Jiskra Ústí nastoupila proti svěřencům bývalého trenéra - Orlický deník\nJiskra Ústí nastoupila proti svěřencům bývalého trenéra\nÚstí nad Orlicí – Pro středeční přípravu s extraligovým dorostem, který vede bývalý trenér Jiskry Jiří Saňák, měl trenér Jiskry Navrátil konečně kompletní tým, mimo dlouhodobě zraněného Richarda Rába.\nNa hře i konečném výsledku to bylo znát.\nOd úvodního hvizdu se hrál běhavý fotbal, jehož úroveň byla hodně vysoká. Hostující tým, který je v Ústí nad Orlicí na soustředění, si v přípravě dokázal poradit s několika divizními celky mužů. I v tomto utkání začal hodně sebevědomě.\nJiskra Ústí nad Orlicí – FK Mladá Boleslav U19 3:1 (1:1)\nUž ve 2. minutě musel domácí gólman Neoral zaregistrovat nebezpečnou střelu z vápna po chybičce Roušara v rozehrávce. Postupem času se však středová řada Jiskry, kde právě Roušar dlouho citelně chyběl, rozehrála k dobrému výkonu. V 5. minutě si za obranu naběhl Felcman, dokázal obejít i gólmana, ale na brankové čáře mu v úspěchu zabránil jeden z obránců. V 16. minutě se do velké šance dostal Vaňous po přihrávce Knápka, který stejně jako Roušar delší dobu viditelně týmu scházel. Záložník Ústí si však neporadil s vybíhajícím brankářem. Ve 25. minutě ale spolupráce jmenovaných absentujících borců přinesla první úspěch. Přesný ostrý centr poslal od postranní čáry do vápna Knápek a Roušarova hlavička byla nechytatelná – 1:0. Ve 32. minutě domácí bek Tomášek ztratil ve vápně míč, zatáhl za záchrannou brzdu a následná penalta znamenala vyrovnání.\nPo obrátce se střídaly rychlé útoky na obou stranách, dobře hrající obrany i jistí brankáři však dlouho změnu skóre nepřipustili. V 51. minutě získali domácí přímý kop před vápnem, ten však rozehrál Pászto pouze do dobře postavené zdi. Rozhodnutí padlo v poslední čtvrthodince a akce předcházející gólům stály opravdu za to. V 76. minutě skvěle potáhl míč Felcman, ještě lépe přihrál mezi obránce do běhu Kuklovi, jenž podél brankáře upravil na 2:1. V 90. minutě překrásně vysunul Kuklu za obranu Smejkal, ústecký rychlík utekl všem, ve vápně pak hokejovým blafákem obešel brankáře a dovedl míč do prázdné branky – 3:1. Kdyby takto Kukla řešil své úniky častěji, patřil by po dva roky k nejlepším divizním střelcům.\nBranky: Kukla 2, Roušar.\nSestava Ústí nad Orlicí: Neoral (46. Krátký) – Roupec, Felgr, David, Tomášek – Felcman, Vaňous (46. P. Falta), Roušar (55. Grepl), Pászto, Chasák (46. Kukla) – Knápek (63. Smejkal).\nÚstí nad Orlicí, FK Mladá Boleslav, Jiskry, fotbal, hokej, běh, útok


Zlatý náramek s přívěsky srdíček, pro ženy (IZ16898N) | iZlato24.cz\nZlatý náramek s přívěsky srdíček\nZapínání náramku: karabinka, Materiál: Zlato 14K ,, Ryzost: 14 karátů, 585/1000, Určení: Dámské, Váha šperku: 1.89 gramů, Barva zlata: Žluté zlato, Průměr: 2,6 mm, Šířka: 6,1 11,4 mm, Stav: Doručení: do 24 - 48 hodin,\nOkouzlující náramek, který se svou jemností a univerzálností bude hodit opravdu k čemukoli. Centrální přívěsek ve tvaru srdce je ozdoben ornamentálním vzorem a doplněn postranními hladkými srdíčky a kuličkami menšího rozměru. Použité zapínání je na bezpečnou karabinku. Součástí zapínání je prodloužení, pomocí kterého lze regulovat délku náramku.\nzákazník , 09.03.2019\nZlatý náhrdelník s přívěsky srdíček


Kvalitní podlaha je základ! | Pěkné Bydlení\nDoby, kdy podlahu tvořila udusaná hlína, jsou naštěstí dávnou minulostí. Dnes můžete vybírat z mnoha materiálů, dekorů i barev.\nDřevo je přírodní materiál, voní, je příjemné na dotek. Dřevěné podlahy izolují teplo a zvuk, jsou vhodné pro alergiky. Mají dlouhou životnost a vydrží i několik generací, protože se dají v případě poškození přebrousit a nalakovat nebo napustit olejem. Tomu odpovídá i vyšší cena. Masivní podlahy z prken jsou dnes většinou nahrazeny dvou- nebo třívrstvými podlahami, které mají vysokou odolnost vůči teplotním a vlhkostním výkyvům (nekroutí se a nepraskají). Zatímco horní nášlapnou vrstvu u třívrstvé podlahy tvoří dekorativní dřevina, střed například jehličnaté dřevo nebo překližka a spodní pak opět jehličnaté dřevo. Pokládají se plovoucím způsobem (pomocí spoje pero-drážka či zámkovým systémem) a dají se navíc i celoplošně přilepit.\nSchodiště z průmyslové mozaiky. Jedná se o masivní dubové lamelky, které je nutné zbrousit, vytmelit, zbrousit a nalakovat nebo naolejovat. Zahradník Parket.\nNovinkové laminátové podlahy z kolekce Signature mají realističtější povrchové struktury i přirozenější hrany, takže se věrně podobají dřevu. Oceníte ochranu proti vodě i poškrábání. Kartáčovaný dub a dub s patinou jsou na výběr v různých stylech a barvách. Zámkový systém Uniclic. Cena od 932 Kč/m2. www.quick-step.cz\nVyrábějí se z větší části z dřevěných materiálů – z MDF dřevovláknité desky bez použití lepidla nebo desky HDF, která může být lakovaná nebo s nalisovanou fólií. Na vrchní vrstvě lamina najdete potištěný speciální odolný papír, ještě překrytý ochrannou nášlapnou vrstvou. Vyberete si v mnoha designech: od imitace dřeva po vzhled přírodního kamene. Laminátovou podlahu lehce rozeberete a opravíte dílec. Výhodou je snadná údržba, rychlá pokládka a příznivá cena. Naopak tato podlaha je chladnější a chůze po ní, zvlášť v pantoflích s tvrdou podrážkou, hlasitější. Do kuchyně zvolte laminátovou podlahu s vodotěsným zámkovým spojem.\nPVC (CHYBNĚ OZNAČOVANÉ JAKO LINOLEUM)\nPVC je zkratka pro polyvinylchlorid, PVC je tedy na rozdíl od linolea z umělého materiálu. Má ale vynikající odolnost proti oděru a zátěži, je pružné, tlumí hluk a kvalitní PVC při prvním pohledu nerozeznáte od dřeva nebo kamene. Oblíbenou podlahou je v současnosti CV (cushion vinyl) podlahovina, jinak řečeno „měkčené“ PVC, které je vyráběno litím speciální pasty. Oproti laminátovým podlahám je podstatně měkčí a tišší. Pro domácí použití, kde se nechodí v botách, je ideální tloušťka PVC 2,6 až 3,2 mm a tloušťka nášlapné vrstvy 0,25 až 0,35 mm. PVC podlahoviny se dělí na heterogenní (vyrobené z několika vrstev) a homogenní (mají pouze jednu vrstvu). Velký rozsah dodávaných šíří PVC (od 1,5 do 5 m) umožňuje pokládku velkého prostoru prakticky bez spoje.\nVinylové podlahy mají stejné složení jako PVC podlahy, avšak výrobci do vinylu navíc přidávají skelné vlákno pro vyšší odolnost. Jedná se o podlahy z několika vrstev lisovaného PVC, z kterého se následně řežou lamely nebo dílce (určené pro lepení či se zámkovým systémem). Tento syntetický materiál má mnoho výhod. Podlahy jsou odolné vůči mechanickému poškození a vlhkosti, proto můžete vinyl položit do kuchyně i koupelny. Dobře tlumí kročejový a prostorový hluk. Je nenáročný na údržbu, dobře izoluje teplo a je vhodný pro alergiky. Na výběr máte mnoho dekorů se vzhledem dřeva, korku, kamene i dlažby.\nVinylové podlahy kolekce Rigid Vinyl vynikají kombinací pružných a pevných vrstev. Výsledkem je pevná podlaha příjemná na chůzi a měkká na dotek. Současně pohlcuje zvuky v místnosti. Slibuje jednoduchou instalaci bez ohledu na nejednotnost povrchu. Cena od 1 123 Kč/m2. www. quick-step.cz\nNa výrobu přírodního lina (vedeného pod obchodní značkou Marmoleum) výrobci používají suroviny přírodního původu – lněný olej, borovicovou pryskyřici, vápenec, dřevěnou i korkovou moučku a přírodní pigmenty. Hotovou hmotu pak nalisují na jutovou tkaninu. Marmoleum tlumí kročejový hluk, je příjemné na dotek a hřejivé, vhodné pro alergiky i astmatiky. Snadno se udržuje, materiál odolá vysoké zátěži, ale pozor: snadno se poškrábe. Má dlouhou životnost, výrobci uvádějí až 50 let. Existuje v neutrálních odstínech, ale také v sytých a zářivých barvách. Do koupelny je lépe použít marmoleum v roli určené k lepení, ne dílce spojené klik systémem.\nPODLAHY Z BAMBUSU A KORKU\nBambus je travina s dutými dřevnatými stébly. Podlahové dílce u takové podlahy výrobci zhotovují ze spodní silné části stébel (stébla lepí nebo lisují). Chcete-li bambusovou podlahu renovovat, je možné ji obrousit. Bambus je totiž až o třetinu tvrdší než dub či buk. Podlaha z bambusu vám vydrží spoustu let a hodí se do místností s vysokou zátěží. Podlahy mají originální vzhled – existují buď ve světlém přírodním odstínu, nebo v tmavším odstínu podobném barvám kávy. Vyhněte se vylití většího množství vody na tuto podlahu. Korek je přírodní materiál, výrobci jej získávají z korkového dubu. Korkové podlahy dobře tlumí hluk, izolují teplo, jsou odolné vůči opotřebení. Pokládka z dílců a údržba je snadná. Podlaha z korku vám vydrží desítky let. Korkovou podlahu seženete v přírodních hnědých, krémových nebo bílých tónech.\nExistují čtyři základní typy: litý cementový potěr (dále litý beton) využitý jako potěr, litý anhydritový potěr, cementový potěr (beton) ze zavlhlé betonové směsi a skupina tzv. suchých podlah.\nJe obecně nejpevnější a nejdražší. Je náročný na přípravu (musí se realizovat tzv. vana) i na klimatické podmínky na staveništi. Sám se srovnává do roviny, což ale může být i problémem v případě, že chcete vytvořit drobný spád pro odtok vody v koupelně, garáži nebo na terase. Výhodou je rychlost práce i skutečnost, že se tato technologie výborně hodí pro pokládku podlahového vytápění.\nJde o litý potěr na bázi síranu vápenatého (anhydritu). Protože je litý, opět snadno vytváří rovinu. Klade ze všech typů potěru nejvyšší nároky na mikroklima staveniště. Musí se stejně jako litý beton vibrovat a povrch obrušovat od šlemu, shodná je i velmi rychlá realizace. Zpracování směsi je jednoduché a díky takřka nulovému smršťování zde nevznikají deformace rohů, ale práce opět vyžaduje náročnou přípravu (vše musí být utěsněno, vytvořena polystyrenová „vana“ s PE fólií, aby anhydrit nezatekl pod izolační vrstvu). Cena je oproti litému betonu nižší. Výhodou je rovněž dlouhá zpracovatelnost směsi a možnost vytvořit podlahu menší tloušťky. Anhydrit nemůže být v prostředí s výraznou vlhkostí, ale je perfektní variantou pro podlahové vytápění.\nPevnost této strojově hlazené podlahy je menší (ale bohatě dostačující pro rodinné domy a byty), i cena je výrazně nižší. Zavlhlá směs je variabilní, můžete realizovat spády podle potřeby. Není potřeba tak důkladná příprava, je nenáročná na staveništní mikroklima. Nevýhodou je vyšší pracnost (srovnávání betonu je namáhavá ruční práce), řemeslná náročnost a podstatně pomalejší realizace.\nHlavním důvodem realizace suché podlahy je většinou snaha snížit celkovou hmotnost podlahové vrstvy (např. u dřevěných konstrukcí). Prostor orámovaný dřevěnou obvodovou konstrukcí a nerovnou základovou deskou se vyplní vyrovnávacím podsypem (suchým potěrem) na bázi cementu či umělého kameniva. Pak se překryje izolační vrstvou a případně ještě vrstvou podlahového vytápění. Následně celou konstrukci zakryjí například OSB desky.\nNávod na položení vinylové podlahy:\nRadí RICHARD KLIČKA ze společnosti Hornbach.\nVinylové podlahy se pokládají na začištěný betonový podklad (pokud v povrchu zůstanou nerovnosti, použijte například silnější kročejovou izolaci).\nPřipravte si parotěsnou fólii a kročejovou izolaci. Fólie se musí položit tak, aby přes sebe jednotlivé kusy přesahovaly o 20 cm. U zdi materiál vytáhněte do výšky 2 cm. Kusy k sobě přilepte lepicí páskou. Na parotěsnou fólii pak můžete položit kročejovou izolaci (tato podložka tlumí zvuk směrem do místnosti). Jednotlivé kusy k sobě přilepte lepicí páskou. Pokud je kročejová izolace už součástí lamely, nemusíte tuto vrstvu řešit.\nMezera mezi zdí a podlahou by měla být 10 mm. Po položení první řady tyto mezery zafi xujte zarážecími klínky. Ty umístěte po obou stranách u přechodu mezi lamelami.\nPokud máte v místnosti nějaké výklenky, nepokládejte lamely až těsně k rohům. Roh se snažte vždy obložit seříznutým dílem jedné lamely. Lamelu změřte, seřízněte do tvaru zdi a můžete pokračovat dále. (Na řezání vinylových lamel vám postačí nůž, na menší kousky jsou vhodné kleště, kterými naříznutý kus dobře odlomíte).\nNa závěr vyplňte mezery u dveří silikonem a zahlaďte gumovou stěrkou.


