Tajný bol MODERNÍ DOBA: - PDF\nTajný bol MODERNÍ DOBA:\nDownload "Tajný bol MODERNÍ DOBA:"\n1 9 Evangelický měsíčník ročník 90/2014 cena 25 Kč MODERNÍ DOBA: Tajný bol Pokud se ptáme, co má činit křesťan v této době ať ji nazýváme stále ještě moderní, nebo již postmoderní, nebo post postmoderní musíme se ptát, jak došlo k tomu, že na počátku moderní doby tradiční křesťanství přestalo být samozřejmým základem identity evropského člověka. Katolická (a protestantská?) umělecká romantika, Martin C. Putna 7 Romantismus a smrt Boha Rozhovor s básníkem Setkání křesťanů ve Vratislavi Chystáme se na oslavy Kalicha Diakonie: Když je lidem spolu dobře\n2 Letní soumrak v Rovečném foto: Daniela Ženatá\n3 ÚVODNÍK 3 Romantismus v nás D. Ženatá ÚVODNÍK ŘEČ MÍST, KDE SE SCHÁZÍME 4 Pamětní desky O. Macek BIBLICKÁ ÚVAHA 6 Tajný bol D. Ehmig TÉMA 7 Katolická (a protestantská?) umělecká romantika M. C. Putna 10 Kanutí slz v němém vesmíru P. Šidák J. Zámečník 12 Báseň se rodí z klidu a prostoru. Rozhovor s J. Palánem D. Ženatá OTÁZKA NA TĚLO 15 Která z Erbenových básní je vám nejbližší a proč? CÍRKEV ŽIJE 23 Svobodni v Kristu. Setkání křesťanů ve Vratislavi 2014 D. Ženatá 25 Zelůvek včera a dnes J. Stejskal 28 Povolávání do kantorské služby ve sboru M. Kadlecová 30 Na návštěvě v knihovně P. Moskala 32 Pokora před pravdou T. Pavelka J. Kupka MOJE CÍRKEV 33 Víno své výborné pít mi dej. Oslavy 600 let kalicha M. V. Kopecká 34 Mlčky křičící svědek české reformace J. Grollová 37 Moravskoslezský seniorát J. Tomášek 38 Unikátní kostely v Pečkách a Herlíkovicích J. Kirschner NOVÁ PÍSEŇ 40 Dobrořeč, má duše, Hospodinu L. Moravetz DIAKONIE 43 Když je lidem spolu dobře P. Hanych SLOVO 47 Kůň L. Ridzoňová 48 Šimonovo mlčení L. Ridzoňová 49 Raději už to dělat nebudeme J. Plíšková Romantismus v nás Kdo z nás není aspoò v koutku duše romantik! Nìkdy v pubertì se v mysli usídlí sladký bol a romantické pøedstavy a nenaplnìné touhy musí ven. Kolik básní vzniklo a vzniká v tomto období! Vìtšina z nich nikdy nespatøí svìtlo svìta a jsou pozdìji vyhozeny pøi úklidu šuplíkù. Ale byly napsány! I básník Jiøí Palán v tomto èísle v rozhovoru přiznává, že první báseň s romantickým názvem Troseèník napsal v patnácti. Praktický život nás později většinou zavede jinam, ale ke knihám èi filmùm s romantickou zápletkou se obèas rádi vracíme. Celé devatenácté století, jímž se v letošním cyklu zabýváme, je romantismem poznamenáno. Ve výtvarném umìní, v hudbì i literatuøe. V hlavním èlánku rubriky Téma rozebírá Martin C. Putna spoleèensko -historický kontext této doby. Podle nìj nelze pochopit, v jakém místì duchovní pouti dějinami se nacházíme a co je tudíž třeba činit, dokud nepochopíme, jak jsme na toto místo historicky dospěli. A pokud se ptáme, co má činit křesťan dnes, musíme se ptát, jak došlo k tomu, že na počátku moderní doby tradiční křesťanství přestalo být samozøejmým základem identity evropského èlovìka. Jan Zámeèník a Pavel Šidák si všímají ve svém pøíspìvku kontextu literárního a teologického, vèetně literárního zobrazení životní skepse a okouzlení smrtí. Potěšily nás živé odpovědi na Otázku na tělo. Je vidět, že Erbenova Kytice a její hororové scény jsou stále v povědomí. Asi i proto, že je součástí školních osnov a doèkala se také divadelního a filmového zpracování. Dvìma èlánky v rubrice Moje církev a pozvánkou s programem na zadní stranì zveme na celocírkevní slavnost do Prahy na 12. øíjna, kdy budeme pøipomínat 600 let od prvního vysluhování chleba i kalicha. Pøijeïte! Všem ètenáøùm pøeji vlídný podzim a inspirativní ètení. Daniela Ženatá 3\n4 ŘEČ MÍST, KDE SE SCHÁZÍME Pamětní desky Když je kázání dlouhé, nudné nebo než začnou bohoslužby, můžeme třeba přemýšlet o věcech, které nás v kostele obklopují. V křížlickém kostele je u vchodu tabule se jmény padlých v první válce. Opakující se příjmení bratři, bratranci. Data posledních měsíců války. Už bylo vyhráno, prohráno a ještě se umíralo. Různá bojiště, různé válčící strany. Kdesi