako například z The Neverhood.\nJako příklad si vezměme už jen rozdíl mezi první budovou, a první procházkou po vnějším prostředí. V jednu chvíli slyšíte vtipnou hudbu, skáčete po provazech, pohybujete podivnou tlamou která vás může spolknout a vyplivnout... a střih, pozorujete svět z vlastního pohledu, vidíte temnotu na nebi a slyšíte velmi děsivou hudbu v pozadí která ve vás budí nejistotu. Je to zkrátka fascinující. Je fascinující, že z toho světa máme strach - zvlášť jako dítě - a zároveň se dovede skvěle bavit. To jen k té comedy-horror dichotomii.\nHra však má i překvapivý world-building, což je speciálně u tak - do jisté míry - minimalistické hry neméně fascinující. Ano, nekonečná bíla stěna nás vždy štvala, ale dnes už také vím, že skrývá neuvěřitelně fascinující ságu za které by se nemusela stydět kdejaká mytologie našeho světa. Tato stěna vlastně vysvětluje otázku "proč". Ale nevysvětluje "jak". Od toho tu jsou kazety, kde přítel který je dítětem jiného boha, vysvětluje jak se svět tak pokazil. Je to celé nesmírně přirozené a zábavné. A samozřejmě je třeba ocenit, že jsme si to dovedli užít i v době, kdy jsme anglicky vůbec neuměli.\nA v neposlední řadě zábavné, a přes to velice složité, hádanky. Zpětně tu najdeme pár frustrujících zákysů, proto taky nedávám 100%, ale celkově to je na 90. léta poměrně v pohodě a hlavně originální.\nNěkteré scény budu mít v hlavě do smrti. Některé vtipné, jako krkání nebo slavná scéna s dynamitem. Některé mysteriózní, jako třeba to nastavování a střílení z přístroje nebo nalezení pokoje v kterém žil kdo ví kdo. A hlavně jak svět reagoval na to, co jste v něm udělali. To už z hlavy dohromady nedám, ale zkrátka svět se měnil podle některých vašich akcích, třeba po tom vypuštění vody, a bylo to super.\nThe Neverhood je kultovní klasika. A tahle status tomu nikdo vzít nemůže.\nZačnu na nejvíce pozitivní notu, jak jen to půjde. Autoři totiž téhle hře věnoval neskutečné množství lásky a je to vidět. Hra je nesmírně dobře technicky zpracovaná, a je to zřejmě to čím hra nejvíce září.\nHra spojuje filmové scény s herní grafikou. Nikoliv pouze elementárním způsobem, tedy prolog a epilog, ale filmové scény jsou protknuté celou hrou. Prakticky jakákoliv cutscéna je hrána skutečnými herci. A co víc, ono to je fakt dobré. Nepůsobí to kostrbatě či neohrabaně, herní grafika koresponduje s hranými scénami zcela přirozeně a vytváří to jeden z nejunikátnějších zážitků v současné herní scéna.\nJe třeba ocenit smysl pro detail nejen z toho hlediska, ale i ve zbytku hry. Autoři vytvořili nesmírně příjemný tutorial, menu, a dokonce i odchod ze hry je pojat kreativně. Ono si pak člověk říká – je to vážně tak těžké? Autoři se prostě vyhnuli všem technických a stylistickým problémům, protože zřejmě věděli, že tam být nemají. Kdyby se tím řídili všichni vývojáři, máme vystaráno.\nHra se odehrává v hotelu na kraji moře, kde musí přenocovat hlavní hrdinka, Maya, se svými kamarádkami kvůli špatnému počasí. Zde se setkání s Jimmym, poněkud neohrabaným ale milým majitelem. Pod jeho slupkou se však skrývá psychotický vrah, který brzy většinu hostů uvězní. Na Maye je pokusit se odhalit Jimmyho tajemství a jak jej porazit.\nK tomu jí pomohou tři věci. Za prvé kompas, který pomáhá hráče dovézt k anomáliím v hotelu. Zrcátko, které aktivuje Mayinu zvláštní schopnost vidět do druhého světa, a které dává hráčům rady, jak postupovat dál. A nakonec, nejpodstatnější, zařízení na komunikaci s duchy. Tento přístroj pomáhá odhalit Jimmyho minulé zločiny, a nakonec dovézt hráče k řešení, jak z hotelu uniknout. Zrcátko navíc funguje jako ochrana před zákysy – odhalí vám kam jít a hned to najít. Není to však zadarmo. Použít zrcátka vždy spolehlivě přivolá Jimmyho minimálně na stejné patro, což je především na začátku hry problém. Lze jej sice použít i v bezpečné zóně, ale tam je háček v tom, že vidina vám odhalí jen patro, kam jít, ne místnost či lokaci. Pro to už musíte být na patře.\nPříběh není nijak originální, ale dávkování dobré a postupné odhalování zábavné. Ve hře na vás čekají celkem čtyři duchové, s kterými postupně komunikujete, odhalujete jejich zkušenosti s Jimmym, a ptáte se jich na různé předměty které jsou rozprostřené po celém hotelu.\nHotel má celkem tři patra, přízemí a sklep. Zatímco přízemí i sklep jsou považovány za bezpečné zóny kde vás Jimmy nikdy nenapadne – a toto pravidlo vážně dodržuje celou hru – tak jednotlivá patra se stanou kolbištěm mezi vámi a běsnícím psychopatem. Máte samozřejmě mnoho možností, jak se bránit. Schovávat ve místnostech, snažit se ho vylákat špatným směrem, či ho dokonce ve správných okamžicích někde zamknout. Pokud vás však chytne, tak vás nezabije. Pouze omráčí a sebere vám pár věcí. Nikdy to nejsou příběhové předměty, protože ty Maya obvykle nesbírá ale pouze „zapamatuje“. V ohrožení jsou tedy je přístroj, zrcátko, kompas a klíče. Před závěrem hry jsem myslím „zemřel“ jedenáctkrát a vždy jsem ztratil přístroj, občas klíče. Zbytek nikdy.\nJak hra postupuje, Jimmyho kvalitní AI je čím dál lepší a agresivnějším. Také se čím dál rychleji přesouvá mezi patry – od 80 % příběhu nahoru nemáme prakticky žádný čas navíc a Jimmy se přesouvá s vámi.\nA tím se dostáváme k největšímu mínusu hry. Frustrujícími a monotónnímu gameplayi. Zatímco komunikace s duchy a hledání předmětů je zábavné, honičky s Jimmy jsou časem už jen otravné. Znáte to – zdržuje to od příběhy, aspoň ten pocit máme. Svého vrcholu to dosáhne ve finále hry, kdy musíte osvobodit svých pět přátel, ale hra vás upozorní, že až vás Jimmy chytí příští tak vás zabije, a navíc jeho AI inteligence je také na vrcholu. The End tak blízko ale tak frustrujícím způsobem daleko…\nPřesto, pro to být fér, já nevím, jak jinak to autoři měli udělat. Nakonec je částečně o tom se vyhýbat nějakému vrahovi a bez toho by to byl jen walking simulátor který navíc nemá smysl.\nAbych to zkrátil, skvělé technické zpracování, dobrý příběh ale poněkud frustrující gameplay, především čím dále ve hře jste. Rozhodně to stojí za zahrání už jen proto, abyste viděli, jak vypadá technicky kvalitně zpracovaná hra.\n26.12.2021 02:47 (poslední úprava 26.12.2021 03:58)\nHerní výzva 2021 č. 7 – Čas je relativní\nJá vlastně nevím, co napsat. Možná bych tenhle komentář ani nepsal, kdyby nepotřeboval mít poslední text do herní výzvy. Jako u několika dalších her jsou vjemy tak rozmanité, že vepsat je do komentáře se zdá nemožné.\nTak nějak jsem věděl, že se to stane. Vždy, když nějakou hru dlouhodobě odkládám, ukáže se poté jako naprosto klenot. Stalo se s Firewatch, stalo se to s Someday You’ll Return a nyní i s What Remains of Edith Finch.\nPři hraní jsem měl pocit, že hraji kombinaci Dear Esther, The Beginner’s Guide a něčeho zcela originálního, což neříkám zas tak často Celou dobu jsem přemýšlel, kam hru zařadit, a ke své spokojenosti jsem zjistil, že ono to příliš nejde. Z počátku jsem hru považoval za psychologický horror, ale brzy jsem poznal, že se jedná o čisté drama spojené s nesmírnou fantazií, která využívá různé způsoby výpravy k popisu osudu jedné rodiny, kterou sužuje pomyslná kletba.\nSlovo „pomyslná“ je zde velmi podstatné, protože hra ve skutečnosti klouže pouze po povrchu nejhlubšího tajemství rodiny a nikdy nedá odpověď. A to je dobře, protože až jsem to z počátku čekal, myslím, že závěr by to zkazilo. Hra vás ve skutečnosti neustále drží ve střehu toho, co je pravda a co je lež, co je fantazie a jsou fakta a vlastně je to v jedné části hry i lampshadnuté samotnou hrou. Nicméně je třeba zdůraznit tu naprostou úžasnou myšlenku, že pokoj je odrazem lidské duše a pokud zůstane pokoj nezměněn, může být tímto odrazem navěky. Je to nesmírné bizarní ale nesmírně poetické a kreativní zároveň.