Zmlácená se pomoci nedočkala - Plzeňský deník\nZmlácená se pomoci nedočkala\nPLZEŇ -Jedna rána pěstí do obličeje a pak dalších deset úderů pěstí a dlaní do hlavy. Takový zážitek čekal při nástupu do autobusu číslo 41 ve Smetanových sadech směrem na Vinice 39letou paní Říhovou.\nAutobus otevřel dveře, žena nastoupila na schůdky a pak se to stalo. První rána. Otočila se a dvě Romky na ní cosi nesrozumitelně křičely. A mlátily ji dál. Nerozuměla jim, nechápala, proč dostává zas a znovu za vyučenou. Je totiž neslyšící. Nakonec ji z autobusu ženy vyhodily.\n„Bylo to hrozné. Když jsem ji uviděla, měla napuchlé oko, téměř nic neviděla, má otřes mozku. Hned jsme ji poslali k lékaři a oznámili případ policii,“ líčí otřesný zážitek sociální pracovnice z Plzeňské unie neslyšících, která viděla zraněnou ženu první. Svoje jméno nechce zveřejnit.\nDvě útočnice, jedna mladá kolem 20 let a druhá asi padesátnice, si opravdu nebraly servítky. „Ptala se jich, co se stalo, musely vidět, že je sluchově postižená. Ta agrese byla pro naši klientku hrozná. Ne tak fyzicky, ale především psychicky,“ kroutí hlavou sociální pracovnice.\nNejen hlušší, ale i slepí asi byli všichni, kdo v autobusu zrovna stáli a byli svědky brutálního útoku. Nikdo se dospělé ženy totiž nezastal. „To je snad ještě horší, ta naprostá zbabělost, apatie ostatních,“ přitakává sociální pracovnice.\nVyšetřování případu je teprve na začátku. „Útok šetříme, je kvalifikován jako fyzické napadení, určitě budeme vyslýchat další osoby,“ vysvětluje aktuální stav policejní mluvčí Martina Hábrová. Násilnice odhaleny nejsou, podle napadené ženy občas jely stejnou trasu autobusem na Vinice.\n„Dozvuky útoku budou po nějakou dobu určitě přetrvávat. Záleží hodně na psychické odolnosti, doba vypořádávání se s podobným zážitkem je velmi individuální. Lidé s postižením, kteří jsou zvyklí se s útrapami vyrovnávat, se ale mnohdy s takovou situací vyrovnají lépe. Ale znovu opakuji, je to velmi individuální,“ připomíná psycholog Karel Bröckl.\n9.12.2007 Diskuze 1


17.6. (12 dnů) – Zastupující říšský protektor Reinhard Heydrich, od jehož úspěšného atentátu letos uplynulo 80 let, považoval český národ za „velmi nepřátelský“, připomenul archivář Vojtěch Šustek pro podcast „Aby bylo jasno“. Čechy měl Heydrich dělit na 4 skupiny a někteří měli být podle jeho plánů „zplyňováni“ či se stát dozorci v koncentračních táborech v Rusku. Archivář připomíná, že navíc před likvidací Heydricha Francouzi a Britové i přes tři roky probíhající válku československé území darované Hitlerovi stále považovali za legitimní součást Německa.\nOsobnosti: Vladimír Železný (175 článků), Jana Bobošíková (774 článků)\n22.6.2020 – Marek Wollner přerušil mlčení a vyjádřil se ke kauze reportáže o Lidicích. Tvrdí, že jde o politiku a postup Reportérů ČT byl správný, protože práci historika Kyncla zaštítil jak Památník Lidice, tak Akademie věd. A archivář, který tuto práci zpochybňuje, si prý jen hraje s psychologií, ale důkazní prameny nemá. A nechyběla ani kritika Jany Bobošíkové.\nOsobnosti: Bohuslav Sobotka (9578 článků), Jana Bobošíková (774 článků)\n5.11.2019 – Téma blížícího se výročí sametové revoluce zaujalo i novináře amerického původu Erika Besta v jeho „Posledním slově“. Jednak se věnoval tomu, jak česká média hodnotí amerického prezidenta Donalda Trumpa podle dvojího metru, a připomenul při té příležitosti i jméno Pavla Tigrida. A připomenul i slova Václava Havla o tom, že revoluce byla nevyhnutelná. A ptá se, zda by neměla zaznít tato otázka: „Kolik toho za posledních 30 let byla přímá zásluha Čechů, a ne nikoho jiného, a jak úspěšně Češi zvládají záležitosti, které mají ve své režii?\nOsobnosti: Václav Havel (6276 článků), Donald Trump (5854 článků), Pavel Tigrid (12 článků)\n10.6.2021 – Německý Bundestag si na svém středečním zasedání připomenul 80. výročí napadení Sovětského svazu Wehrmachtem 22. června 1941.\n1.12.2021 – „Ležáky si zaslouží zfilmování, stejně jako si to zasloužily Lidice. To jsou příběhy, na které se nesmí zapomenout,“ říká režisér Tomáš Magnusek, který tak pro ParlamentníListy.cz konečně odtajnil, na jakém filmu právě pracuje a dodává. „Poslední dobou mám pocit, že těch filmů, jak my jsme ubližovali, je už docela dost. Vezměme si třeba film Krajina ve stínu. A teď zase já natočím film o tom, jak někdo ubližoval nám.“ Připomenul, co se v Ležákách přesně odehrálo i proč podle něj atentát na Heydricha odnesly jako první Lidice. Řekl také, jak on vnímá „tendence“ omluvit se za to, co se dělo v Sudetech po válce.\nOsobnosti: Helena Vondráčková (1007 článků), Jana Bobošíková (774 článků)\nOsobnosti: Šárka Kašpárková (29 článků), Helena Vondráčková (1007 článků), Jana Bobošíková (774 článků), Klára Slámová (155 článků)\n8.6.2010 – Bývalý šéf televize Nova Vladimír Železný se nemusí omluvit političce a bývalé novinářce Janě Bobošíkové za sporné výroky z roku 2004.


Věřím, že by se to mohlo sejít, říká Bartošek o podpisech k odvolání Okamury z vedení sněmovny | info.cz\nVěřím, že by se to mohlo sejít, říká Bartošek o podpisech k odvolání Okamury z vedení sněmovny\nAutor:raz,ČTK - 23. února 2018 • 15:37\n„Osobně jsem v tom opatrný, ale mám lehký optimismus, že by se to mohlo sejít,“ řekl dnes ČTK Bartošek. Pod návrh potřebuje získat nejméně 80 podpisů, jak stanoví jednací řád.\nPokud se 80 podpisů pod podnětem sejde, Bartošek jej navrhne zařadit na schůzi prostřednictvím vedení Sněmovny, nebo tak učiní sám. Sněmovna by o tom hlasovala, ke schválení zařazení bodu na program by byly nutné hlasy nadpoloviční většiny přítomných poslanců. Odvolání Okamury vedle jeho hnutí Svoboda a přímá demokracie nepodporuje KSČM a většinově zřejmě ani ANO. Hnutí ANO, KSČM a SPD mají dohromady ve dvousetčlenné Sněmovně 115 poslanců.\nNeználek Okamura se znemožnil v ČT: Zabrousil do připomínky holocaustu a už nevybrousil autor: Události ČT\nOkamura? Žádný neonacista, ale televizní žvanil, který jde po penězích.…\nTomio Okamura|SPD|rasismus|Lety|Poslanecká sněmovna


Příběhy města sutin obohacují hru This War of Mine | Hrajeme.cz\nPříběhy města sutin obohacují hru This War of Mine\nPokud hledáte hru s opravdu silnou atmosférou, která vás nenechá chladnými a která vás plně vtáhne do příběhu, pak je tu pro vás desková hra This War of Mine. Umožní vám prožít to, co zažívá civilní obyvatelé města ve válce. Je to náročné téma a ve hře se objevují i drastické scény, z toho důvodu je hra určena dospělým hráčům (18+). Jestliže jste se s touto kooperativní hrou ještě nesetkali, přečtěte si její představení v článku This War of Mine vás nenechá chladnými. Vydalo ji Albi v prosinci 2017.\nDnes se ale budeme věnovat rozšíření této hry, které má název Válečné deníky: Příběhy města sutin. Základní hra je náročná sama o sobě a určitě si s ní vystačíte. Pokud jste si ji ale už zahráli víckrát, možná zatoužíte po tom, abyste mohli rozvinout některé dílčí příběhy. A to vám rozšíření plně umožní, a také něco navíc. Obsahuje několik samostatných modulů, která můžete přidat do hry, ale nic vám nebrání jich zapojit i více zároveň. Pravidla však nedoporučují použít více jak dva moduly zároveň.\nRozšíření Příběhy města sutin obsahuje první svazek Válečného deníku, ve kterém najdete přes 400 nových scén pro nové moduly, pět karet scénářů a tyto moduly s příslušnými komponenty:\nEmira (třináctá postava).\nFarmáři a tržiště.\nV krabici najdete také pět zalepených obálek, které jsou inspirované systémem „legacy“. Ke každému scénáři patří jedna. Můžete je otevřít, když v daném scénáři zvítězíte. Pro pořádek dodám, že se jedná o tyto scénáře:\nPokud vás hra This War of Mine zaujala, pak určitě sáhněte i po rozšíření. Výrazně obohatí základní hru. Zároveň je potřeba říci, že nové scénáře nejsou vůbec jednoduché, ale o to víc vás mohou lákat. Je to jedinečný počin, a je skvělé, že je k dispozici v češtině. Albi hře věnovalo velkou péči, která je na ní vidět.\n27.1.2019\tod Jakub Dobal\t0 komentářů 3563 zhlédnutína Nové hry, Novinky, Pro náročné\nŠtítky: Albi, Příběh města sutin\nDalší: K dispozici je nové deluxe rozšíření LCG Hry o trůny: Králové ostrovů\nPředchozí: REXhry vydají hru Everdell\n28.12.2019\t0 komentářů 9316 zhlédnutí\n30.9.2016\t0 komentářů 6514 zhlédnutí\n12.2.2020\tkomentářů: 54 8199 zhlédnutí


Prodej bytu 2+1 Chrtníč | Eurobydleni.cz\nProdej bytu 2+1 Chrtníč\nProhlédněte si nabídku prodej bytů 2+1 Chrtníč. Díky Eurobydleni.cz tak získáte skvělý přehled na byty 2+1 Chrtníč prodej z celkem (800+) inzerátů typu prodej bytu 2+1 Chrtníč na prodej.\nProdej bytů 2+1 Chrtníč (800+)\nVětší byty Chrtníč 2+1 prodej nabízejí zajímavou variantu bydlení v Chrtníč. Budete-li chtít bydlet i s menší rodinou ekonomicky a pohodlně, můžete byty Chrtníč 2+1 na prodej využít. Momentálně prodej 2+1 Chrtníč poměrně stoupá, jelikož se jedná o zajímavou dispozici bytu. Je jasné, že prodej bytu 2+1 Chrtníč bude převyšovat prodej menších bytů 1+1 a garsonek.\nProdej 2+1 Chrtníč\nMomentálně je prodej bytů 2+1 v Chrtníč velmi frekventovaný. Ve většině případů vám byty Chrtníč 2+1 na prodej mohou nabídnout v Chrtníč soukromé osoby anebo realitní kanceláře. Záleží jen na vás, jestli byty na prodej 2+1 Chrtníč budou splňovat vaše požadavky na bydlení.\nLuxusní byty Chrtníč 2+1 prodej\nMnohdy se objeví inzeráty 2+1 Chrtníč prodej v opravdu luxusních domech. Když budete chtít, určitě se vám byty 2+1 Chrtníč prodej nabídnou v hodně zajímavém provedení. S rodinou si tak užijete bydlení v Chrtníč v bytě 2+1 přesně podle vašich potřeb.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii byty 2+1 na prodej Chrtníč, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 2+1 Chrtníč, a to byty 2+1 na prodej Chrtníč, pronájem bytu 2+1 Chrtníč, dražby bytů 2+1 Chrtníč.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii prodej bytů 2+1 Chrtníč nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty Chrtníč, prodej bytů Chrtníč, pronájem bytu Chrtníč, dražba bytu Chrtníč.\nDalší lokality v okolí byty 2+1 na prodej Chrtníč\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii byty 2+1 na prodej Chrtníč, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr byty 2+1 na prodej Chrtníč. Určitě lépe naleznete byty 2+1 na prodej Chrtníč, který hledáte.


Nová tvář vítěze: ŠKODA Motorsport představuje designovou studii s prvky modelu FABIA 2019 - ŠKODA Motorsport\nNová tvář vítěze: ŠKODA Motorsport představuje designovou studii s prvky modelu FABIA 2019\nWRC 27. 11. 2018 Doba čtení: 4 min\nNejúspěšnější model v historii ŠKODA Motorsport už má za sebou čtyři roky neobyčejně úspěšné soutěžní kariéry a zároveň se na silnice vydala inovovaná verze civilního modelu ŠKODA FABIA. To znamená, že je na čase, aby FABIA R5 vyzkoušela nový vzhled. Na oslavu nejlepší sezóny ve své historii představuje tým designovou studii budoucího rallyového speciálu, která zahrnuje klíčové prvky nové podoby silničního modelu FABIA.\nJako oslavu současné verze modelu FABIA R5 a její výjimečné kariéry se tým ŠKODA Motorsport rozhodl aktuální vítězný vůz zahalit do barvy, kterou v této sezóně tak často sbíral – do zlaté. Zlaté barevné schéma vychází ze standardní podoby soutěžních vozů v sezóně 2018 a je doplněno o vítězné číslo 1, stylizované vavříny a nápis WRC 2 CHAMPION 2018 na horním okraji čelního skla. Vůz bude figurovat v sérii fotografií a videí, a bude také vystaven v Mladé Boleslavi.\nTo jsou ale jen kontinentální tituly. Potom tu máme ještě poháry v jednotlivých zemích. Zatím FABIA R5 získala tituly v 17 zemích. Stejně jako ve třech předchozích ročnících získali Jan Kopecký a Pavel Dresler titul Mistrů České Republiky, ale seznam vítězů národních šampionátů na vozech FABIA R5 je mnohem delší:\nTitul pro jezdce a spolujezdce: Nikolaj Gryazin/Yaroslav Fedorov (RUS/RUS)


Znakařka Baumrtová vyhrála 50 metrů ME v krátkém bazénu | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nPlavkyně Simona Baumrtová získala třetí medaili na mistrovství Evropy v krátkém bazénu, tentokrát zlatou. V dánském Herningu vyhrála časem 26,26 sekundy na trati 50 metrů znak. Už včera přitom Baumrtová získala stříbro na dvojnásobné trati a bronz ze štafety.\n18:31 14. prosince 2013 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nSimona Baumrtová se zlatou medailí na krku | Foto: Vlastimír Perna\nChomutovská znakařka získala svou jedenáctou medaili na velké světové seniorské akci, ale teprve první zlatou. V krátkém dánském bazénu byla už na obrátce mezi nejlepšími a ve finiši dohmátla o pět setin sekundy dříve, než stříbrná Polka Aleksandra Urbanczyková.\n„Jó, jsem mistryně Evropy,“ vydechla Simona Baumrtová po svém těsném triumfu. „Je to hustý. Ve třech letech jsem přeplavala leda bazén na šířku, tak možná od té doby jsem sprinterka,“ vtipkovala.\nS čerstvou mistryní Evropy mluvil Michal Jurman\n„Je to paráda. Viděla jsem, že Urbanczyková je na obrátce ještě přede mnou. Pak už jsem to nevnímala, snažila jsem se to mlátit hlava nehlava a naštěstí to vyšlo,“ radovala se Baumrtová, která do finále postupovala nejrychlejším časem.\n„Věděla jsem, že jsme tři hlavní adeptky na medaili. Čekala jsem od Nielsenové, že poplave trochu rychleji, ale myslela jsem, že já, Urbanczyková a Nielsenová si to rozdáme o medaile.“ Dánka nakonec musí být zklamaná, protože na bronzovou medaili jí nakonec chyběla jedna setina sekundy.\n„Neplavalo se mi to tak dobře, jako včera finále štafety, ale o tři desetiny český rekord a první místo, takže super.“ Baumrtová včera po stříbru na stometrové trati prohlásila, že to byl životní závod, teď to musí přehodnotit: „To sice ano, ale zase si více vážím toho času ze stovky.“\nZe tří startů získala Baumrtová tři medaile, teď má ještě dvě další distance před sebou. „Uvidíme, jaká bude dvoustovka. Docela se na ní těším, padesátek mám už plné zuby. Ještě se domluvím s reprezentačním trenérem, jestli poplavu rozplavbu štafet.“\nLucie Svěcená zaplavala český rekord a je v semifinále mistrovství Evropy


Jak na věc: hrnkový drobenkový koláč s tvarohem a rebarborou\nna shledanou nebo nashled ..\nprodej svíček v rokytnici ..\nKartáč koncový - drátěný - 25x0,3 - Festa\nNa čokoládovou polevu v kastrůlku na co nejmenším ohni zvolna zahřejte 150 g rozlámané kvalitní hořké čokolády a 125 ml smetany ke šlehání. Míchejte, dokud se čokoláda nerozpustí. Stáhněte z plamene a nechte 10 minut odpočinout.\nVejce rozklepneme a oddělíme žloutky a bílky. Nejprve ušleháme v míse žloutky s částí cukru. Poté přidáme mouku, mléko, olej, kakao, kypřicí prášek, prášek do perníku, zbylý cukr a tuhý sníh ušlehaný z bílků.


Vstupenka na koncert: Milan Peroutka & Perutě | Slevomat.cz\nVečer s českou muzikou: Koncert Milana Peroutky se skupinou Perutě\nUpozornit e-mailem na další nabídky podniku Městský společenský dům v Kolíně\n1 / 8 Milan Peroutka & Perutě vám zahrají 22. 3. v Kolíně.\n3 / 8 O tvorbě talentovaného muzikanta, herce a zpěváka se pochvalně vyjadřují i média.\n4 / 8 Koncert tohoto českého boy bandu bude super zážitek!\n5 / 8 Koncert začíná v 19.00 hodin.\n8 / 8 Původní české písničky rozezní Městský společenský dům v Kolíně.\nZámecká 109, Kolín (mapa)\nVstup na koncert Milana Peroutky a kapely Perutě\n– Období do 23. 3. 2018\nVstup pro 1 osobu na koncert Milana Peroutky\nTermín koncertu: 22. 3. od 19.00 h\nDélka akce: cca 3 hodiny\nVoucher uplatníte 30 minut před začátkem koncertu u vstupu\nRezervace: není potřeba, ale v den akce (22. 3.) dorazte do MSD Kolín nejpozději v 18.30 hodin.\nPo předložení platného kódu voucheru budete puštěni na koncert.\nUkončeno 230 Kč 179 Kč\n„Na perutích odleť do pohádky, můžem spolu takhle trávit pátky…“ Ale co čtvrtky? Tak třeba ten 22. 3. je jasný: jde se na koncert!\nMilan Peroutka je zpěvák, muzikant a herec. Zazářil i díky TV soutěži Tvoje tvář má známý hlas, hrál v několika seriálech, ale hlavně sestavil kapelu Perutě. S vlastními písničkami v čele s hitem Postavím kolem nás zeď se vám představí 22. 3. v Městském společenském domě v Kolíně.\nMuziku má Milan v krvi – je synem bubeníka skupiny Olympik. Ale už dávno dokázal, že má sám co říct a jeho písničky si našly své věrné fanoušky. O hudebníkově tvorbě a jeho kapele se pochvalně vyjadřují i publicisté, takže koncert tohoto českého boy bandu bude super zážitek!\nSuper zábava a příjemné prostředí kulutrního domu. Je vidět oprava interiéru i techniky, za nás super, víc takových akcí prosím!\nZámecká 109, Kolín, 28002\nZámecká 109, 28002 Kolín\n+420 321 748 265\nVstup na koncert Milana Peroutky a kapely Perutě | Termín 22. 3. 2018 od 19:00 do 22:00\nSuper zábava a příjemné prostředí kulutrního domu. Je vidět oprava interiéru i techniky, za nás…\nHodnocení podniku Městský společenský dům v Kolíně\nHodnocení všech akcí podnikuVstupenka na koncert Svatopluk & Sváťa KarásekUnderground comedy se členy Comedy clubu: přijďte se potrhat smíchyVečer s českou muzikou: Koncert Milana Peroutky se skupinou PerutěKoncert české naděje: Písničkářka Adéla JonášováRockový koncert: Cocotte Minute a Pio Squad\nBezproblémové uplatnění voucheru, možnost uplatnění mimo Prahu\nBohužel vtipy mě tolik nebavili, komici opakovali pouze témata sexu a gayů. Asi bych příště preferovala inteligentnější humor :-)\nHodnocená nabídka: Stand-up představení se členy Comedy clubu\nHodnocená nabídka: Koncert české naděje: Písničkářka Adéla Jonášová\nVelké množství vulgarismu (více méně 3 stále se opakující slova) a to mi příjde jak dost hodně laciná zábava opravu do opilé publikum. Naštěstí ostatních 50% bylo super.....Georgi držím palce.