\nNakonec se asi nechci pouštět do teorii o co tady vlastně jde, myslím, že by si to každý měl zahrát sám a dojít k vlastnímu závěru. Dovolit si však zmínit, že děj Miltona Finche je asi nejmysterióznější část hry, a podle mých informací jí tvůrci dále rozpracovávají v jiné hře.\nPokud nyní čekáte nějaký pro mě typický superlativ, zklamu vás. Ne, není to jedna z nejlepších her, co jsem kdy hrál. Na to má až příliš, ač nepodstatných, chyb. Ale ocenit nesmírnou kreativitu, fantazii a originalitu tvůrců musí každý kdo si hru zahraje.\nA naprosto mimo mi tahle hra připomněla OST ze zcela nesouvisející hry.\nK dnešnímu dni je dozajista The Talos Principle jedna z nejlepších her, které jsem hrál. Když jsem četl komentář od Adama, tak mi vlastně došlo, že skutečně lepší pro porovnání s The Witness než třeba Portal, protože ty hry mají do jisté míry podobné existenciální téma. Ale tam kde The Witness ztrácí dech a jde do hlubokého surrealismu, tak přeci jen The Talos Principle vytváří velmi funkční příběh.\nZkušenost s The Talos Principle bude mít určitě každý hráč jiný a záleží na tom, co od her hledá a jaký je jeho duchovní život. Vím, že to zní poněkud lacině, ale lidé náboženští nebo filozofující budou The Talos Principle vnímat o hodně jinak než lidé techničtí či zcela v těchto tématech nezběhlí a nezaujatí. Pro mnoho hráčů to bude jen velmi kvalitní logická hra s krásnou hudbou. A ono to stačí. Tato hra má ovšem silný existenciální přesah, na který narážíte prakticky neustále.\nVe vzkazech těch, kdo byli před Vámi.\nVe slovech vašeho Stvořitele.\nV rozhovorech s Hadem.\nV tajemstvích Poslů.\nPřiznám se, že jsem dokonce zažil i chvilku existenciální hrůzy, a to, když mi hra neumožnila dát jinou než jednu odpověď, což nakonec dává smysl. Nebo nedává? Tohle je ve skutečnosti velmi zásadní otázka, protože pokud je náš prvek rozhodující pro výsledek hry, proč jsme vůbec omezování? A to je přesně ono. The Talos Principle vytváří otázky. Takové, na které neexistuje odpověď. Jistě, příběh lze vysvětlit pár slovy, ale to není zas tak důležité. Důležité je to, co jen tak převyprávět nedá, ten přesah, který mají vážně jen dobré hry, které vás donutí přemýšlet. Hra má nádherný vizuál, nádhernou hudbu, nádherný dabing, nádherné lokace, ale ta kapka existencialismu je to, co dělá z nadprůměrné hry něco unikátního.\nHra je ke konci skutečně obtížná, ale hrdě mohu prohlásit, že jsem ani jednou nepoužil návod u „běžných“ hádanek. To až později když jsem odemykal The Messenger ending. Ale stejně je to lepší, než to bylo Road to Gehenna, což jsem nakonec vzdal, protože to už bylo vážně peklo (hehe, peklo).\nThe Talos Principle je jedinečný. A kdo to nehrál, měl by si to dát na vrchol seznamu.\n14.12.2021 19:09 (poslední úprava 14.12.2021 19:25)\nHerní výzva 2021 č. 9 – Okna vesmíru dokořán.\nKrátí se čas, takže již kašlu na hardcore verzi a využiji toho, že jsem tenhle rok skutečně na nějaký čas spadl do Star Wars. Nečekejte prosím nějakou příliš analytickou recenzi, to mi u MMO nikdy nešlo, spíše shrnutí pocitů.\nV první řadě je důležité, že já nikdy SW neholdoval. Filmy jsem důkladně shlédnul teprve asi před půl rokem, potom co jsem začal SWTOR hrát. Ono to samozřejmě není příliš důležité, protože stejně jako KoTOR se SWTOR odehrává dlouhá tisíciletí v minulosti a hry na sebe navazují. Důvodů, proč jsem tuto universum nikdy moc nemusel je mnoho a ty zůstali, což také znamená, že ani u SWTOR jsem nevydržel příliš dlouho – ačkoliv se plánuji vrátit během příštího roku – ale pár stovek hodin mě to stejně stálo. Důvodem je to, že se hra skutečně velmi liší od jiných MMO her, které jsem hrál, a to především příběhově, a to jak v gameplay smyslu, tak roleplay smyslu.\nVše začíná už tvorbou postavy, ale k tomu se dostaneme za chvíli. Hned na začátku je třeba říct, že SWTOR má trochu složitější systém placení a nechci to úplně investigativně zkoumat. Ale myslím, že existuje free-to-play verze, což je nejvíce osekaná, pak pokročilá, která se zpřístupní po zaplacení určité částky a nakonec subscriber, což je zaplacený měsíc. Kolik ras budete mít odemknutých záleží na tomto. Hra je zároveň pay-to-costumization a dvě rasy jsou přístupné pouze tímto způsobem. Dobré však je, že hra je ohledně ekonomiky poměrně férová. Drtivá většina věcí které lze koupit za reálné peníze lze pak prodat za zlato na burze, takže vlastně stačí šetřit, což mě samozřejmě moc nevyhovuje ale já nejsem úplně hardcore hráč :)\nNicméně, tvorba postavy. Zapomeňte na World of Warcraft. Vesmír je složitější. Máme zde sice dvě strany a v nich typické rasy – tedy Miraluka najdete spíš na straně Republiky a Pure Blood Sithy na straně Impéria… stejně tak každá rasa má pro sebe typická povolání. Hra vlastně tím hráči na začátku hry říká, co je zcela běžné, typické a v naprostém v souladu s Lore. Nicméně, pokud si rasy koupíte – nebo za ty volně dostupné dosáhnete jisté úrovně – odemknou se vám pro všechny rasy a všechny povolání. Tím se otevírá celá řada možností, protože ve složitém světě nic není zcela proti Lore. Je Pure Blood Sith Jedi velmi, velmi neobvyklý? Jistě, ale možná. Ve hře se to nakonec moc neodrazí, ale role-play možností to otevírá mnoho.\nKaždé povolání má také specifický příběh, s možnostmi volby, která vás mohou přiblížit buď k temné nebo světlé straně, a pokročilé specializace. Hráč má vlastní loď, každý příběh jiné společníky ve vlastním příběhem a možnosti romance. Tohle vše je mnohem víc než jiné MMO hry a je třeba to velmi ocenit. Za mě je pouze škoda, že v tomto ohledu je nejlepší MMO zrovna ve Star Wars vesmíru, ale to je samozřejmě velmi subjektivní. Jak bylo zmíněno, SWTOR je vlastně KoTOR 3 a funguje to dobře.\nLíbí se mi, že hra nabízí poměrně široké možnosti přizpůsobení postavy. Kromě toho, že hra nabízí mnoho skinů pro oblečení, je možné tyto skiny dále upravovat pomocí barev. Co se mě však týče, tyto úpravy jsou přeci jen trochu náročnější, než by se mi líbilo. V tomto ohledu mi přeci jen připadá o něco férovější systém Guild Wars 2, kde to není tak extrémně nákladné, barvy lze po odemknutí používat opakovaně atd.\nNebudu se už rozepisovat o end game a flashpointech, je to trochu zbytečné. SWTOR je jednoduše kvalitní MMO hra která si zakládá na kvalitním obsahu. Má pokročilejší roleplay než Guild Wars 2 a pokročilejší gameplay než World of Warcraft. A ačkoliv mě se nakonec moc prostředí nelíbí, objektivně je to skvělé.\nOn je Kholat prostě divnej. Tohle hru shrnuje a můžeme jít dál. Ale asi by to zcela nenaplňovalo standarty DH, takže si to zkusme probrat.\nKholat staví na jedné z největších záhad v postmoderní historii, a to zmizení mladých studentů v oblasti pohoří Ural. Upřímně je to velmi děsivý případ který do dnes nebyl zcela vysvětlen, až na děsivý fakt, že mnozí členové výpravy umírali v panice a děsu. Jak jinak si chcete vysvětlit, že utíkali téměř nazí v naprostém mrazu? Je to naprosto jiná úroveň nigthmare fuel, kterou je však těžké plně využít. A z toho důvodu se o to podle mě Kholat ani nesnaží a více než na horror sází na mysteriózno.\nV Kholat jste uvrženi do zvláštní temné bezčasovosti v okolí místa události, samozřejmě pozměněného pro potřeby hry. Nevíte, za koho hrajete. Nebo za co. Nevíte co se děje. V lese po vás něco jde, něco co vás může zabít. Nevíte co to je. Musíte aktivovat něco, co bych nazval místem moci. Nevíte proč. Máte mapu. Deník. Nalézáte dokumenty. Pohybujete se extrémně pomalu. Snadno se ztratíte. Je to frustrující. Je to až otravné. A přesto musím přiznat, že v tom vidím zvláštní druh umění.