Bydlel jsem s Palachem\nDějiny >> Bydlel jsem s Palachem\nKdekdo se dnes odvolává na Palacha, aniž by o něm cokoliv věděl. Já jsem přišel s Palachem do styku bezprostředně před jeho smrtí jako spolubydlící na koleji a kolega v historickém semináři. O tom píši v tomto příspěvku.\nStudentská kolej na Spořilově\nK mému setkání s Palachem a sblížení s ním přispěla moje liknavost a zapomnětlivost. Jako student Filosofické fakulty UK v Praze jsem si zapomněl včas zamluvit na příští studijní rok ubytování na koleji Větrník-Jih (Hvězda) a tak jsem se musel na podzim 1968 spokojit se skromnou ubytovnou na koleji Praha 4, Spořilov, Severozápadní V. Byl to nízký přízemní dřevěný blok připomínající krátkodobou ubytovnu brigádnických česáčů chmele. V ubytovně sice tekla voda, ale chybělo tam ústřední topení. Ve velkých místnostech, kde se nacházelo až osm postelí z části nad sebou, byla kamna a studenti si museli chodit pro uhlí a podpal a sami si rozdělávat oheň. Na koleji byla proto často v odpoledních hodinách a zvláště po ránu v zimních měsících zima. Objekt patřil ČSD, které tam dříve podle potřeby ubytovávaly své zaměstnance. Nyní jej ale spravovala Správa kolejí a menz UK, která tam ubytovávala dálkové studenty při jejich soustředěních a v uvedeném roce na dvou pokojích nouzově ty řádné studenty, na které se nedostalo ubytování na jiných kolejích.\nZ řádných studentů tam tak byli ubytováni studenti prvních ročníků a také ti, kteří z různých důvodů přestupovali. Za těchto okolností jsem se tak setkal s Janem Palachem, který přestupoval na poslední chvíli z VŠE v Praze na Filosofickou fakultu UK. Potkával jsem ho však ještě v historickém semináři profesora Vladimíra Kašíka. K našemu setkání na společném pokoji došlo později, protože se Palach nastěhoval, myslím, až někdy na počátku listopadu tohoto neblahého roku.\nKdyž jsem se přistěhoval na pokoj, byl již obydlen. Potkal jsem tam mimo jiné i Martina z Jablonce nad Nisou, šestadvacetiletého (ročník 1942) začínajícího studenta Pedagogické fakulty UK oboru výtvarná výchova, který ovšem dříve studoval něco jiného, co mu nesedělo a tak toho zanechal. On se vlastně jmenoval Vladimír Martínek. Nejspíš kvůli svému velkému jmenovci se ale k rodnému jménu radši nehlásil. Milý, příjemný člověk, jehož přítomnost vždy působila uklidňujícím dojmem, žádný dominantní typ ale také žádný ustrašenec. Vždy byl ochoten pohovořit, nevyhledával nijak zvlášť vysoká témata z umění, vědy a politiky, bavil se rád i o zcela obyčejných běžných věcech. Formálně proto, že na pokoji byla velká koncentrace silných kuřáků, se ovšem Martin po čase přestěhoval do sousedního pokoje, kde snad byla situace v tomto ohledu lepší, a to ještě před příchodem Honzy Palacha na pokoj…Martina jsem ovšem vždy rád potkával, a to ještě po mnoha letech.\nDalším spolubydlícím byl Honza Meszáros z Chomutova, který začínal studium v oborech čeština, dějepis. Tento vysoký urostlý muž byl stejný ročník jako já, narodil se v maďarském Miškovci (Miskolc), kde i prožil útlé dětství a začal chodit do školy. Když mu bylo sedm let, přestěhovala se jeho rodina do Československa, neboť prý jedna z jeho babiček pocházela ze Slovenska. K Maďarsku však stále velmi tíhl, jezdil tam za příbuznými a udržoval si znalost jazyka.\nByl člověk, který mě každopádně zaujal. On kladl důraz na to, aby vystupoval vždy důstojně, mluvil s pečlivou výslovností, dbal snad i o dodržování maďarského přízvuku. Mluvíval o svých životních pocitech, o elementárním nazírání na svět a prožívání světa, mluvil o lidech, tak jak je viděl v určitých životních situacích, tak jak se v nich zachovali. Na konci určitého dějového úseku se obvykle na chvilku odmlčel, uchechtl se a pokračoval dále. Někdy jsem měl pocit, jakoby už mluvil jen k sobě. Nepochyboval jsem, že je to velká osobnost nejenom tělem, ale i duchem. Byl jsem o něm přesvědčen, že to někam dotáhne. Měl výhodu člověka žijícího ve dvou světech, ve dvou dosti odlišných kulturách.\nHodně mluvil o Maďarsku. Líčil Budapešť, město neskonale rozlehlejší a majestátnější než Praha, vedle Budapešti spíše shluk maloměst. Popisoval Dunaj, který je v Budapešti nesrovnatelně mohutnější než Vltava v Praze, líčil scény z doby Rákosiho režimu, kdy udeřila tuhá zima a nebylo čím topit a starší lidé se s tím v Budapešti vyrovnávali tak, že seděli o jedné kávě po celé dny v kavárnách, líčil drastické scény ze dnů maďarského povstání 1956, tak jak o tom slyšel od svých příbuzných a známých. Mluvíval o maďarské literatuře, zvláště té romantické, ze které vyzařoval aristokratický ideál cti, hrdinství a krásy, se kterým se ztotožňoval. Osoby v ní vystupující spíše nepodobné českým dělaly široká rozmáchlá -hrdinská či jiná- gesta. V této souvislosti si vzpomínám na jméno jednoho citovaného autora: Zsigmond Móricz. Mészáros mluvíval o maďarském národním mýtu, o osudovém bratrství mezi Maďary a Turky zpečetěném krví… Nevýznamné příhody z maďarské puszty dokázal podávat velmi poutavě. Maďarsko!, jsou tam lidi, slýchal jsem od něho.\nMészárose jsme měli na pokoji v oblibě. To ale neplatilo obecně. Od něho a i z jiných kruhů jsem slyšel o poměrech na chomutovském gymnáziu, kde se tento duchovní aristokrat milující pro jeho estetické kvality hod diskem znelíbil uvědomělým soudruhům v učitelském sboru, byl pro ně zkrátka špatným a dokázali mu udělat ze života peklo. Pokoušel se ilegálně opustit republiku a překročit státní hranici západním směrem. Uvázl tem kdesi v těžko průchozím terénu u potoka pod svahem a útěk nakonec vzdal. Pak začal znovu promýšlet svůj život. Poučil se. Objevil, že je výhodné přijmout masku průměrného člověka s všedními životními cíli, schovat se za ní a nevystavovat se zbytečným úderům. Zkrátka chovat se tak, aby vnější svět byl pouhou kulisou vlastní existence a nepředstavoval pro ní ohrožení. Možná, že to přesně tak neřekl, ale určitě to tak myslel. V jednadvaceti se potom oženil a přihlásil se Filosofickou fakultu UK v Praze, byl rok 1968 a byl přijat, ovšem pouze na obory čeština-dějepis. Po roce se mu však podařilo přestoupit z dějepisu na maďarštinu, kde i později dostudoval.\nMészáros ležel nade mnou a tak jsem si všiml jeho neklidného přerušovaného spánku. To mělo jistě své zjevné příčiny: špatný vzduch na pokoji, častý chlad zvláště v ranních hodinách, chrápající spolubydlící a vůbec i to, že postele, ve kterých jsme líhali nebyly pro lidi velkých postav, takže se Honza do své postele nemohl vejít a jeho nohy přesahovaly. Aby ho nestudily, natahoval si na ně troje ponožky. Důvody jeho neklidu byly však i jiné. Jednoho dne po mém návratu na pokoj se na mě jenom krátce podíval a řekl krátce: Umřel mi otec. A v tom okamžiku jsem si uvědomil, že jeho otec ležel dlouhodobě na smrtelné posteli a že to pro celou jeho rodinu představovalo velikou zátěž. A nyní bylo po všem a pro něho se uzavřela celá kapitola jeho života…\nJako další studenta jsem na pokoji poznal Jaroslava, tedy Slávka, Smazala. Pocházel odněkud ze západních Čech, nevím už přesně, jestli z Mariánských Lázní, Chebu či Sokolova. Bylo mu teprve osmnáct let, studoval jako hlavní obor latinu, jako další myslím češtinu a nenechával nikoho na pochybách, že to studiem myslí vážně. Navštěvoval pravidelně přednášky a semináře, po večerech se učil slovíčka…Byl menší ale vcelku statné postavy, houževnatý, vytrvalý a tichý hoch, který se ale nevyhýbal rozhovorům se spolubydlícími.\nKdyž se později na pokoj přistěhoval starší student Tomáš Kudrna, o kterém bude ještě řeč a který měl už po vojenské službě, nabyl vztah mezi oběma staršími pány Mészárosem a Kudrnou a benjamínkem pokoje Slávkem Smazalem, se kterým zacházeli poněkud jako mazáci s bažantem na vojně. Dobírali si ho a mluvívali o něm nelichotivě jako o Slávečkovi, bejbíkovi ohlížejícím se ještě stále po mateřském prsu, bobříkovi apod. Příliš se mi to nelíbilo, ale podle mého názoru to nepřekračovalo určitou mez, tak jsem do toho nevstupoval. Kudrna a Mészáros se zjevně dívali na Slávka jako na postavu z románu Aloise Jiráska Filosofská historie Zelenku. S tím bych ovšem nesouhlasil. On je předčil v tom, že dokázal pravidelně navštěvovat přednášky a semináře a průběžně se učit a připravovat na hodinu, což oni, díky rozmanitým jiným zájmům, nedokázali.\nBrzy po mně se na spořilovský pokoj přistěhoval muž, kterého jsem již předtím potkal na chodbách filosofické fakulty. Napohled elegán se světle hnědými vlnitými vlasy sčesanými pečlivě na pěšinku, mohutným pečlivě sestřiženým knírem nosící šatstvo a v zimě nápadně velké světlé šály. Pouze silnější kratší nohy poněkud kazily jeho dokonalý zjev. Představil se jako Daněk Kudrna z Litoměřic, student oboru český jazyk a literatura. Byl ročník 1946. Měl již po vojně a stačil se mezitím už oženit a zplodit potomka.\nKudrnu, náruživého kuřáka dýmky, přitáhla Praha, studentský život a akademické svobody. Zajímal se o literaturu a vrchol blaha viděl ve večerních šplechtech s přítelem ve vikýři, při kterých nesměla chybět neodmyslitelná dýmka a samozřejmě také láhev dobrého vína. Z literatury se obzvláště zajímal o milostný román, ve kterém hledal inspiraci pro své erotické výboje. Před Kudrnou jsem byl zpočátku ve střehu, protože s podobnými suverénními světáky jsem neměl ty nejlepší zkušenosti, věděl jsem, že se dovedou krutě posmívat. A ukázalo se, že moje obava byla oprávněná, neboť mi Kudrna záhy vytkl, že můj zimní kabát je šeredný. Nesouhlasil jsem. Neměl jsem otce, měl jsem dva mladší sourozence a matka byla na vše sama a tak aby ušetřila, šatila mě dlouhou dobu z rozsáhlého šatníku, který zbyl po otci. Kalhoty a kabáty byly sice z předválečných látek, ale vždy přešité podle moderních vzorů.\nNapětí mezi námi ale po čase opadlo a já jsem se účastnil večerních hovorů vedených o literatuře, životě, ženách, politice, různých národech atd. hlavně mezi Mészárosem a Kudrnou, kteří navštěvovali společný seminář. Maďar Mészáros byl někdo úplně jiný než podsaditý středně vysoký Kudrna spojující v sobě rysy rakouského poručíka od dragounů jakoby vystřiženého z románu Jaroslava Havlíčka a burzovního makléře, byl však tolerantní a snažil se vyjít s každým. Tehdy naše soužití po večerech na pokoji nabylo celkem poklidných rysů. Jeden na druhého jsme si zvykli, na to, abychom se sblížili, ovšem trvalo příliš krátkou dobu. . Daněk si hovíval pohodlně rozvalen jako paša v posteli, na hlavu si brával čepičku, aby se mu vlasy přes noc příliš nerozcuchaly, pokuřoval dýmku a já jsem mu trpělivě vysvětloval některé základní věci ze společenských věd, se kterými se jeho praktický mozek nedokázal vypořádat.\nKudrna se mi i svěřoval se svými starostmi. A neměl to vůbec lehké. Starosvětští rodiče, před válkou prý nejbohatší česká rodina v Litoměřicích, považovali jeho studium za útěk od rodiny. Otec s ním přerušil styky a on prý mohl domů jenom v jeho nepřítomnosti. Byl tedy vlastně bez prostředků a studoval ještě jen díky tomu, že něco dostával od žen, se kterými se seznamoval po vinárnách a které si přiváděl v době naší nepřítomnosti k sobě na kolej. Představil mi jednu z nich. Odvracela poněkud ostýchavě tvář, ve které již zub času zanechal stopy. To však mu nemělo procházet nadále tak hladce, neboť mi ukázal výhrůžné dopisy od správy kolejí, kde byl důrazně upozorněn na to, aby vzal na vědomí, že se jedná o studentskou kolej a ne o hodinový hotel. Kudrna zde viděl řešení v brzkém přestěhování do velké anonymní koleje na Větrníku, což nám bylo ostatně všem Správou kolejí stále slibováno.\nJako další spolubydlící se na pokoj přistěhoval student sociologie a estetiky Michael Zengr, který se ovšem mohl psát též Zänger nebo Zänger, čímž si už nyní nejsem jist. Byl to tělnatý muž střední postavy, s hnědými vlasy a hustým plnovousem. Zengr, ročník 1948, se na pokoji okázale představil. Sdělil, že pije pivo, víno také a pokračoval ve vyjmenovávání různých dalších lihových nápojů. A dodal: Mám jediný mindrák: že nemám žádný mindrák. Když to zálibně opakoval několikrát, zeptal se ho Mészáros: A co to tvoje břicho?, čímž uvedl Zengra, který měl nevlastního otce, do zřejmých rozpaků.\nV osobních rozhovorech projevoval Zengr hrdost nad tím, že pochází z Liberce a zdůrazňoval přednosti svých krajanů. Cítil se v tomto někdejším sudetskoněmeckém městě jako kolonista na divokém Západě. Tvrdil, že on a jeho krajané se vyznačují obzvláštní odvahou, samostatností, vytrvalostí, původností myšlenek... Spořilovské okolí koleje se svými ne příliš udržovanými objekty ČSD se mu líbilo. Připadal si tam prý jako na předměstí Chicaga s jeho četnými jatkami a skladišti... Vyložil mi také svoji představu o studiu. Podle ní dával přednost studiu života před docházkou na přednášky a semináře. Jak si to představoval, o tom mě přesvědčil jednoho dne, když jsem přecházel v rámci návštěvy přednášek a seminářů z budovy Filosofické fakulty v Praze na nynějším Palachově náměstí do budovy v Celetné ulici 20. Tam kde Celetná vyúsťuje do Staroměstského náměstí se tehdy nacházela zčernalá zaplivaná hospoda čtvrté cenové skupiny. Z ní vyběhl Zengr, který mě uviděl procházet kolem a požádal mě o 10 Kčs, neboť prý neměl na zaplacení útraty. Peníze mi ale brzy vrátil. Jednoho dne se mi předvedl v novém kabátě a pochvaloval si, jak lacino ho koupil ve výprodeji v Kotcích. Také nám přišel na kolej představit přítelkyni, šaramantní, duchaplnou brýlatou Barboru Křivohlavou, dívku s ohonem, kterou jsem znal z fakulty ze sociologických seminářů. Pak už se na koleji neobjevoval a uviděl jsem ho tam několikrát až na konci semestru, tedy už po Palachově smrti. Byl dost bezradný. Potřeboval získat zápočty ze seminářů, na které nechodil. Myslel si snad, že mu něco poradím.\nNěkdy na přelomu října a listopadu se do společného kolejového pokoje přistěhoval poslední příchozí, Jan Palach, kterého jsem již znal z historického semináře docenta a novopečeného profesora Vladimíra Kašíka a obsadil postel nalevo od vchodu uprostřed, zatímco Mészáros a já jsme spali nad sebou na patrové posteli hned vpravo za dveřmi a vedle nás uprostřed líhal Kudrna, postel hned za dveřmi na levé straně pak měl obsazenou Zengr. V této souvislosti je třeba podotknout, že Palach pocházel z nedalekých Všetat a neměl tedy právo na ubytování na koleji v Praze. Aby ho získal, přihlásil se k trvalému pobytu u svého bratra v Kamenickém Šenově v severních Čechách. Tak se to v té době ostatně běžně dělávalo.\nPalach byl tmavovlasý, střední, útlé postavy, nervní typ, řekl bych takové švícko. Mluvil spíše slabým, snad ještě trochu mutujícím hlasem. Když chtěl vysvětlit složitý problém, stalo se i, že u něho došlo k trysku myšlenek. A Kudrna ho tehdy patrně z toho důvodu označil za pošuka. Palachovo místo mezi obyvateli pokoje bylo nicméně jiné než Slávkovo. Byl starší než Slávek, měl za sebou již jeden rok úspěšného vysokoškolského studia na VŠE a mohl se pochlubit studijně-pracovními pobyty v zahraničí…. Všiml jsem si jeho postavy, byl sice vcelku drobný, ale tělo měl šlachovité a svalnaté. Bylo vidět, že cvičí. Podíval jsem se na něho tehdy a poznamenal jsem v žertu: palášek ocelový. Usmál se.\nTomu odpovídal i jeho charakter. Mohl by býval sice lehce na pohled vzbudit dojem ušlápnutého tichošlápka, případně člověka, který je bezradný, který si nedovede udělat vlastní názor, tím ale určitě nebyl. Byl vytrvalý a houževnatý a schopný učinit vlastní rozhodnutí. O tom prvním nás všechny na pokoji záhy přesvědčil. O tom druhém už na seminářích, kdy nám vyprávěl o svých pobytech v SSSR a ve Francii, o tom, co dělal ve dnech okupace, kdy se seznamoval se situací na v té době nebezpečném místě poblíž Hradu. Pokud jde o studium, vcelku úspěšně studoval na VŠE a nyní se pustil do zkoušek z oboru dějepis za 1. ročník, neboť začínal studium na Filosofické fakultě rovnou ve 2. ročníku. V den, kdy spáchal sebevraždu, mu prý k uzavření 1. ročníku chyběla jen poslední zkouška z latiny, což je určitě pozoruhodný výkon, když už přihlédneme k tomu, že se na zkoušky vesměs připravoval v nepohodlném, neútulném, hlučném a zakouřeném prostředí spořilovské ubytovny.\nPalach, který byl jednak jako řádný student denního studia vytěžován průběžnou návštěvou přednášek a seminářů, musel, jak jsem již podotkl, navíc složit několik zkoušek za 1. ročník. Aby to zvládl, vytvořil si zvláštní pracovní režim v závislosti na ruchu na pokoji. Neustálé řeči a hluk na pokoji ve večerních hodinách až do půlnočních hodin ho rušily, případně se cítil být přitahován zajímavějšími diskusními tématy, která ho odváděla od studia. V období před zkouškami proto uléhal záhy po návratu ze školy a nastavoval si budíka zhruba na dobu, kdy ostatní již usínali. V relativním klidu nočního pokoje se pak mohl snáze soustředit na studium. Učíval se až do rána, ráno pak vstal, dal si studenou sprchu v okamžiku, kdy oheň v kamnech již vyhasl a v prostorách ubytovny začalo být chladno.\nTehdy vystupovala do popředí jeho pravá povaha. Byl to člověk volní, který soustavně, vytrvale a metodicky pracoval na dosažení svého osobního cíle, jímž byla ponejprv patrně úřednická, nověji pak vědecká dráha. Byl to v zásadě člověk práce. Neměl kultivovanou osobnost typu Honzy Mészárose, nebyl dominantním typem jako Daněk Kudrna, neměl bohémské rysy jako většina z nás. Později jsem se dověděl, že byl český bratr, jakých bylo v Polabí hodně a pocházel z rodiny živnostníka, samostatného cukráře. A z jeho chování skutečně vyzařovala víra v tradiční protestantské hodnoty: pracovitost, šetrnost, zásadní slušnost a zdvořilost v jednání s lidmi, která se mohla zdát až přehnaná na pozadí obvyklé nenucené ležérnosti až hulvátství, které vcelku převládalo v chování lidí za starého režimu a také volba a cílevědomé dosahování individuálních cílů. Pokud s někým zvlášť nesouhlasil nebo se mu zdál být něčí názor hloupý, dal to najevo ironickým pohledem.\nPalach vstoupil do večerních diskusí vedených na pokoji a diskutoval rád, pokud mu to ovšem čas dovolil. Diskuse se tím více točily kolem politiky, historie a ekonomiky než dříve, poněvadž Mészáros politická témata nevyhledával, neboť mu z politiky čišel chlad a smrt, na druhé straně si byl ale vědom toho, že se jim nevyhne stejně jako smrti a Kudrna se vesměs zaměřoval na prakticko-provozní otázky týkající se života univerzity, akademické obce, akademických svobod, studentské samosprávy atp. Tyto diskuse o politice, dějinách a hospodářských otázkách proto probíhaly nejčastěji mezi mnou a Palachem, se kterým jsem navíc navštěvoval společný historický seminář profesora Vladimíra Kašíka.\nNáš vztah takto nabyl dobrých kolegiálních rysů, Palach mě neodmítl, když jsem náhodou potřeboval půjčit 10 Kč. Také jsem se s ním po večerech učil angličtinu. Pro mne to byl kurz pro začátečníky. On už angličtinu dělal dříve a nyní si ji se mnou opakoval. Já jsem přišel do styku již s jinými jazyky, které mě celkem zajímaly. Studoval jsem kromě němčiny a ruštiny též latinu, která se mi velice líbila, a zajímal jsem se i o starou řečtinu, románské a ugrofinské jazyky. U angličtiny mě zarazilo to, že vypouští samohlásky, takže např. slova beautiful a wonderful se četla jako bjútifl či uandrfl. Poznamenal jsem, že mi to zní jako fujtajbl. Podotkl, že to mohu číst také, když se mi to nelíbí, jako bjútifjúl či uandrfjúl a ironicky se na mne podíval. Poněkud do rozpaků mě uvedlo, když Palach uvedl, že považuje Marxe za génia. Osobně jsem toto jméno spojoval s onou nepodařenou socialistickou společností, její nesympatickou kolektivistickou ideologií a konec konců i s tím sovětským vpádem do Československa podníceným ruskými mocenskými zájmy, neboť ten byl bez potíží ospravedlňován marxistickým světonázorem. V této souvislosti musím ale podotknout, že Palach přede mnou nikdy žádná zásadní marxistická stanoviska neobhajoval a naše diskuse měly obvykle podobu rozebírání literatury, předkládání fakt a jejich analýzy. A bylo stále o čem mluvit, neboť hodně četl, knihy, hlavně odbornou literaturu, časopisy, noviny i různé bulletiny, kde bylo možno se setkat s různými, často i protichůdnými názory a tak překypoval informacemi.\nOba dva jsme měli k dispozici i písemnosti, které šířilo v hojné míře čínské velvyslanectví, nepřikládali jsme jim však pro jejich primitivně štvavý a v celku bezobsažný styl psaní žádný význam. Chtěli jsme vědět, co píší a hlavně jak se dívají na sovětský vpád do Československa, jestli jsou pro nás ochotni něco podniknout. Někdy po společném semináři nebo při náhodném setkání na fakultě jsme spolu zašli do hospůdky na kus řeči. Jako jiní studenti FFUK v té době jsme měli v oblibě vinárnu U křížovníků v Křížovnické ulici blízko hlavní budovy Filosofické fakulty. Byly tam velice nízké stolky a židle, prý ve stylu Expo 58 Brusel. Tam jsme potom rozebírali dění na semináři, mluvili jsme o knihách, které jsme právě četli, upozorňovali jeden druhého na zajímavé tituly a také jsme věnovali pozornost každodenní politické situaci, událostem, projevům známých politiků… A v tomto směru jsme nacházeli společnou řeč. Shodovali jsme se v tom, že nám nastávají zlé časy –zbrzdění až zastavení hospodářských reforem, omezení osobních svobod, zvláště pokud jde o cestování do zahraničí, znovuzavedení cenzury, zbavování míst oblíbených osobností, prosazení důsledného následování nepopulární sovětské cesty ve všem, zvláště ve vědě…Situace se nám zdála být jasná, horší ovšem bylo odpovědět na otázku, co bychom měli za daného stavu udělat.\nPodnět k úvahám nám dával i průběh Kašíkových historických seminářů, kde byla probírána stávající politická situace. Zde jsme slýchávali: “Prohráli jsme. Nikdo nám nepomůže. Každý má dost svých vlastních problémů a navíc, velmocím jde především o to, dohodnout se mezi sebou. Na malé národy berou malý ohled. Kdyby nás bylo 150 milionů, bylo by to jiné. Za to, co se nám stalo, by následovala tvrdá odveta. Ale takhle nemůžeme nic dělat...” Kašík se tehdy v průběhu zimního semestru 1968-69 zúčastnil spolu se známým historikem Kolomanem Gajanem mezinárodního setkání historiků v SRN, které nebylo svým zaměřením určeno československým událostem, kde však československá otázka přesto podle očekávání přišla na přetřes. Kašík to popisoval takto: Když se o ní začalo mluvit, okřikoval ruský zástupce své oponenty slovy: Nemáte pravdu. A polský zástupce mu podlézavě přizvukoval. A jakýsi postarší maďarský historik se slovy :”To už tady bylo za Metternicha.” opustil jednací síň. A po tom všem prý německý pořadatel velmi srdečně zval ruského delegáta na společný oběd a velmi mu zaleželo na tom, aby s ním šel. Tím Kašík dokládal chování velmocí: “Jde jim v prvé řadě o to, dohodnout se mezi sebou.” Také pokud jde alespoň o blízkou budoucnost, nehýřil Kašík právě optimismem: Ty svobody, které máme, budou odbourány, vše se vrací ke staré osvědčené praxi stalinského modelu socialismu. Osoby, které se projevily v protirežimním duchu nebo se tak v současnosti ještě projeví, budou muset opustit významnější místa v politice, národním hospodářství, kultuře … Těžko říci, kam až ti neostalinisté typu Indry, Jakeše, Bil´aka, jodasovců, Leninského svazu mladých atd., k nimiž se nyní družil Husák a další a slovenští představitelé, půjdou. Kašík nevylučoval ani nové politické procesy. Nicméně závěr jeho analýz vyzníval optimisticky. Tito neostalinisté nedokážou společnost řídit. Na to je jich příliš málo, jsou příliš omezení, fanatičtí a izolovaní od zbytku společnosti, chybí jim odborné schopnosti… My nyní budeme muset odejít, ale do pěti let budeme zase na svých místech, tvrdil s jistotou. Bez nás se to prostě natrvalo neobejde… Kašík, ročník 1924, vycházel ze zkušenosti z padesátých let, kdy skutečně platilo: jednou jsi dole a podruhé zase nahoře a kdy se situace měnila den ze dne. Ve svém odhadu se ale krutě mýlil. Režim se bez něho a jemu podobných představitelů obrodného procesu 1968 obešel.\nPolitický boj stále ještě nebyl rozhodnut a my jsme v hloubi duše chovali naději, že se snad něco stane, že nebude tak zle, i když nám rozum mnoho nadějí nedával. Byla už polovina ledna 1969, náš studentský život měl svůj pevný rytmus, navštěvovali jsme přednášky a semináře, ve volných hodinách jsme posedávali v bufetech a hospodách, chodili do knihovny v Klementinu… Ve Všeobecné studovně v Klementinu jsem si jednoho dne všiml Palacha s dívkou, která měla v důsledku obrny potíže s chůzí. Vypadalo to, že byli oba zabráni do řešení nějakého problému. Při našem příštím setkání jsem se ho na tu dívku zeptal. Odpověděl mi krátce jakoby mimochodem zhruba takto: Ta pochází z místa bydliště mých rodičů. Naše rodiny se odedávna dobře znají... Podle toho se nezdálo, že by to tedy byla nějaká vážnější známost.\nHonzu Palacha jsem potkal i den před osudovým dnem 19.1.1969. Tehdy někdy kolem poledne jsme se spolu odebrali Ke křížovníkům. On si objednal sklenici džusu a já dvě deci bílého vína, které mi bylo doneseno v poháru kulovitého tvaru se stopkou. Očekával jsem, že naše setkání bude mít obvyklý průběh, že bude vyplněno obvyklým rozhovorem a dotkl jsem se témat, která nás oba zajímala. Tentokráte nebylo Palachovi ale vůbec do řeči. On seděl u zdi, hlavu měl mírně předkloněnou a byl prostě nějak mimo. Vypadal poněkud zasněně či zamilovaně. Ověřil jsem si, zda jsem se ho něčím nedotknul. Ubezpečil mě, že o nic takového nejde.\nDruhého dne, tedy osudného 19.1. 1969, opouštěl Honza Palach společný pokoj o něco později, než bylo u něho zvykem, to znamená někdy mezi desátou a jedenáctou hodinou dopolední. Já jsem ovšem byl v té době ještě v posteli, protože jsem neměl žádný studijní ani jiný program. Matně si vzpomínám, že Palach vstal asi hodinu až dvě před odchodem a že tam u sebe něco psal. Když odcházel, musel projít kolem. Mészáros a já jsme ještě leželi a on se na nás usmál a srdečně nás zdravil na rozloučenou: “Kluci, ahoj.” Odešel. Asi má nějaký seminář, napadlo mě. Všiml jsem si, že má na sobě obvyklou modrou větrovku a modrou čepici s kšiltem. Ta čepice byla z měkké poddajné látky a krátký kšilt byl stejné barvy a ze stejné látky jako čepice a směřoval spíše nahoru než dopředu. Bylo to tedy něco mezi čepicí a baretem…\nOdpoledne někdy po čtvrté hodině dne 19. 1. 1969 jsem potkal na ulici, kolegu studenta ze seminárního kruhu sociologů Václava Andrleho. Vzrušeně mi řekl, že se na Václavském náměstí někdy krátce po poledni upálil nějaký student, prý někdo, kdo přestoupil z VŠE. Odpověděl jsem mu, že takového studenta znám. Jel jsem na kolej Spořilov. Setkal jsem se tam s Mészárosem. Řekl jsem mu o svém podezření. Šli jsme to ověřit. Volali jsme z telefonní budky na různá místa. V ČTK nám hrůznou zprávu potvrdili. Odmítli nám ale říci jméno oběti. Prý to měli zakázáno. Sdělili nám pouze iniciály: J.P. To by tedy mohl být on: Jan Palach. Vrhli jsme se k Palachově posteli, kde měl skříňku na prádlo s pyžamem a s příhradou na knihy a skripta. Tam jsme si ihned všimli papíru, na němž byl hrubý text s mnoha škrty. Dalo se to ale přečíst. Stálo tam zhruba: Vytáhl jsem si nicku, nulu, proto jsem na řadě jako první... A pokračoval: Okupační vojska se mají stáhnout z Československa a někteří politikové mají odstoupit ze svých funkci. Palach přitom vyjmenoval všeobecně známé neostalinisty spolupracující s okupační mocností. A svůj dopis zakončil slovy: S pozdravem hořící pochodeň.\nNyní už jsme nepochybovali o tom, že zpráva o upáleném muži není smyšlenka a že obětí je právě náš spolubydlící. Tehdy už se na pokoji objevili i další spolubydlící kromě stále nepřítomného Zengra: to znamená Kudrna a Smazal. Bylo mi ihned jasné, že náš pokoj bude co nejdříve navštíven a že policie podrobí tvrdému výslechu toho prvního, kdo jí padne do ruky. Dalšího dne, myslím, že to bylo v pátek, jsme Kudrna, Mészáros a já, všichni svorně sedmispáči, opustili lůžko již velmi záhy a spěšně opustili kolejový pokoj.\nTam zůstal pouze mladý Jaroslav Smazal. Ten celé děsivé zvěsti prostě neuvěřil, považoval to vše jenom za hodně hloupý vtip Kudrny a Mészárose. Tak se také stalo, že byl někdy asi kolem deváté hodiny doslova vytažen policií z postele a podroben tvrdému výslechu. Když mu takto bylo sděleno, co se skutečně stalo, skoro se prý zhroutil a říkal něco nesouvisle. U toho jsem ovšem nebyl.\nNám ostatním bylo jasné, že se policejnímu vyšetřování také nevyhneme. Do týdne si nás skutečně na pokoji vyhledal vyšetřovatel od policie. Přišel za námi nadporučík Jankot od kriminálky, usměvavý, příjemný, elegantní třicátník, na pohled spíše někdo od televize či filmu. Netajil se tím, že je z celého případu dost bezradný a rozpačitý, byla to přece práce pro někoho jiného, on byl přeci od toho, aby honil lupiče a násilníky.\nZa nějaký čas se na pokoj podle očekávání dostavila StB. V osobních vozech (Myslím, že byly dva.) přijelo několik pánů již v letech, zhruba padesátníků. Prohlédli si pokoj. Vcelku se nás ani na nic neptali. Vzrušeně mezi sebou hovořili a jejich konverzace se, pokud si pamatuji, ani příliš netýkala případu. V Palachově skříňce objevili hromádku cyklostylovaných materiálů z čínského velvyslanectví a nad Palachovou postelí na zdi nalepený obrázek Buddhy vystřižený z nějakého časopisu. Podle policejní konverzace jsem pochopil, že dali Palachův případ na tomto základě do souvislosti s případy saigonských buddhistů, kteří se v té době též upalovali z protestu proti politické situaci ve své zemi.\nV této souvislosti musím ale uvést, že zmíněný obrázek na stěně měl jenom málo společného s Palachem, neboť tam byl už dříve, než se Honza na pokoj nastěhoval. Když se potom zabydloval ve své části pokoje, zeptal se ostatních na původ nevýrazného obrázku a jestli ho tam má vůbec nechat. Tehdy jsem se dověděl, že na jeho posteli před ním spal jistý slovenský student, který se však ještě před mým příchodem odstěhoval na sousední pokoj, kde měl nějakého kamaráda a na zdi zanechal uvedený časopisový výstřižek. Byl světlovlasý, drobné postavy, nosil silné dioptrické brýle a byl mnohomluvný. Jeho celé jméno jsem znal, ale už se mi nevybavuje; utkvěla mi pouze jeho přezdívka používaná zvláště při styku se slovenskými krajany: Hrib. Hrib dříve studoval na Slovensku lékařské vědy, velmi ho prý ale zajímala orientalistika, tak studia medicíny zanechal a odešel do Prahy studovat perštinu. Pro nás je v této souvislosti důležité, že se Hribův obrázek na zdi líbil Honzovi Mészárosovi a tak jej tam Palach nechal, i když nevyjadřoval jeho přesvědčení.\nEstébáci se k nám chovali slušně, zdůrazňovali, že jejich děti také studují na vysokých školách, nabídli nám cigaretu a, zato že nás nějaký čas zdržovali, odvoz služebními vozy dolů do města. Při cestě se nám svěřovali se svými problémy. Slyšeli jsme: Teď se to u nás všechno začíná měnit a nám se to nelíbí. Pro ty nové lidi nebudeme pracovat. Jsme připraveni od StB odejít…\nMy na pokoji jsme si uvědomili, že v naší bezprostřední blízkosti došlo k mimořádné události, která může v dobrém ale spíše ve zlém zasáhnout do našeho dalšího života. Mészáros a Kudrna se chovali od samého počátku tak, aby celá záležitost prošla kolem nich a nechtěli být, pokud možno, do ní nějak zatahováni. Chtěli si žít své životy. A každý po svém, Mészáros jej chtěl spíše prožívat, Kudrna si ho zase chtěl užít. A byl to určitě rozumný postoj, který se jim vyplatil. Byli, pokud vím, ponecháni na pokoji. Nemyslím, že by se jednalo o kohokoliv z nás v této situaci o strach, neboť jsme se v celku v té pohnuté době nějak všichni zapomněli bát\nÚvaha o okolnostech Palachovy smrti\nJá osobně jsem byl spíše toho názoru, že Palachův čin byl akcí jednotlivce a tím, že Palach mluvil o celé skupině lidí připravené zemřít, chtěl pouze dodat svým požadavkům váhu. Něco jiného mi ovšem sdělil v důvěrném rozhovoru novinář Jiří Lederer, který mě ve věci Palach později již za nového Husákova režimu opakovaně vyhledal a kterého jsem i doprovázel na kolej Spořilov, kde už jsem v té době nebydlel a kam nás vrátná, kterou jsem z dřívějška znal, odmítla vpustit, byvši již podle všeho náležitě poučena, jak si v případě podobných návštěv počínat Lederer mluvil o skupině spiklenců, která byla po dalším losování odhalena policií a rozbita, takže proto další “hořící pochodeň” už z těchto řad nevyběhla…\nProti tomu hovoří výpověď režiséra Dobroslava Zborníka, který se mnou točil o Palachovi na počátku devadesátých let film a který vyjádřil přesvědčení, že Palach byl sám.a dokazoval na některých tvrzeních, že novinář Lederer si při sepisování Palachova životopisu počínal spíše jako středověký legendista, kterému ani tak nešlo o historickou pravdu. Psal např. o údajném Palachově židovském původu, který nebyl prokazatelný.\nKdyž se ale beze zbytku ztotožníme s tím, že Palach byl sám, musí nás ale zarazit to, že když se připravoval na sebevraždu, proč se tolik snažil, aby udělal co nejdříve požadované diferenciační zkoušky. V tom případě by mu to muselo být dost lhostejné. Když připustíme, že k losování došlo, je možno namítnout, že by se tedy bývali museli alespoň po roce 1989 vynořit Palachovi společníci. To, že se nepřihlásili, je ale zdůvodnitelné: K činu je mohla dohánět zvláštnost situace a duchovního klimatu Československa bezprostředně po obsazení Sovětskou armádou. Pak se možná i za své odhodlání styděli. A také na nich, když by tedy byli bývali odhaleni, by určitě musela zapracovat státní bezpečnost. Jistě by jim bývala hrozila a snažila by se je nalákat na všelijaké výhody, zvláště pokud jde o kariéru. Někteří z nich tedy mohli podepsat i spolupráci se státní bezpečností a teď mají důvod mlčet a neupozorňovat na sebe. Spolupracovat se ostatně rozhodla, pokud vím, i ona (často) zmiňovaná “Palachova dívka po obrně”.\nVše zlé je obvykle i k něčemu dobré. V souvislosti s Palachovou sebevraždou vzbudily pozornost i neutěšené poměry na koleji Spořilov a my zbývající jsme dostali dlouho slibované ubytování na koleji Větrník-jih (nyní Hvězda). Přestěhovali jsme se někdy na přelomu února a března 1969. Rozešli jsme se, neopakovatelné večery na koleji Spořilov zůstaly vzpomínkou. Honzu Mészárose jsem na koleji občas i nadále potkával, i když ne příliš často, neboť se tam jako ženáč příliš nezdržoval. Potkával jsem ho občas i později, kdy už působil jako vysokoškolský lektor maďarštiny. Také Kudrnu jsem nějaký čas vídal. Pak už se neobjevoval a od Honzy Mészárose jsem se dověděl, že Kudrna studia ze studijních důvodů zanechal. Se Slávkem jsem se ještě několikrát při různých příležitostech setkal a pohovořil s ním. Pak mi zmizel z očí. Michaela Zengra jsem potkal za nějaký čas po přestěhování ještě jednou na ulici v Praze s Barborou. Zdravili mě a smáli se, jako by mi chtěli říci: My jsme stále spolu... Pak už jsem ho nikdy neviděl ani o něm neslyšel.\nProfesor Kašík ztratil po čistkách profesorské místo na Filosofické fakultě v Praze a celá záležitost s Palachovou sebevraždou k tomu bezesporu přispěla. Přestože se jednalo a snad dosud jedná o přesvědčeného komunistu, nepřistoupil nikdy na dohodu s Husákovým kolaborantským režimem, v roce 1977 podepsal Chartu 77 se všemi známými následky, které to pro něho a jemu podobné mělo.\nJá jsem s Palachovým činem, kterým jsem byl velice překvapen, nesouhlasil a nikdy bych jej nenásledoval. Byl jsem toho názoru, že tento krok je neúčinný, že to sice možná zatřese některými prostými lidmi a jejich svědomím, že ti však mohou sotva něco ovlivnit. Stěží to však zapůsobí na tak otrlé politiky, jakými byli sovětští neostalinisté a jejich domácí nohsledi, kteří v té době byli na tahu. Jak jsem také očekával, ti se také hned snažili Palachův čin zlehčovat, líčit Palacha jako oběť konspirace určitých skrytých avšak dobře známých sil, jak dokazuje známá historka o “studeném ohni”, kterou měli hned po ruce.\nZe stejných důvodů jsem ostatně nepodepsal ani Chartu 1977, neboť její podpis podle mého názoru představoval nebezpečí hlavně pro signatáře, který se tím vystavoval pronásledování a všem myslitelným šikanám a ústrkům. Bylo mi jasné, že tady velký ale vcelku zaostalý národ z evroasijského pomezí hájí své území a zároveň tím i nedotknutelnost stávajícího svého politického systému a jakákoliv výměna názorů s ním je asi tak účelná jako diskuse s dravou šelmou v kleci. Chartisté byli navíc vesměs bývalí představitelé komunistického režimu, kteří se přidali k liberálnímu proudu ve straně a kteří po roce 1968 předčasně vyklidili prostor a stáhli se, čímž umožnili normalizátorům, zpočátku všeobecně opovrhovaným a odmítaným, aby si upevnili v zemi pozice. Když pak po létech vystoupili s Chartou, zjistili, že jsou v podstatě izolovanou skupinou bez většího vlivu na veřejnost. To, že v roce 1989 mohli vystoupit na veřejnost a dostat se k moci, není ani tak jejich zásluha, nýbrž spíše důsledek vývoje v Rusku po nástupu Michaila Gorbačova k moci. Jako jedinou účinnou cestu jsem považoval afghánskou cestu, či nějakou obdobnou odbojovou cestu, snažil jsem se přijít na něco, co by dokázalo systém vážně ohrozit, případně jej rozložit zevnitř. Pro afghánskou cestu ovšem nebyly v národě tradičně spíše ochotném se podřizovat a přizpůsobovat vnějším tlakům a kterému také chybělo odpovídající politické vedení, podmínky. Za tohoto stavu “hluboké totality”, kdy Husákův kolaborantský režim měl situaci v zemi pod kontrolou, jsem v roce 1981 překročil západní hranice s vědomím, že se do Československa už možná nikdy nepodívám.\n[Akt. známka: 1,65 / Počet hlasů: 46] 1 2 3 4 5\nCelý článek | Autor: Jan Hlaváč | Infomail | Tiskni


Apartmán Flora, Olomouc | Hotel.cz\nApartmán Flora, Olomouc, Polská 64\nPolská 64, Olomouc 77900\nskupina přátel, 21.4.2015\nKontaktovat Apartmán Flora\nTříhvězdičkový Apartmán Flora je situován ve městě Olomouci. Do centra města se dostanete procházkou přes park za 15 minut. Pohodlné ubytování až pro 5 osob je hostům poskytováno v útulně zařízeném apartmánovém bytě 1 + 1, který je tvořen plně vybavenou kuchyní, ložnicí a příslušenstvím. Domácí mazlíček může být ubytován za poplatek.\nBezproblémové parkování je řidičům k dispozici zdarma na ulici před domem.\nApartmán Flora On-line rezervace\nApartmán Flora Pokoje\nPohodlné ubytování v soukromí je připraveno v apartmánovém bytě 1 + 1. Apartmán vyhovuje k ubytování až 5 osob. Sestává z plně vybavené kuchyně, ložnice s manželským lůžkem, samostatným lůžkem a palandami a koupelny se sociálním zařízením, umyvadlem a sprchovým koutem. Žehlička a fén jsou k zapůjčení. Apartmán dále disponuje pohodlným nábytkem, televizí se satelitním příjmem a bezplatným bezdrátovým internetovým připojením.\nApartmán Flora Gastronomie\nApartmán je vybaven plně zařízenou kuchyní, ve které si mohou hosté uvařit dle své chuti. Snídani si lze také doobjednat. Ve vzdálenosti 100 m se nachází příjemná restaurace. Další gurmánské zážitky nabízí centrum města, kde se nachází několik gastronomických zařízení.\nApartmán Flora Recepce\nApartmán Flora Okolí\nMěsto Olomouc nabízí velké množství kulturních akcí, koncertů, divadelních představení, výstav i sportovního vyžití. Každoročně se zde pořádá významná výstava Flóra Olomouc. Ve městě můžete navštívit množství historických památek, například Sloup Nejsvětější Trojice, zapsaný do seznamu UNESCO či Arcibiskupský palác. Cyklostezkou se dostanete na Svatý kopeček a další zajímavá místa.\nApartmán Flora - Okolí