\nOna ta hra nedává smysl. Nebudeme si hrát na to, že jo. Je to spíš jako horečnatý sen, který by se vám zdál poté, co si o to příběhu čtete. Je to naplněno pocitem nedosažitelnosti. Jako když koutkem oka vidíte stín, ale když se podíváte pořádně, je to jen nic. Je to připomínka toho, že v tomto světě jednoduše existují stále události, pro které neexistuje vysvětlení. Je to děsivé, ale je to tak, a hra se nesnažíte odpověď otázku co se stalo - nanejvýš nabízí možnosti - ale především upozorňuje na to, že to prostě nejde a gameplay to zdůrazňuje.\nMusím fakt přiznat, že tento zajímaví a pro mě docela lákavý model je roztříštěn závěrečným plot twistem, který osobně považuji za nesmírně špatný. Napadají mě minimálně tři další možnosti, které mohli udržet Kholatu alespoň tu iluzi hloubky. Takhle zůstává po konci pachuť tak velikého klišé, že vlastně to co jsem napsal předtím je sice možná pravdivé, ale tak nějak... nedokončeně.\nNicméně, až na tu pachuť je Kholat vlastně poctou celé té události a teorií které ji obklopují.\nMusím přiznat, že tohle je na můj vkus poněkud podhodnocena hra. Žádný z těch horrorů co jsem v poslední době hrál nebyl žádný zázrak, ale tato hra je kritizována poměrně více. Osobně to nepovažuji za moc spravedlivé.\nVe hře se ujmete mladého muže, který narychlo potřebuje peníze, aby se mohl postaral o svého malého brášku. Místo toho, aby jako každý normální Rusák prodal ledvinu, tak se účastní hry Hide and Seek, v kterém má v prostoru staré vojenské základny nalézt předmět. Brzy však zjistí, že ve hře půjde o jeho holý život...\nHra je velmi krátká a velmi klasická, ale to co dělá, dělá dobře. Hra je obviňována, že je to jen laciný sandbox s lekačkamy, ale to není pravda. Příběh zde je velmi zajímaví, a posílený zajímavým tropem, který mi mírně připomněl Resident Evil 7. Ačkoliv to autor nerozpracoval, na to zkrátka neměl prostor ani prostředky, bylo to mírně znepokojující.\nLekačky byly mírně laciné, ale nic co by bylo úplně hloupé. Tyhle hry mají jumpscary tak trochu jako tahák, protože nakonec to budou hrát hlavně let's playeři kteří o hrách zvýší povědomí, což indie tvůrci potřebují jako sůl. Já se s tím smířím. Rozhodně nevěřte tvrzením, že tato hra nic víc než lekačky nemá, není to pravda.\nCo však nedovedu ocenit je survival složka hry. Je totiž extrémně zbytečná. Zabiják chodí pomalu, lze se mu snadno vyhnout, pohybuje se prakticky jen venku, a když vás chytne nenásleduje ani animace, ani děsivá hudba, nic, prostě vám začnou rychle ubíhat životy. Když vás navíc už dostane, je téměř nemožné přežít, a všechny ty pilulky proti bolesti jsou vlastně k ničemu.\nHra má tři konce a ke všem je snadné se dostat. Je to prostě jednohubka na jeden krátký večír. Ale poměr cena/výkon je poměrně parádní.\n02.11.2021 13:58 (poslední úprava 02.11.2021 14:00)\nJako prvotina dobré, ale to je asi tak vše :)\nDobře, tak zlé to není. Ono když se vezme v potaz, že na trhu je celá řada indie her s nulovou invencí, tak je tohle celkově vzato velmi dobré, jen je to zkrátka klišé, a to v každém smyslu. V hratelnosti, příběhu, lekačkách, možná naznačený plot twist je docela originální, ale jinak nic co byste nečekali.\nHrajete za novináře který zkoumá starou nemocnici, kde se dříve měli provádět brutální experimenty. Brzy narazíte na paranormální jevy. Někdy to byli fakt dobré věci, jindy to byli tak laciné lekačky až jsem dával oči v sloup. Nespočítám, kolikrát se hra zasekla na místě a nepohnula se, dokud se nepodívali škvírkou skrz dveře ven a něco na vás vyskočilo. To fakt je o ničem. Jindy ale byli i zajímavé kousky.\nCo hru poněkud odlišuje od lacinějších indie her jsou některé mechaniky. K dispozici máte fotoaparát, a pokud vyfotíte určitá místa, objeví se obraz nebo jiné tajemství. Hra má také pár hádanek, ačkoliv nic světoborného nečekejte. Jako zdroj světla vám bude sloužit zapalovač - protože 21.století, že. Jak fotoaparát tak zapalovač potřebuje náplně. Těch je ve hře víc než dost. Až moc. Až příliš. Našel jsem obojího kolem sedmi, ale také oboje potřeboval jen jednou.\nHra by měla mít víc konců. Jak se k nim dostat, netuším. Já jsem narazil na špatný a nevím proč. Asi jsem nenašel všechny fotky nebo špatně zabočil, nevím.\nNicméně, já nechci být zbytečně zlý. Když hraju tyhle hry, vím co čeho jdu. Nejsou to ani zdaleka AAA tituly, ale práce kluků a holek kteří si chtějí přivydělat, zlepšovat se , programovat. A to lze jen těžko soudit. Je tam snaha. Je tam co zlepšovat. Je to fajn.\nJá mám ty hry od EMIKA_GAMES docela rád. Ono se tomu moc vyšší hodnocení dát nedá, ale je to slušná práce. Je to fajn v rámci horrových indie her, alespoň je tam vidět snaha.\nOno je dost vidět, že to dělá jeden člověk. Většinou je tam jeden/dva prostory které se dost opakují a jsou tam různé děsivé zvuky, lekačky a tak dále. Má to i poměrně dobré achievementy. Ty hry občas trochu působí stylem, že autor se hlavně trénuje v programování a chce si něco přivydělat, a poměrně to za to stojí.\nPřesto je zde pár problémů. Z jeho tří her je tohle druhá, v které se na začátku nové kapitoly restartuje veškeré nastavení - grafika, rozlišení a tak dále. Musíte to tedy vždy nastavovat znova. Především ze začátku musíte po každé cutscéně hledat znova kameru a slovník, který potřebujete ke čtení nalezených textů.\nHra se totiž tentokrát odehrává v rodné zemi autora, Rusku, a ačkoliv je to i v angličtině tak tentokrát se rozhodl to pojmout trochu jinak, a originální texty jsou v azbuce zobrazují se vám se slovníkem v angličtině.\nPříběh je tak trochu.... nedokončený, mám ten pocit, je toho hodně k domýšlení. Ačkoliv smutné a mrazivé jako vždy.\nObecně ale platí, že jsem se docela bál, tohle zas EMIKA_GAMES umí. Udržuje vás v nejistotě a přitom to nejsou úplně laciné lekačky.\nMám vážně dojem, že tyhle hry mohly vycházet pouze v určitém období české historie. Nikde jinde na světě a v žádné jiné éře by to prostě nebylo možné. Tohle spojení mysteriózního hororu a úchylného, černého a bizardního humoru je tak neskutečně absurdní, že by to dneska už prostě nikdo nevymyslel.\nUpřímně by mě zajímalo, jak ta hra vznikala. Jestli autoři napsali kostru scénáře a pak tam jen nacpali do každého dialogu tu největší nekorektní sprosťárnu co je napadla. Nic z toho mimochodem nemyslím ve zlém, protože ono to funguje. Na rozdíl od série Život není krásný, která je většina času jen systematicky úchylná a občas autor naznačí, že v sobě skrývá i něco hlubšího… zde je vážně primární ten mysteriózní děj a ten humor je značkou hry, ale zcela jí netáhne.\nHra je navíc rozdělena do kapitol, a mám dojem, že čím blíže jsme k cíli tím více přituhuje a humor se přesune do pozadí. Je to příběhově vlastně docela chytré, protože to rozděluje „civilizaci“ města a mysterióznost lesa na další úrovni. Je však škoda, že autoři nikdy neměli možnost příběh pořádně rozjet – za což může zřejmě absence původně plánovaného pokračování, a v takovém případě by Únos byl jen takovým prologem.\nNicméně – Únos je poměrně kvalitní adventura, s fajn malovanou grafikou, která není vhodná pro útlocitné povahy, a to skutečně myslím vážně, ne jako když vám někdo řekne, že Doom není pro citlivky – zde jsou někdy vejšplechty které i tomu nejzocelenějšímu hráči mohou hnout žlučí a hlavní hrdina – „hrdina“ – udělá věci na které by nebyl pyšný ani Dahmer. Zároveň však nabízí zajímavou mytologii, která bohužel nikdy nebyla rozpracovaná tak jak si zasloužila. Je to však symbol. Symbol počátku českého nového milénia, který byl takovým dozvukem devadesátek ve videoherní scéně.