Stříbrný vítr změn :: Mandaly s poselstvím\nÚvodní stránka > Stříbrný vítr změn\nStříbrný vítr změn\nÚnor 2011 - Stříbrný vítr změn\nÚnor přinese další změny a pohyb vpřed. Přinese také témata rovnováhy a učení se novým způsobům nahlížení na svět. Budeme mít možnost uvědomit si, kde jsme nepružní, váhaví a kde ještě neposloucháme svoji intuici. V těchto oblastech nás čekají náročné zkoušky. Abychom konečně "pochopili", pustili to a pohnuli se z místa.\nPřijdou zkoušky, které budou po nás požadovat pohled z výšky. Povznést se nad běžnou úroveň vnímání, abychom viděli celou záležitost z vyšší perspektivy. Toto povznesení nám přinese jiný úhel pohledu. Možná se budeme muset znovu zamyslet nad tím, kým opravdu jsme a porovnat to s tím, za koho jsme se považovali.\nTo souvisí s dalšími lekcemi, které přinesou únorové energie. Jsou to lekce pokory. Jde o to, abychom si znovu uvědomili, že jsou síly mocnější, než jsme my. Ale také to, že nejsme bezmocní. Máme vždy možnost volby, jak budeme na co reagovat. Máme možnost volit si své myšlenky, učinit nová rozhodnutí, změnit způsoby nahlížení i uvažování a také způsob svého jednání.\nÚnor přinese do našich životů nový rozměr svobody. Vliv planety Uran nás osvobodí v mnoha oblastech. Uran je revolucionář, boří staré řády, staré způsoby myšlení, kácí staré pořádky. Přináší nové a originální myšlenky, nápady, nové způsoby vnímání. Pokud zůstaneme otevření a budeme připraveni přijmout změny, pak se můžeme v mnoha oblastech osvobodit a posunout dál. V našem myšlení a vnímání může dojít k dalšímu kvantovému skoku.\nTaké bude víc než kdy jindy důležité hledat mír v srdci, protože věci kolem nás se dají do pohybu. Může to přinést i velmi náhlé a nečekané zvraty a situace. Záleží jen na nás, jak se s tím dokážeme vyrovnat. Učíme se nelpět - na lidech, věcech, zvycích... To, co jsme vždy považovali za "jisté", odchází. Změny, které se odehrávají v nás, mění i věci a podmínky kolem. Možná si někdy vnitřní změny hned neuvědomujeme, pouze tušíme, že něco je jinak. Protože se mnoho děje během spánku a nejprve na vyšších úrovních. Tento proces pak vyvolává situace a stavy v našem životě, které následn? ? vedou ke změnám na vnější úrovni.\nÚnorové události mnohdy budou připomínat tarotovou kartu Věž, která představuje dramatický průlom, rozlomení starých nánosů, osvobození ze strnulosti. I když nás tyto situace vynesou ze zaběhnutých kolejí, přinesou osvobození v místech, kde jsme stagnovali.\nÚnor přinese probuzení další vlny Duší. Také nové kontakty a setkávání spřízněných Duší i nové formy spolupráce. V tomto směru se máme na co těšit.\nKoncem roku 2010 a během ledna 2011 jsme měli možnost pozorovat, jak se mění způsob našeho ukotvení. Pomalu se zbavujeme zátěží, které nás až dosud "poutaly" k Zemi. Slovo poutaly jsem dala do uvozovek, protože se skutečně jedná o jakási pouta. Vnímejte to. Nyní nás vše vede k tomu, abychom se odpoutali od závislostí na hmotě, abychom se stali více flexibilními, lehčími, snáze se pohybujícími. Vše kolem nás se mění, je třeba naučit se nelpět a nehromadit. To je náš úkol a únorové energie nám mohou v tomto směru pomoci. Pochopit, utřídit..... a propustit.\nTaké nás to vede k tomu, abychom používali už výhradně jiný způsob "uzemění". Nejlépe rovnou na zemský krystal v srdci Matky Země.\nUdálosti se daly do pohybu už koncem ledna, se vstupem Slunce do znamení Vodnáře. Celoplanetárně dochází k dalšímu čištění, aby následně mohlo dojít k rozlomení pečetí a otevření dávných energetických bran. Během února a jarních měsíců se probudí mnoho dalších světelných Duší ke svým úkolům a také se aktivují další energetická místa na planetě. V poslední době se opět výrazně hlásí aktivační kódy 11 a 22, únor je plný těchto číselných kódů.\nPrvní a velmi silnou energetickou bránu přinesl datum 2. 2. 2011. Tento datum spustil další energetickou aktivaci a spojení s velmi vysokými úrovněmi. To bylo ještě umocněno následným Novoluním se Sluncem i Lunou ve Vodnáři a zároveň podle čínského kalendáře vstup do Roku Stříbrného Zajíce.\nDatum 11. 2. 2011 přinese další probuzení. Tento číselný kód souvisí se začátkem dalšího cyklu podle Mayského kalendáře. Vibrace mistrovského čísla 11 opět spojuje světelným mostem tento datum s významnou energetickou branou tohoto roku 11/11/11. Tato únorová energetická brána nás opět posune blíž k Jednotě a Celistvosti. Energie, které skrze ni budou proudit k Zemi nesou velmi vysoké vibrace Kristovské kvality a nepodmíněné lásky.\nÚplněk 18. 2. s Lunou ve Lvu a Sluncem ve Vodnáři přinese energii ohně podporovanou vzduchem. Tato energie je podporující pro naše nové směřování, můžeme objevit zcela nový a originální způsob, jak naplňovat svoje životní poslání.\nNásledný vstup Slunce do znamení Ryb by měl přinést zklidnění, uvnitřnění a větší vnímavost. Datum 22. 2. 2011 bude klíčovým datem měsíce února a otevírá energetickou bránu, která přinese aktivaci další vlny světelných Duší a setkávání spřízněných Duší na všech úrovních. Tento den je vhodný ke společné meditaci zaměřené na podporu klidu a míru na planetě, na přátelství a spolupráci, na usmíření ve vztazích, na inspiraci...\nTak se pozvolna rozloučíme s posledním zimním měsícem, abychom mohli radostně a s očekáváním vstoupit do měsíce března, který už nám přinese jaro a další příjemná překvapení.\nPamatujte, cokoliv se v únoru bude dít, je pro dobro věcí kolem i uvnitř nás. Nepotká nás nic, s čím bychom se neměli potkat. Přijdou jen takové zkoušky, které jsme schopni zvládnout. A pokud něco nebudete moci ustát - tak si lehněte. Naslouchejte svému tělu a dopřejte mu potřebný čas na odpočinek a regeneraci, když si o to řekne. Raději ještě dřív než začne křičet. Dejte sami sobě to, co běžně dáváte jiným - svoji pozornost a energii. A když budete mít dost vy, bude z čeho dávat i ostatním. Jen nezapomeňte na vhodné pořadí.\nTak směle do toho. Vítr změn nám vane do zad. A je to Stříbrný vítr z vyšších vesmírných úrovní. Přináší změny, na které jsme čekali a na které jsme již připraveni. Máme se opět na co těšit. Otevře se nám spoustu prostoru pro něco nového a ještě krásnějšího.\nTím se dnes rozloučím. Tento článek je možná kratší než obvykle, ale má to své důvody. Slov už bylo dost, teď nastal čas tvoření. Přišli jsme na svět, abychom tu vytvořili něco krásného. A máme k tomu vše potřebné. Nejdůležitější zprávy máme ve svých srdcích a naším nejmocnějším nástrojem je láska. Dotýkejte se srdcí kolem sebe.\nPosílám objetí a vlnu světla…a prosím, pošlete to dál…\nZ břehů Nové Země vás srdečně a s láskou zdraví Miriam\nPro www.vnitrnibohyne.cz napsala Mirka Petrovičová. Tento článek může být dále šířen a kopírován v nezkrácené a neupravené podobě a pouze pro nekomerční účely, pokud bude připojena celá tato poznámka i s aktivním odkazem. Děkuji za pochopení.