\nNa závěr bych rád zmínil naprosto perfektní bonusovou kapitolu, která už na tu mytologii kašle a prostě tu esenci bizarnosti vezme a dovede na vrchol. A to je právě už tak trochu jako to ŽNK a všimnete si tam toho rozdílu ve vyprávění.\n27.09.2021 20:25 (poslední úprava 27.09.2021 20:28)\nJsem silný jako Einstein a chytrý jako Rambo! Vlastně naopak…\nZtracený Ostrov je to dnes jedna z nejzvláštnějších her, co jsem kdy hrál. Proč přesně tomu tak je jsem se dozvěděl až později, kdy jsem si konečně přečetl zmatenou historii této hry a proč se zkrátka zdá, že hra v půlce mění žánr a styl. Jde o to, že ono to není tak extrémní, ale je to dostatečně znatelné. Přesto jsem ale nevěděl, jestli to byl autorský záměr. Ono ale asi ne, prostě to tak vyšlo. Tyhle náhody se v životě stávají a ono to nakonec může dopadnout docela dobře, ačkoliv ten pocit horké jehly tam bude. Jeden z mých oblíbených béčkových seriálů se také kdysi dostal do situace, kdy museli kouzlit následkem reálného světa, a vytvořilo to jeden zajímaví plot twist. Mám dojem, že u Ztraceného Ostrova je to podobného, ačkoliv nepatrně lacinější.\nAle od začátku. Ztrácený Ostrov je pro mě jako Ve Stínu Havrana light. Je zde neskutečné množství podobných složek. Jedná se o mysteriózní hru s nádechem humoru, který dodává i nezaměnitelný dabing Lábuse. Zatímco Havran byl však pod svým povrchem neskutečně složitá alegorie, která může působit jako slepenec nějaké mozaiky, Ztracený Ostrov je o něco více příběhový a dobrodružný. Je to tak trochu jako hrát hru podle knihy „jak vytvořit příběh“ ale ty jednotlivé složky docela fungují. „Problém“, který však dodává hře i šmrnc, je zkrátka to, že díky neúčastní původního autora v druhé části hry, mnoho věcí prostě vyzní do ztracena a NIKDY se nevyřeší. Proto je pro mě také Ztrácený Ostrov horší než ve Stínu Havrana, protože tam se věci vyřešit NEMĚLI – hra vám dala informace a vy jste je pak museli zpracovat. Ztrácený Ostrov však na začátku zabalí spoustu dárečků, dá hrdinovi MacGuffin, ale na konci se většina těch dárečků nerozbalí a mnohočetné konce nedávají moc smysl.\nTo zní děsně negativně, že? Problém je, že já to jako dítě žral a vlastně i dnes jsem tím tak trochu okouzlený, protože… já nevím, ta horká jehla dodává té hře jakýsi nedbalý šarm a nezapomenutelnost.\nZ hlediska herního desingu je fajn, že hra nabízí mnohočetnost řešení některých problémů, což je pro tak starou adventuru docela příjemné. Také mi v hlavě uvízli některé cutscény, které byli moc hezky a často vtipně udělané. Vynikající soundtrack. Občas je však problém s logikou některých úkonů, což je u komediálních her tak trochu zvykem – například použití šátku pro provedení kouzla, ačkoliv postava nikdy neprojevila žádnou magickou moc.\nNicméně – Ztrácený Ostrov bude pro mnoho lidí dnes ztrátou času. Pro mě to byl zajímaví herní zážitek, který několikrát zpestřil mé dětství a upřímně mě rozesmála. Některé cutscény jsou velmi vtipné a je v nich vidět neskutečná kreativita. Díru do světa s tím nikdo neudělá, ale je to zkrátka takový fajn žvanec.\nOhodnotil Dragon Age: Inquisition – Trespasser na 90 % (20 dní).\nNapsal komentář k Gothic II (4 dny).\nDiskutoval u hry Prey (2 dny).


Třetí setkání s významnými majiteli pozemků v lokalitě Špitálka k územní studii\nDne 14. listopadu 2019 se uskuteční již třetí setkání s významnými majiteli pozemků v lokalitě Špitálka.\nV srpnu letošního roku město Brno zadalo vypracování územní studie „Přestavbová zóna – Špitálka a okolí“. Cílem této studie je navrhnout změny funkčního a prostorového uspořádání v území Špitálky (především v lokalitách brownfieldů), které umožní jejich přeměnu v Územním plánu města Brna (ÚPmB) na území se smíšenou zástavbou. Územní studie navazuje na ideovou urbanistickou soutěž, která byla úspěšně vyhodnocená v březnu roku 2019 (více informací zde).\nV současné době byly započaty práce na této územní studii a zástupci města Brna chtějí opět přizvat významné majitele pozemků v této lokalitě k setkání, během kterého bude představen záměr města, postup při případné změně územního plánu a přípravě nového ÚPmB i možnosti, jakým způsobem se do procesu zpracování územní studie můžou zapojit.\nUdálost se uskuteční za přítomnosti zástupců města Brna, Kanceláře architekta města Brna, zpracovatele územní studie (Atelier ERA) a Filipa Chvátala, radního pro územní plánování a rozvoj města Brna v Rytířském sálu na Nové radnici v Brně.


Jako by nestačil virus, který v Praze řádí. Ještě se k němu musí přidat vandalové. Jeden z nich si totiž vzal na paškál dávkovač na dezinfekci, umístěný ve stanici metra Stodůlky. Kromě finanční škody znemožnil cestujícím dezinfikovat si během jízdy metrem ruce.\nObavy a úzkost prožívá od soboty rodina patnáctileté Adély Schneiderové z Břeclavska. Dívka odešla ve večerních hodinách z domova a už se neozvala.\nOsobnosti: Jan Kraus (1075 článků) , Eva Decastelo (850 článků)


Meditační audionahrávka: Soustředím se na svůj cíl - Recepty mé babičky\nDomů / Ostatní produkty / Meditační audionahrávka: Soustředím se na svůj cíl\nMeditační audionahrávka: Soustředím se na svůj cíl množství\nKatalogové číslo: 020 Kategorie: Audionahrávky, Ostatní produkty\nPředstavte si, že projdete zážitkem, díky kterému už budete konečně vědět, co chcete, protože se naučíte, jak naslouchat sobě sama. Meditace vám dodá klid na duši, sebejistotu a důvěru, že jste na své cestě správně.\nKde se může meditace hodit?\nstát si za svým rozhodnutím a názorem\nvědět, co chcete, znát své sny a cíle a umět vytrvat\nodolat manipulaci či okolí, které se vás snaží rozhodit a/nebo přesvědčit k něčemu, co nechcete\nodbourání pocitů viny\nzískat vnitřní klid\nVhodná jako doplněk ke knize – léčí nejen tělo, ale i duši.\nTato nahrávka je volně inspirovaná jógovou meditační technikou, vizualizací, technikou NLP (ve slovech a afirmacích), takže vám pomůže se vhodně naladit na sebe sama. V praktické dechové části cvičení využívám poznatky o tzv. plném dechu, které jsem se naučila na instruktorském kurzu jógy. Cílem tedy je pomoci si poslechem ještě více k tomu znát sebe sama, to, po čem toužíme, jak se má náš život dále odvíjet, zkorigovat vlastní směr směrem k úspěchu.:)\nPokud zrovna procházíte životními turbulencemi, budou pro vás nahrávka (společně s knihou, kterou zde taktéž najdete) vhodnými pomocníky pro zvolení, upravení nebo upevnění nového směru vašeho života.\nCílem toho, že strávíte čas s touto nahrávkou, je objevení vašeho PROČ ve světě, motivace do splnění svých cílů. Vědomí toho, že vaše cíle jsou důležité a mají svou hodnotu.\nTato meditace stojí 549,-Kč.\nPomoci vám k vlastním představám je i smyslem této nahrávky.\nPoznámka na závěr: Pokud se v budoucnu rozhodnu aktualizovat obsah této meditace, abych vám pomohla co nejlépe dojít ke středu vašeho Já a odtud si volit cíle, dostanete tyto změny zdarma automaticky.\nTěším se na vaše objednávky a přeji vám, abyste zde našli přesně to, co chcete, co vás posune blíže k vašim cílům a životní radosti.\nBuďte první, kdo ohodnotí “Meditační audionahrávka: Soustředím se na svůj cíl” Zrušit odpověď na komentář\nLuxusní dárkový set: Karafa na vodu + kniha\nKč2,349.00 Přidat do košíku\nNabízím vám pečlivě vybranou, nadčasovou, luxusní, zajímavou, praktickou a symbolickou karafu na vodu, která dokáže díky křišťálu harmonizovat její strukturu a nabídne vám tak dokonalý očistný zážitek při jejím pití. Ve spojení se svou knihou, která vychází z české tradice a která vás naučí, jak se můžete sami léčit jídlem. Chránit se a posilovat imunitu vnější i vnitřní.


Únosce dětí v Německu není psychicky zdráv – Novinky.cz\nÚnosce dětí v Německu není psychicky zdráv\nÚnosce, který v úterý držel dětská rukojmí v německém městě Ennepetal, není s největší pravděpodobností duševně zcela v pořádku. Uvedli to ve středu vyšetřovatelé případu s tím, že navrhují pro zadrženého Íránce vyšetření na psychiatrické klinice.\nstředa 13. dubna 2005, 12:10 - ESSEN\nVyšetřovatel Wolfgang Rahmer dnes řekl, že požadavek bude doručen příslušnému soudu v nejbližších hodinách.\nPachatel unesl čtyři školačky ve věku 11 až 16 let v úterý dopoledne. Právě se vracely domů, do vesnice Ennepetal, zhruba 20 kilometrů do Essenu. Muž je ohrožoval kuchyňským nožem. Požadoval, aby za ním mohla do Německa přicestovat celá jeho rodina. Rukojmí byla osvobozena po policejní akci vpodvečer. Nikdo nebyl zraněn. [celá zpráva]\nJméno únosce není známo. V minulosti se ale podle tiskové agentury DPA léčil na psychiatrii. Odmítl také udělený politický azyl v SRN. V Ennepetalu žil v uprchlickém zařízení.\nNěmecká policie osvobodila zadržované školačky


Víme, kdo NEMUSÍ nosit rouška! - ČeskoAktuálně.cz\nDomů Zdraví Víme, kdo NEMUSÍ nosit rouška!\nČeská vláda zrušila povinnost nosit rouško pro některé obyvatele.\nNemusí ho nosit lidé s poruchou autizmu, protože právě rouška u nich vyvolávají nekontrolovatelné záchvaty ouzkosti. Taktéž ho nemusí mít vodiči autobusových linek nebo tramvají, když jsou v uzavřené kabince. Po vystoupění z ní si ale vodič musí dát rouško. Výjimku dostala také rodina vezoucí se v autě spolu a rouško nemusí mít ani děti mladší než 2 roky.


Plataran Ubud Hotel and Spa - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Bali\nJl. Hanoman Pengosekan, Ubud, Bali, Indonésie, 80571 - Skvělé umístění – zobrazit na mapě\nMáte dotaz pro Plataran Ubud Hotel and Spa?\nPokoj typu Superior pro novomanžele (Honeymoon Superior Room )\nSkvělé 8,9 (230 hodnocení)\nVynikající 9,3 (1024 hodnocení)\nPlataran Ubud Hotel and Spa – podrobnější informace\nObjevujte Bali se skvěle umístěným ubytováním, které vám Plataran Ubud Hotel and Spa může nabídnout. Centrum města je jen 0.20 Km daleko a na letišti můžete být během 90 minut. Muzeum umění Agung Rai, Opičí les Ubud, Sacred Monkey Forest Sanctuary a další významné body jsou jen nedaleko, za což jsou hosté vždy velmi vděční.\nPlataran Ubud Hotel and Spa si klade za cíl poskytovat svým hostům vynikající služby a široký výběr vybavení, aby jim během pobytu nic nechybělo. Zařízení disponuje širokým výběrem vybavení a služeb, aby se i ten nejnáročnější host cítil spokojeně.\nVšechny pokoje jsou vybaveny s cílem uspokojit každého hosta. Specialitou pro ty nejnáročnější hosty jsou pak pokoje, jejichž komfort ještě zvyšuje například televize s plochou obrazovkou, uvítací nápoj zdarma, zrcadlo, skříň, připojení k internetu (Wi-Fi) a další prvky. K dispozici vám je například fitness centrum, venkovní bazén, lázně, masáž, bazének (dětský) a další vybavení. Zařízení Plataran Ubud Hotel and Spa je skvěle situováno a nabídne vám opravdu mimořádné služby.\nPláž Kuta - 24,33 km\nZábavní park Waterbom Bali - 25,16 km\nChrám Tanah Lot - 22,34 km\nUbud Monkey Forest - 640 m\nĎáblovy slzy - 26,18 km\nUbud Palace - 1,64 km\nMuzeum umění Agung Rai - 110 m\nOpičí les Ubud - 620 m\nGalerie Gajah Mas - 770 m\nGalerie Komaneka - 1,05 km\nGalerie Seniwati - 1,57 km\nLow Art Gallery - 1,62 km\nPoplatek za letištní transfer: 540000 IDR\nHodnocení Agoda (155)Hodnocení Booking.com (418)\nVšichni cestovatelé (155)Hosté na služební cestě (4)Páry (70)Jednotlivci (30)Rodiny s malými dětmi (21)Rodiny se staršími dětmi (19)Skupiny (11)\nMeivita – Indonésie\nSylvia – Jihoafrická republika\nSushmita – Indie\nSlevy v destinaci Plataran Ubud Hotel and Spa


Kristiánek a Dominiček - Babyweb.cz\nbabyweb.cz > Témata > Babyweb.cz > SOUTĚŽ: Jak jste vybírali jméno pro své dítě? > Kristiánek a Dominiček\n22.6.2010 v 23:03 #894237\nMy s manželem měli vybrané jméno jen pro holčičku a to Karolínka. U prvního dítěte jsme chtěli překvapení a tak pohlaví bylo tajné. Ale i tak jsme si říkali, že by jsme měli mít vybrané i jméno pro kluka co kdyby se to nepovedlo 🙂 , ještě na porodním sále jsme přemýšleli že by kluk byl Kryštof, ale když se prcek narodil a manžel psal jméno na pásek na ručičku, tak se tam objevil Kristián, milé, ale příjemné překvapení. U Dominika jsme si sice opět jeli pro Karolínku, ale pohlaví jsme věděli i když doufali, že se lékař přehlédl, no nepřehléd a s Gabriela co se měl narodit, byl nakonec Dominik. nyní čekáme třetího prcka a tak to opět bude Karolínka a nebo Matyášek:D\nJarmila Marcela František Michaela Marek Milan Kateřina Lukáš Zdeňka Václav Ivana Antonín Ladislav Kristýna Jaroslava Vladimír Marie Vojtěch Barbora Jitka Alena Petra Ondřej Miroslav Jiřina Anna Martina Markéta Tereza Petr Dana Michal Jiří Zuzana Zdeněk Jaroslav Stanislav Radek Jana Karel Monika Roman Dagmar Lenka Lucie Hana Daniel Věra Jakub Eva Helena Ludmila Pavel Jan Eliška Martin David Tomáš Veronika Josef


Spodní prádlo, plavky, podprsenky - Spodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety, tanga, košile, košilky, pyžama, ponožky, trenýrky, slipy a ostatní prádlo. Kvalitní zboží spodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety a ostatní prádlo ihned k dodání.\nPoštovné: 109 Kč\nSpodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety, tanga, košile, košilky, pyžama, ponožky, trenýrky, slipy a ostatní prádlo. Kvalitní zboží spodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety a ostatní prádlo ihned k dodání. Spodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety, tanga, košile, košilky, pyžama, ponožky, trenýrky, slipy a ostatní prádlo. Kvalitní zboží spodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety a ostatní prádlo ihned k dodání.\nSpodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety, tanga, košile, košilky, pyžama, ponožky, trenýrky, slipy a ostatní prádlo. Kvalitní zboží spodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety a ostatní prádlo ihned k dodání. Spodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety, tanga, košile, košilky, pyžama, ponožky, trenýrky, slipy a ostatní prádlo. Kvalitní zboží spodní prádlo, plavky, podprsenky, kalhotky, boxerky, korzety a ostatní prádlo ihned k dodání.… Další informace