Satoranský dal Clevelandu 11 bodů, ale na výhru to nestačilo. Chicago bude muset uhájit desáté místo | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Sport / Ostatní sporty | Související témata: NBA Tomáš Satoranský Chicago Bulls basketbal Cleveland Cavaliers\nSatoranský dal Clevelandu 11 bodů, ale na výhru to nestačilo. Chicago bude muset uhájit desáté místo\nBasketbalisté Chicaga prohráli v NBA důležitý domácí zápas s Clevelandem 94:103 a umožnili soupeři a také Torontu, aby se přiblížili k jejich desátému místu v tabulce Východní konference. Český reprezentant Tomáš Satoranský podruhé za sebou nastřílel dvouciferný počet bodů, za 25 minut jich nasbíral jedenáct, přidal čtyři asistence a dva doskoky.\nNew York 9:55 25. března 2021 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nCleveland přitom postrádal svého nejlepšího střelce Collina Sextona, ale skvěle ho zastoupil Darius Garland, který dirigoval útok a k devíti asistencím přidal 22 bodů. Chicago se v útoku spíše trápilo.\nChicago na lídra NBA nestačilo. Satoranský si při porážce s Utahem připsal třináct bodů\nZach LaVine sice dal také 22 bodů, ale z toho 18 už ve vyrovnaném prvním poločase. Po změně stran proměnil jen dvě z dvanácti střel. „Tohle nebyl dobrý zápas v útoku pro nikoho z týmu. Neměli jsme vůbec žádný rytmus a útočnou pohodu. Dnes nám to vůbec nešlo,“ řekl trenér Chicaga Billy Donovan.\nSatoranský měl nejlepší pasáž na přelomu poločasu, kdy sedmi body a dvěma asistencemi během pěti minut držel Bulls ve vedení 58:55. Pak ale přišla šňůra Clevelandu 9:0 a zlom. Od té chvíle Chicago jen dotahovalo.\nSestřih ze zápasu Chicago Bulls - Cleveland Cavaliers:\nBulls nyní čeká velmi náročný program, protože během 17 dní sehrají deset zápasů, z toho devět venku. Budou hájit desátou příčku, která jako poslední zaručuje předkolo play off.\nMají na kontě jen o jednu výhru víc než Toronto, které v azylu na Floridě překvapivě zvítězilo nad Denverem 135:111 a utnulo sérii devíti porážek. Raptors už v první půli měli náskok 24 bodů a celkem v zápase trefili 24 trojek s úspěšností 50 procent.\nO překvapení se postaralo také Orlando, které udolalo třetí nejlepší tým soutěže Phoenix 112:111. Rozhodující koš dal Francouz Evan Fournier šest sekund před koncem. Celkem zaznamenal 21 bodů, černohorský pivot Nikola Vučevič mu pomohl 27 body a 14 doskoky.\nPhoenix přišel o sérii sedmi venkovních výher a toho využil lídr Západní konference Utah, který navýšil náskok po snadné výhře nad oslabeným Brooklynem 118:88. Nets nastoupili bez všech čtyř hvězd Kevina Duranta, Jamese Hardena, Kyrieho Irvinga a Blakea Griffina.\nPřed Brooklyn se ve Východní konferenci dostalo na druhé místo Milwaukee, které porazilo Boston 121:119. Bucks ubránili poslední dvě střely soupeře a především blok Brooka Lopeze na Marcuse Smarta v bezprostřední blízkosti koše dvě sekundy před koncem zachránil vítězství. Domácím lídrem byl s 27 body a 13 doskoky Khris Middleton, který zastoupil i Janise Adetokunba.\nTen byl velmi dobře bráněný, dal jen 13 bodů a měl pouze 11 střeleckých pokusů, tedy o osm méně, než je jeho průměr. „Zaplať pánbůh, že jsme to nakonec dovedli k vítězství,“ oddechl si Adetokunbo.\nChicago - Cleveland 94:103 (za domácí Satoranský 11 bodů, 2 doskoky, 4 asistence), Houston - Charlotte 97:122, Indiana - Detroit 116:111, Milwaukee - Boston 121:119, Minnesota - Dallas 108:128, Oklahoma City - Memphis 107:116, Orlando - Phoenix 112:111, Sacramento - Atlanta 110:108, San Antonio - LA Clippers 101:134, Toronto - Denver 135:111, Utah - Brooklyn 118:88.\nNBA přišla o legendu. Ve věku 86 let zemřel Elgin Baylor, bývalý hráč Los Angeles Lakers\nChicago zdolalo Detroit, Satoranský si vyrovnal maximum v asistencích. Paul se zapsal do historie\nLakers při prohře s Atlantou ztratili další hvězdu NBA, s poraněným kotníkem musel odstoupit LeBron