V zájmu Vaší bezpečnosti testujeme pečlivěji.\nKvalita dílů ve společnosti Mercedes-Benz.\nPokud jde o Vaši bezpečnost, neděláme žádné kompromisy. Všechny díly podrobujeme komplexním testům a teprve poté je jim dovoleno nosit nálepku originálních dílů Mercedes-Benz. Musejí prokázat svou spolehlivost a kvalitu v reálných situacích na vozovce – i za extrémních podmínek. Zvláštní důraz klademe na funkčnost, provozní životnost a nosnost. Díl získá logo hvězdy a je schválen k prodeji, jedině když splní přísné požadavky společnosti Mercedes-Benz. A na to se můžete spolehnout – v zájmu své bezpečnosti a bezpečnosti Vašeho Mercedesu.\nVáš Mercedes zůstává Mercedesem.\nOriginální díly Mercedes-Benz spojují veškeré odborné zkušenosti společnosti Mercedes-Benz jako výrobce automobilů. Jsou vyvíjeny speciálně pro vozidla Mercedes-Benz a optimálně upravovány pro každý model.\nVšechny originální díly Mercedes-Benz jsou vyráběny pomocí stejných nástrojů a podle stejných kvalitativních norem – bez ohledu na to, zda právě vyrábíme díl do nového vozidla nebo náhradní díl. To znamená, že kvalita a bezpečnost Vašeho vozidla zůstávají zachovány po dlouhá léta se zárukou, že Váš Mercedes zůstane Mercedesem.\nOriginální brzdové destičky Mercedes-Benz.\nOriginální brzdové destičky Mercedes-Benz jsou perfektně navrženy pro Vaše originální brzdové kotouče Mercedes-Benz. Optimální tření zajišťuje vysokou brzdnou sílu, krátkou brzdnou dráhu a nízké opotřebení a předchází vzniku zvuků při brzdění. A právě takto originální brzdové obložení Mercedes-Benz přispívá k jízdě bez nehod.\nOriginální brzdové kotouče Mercedes-Benz.\nPři aktivaci brzd se kinetická energie vozidla přeměňuje na teplo. Teplota brzdových kotoučů může tak vyšplhat až k 700 °C. Vysoce kvalitní materiály a provedení originálních brzdových kotoučů Mercedes-Benz zajišťují, že nedochází k deformacím a že se vozidlo rychle zastaví – s krátkou brzdnou dráhou.\nVíce informací o originálních brzdách Mercedes-Benz najdete zde\nOriginální nápravy Mercedes-Benz.\nKomponenty nápravy jsou díly, které souvisejí s bezpečností a podléhají opotřebení. Abychom garantovali jízdní komfort a Vaši bezpečnost, používáme při výrobě originálních náprav ty nejkvalitnější materiály, včetně například tvrzených šroubů. Optimální vyladění tlumičů, vzpěr a ramen zajišťují spolehlivé charakteristiky řízení.\nVíce o originálních nápravách Mercedes-Benz najdete zde\nOriginální stěrače čelního skla Mercedes-Benz.\nPryžová směs speciálně vyvinutá pro stěrače čelního skla Mercedes-Benz pomáhá zajistit čistý výhled vždy, když ho skutečně potřebujete. I když budete originální stěrače čelního skla Mercedes-Benz používat při maximálních rychlostech vozidla, neuvidíte žádné šmouhy ani skvrny.\nVíce informací o originálních stěračích čelního skla Mercedes-Benz se dozvíte zde\nOriginální ostřikovače Mercedes-Benz.\nS originálními ostřikovači Mercedes-Benz zajistíme, že budete mít čistý výhled po celý rok. Tyto produkty péče jsou speciálně přizpůsobeny požadavkům každé sezóny: Koncentrát SummerFit do ostřikovačů čelního skla odstraňuje efekty oslnění, které mohou být způsobeny sušením, horkým voskem a konzervačními látkami po mytí vozu. Koncentrát WinterFit do ostřikovačů čelního skla obsahuje nemrznoucí kapalinu, která pomáhá předcházet zamrznutí trysek a kapaliny ostřikovačů na čelním skle. Kapalina pro mytí skla a plastových oken zevnitř s antikondenzačním účinkem odstraňuje nečistoty, olej a nikotin na vnitřní straně čelního skla již od prvního použití.\nOriginální světlomety Mercedes-Benz.\nOriginální světlomety Mercedes-Benz jsou smontovány s maximální péčí z vysoce kvalitních součástí. Do našich halogenových světlometů dáváme například originální žárovku H7 Mercedes-Benz s technologií dlouhé životnosti. Jelikož má tak dlouhou životnost, je v porovnání s běžnými žárovkami H7 zapotřebí o polovinu méně výměn. To znamená, že vidíte dobře a jste viděni delší dobu. Originální žárovku H7 Mercedes-Benz s technologií dlouhé životnosti můžete získat i jako originální náhradní díl.\nOriginální olejové filtry Mercedes-Benz\nOriginální olejové filtry Mercedes-Benz chrání Váš motor před usazováním nečistot, k němuž dochází v důsledku spalovacího procesu a které končí v motorovém oleji. Olejový filtr má optimální design pro Váš motor, aby bylo zaručeno nejlepší možné utěsnění a bezpečnost. Se svou velkou filtrační kapacitou spolehlivě filtruje nečistoty z oběhu oleje. Tím předchází sekundárnímu poškození systému vstřikování a motoru Vašeho Mercedesu.\nOriginální motorový olej Mercedes-Benz byl speciálně vyvinut pro motory Mercedes-Benz. Optimalizuje jejich výkon, poskytuje spolehlivé mazání v každé situaci a prodlužuje životnost motoru. Snižuje spotřebu a chrání životní prostředí. Originální motorový olej Mercedes-Benz je k dostání pouze u Vašeho autorizovaného prodejce Mercedes-Benz.\nVíce informací o originálním motorovém oleji Mercedes-Benz najdete zde\nOriginální filtr nasávaného vzduchu Mercedes-Benz\nČistič nasávaného vzduchu má za úkol dodávat do motoru dostatek čistého vzduchu pro spalovací proces. Nedostatečný přísun vzduchu by mohl vést k vyšší spotřebě, nižšímu výkonu a předčasnému opotřebení. Aby se tomu předešlo, dodávají originální čističe nasávaného vzduchu Mercedes-Benz výrazný filtrační výkon v kombinaci s vysokou propustností vzduchu. To znamená, že prach a nečistoty nemají šanci a Váš motor může rozvinout svůj maximální výkon po delší období.\nOriginální interiérové filtry Mercedes-Benz\nOriginální interiérové filtry Mercedes-Benz jsou první a – k dnešnímu dni – jediné interiérové filtry, které získaly certifikaci Evropského centra pro výzkum alergií (ECARF). Charakteristiky interiéru vozu s certifikací ECARF Vašeho Mercedesu jsou v souladu s touto normou. Pomocí vrstvy z nanovláken s extrémně jemnými póry poskytují originální interiérové filtry Mercedes-Benz spolehlivou ochranu před pylem a jemnými částicemi ku prospěchu Vašeho zdraví. Aby byl zaručen vysoký filtrační výkon, zajišťují patentované vodicí hřídele optimální rozměrovou přesnost a perfektní utěsnění ve skříni klimatizace.\nVíce informací o originálních interiérových filtrech Mercedes-Benz najdete zde\nPadělané náhradní díly představují bezpečnostní riziko\nI když se uvádí, že je to Mercedes-Benz, ne vždy bohužel dostáváte Mercedes-Benz. Padělatelé se ve stále větší míře specializují na kopírování náhradních dílů do vozidel. Stále častěji se tato praxe rozšiřuje na díly související s bezpečností, jako je brzdové obložení, stěrače čelního skla, komponenty nápravy nebo filtry. Padělané díly vypadají často zdánlivě jako originály, a to až tak, že ani odborníci nejsou schopni je na první pohled poznat bez problémů.\nTyto neoriginální díly nejenže přispívají k finančním ztrátám, ale představují i bezpečnostní riziko. Pravidelně testujeme různé padělky a porovnáváme je s originálními díly Mercedes-Benz. Výsledky jsou šokující. Například padělané brzdové destičky mohou brzdnou dráhu prodloužit až o 15 metrů a vada padělaného výrobku může v nejhorším případě vést k vážné nehodě.\nJelikož je naším cílem předcházet nehodám dříve, než k nim dojde, snaží se společnost Mercedes-Benz důsledně bojovat proti padělání výrobků. Speciální tým na ochranu značky úzce spolupracuje s mezinárodními orgány činnými v trestním řízení a celními orgány, aby padělky zmizely z trhu. Mimo to jsou zaměstnáváni profesionální vyšetřovatelé, jejichž úkolem je odhalovat napodobeniny. Často je nutná pečlivá detektivní práce po dobu celých měsíců, jelikož padělatelé pracují v utajení pomocí stále sofistikovanějších metod.\nPřed padělanými výrobky a následnými riziky se můžete chránit tak, že budete využívat pouze služeb autorizovaného prodejce nebo servisního partnera Mercedes-Benz. To je způsob, jak si můžete být jisti, že dostáváte kvalitu společnosti Mercedes-Benz – od originálních dílů až po odbornou montáž.\nNajděte si nejbližšího prodejce nebo servisního partnera Mercedes-Benz zde\nTo není skutečný král. Skutečně zábavné.\nPadělaný brzdový kotouč. To není legrace.