Vivékánanda - Praktická védanta :: RÁMAKRIŠNA\nÚvod > Vivékánanda - Praktická védanta\nVivékánanda - Praktická védanta\n...Védánta říká, že člověk musí mít nejprve víru sám v sebe. Všechna náboženství tvrdí, že kdo nevěří v osobního Boha, je bezvěrec; védánta říká, že bezvěrec je ten, kdo nevěří v sebe. Nevěřit ve velikost vlastní duše je podle védántské nauky ateismus. Pro mnohé je to bezpochyby rouhačská myšlenka, jiní se domnívají, že tohoto ideálu není nikdy možné dosáhnout. Podle védánty však neexistuje žádná překážka v pohlaví, věku či duševní vyspělosti, která by bránila jeho naplnění, neboť ukazuje, že tento ideál je již naplněn, již je tu.\nVšechny vesmírné síly jsou již naše. Jsme to my, kdo si zakrývá oči rukama a křičí, že je tma. Poznejte, že kolem vás žádná tma není; odtáhněte ruce a uvidíte světlo, které tu bylo od počátku. Tma nikdy neexistovala, jako nikdy neexistovala slabost. Poblázněni naříkáme, že jsme slabí, že jsme poskvrněni hříchem. Védánta trvá na tom, že ideál je nejen praktický, ale že je tu neustále přítomen; tento Ideál – opravdová Skutečnost – je naší vlastní přirozeností. Všechno ostatní, co vidíte a vnímáte, je klam. Pokud o sobě tvrdíte, že jste nebozí smrtelníci, myslíte si něco, co není pravda, přesvědčujete se o lži, sugerujete si hypnotický spánek, v němž se sami sobě jevíte jako nízcí, špatní a slabí.\nVédánta neuznává žádný hřích, pouze omyl: A největším omylem je podle jejího učení představa, že jste slabí, neschopní, hříšní a ubozí tvorové. Pokaždé, když o sobě takto přemýšlíte, zasazujete další článek do řetězu, který vás spoutává, stáváte se obětí další hypnotické sugesce ohledně své vlastní duše a vysíláte do světa špatné myšlenky. Védánta se tudíž nijak nesnaží usmiřovat se současným, vsugerovaným a klamným životem, který jsme si vzali za vlastní; ten musí jít pryč a na jeho místě musí zazářit skutečný život. Nikdo se nestává čistším; jeho vrozená čistota se jen stává viditelnější. Nekonečná čistota, svoboda, láska a moc jsou již naše.\nVédánta také učí, že tento vznešený cíl lze naplnit nikoli v lesních poustevnách, nýbrž i na nejrušnějším tržišti světa. Ti, kdo tyto pravdy objevili, nebyli asketové, nýbrž právě lidé životem mimořádně zaneprázdnění – stáli v čele armád, rozhodovali z trůnu o osudech země a pečovali o blaho bezpočtu poddaných. Panovník té doby nebyl žádnou znuděnou loutkou, jak vídáme v dnešních časech; přesto našli čas, aby o těchto věcech hluboce přemýšleli, uskutečnili je a poučovali o nich druhé. O kolik tedy musí být jejich nauka praktičtější pro náš život, který je v porovnání s tím jejich bezstarostnou procházkou růžovou zahradou? Mé ani vaše dnešní nároky nejsou ničím proti těm, jež naléhaly na Ardžunu na Kuruovském poli, stojícího v čele mohutného vojska; a přesto si dokázal najít chvíli, aby i veprostřed válečné vřavy vyslechl poselství této filosofie a ihned ji přenesl do svého života. Totéž přece můžeme dokázat i my, jimž je dopřáno nesrovnatelně více volného času a pohodlí. Většina z nás má více času, než si myslí, že má; jen je potřeba chtít jej využít pro smysluplný účel.\nÚryvek z překladu Michala Šubrta\nVíce zde: https://svami-vivekananda-spisy0.webnode.cz/dznanajoga/prakticka-vedanta/


Povinný 5. týden dovolené? Soukromníky by změna vyšla na 28 miliard korun ročně | Globe24.cz\nPovinný 5. týden dovolené? Soukromníky by změna vyšla na 28 miliard korun ročně\n09:31, 02. března 2017\nPraha - Kvůli novele zákoníku práce, kterou dnes bude projednávat sněmovna, hrozí zánik dohod o pracovní činnosti a zaměstnanci mohou přijít o benefit v podobě práce z domova. Velkým problémem je povinné zavedení 5. týdne dovolené i v soukromém sektoru. Z kvalifikovaných odhadů Hospodářské komory vyplývá, že za týden dovolené navíc podnikatelé, kteří jej sami dobrovolně doposud neposkytují, zaplatí 28 miliard korun ročně.\nFirmy, ilustrační fotografie | foto: Adam Mráček, EuroZprávy.cz\nTémata: dovolená, zákoník práce, zaměstnanci, zaměstnavatelé, Globe24.cz\nDiskuze: Povinný 5. týden dovolené? Soukromníky by změna vyšla na 28 miliard korun ročně\nPraha – Poslanci dnes nedokončili diskuzi o sporných změnách zákoníku práce. Kluby ČSSD a KDU-ČSL neprosadily návrh, aby dolní komora mohla pokračovat v projednávání novely i ve večerních hodinách.…\nLoňský rok lámal na pracovním trhu rekordy – v minulosti totiž nikdy nebyla v Česku míra nezaměstnanosti tak nízká. Firmy se proto musely o nové…\nDalší problém Trumpovy administrativy: Ministr Sessions lhal, během…


Začal školní rok. Prvňáčků je letos zase více — ČT24 — Česká televize\nZačal školní rok. Prvňáčků je letos zase více\nJižní Morava – Do školních lavic dnes poprvé usedly tisíce prvňáčků. Na jižní Moravě i Zlínsku, podobně jako ve zbytku republiky, jich letos bylo opět víc než loni. V roce 2012 chodilo do základních škol v Jihomoravském kraji více než 87 tisíc dětí, z toho bylo 11 600 prvňáčků. Letos je to o 200 víc. Těch, kteří jdou do školy poprvé, přibývá už třetím rokem. Obrátil se tak předchozí desetiletý sestupný trend.\nŘada základních škol musela pro letošní rok otevírat více tříd. Prvňáčků totiž už několik let po sobě přibývá. Za vším stojí demografický vývoj, jemuž odpovídají právě změny v síti škol. Přibývá míst v mateřinkách a na základních školách, naopak se ruší místa na středních školách. „V našem kraji se nejvíc dětí v novodobé historii rodilo v letech 2007 až 2010 s absolutním maximem v roce 2008, kdy to bylo více než 13 tisíc dětí,“ uvedla ředitelka jihomoravské krajské správy Českého statistického úřadu Helena Kratochvílová.\nDo prvních tříd dnes v Jihomoravském kraji nastoupilo asi 11 800 dětí, loni jich bylo 11 396. V první školní den jsou k dispozici stále jen odhady počtů žáků. Oficiální výkazy se vyplňují až na konci září, v říjnu se pak zpracovávají. Celkem školy v kraji navštěvuje 88 000 žáků.\nV kraji Vysočina je 249 základních škol, které navštěvuje celkem 41 000 žáků, z toho letos bylo 5 000 prvňáků. Zlínský kraj s 307 školami hlásí 47 300 žáků, z nich 5 900 tvořili prvňáčci.\nPočty prvňáků na jihu Moravy porostou i dál. „Podle poslední zveřejněné projekce lze očekávat, že celkový počet školáků v našem kraji poroste až do roku 2020. Poptávka po místech ve školách není samozřejmě v celém kraji rovnoměrná - vyšší je hlavně v mladých oblastech, v zázemí města Brna,“ dodala Kratochvílová.\nNejmenší základní škola v Jihomoravském kraji je v Tetčicích. Zatímco před 138 lety, kdy byla založena, do ní chodilo 118 dětí, dnes zasedlo do lavic jen 13 školáků, z toho 5 prvňáčků. Naopak jednou z největších škol v kraji je ZŠ Sirotkova v Brně, kam chodí přes 800 dětí. Svůj první školní den tam dnes prožilo 75 prvňáčků.\nPrvní školní den na Základní škole 28. října v Brně-Zábrdovicích\nNa začátek školního roku tradičně dohlížejí i strážníci, kteří hlídkují u přechodů v blízkosti škol. „Hlídky brněnské městské policie tentokrát zaujmou stanoviště u čtyřiceti škol, aby už svou přítomností upozornily na procházející děti. Počet přechodů pro chodce a rizikových míst, na nichž budou strážit zdraví žáků, je však ještě podstatně vyšší. U některých škol totiž budou korigovat provoz hned na několika vytipovaných místech,“ potvrdil mluvčí brněnských strážníků Jakub Ghanem, podle něhož opatření potrvá celý týden.\nTáhnou sešity z recyklovaného papíru\nZačátek školního roku je obdobím, kdy se prodává největší počet školních sešitů. Aby jich byl dostatek, musí se papírny na nápor připravovat už od nového roku, za první pololetí papírny vyrobí 24 milionů sešitů, většina z nich se prodá během dvou měsíců letních prázdnin.\nI výroba sešitů podléhá trendům. Ještě v 60. letech měly sešity pevné desky, vazba byla šitá nití a z velké části je dělníci vyráběli ručně. „Samozřejmě zákazníky zajímá cena a v druhé řadě je zajímá obálka. Priorita jsou určitě recyklované výrobky. Dnešní doba si žádá ochranu přírody,“ vysvětlila výkonná ředitelka papíren Sylva Vodičková s tím, že dnes je šest prodaných sešitů z deseti vyrobeno z recyklovaného papíru.\nDo školy s asistentkou\nNa první školní den se těšila i jedenáctiletá Nikola Hoangová. Na rozdíl od ostatních dětí si ale nemohla vybrat, s kým bude sedět v lavici. Vedle ní totiž sedí její asistentka. „Nikolka dostala doporučenou asistentku už v 1. třídě. Někdy je hodně roztržitá a náladová,“ vysvětlila její maminka Lenka Hoangová. Nikolka je hyperaktivní, kvůli zdravotním problémům v dětství bylo její dozrávání trochu pomalejší než u jejích vrstevníků. Aby Nikolka vše zvládala, pomáhá jí asistentka Jolana Nussbaumová.\n„Pomáhám jí při vyučování lépe pochopit text a zadání. Pomáhám jí, aby zvládala úkoly, aby věděla, co má dělat, aby se soustředila,“ popsala asistentka. „Nikolka je šikovná. Nejhorší je asi v matematice,“ dodala Nussbaumová a její slova potvrdila i sama Nikolka. „Mám ráda češtinu a angličtinu, matematiku moc ne,“ řekla školačka, která se na konec prázdnin podle svých slov těšila.\nJak se studuje s asistentkou?\nZnovu do školy – na vozíku\nPoprvé se dnes do školy vrací i Hana Volfová. Učitelka ze základní školy ve Valašském Meziříčí se vrací zpět do práce po úrazu, který ji upoutal na invalidní vozík. „Velmi se těším, protože škola je moje velká rodina – mám tam svoje kamarády a kolegy a hlavně mám hrozně ráda děti,“ svěřila se učitelka, která se rozhodla s nepřízní osudu bojovat. Tři dny v týdnu dojíždí na rehabilitace do Olomouce, zbylé dva všední dny pak stráví prací logopedky na základní škole.\nPrvní den učitelky na vozíku Hany Volfové\nLoni v létě svoji bývalou učitelku přijela podpořit i oscarová zpěvačka Markéta Irglová, která vystoupila na benefičním koncertu na podporu zraněné ženy. Velkou podporou bude pro Hanu Volfovou právě i dnešní návrat do práce. „Víte, já jsem tohle zažívala hodněkrát, protože jsem tu pracovala víc než 15 let. Dojmy jsou stejné, jen já jsem na tom jinak. Určitě mi to tady velmi pomáhá, protože moji kolegové jsou i mí kamarádi a děti jsou skvělé,“ dodala učitelka. Zatím stále rehabilituje s nadějí, že jednou se znova postaví před katedru na vlastních nohou. „Je to spousta dřiny a cvičení a kdo ví, jak to bude vypadat. Ale nevzdám to a budu dřít dál,“ uzavřela Volfová.\nUčitelka Hana Volfová se do školy tešila\nŠkola se odkládá\nDveře školní budovy naopak zůstaly zavřené v jiné škole ve Valašském Meziříčí – na ZŠ Vyhlídka. Tu v půli srpna vytopil silný déšť, když stavební firma opravující střechu stavbu dostatečně nezajistila. Vedení školy nejprve zvažovalo dočasné přesunutí dětí do jiné školy, nakonec se rozhodlo prodloužit prázdniny. Zatímco pro mladší děti ze tříd na 1. stupni byla otevřena alespoň družina, starší děti zůstaly díky ředitelskému volnu doma až do 9. září.\nHovoří ředitelka ZŠ Vyhlídka Daniela Miklová\nOdložením začátku školního roku chce vedení školy získat čas na to, aby se daly do pořádku vyplavené třídy a učebny - musí se vysušit, znovu vymalovat a vybavit nábytkem. „Celý pedagogický sbor je v práci a uklízí. To je teď jeho jediná pracovní náplň,“ popsala nezvyklý začátek školního roku ředitelka školy Daniela Miklová.\nVe třídách zatím jedou vysoušeče\nTéma prvního školního dne v UVR


Vnadná hvězda Novy porodila syna: Jaké dala chlapečkovi jméno? - Super.cz\nMarcela Tomčíková se stala maminkou. Foto: Super.cz/Instagram M. Tomčíkové\nVnadná hvězda Novy porodila syna: Jaké dala chlapečkovi jméno?\n6. listopadu 2018 11:12\nVdala se, pak těhotněla v době, kdy si to přála, těhotenství prožívala bez problémů, z práce odešla v dobu, kdy si to naplánovala, a hlavně se pořád usmívala. A stejně bezproblémový byl podle všeho i její porod.\nMarcela Tomčíková, kterou známe z obrazovek spíše pod dívčím jménem Škábová, dnes ráno porodila syna. Protože do práce na Novu dojížděla z Rakovníku, kde bydlí, logicky zvolila i rakovnickou porodnici.\nOdtamtud už pár hodin po porodu poslala přátelům a fanouškům zprávu, že je všechno v pořádku. "Tak už jsme tři. Dneska ráno se nám narodil Erik. Štěstí, jaké nemá obdoby. Nepopsatelné. Díky všem za podporu," prozradila nepříliš obvyklé, ale zároveň ani ne moc "ulítlé" jméno novorozeného syna. ■\nMarcela prožila bezproblémové těhotenství. ■\nTady je její vytoužená odměna, syn Erik. ■\nFoto: Instagram M. Tomčíkové\nReportérka se raduje z prvního dítěte. ■\nOtcem syna Erika je Marcelin manžel Urban Tomčík. ■