Temná hra - Maslen Andy | Hledejknihu.cz\nDalší knihy vydavatele Kniha Zlín\nČerstvě povýšený inspektor Henry Ford je povolán k vyšetřování dvojité vraždy. I přes nedostatek indicií tuší, že za vším stojí sériový vrah. Ford totiž z vlastní zkušenosti dobře ví, jak po sobě zločinci zahlazují stopy. Před lety přišel o manželku při horolezecké nehodě, kterou sám způsobil. Ponurou pravdu se snaží utajit před svým synem i novou partnerkou, s níž spolupracuje na případu. Dokáže celou situaci ustát dost dlouho na to, aby zabijáka zastavil? První díl Temné detektivní série. Andy Maslen se narodil v britském Nottinghamu. Vystudoval psychologii a vyzkoušel si řadu zaměstnání. Pracoval jako barman, prodavač gramofonových desek, podomní prodejce i kuchař v italské restauraci. Posledních třicet let se živí výhradně jako copywriter a spisovatel. Na svém kontě má řadu úspěšných thrillerů. Ve volném čase hraje na bluesovou kytaru. Žije ve Wiltshire s manželkou a dvěma syny.\nAkce Kvilda - [E-kniha]


Božské mandle tulipán velikonoèní, nápady na firemní dárky na Vánoce, reklamní pøedmìty\nBožské mandle tulipán velikonoèní, dobré nápady na firemní dárky a reklamní pøedmìty na Vánoce\nÈokoládové vánoèní dárky, to je dobrý tip na dárky pro zamìstnance, propagaèní a reklamní pøedmìty. Novoroèenky se hodí jako firemní dárek na Vánoce. Máme dobré nápady na vánoèní i velikonoèní dárky pro firmy, na pøání vytvoøíme dárkové balíèky a koše. Reklamní èokolády i firemní víno jsou vhodné jako dárky pro firmy i jako dárky pro klienty. Objednejte si potisk dárkù. Novoroèenky 2018 a firemní PF 2018 je tøeba objednat vèas jako novoroèní pøání pro firmy. Božské mandle tulipán velikonoèní, dobrý tip. Reklamní cukrovinky jsou oblíbené jako firemní best dárek. Dárkové pøedmìty Praha a reklamní agentury Praha jsou vhodným místem, kde si koupíte tak dobrou vìc, jakou je firemní èokoláda. Stále populárnìjší jsou dárky z èokolády jako tip na firemní vánoèní i velikonoèní dárky , musejí však mít potisk èokolády. Jako dobrá firemní propagace poslouží tøeba i vánoèní pøání firemní tak zvaná firemní Pfka 2018. Nezapomeòte vèas nakoupit dárkové pøedmìty pro Vaše zamìstnance. Novoroèní pøání z èokolády, bonboniéra jako tip na dárek a další originální dárkové pøedmìty pro firmu na Vánoce. Naše reklamní kanceláø Vám ráda poslouží. Firemní Pfka, kalendáø s potiskem, firemní víno, firemní diáøe, dárkový balíèek nebo koš, to vše jako letošní vánoèní i velikonoèní dárky pro zákazníky. Mezi originální reklamní pøedmìty a firemní best dárky patøí firemní bonboniéry do firemního vánoèního nebo velikonoèního koše.\nBožské mandle tulipán velikonoèní, správná volba. Firemní bonboniéry jsou úžasné jako propagaèní pøedmìty, jako výborné nápady na vánoèní i velikonoèní dárky. Víno pro firmu nebo kalendáøe pro firmu, to je docela dobrá volba, chcete-li originální dárky pro firmu. Luxusní vánoèní pøání jsou nìkdy lepší než kalendáøe pro firmu. Náš e-shop Vám dobøe poslouží k nákupu firemních dárkù, firemních balíèkù a košù novoroèenek 2018, èokoládových best dárkù, firemních bonboniér i èokolády s firemním potiskem. Prodáváme moc dobré firemní dárky z èokolády, máme dobré nápady na dárky na Vánoce.


1 GENERÁLNÍ ŠTÁB ARMÁDY ČESKÉ REPUBLIKY VOJENSKÉ JAKOSTNÍ SPECIFIKACE POHONNÝCH HMOT, MAZIV A PROVOZNÍCH KAPALIN P Vazelína technická Zkrácený název: VT NATO Code: S 743 Odpovídá normě: VV-P-236A Zpracoval: Ředitelství logistické a zdravotnické podpory / SMMU Odbor vývoje a zkušebnictví Schvaluji: Hlavní inspektor kontrolního systému kvality PHM AČR Ing. Josef LIPPAY, CSc. Edice č.: 2 Počet listů: 5 Schvaluji: Ředitel sekce podpory MO brigádní generál Ing. Pavel JEVULA Platnost od:\n2 1. URČENÍ Vazelína technická VT se používá v agresivním prostředí pro mazání závitových spojů a armatur pracujících v rozmezí -30 C až +50 C a jako protikorozní ochrana povrchu a součástí vojenské techniky. 2. FORMULACE Vazelína technická VT se vyrábí smísením parafinických a naftenických uhlovodíků. Je polotuhé konzistence, neutrálního charakteru a odolává působení kyseliny dusičné. Vazelína technická VT musí splňovat všechny předepsané hodnoty fyzikálně-chemických parametrů a další jakostní požadavky uvedené v těchto VJS PHM. 3. TOXICITA Vazelína technická VT nesmí obsahovat karcinogenní nebo potenciálně karcinogenní složky a musí splňovat podmínky zákona č. 356/2003 Sb. v platném znění. 4. SKLADOVATELNOST, STABILITA A MÍSITELNOST Vazelína technická VT nesmí vykazovat nadměrnou separaci oleje, změnu konzistence a zápachu nebo hrudkování během minimálně 3 let skladování a hodnoty jakostních ukazatelů musí ležet v povolené toleranci. Vazelína technická VT musí být plně mísitelná s vazelínami technickými dle NATO Code S KONTROLA A ZKOUŠENÍ JAKOSTI Kontrola jakosti a zkoušení jakosti výrobku musí být provedeno v souladu s požadavky těchto VJS PHM a STANAG Vzorkování Vzorek pro zkoušení jakosti musí být odebrán v souladu s ASTM D 4057 nebo s příslušným ustanovením služebního předpisu AČR Zkušební metody Předepsané zkušební metody jsou uvedeny v tabulce I těchto VJS PHM. Při zkoušení vazelíny technické VT se připouští aplikace ekvivalentních standardizovaných metod. Při kontrolním a rozhodčím ověřování jakosti vazelíny technické VT musí být použity metody podle příslušných norem uvedených v tabulce I těchto VJS PHM a stanovené výsledky musí spadat do povolené tolerance shodnosti. Sporné případy se řeší postupem podle ČSN EN ISO Interpretace výsledků se provádí na základě shodnosti zkušební metody. VJS PHM 5-5-P list 2\n3 5.3. Kontrolní ověřování jakosti Kontrola jakosti vazelíny technické VT před její dodávkou do AČR v rámci přejímacího řízení, během procesu distribuce a skladování se řídí příslušnými ustanoveními STANAG 3149 a interních normativních aktů AČR v platném znění. 6. OZNAČENÍ DODÁVANÉHO VÝROBKU Na obalech výrobku dodávaného podle těchto VJS PHM nebo na přepravních nádržích výrobku musí být uvedena minimálně následující data: Název výrobku a zkratka VT, NATO Code S-743, datum výroby nebo expedice, číslo výrobní šarže, bezpečnostní značení, údaj o hmotnosti nebo objemu výrobku. Tabulka I : Fyzikálně-chemické parametry a zkušební metody Poř. čís. Fyzikálně-chemické vlastnosti VT Zkušební předpis Pozn. 1. Vzhled, barva a zápach vyhovuje vizuálně 1) 2. Bod skápnutí ( C ), min. 60 ASTM D Barva ASTM ( číslo barvy ) 2 až 8 ASTM D Penetrace v neprohněteném stavu ( 10 1 mm ) 150 až 275 ČSN ASTM D 217 ISO Kinematická viskozita při 100 C ( mm 2. s 1 ) 11,6 až 18,0 ČSN EN ISO 3104 ASTM D Bod vzplanutí v o.k. ( C ), min. 200 ČSN EN ISO 2592 ASTM D Korozivní působení na: ČSN mědi, 24 h / 100 C vyhovuje met. B 2) - oceli, 24 h / 60 C vyhovuje FED-STD-791C/ 3) - hliníku, 24 h / 60 C vyhovuje met ) 8. Ochrana proti korozi: 3), 4) - na oceli vyhovuje - na hliníku vyhovuje 9. Obsah popela ( % ( m/m )), max. 0,1 ČSN EN ISO 6245 ASTM D 482 VJS PHM 5-5-P list 3\n4 Tabulka I : Fyzikálně-chemické parametry a zkušební metody (pokračování) Poř. čís. Fyzikálně-chemické vlastnosti VT Zkušební předpis Pozn. 10. Číslo kyselosti ( mg KOH. g 1 ), max. 0,10 ASTM D Precipitační číslo ( cm 3 / 100 cm 3 ), max. 0,10 ASTM D 91 5) 12. Přítomnost abrazivních částic nepřítomny VV-P-236A 6) par Odpařivost, 110 C / 1 h ( % ( m/m )), max. 2 ASTM D 2595 VV-P-236A 7) par Poznámky k tabulce I: 1) Vazelína technická VT musí být homogenní, hnědého zbarvení, hladké struktury, prostá vzduchových bublin a nesmí vykazovat zápach po žluknutí, parfému nebo alkoholu. 2) Po provedení 24 hodinové zkoušky při 100 C nesmí vazelína, která je v kontaktu s měděnou destičkou, vykazovat zelenou barvu anebo nesmí černě nebo zeleně zbarvit tuto měděnou destičku. Při kontrole pod mikroskopem při 60-ti násobném zvětšení nesmí měděná destička vykazovat stopy koroze. 3) Zkouška na korozívní působení a zkouška na ochranu proti korozi se provádí na destičkách z oceli podle ČSN , ČSN nebo ČSN a z hliníkové slitiny podle ČSN ) Při zkoušce na ochranu proti korozi se destičky vyleští brusným papírem nebo plátnem. Do exsikátoru se nalije destilované voda do vrstvy cca 10 mm. Do válcovité části exsikátoru se umístí porcelánová vložka s otvory, na kterou se postaví skleněný stojánek s háčky k zavěšení destičky. Zkouška se provede na dvou destičkách téhož typu současně. Jedna destička se uloží svisle a druhá vodorovně. Na jednu stranu destičky uložené vodorovně se nanesou asi 3 g zkoušeného vzorku. Přitom se destička přidržuje filtračním papírem a vzorek se rozetře po celé ploše ve dvou protisměrech skleněnou stěrkou. Destička se ihned poté vloží na porcelánovou vložku tak, že strana se vzorkem je nahoře. Na jednu ze stran destičky umístěné svisle se stejným způsobem nanese 0,6 g vzorku a destička se zavěsí na skleněný stojánek. Exsikátor se uzavře víkem, k jehož vnitřní straně se přilepí kruhový filtrační papír a umístí se na 24 hodin do sušárny při teplotě ( 60 ± 2 ) C. Vzorek se považuje z hlediska zkoušky za nevyhovující, jestliže se na jedné straně destiček se vzorkem pouhým okem zjistí korozní bod ve vzdálenosti větší než 1 mm od otvoru a okrajů. Při hodnocení se neuvažují případné korozní body z předchozích zkoušek, které byly označeny jehlou nebo elektrografem. 5) Vzorek vazelíny technické VT se za působení tepla rozpustí v malé kádince, intenzivně se promíchá a 10 cm 3 kapalného vzorku se odměří do dělené zkumavky z odstředivky. Přidá se 70 až 80 cm 3 technického benzínu a zkumavka se ponechá ve vodní lázni o teplotě ( 65 ± 3 ) C za občasného protřepání, dokud se vazelína úplně nerozpustí. Poté se roztok ve zkumavce doplní rozpouštědlem na objem 100 cm 3. Zkumavka se následně převrátí minimálně 20 a provede se stanovení precipitačního čísla podle ASTM D 91. 6) Usazenina získaná ze zkoušky precipitačního čísla se tře mezi dvěma podložními mikroskopickými sklíčky. Přítomnost abrazivního materiálu se projeví hrubým drhnutím nebo škrábáním skla. VJS PHM 5-5-P list 4\n5 7) Podmínky zkoušky: vzorek o hmotnosti 5 g se odpařuje v mosazné misce s plochým dnem, o známé hmotnosti a s předepsanými rozměry ( vnější průměr 50,0 mm, vnitřní průměr 48,4 mm, výška 30,2 mm a tloušťka 0,8 až 1,6 mm ) při teplotě 105 C až 110 C po dobu 1 hodiny. Po ochlazení v exsikátoru na laboratorní teplotu ( 25 ± 3 ) C se vážením zjistí hmotnost misky. Rozdíl hmotností misky po zkoušce a před zkouškou, dělený navážkou a násobený stem, se považuje za odpařivost. VJS PHM 5-5-P list 5


Sportovní naděje Plzně – 2. stránka – Sportovec Plzně\nArchiv rubriky: Sportovní naděje Plzně\nLeo Kaplan (házená), Sportovní naděje Plzně #19\nPublikováno dne 26.8.2019 by NSM\nLeo Kaplan patří k velkým talentům plzeňské házené. Jeho jméno je pro obrany soupeře synonymem pro stav ohrožení. Na turnajích sbírá tituly nejlepšího střelce. […]\nPublikováno v Rozhovory, Sportovní naděje Plzně, Zprávy\nPublikováno dne 1.8.2019 31.7.2019 by NSM\nVeronika Kubecová se věnuje gymnastickému aerobiku od svých pěti let. I přes mladý věk již má za sebou slušnou sbírku úspěchů a zlepšovat se chce i nadále. V budoucnu by se chtěla účastnit mezinárodních závodů FIG v gymnastickém aerobiku. […]\nJonáš Forejtek (tenis), Sportovní naděje Plzně #17\nPublikováno dne 16.7.2019 by NSM\nJonáš Forejtek pochází ze sportovní rodiny. Až do čtrnácti let se závodně věnoval i lyžování, ale pak u něj definitivně vyhrál tenis. Podívejte se na video medailonek talentovaného tenisty z cyklu Sportovní naděje Plzně. […]\nJulie Dubská (házená), Sportovní naděje Plzně #16\nPublikováno dne 26.6.2019 26.6.2019 by NSM\nK házené ji přivedl tatínek. Svým nasazením dokáže strhnout ostatní, sbírá i individuální ocenění. Julie Dubská hraje za DHC Plzeň a na svém kontě má již dva mistrovské tituly z let 2016 a 2018. Zároveň je členkou družstva oceněného mezi nejlepšími kolektivy Plzně v kategorii žactva. […]\nKateřina Lodlová, Natálie Tesařová, Barbora Linhartová (aerobik), Sportovní naděje Plzně #15\nPublikováno dne 24.5.2019 24.5.2019 by NSM\nKateřina Lodlová, Natálie Tesařová a Barbora Linhartová se ve Studiu J&A Plzeň pod vedením trenérky Adély Hasmanové věnují gymnastickému aerobiku. Zajímá vás, na co si musí při závodech dávat pozor, co musí obsahovat jejich sestava nebo jak před závody zahání nervozitu? Podívejte se na další video z cyklu Sportovní naděje Plzně. […]\nSimona Spěšná (cyklistika), Sportovní naděje Plzně #14\nPublikováno dne 16.3.2019 by NSM\nTitul mistryně Evropy už má, jednou by ale chtěla vyhrát také mistrovství světa a dostat se na olympiádu. Simona Spěšná, dcera známého českého bikera Milana Spěšného, dělá vše proto, aby příjmení „Spěšný/Spěšná“ ani v budoucnu nevypadlo z povědomí cyklistických fanoušků. […]\nLucie Bariová (vzpírání), Sportovní naděje Plzně #13\nPublikováno dne 27.2.2019 27.2.2019 by NSM\nLucka se sportu věnuje od malička. Začínala s horolezectvím, skončila u vzpírání. A daří se jí: v roce 2018 se stala mistryní republiky v kategorii do 48 kg do 23 let. […]\nŠtěpán Krula (cyklistika), Sportovní naděje Plzně #12\nPublikováno dne 24.1.2019 22.1.2019 by NSM\nŠtěpán Krula na fotbalové tréninky jezdil na kole, až jednoho dne zjistil, že ho to vlastně za řidítky baví víc. A to byl počátek nadějné cyklistické kariéry lemované nejedním úspěchem včetně třetího místa na ME ve štafetách nebo medailí z Olympiády dětí a mládeže. […]\nVideorozhovor: Lukáš Větrovský (atletika)\nPublikováno dne 12.12.2018 13.12.2018 by NSM\nAtlet Lukáš Větrovský (AK Škoda Plzeň), proletěl při MČR juniorů 2018 trať na 400 metrů překážek nejrychleji ze všech a po zásluze slavil titul mistra republiky.\nVideorozhovor: Tomáš Ott (vzpírání)\nPublikováno dne 1.12.2018 by NSM\nVzpěrač Tomáš Ott (TJ Start Plzeň) má ve sbírce bronz z MČR ve vzpírání do 20 i 23 let. Jako doma je ale i mezi atlety. V hodu kladivem byl na MČR do 22 let pátý. Závodnímu sportu se přitom věnuje teprve třetím rokem. […]