v dálce jsou pozapomenuté hroby nebo ani ne. Zemřelé má připomínat alespoň tabule, pomníček se jmény. V Nosislavi jsou dva znamení konfesního rozdělení či spíš ostudných vád i ve smrti a nad ní: římskokatolický a evangelický. Pomníky padlým se staví od 19. století. U nás jsou asi nejstarší ty z roku 1866 kolem Hradce Králové a Chlumu. Jedna z prvních válek, do které byla k obraně vlasti, národa, dědičného panovníka povolávána plošně takřka celá generace mužů. Vzpomínky na zemřelé v listopadu byly původně vzpomínkami na padlé. V československé společnosti zůstala ne zcela vyřešena rána připomínat padlé legionáře, nebo rakouské vojáky? Byli ti druzí jen obětí mocenských snah a ambicí? Byla to čest, nebo zbytečná smrt, oběť pro vlast, nebo vojenská jatka? A kde byl Bůh? Kolik lidí přišlo o víru v zákopech první války a pak už se jen snažilo zapomenout? A kolik armád mělo na opascích Bůh s námi a kolik lafet polila svěcená voda? V dalších válkách začaly šíleně umírat děti, ženy. Války přestaly být mužskou záležitostí. Pomníky a tabule mají varovat, upamatovávat. Jak je možné, že se v tuto chvíli stále někde zabíjí, někde umírá hladem? Jak je možné, že se dodnes smlouvy a dohody v mžiku stávají kusem papíru? Jak je možné, že se i teď dějí genocidy? Jak to, že jsme se nepoučili? Budeme li lhostejní, ustrašení, sobečtí, rezignovaní, budeme li si myslet, že to je daleko, že se nás to netýká, můžeme záhy skončit hůř naše jména už nikdo nikam nenapíše. V kostelech jsou také připomínky těch, kdo místním kázali evangelium, připomínky farářů. Chybí mi desky učitelkám nedělní školy, kostelníkům, varhaníkům, kurátorům. Jejich služba se bere moc samozřejmě. Možná si u nich můžeme vzpomenout na ty, kdo nám vyprávěli o Ježíšovi. (Mějte v paměti ty, kteří vás vedli a kázali vám slovo Boží. Myslete na to, jak dovršili svůj život, a následujte je ve víře! Žd 13,3) Pamětní deska v Libiši Občas ještě někde stojí kostely a modlitebny uprostřed hřbitovů. Hroby, pomníky, pamětní desky upozorňují přicházející, že smrt existuje, nelze se jí vyhnout, ale netřeba z ní zešílet. Nakonec zbývají desky panovníkům (zvláště Josefu II.) za milostivé akty; vytesaná data sláv posvěcení základního kamene, oprav chrámu. Dnes plastové a měděné tabulky s modrými hvězdičkami. Ondřej Macek, foto Marta Procházková 4\n5 BIBLICKÁ ÚVAHA Tajný bol K začátku školního roku Když vzpomínám na svá školní léta, vidím, že jsem se musel při psaní neustále potýkat s pravidly českého pravopisu. I když jsem po slohové stránce zadanou úlohu splnil na výbornou, pravopisné chyby mně často známku zhoršily. Dodnes si přesto myslím, že smysl textu, kterým obvykle člověk vyjadřuje to, co mu leží na srdci nebo se týká jeho stavu mysli, má vyšší hodnotu než ideální pravopis. Spisovatel a novinář Jan Neruda napsal v Národních listech z 18. května 1890 o češtině toto: Záhřevná jak samo slunce a jako jaro i léto plodná a živná. Zkrátka skvost mezi jazyky. S tím lze jen souhlasit, když si v duchu opakuji verše básniček, které mě učívala babička anebo které jsem se učil ve škole já sám. Tento text vznikal v době, kdy se prázdniny překlopily do druhé poloviny a kdy se začíná mluvit o shánění školních pomůcek pro naše ratolesti. Ze základní školy mně utkvěla jedna nespravedlnost, která se týkala výběru kroužků. Nemohl jsem si vybrat, do kterého kroužku se přihlásím. Místo kroužku čtenářského jsem musel začít chodit do kroužku Přátel Sovětského svazu. Nepomohlo nic. Snažil jsem se aspoň účastnit četby, zkoumání a přednesu básní ruských klasiků a docela jsem vynikal v přednesu díla Puškinova, Gorkého, Lermontovova, Jeseninova a Tolstého a sklízel úspěchy v různých soutěžích. V čase, kdy jsem studoval na univerzitě, což bylo na přelomu století, jsem měl možnost setkávat se s velmi kvalitní odbornou literaturou, týkající se převážně humanitních věd, ale nejvíce jsem se zabýval Biblí a obory, které se studiem a výkladem Bible souvisejí. Zmíním rád pana profesora Biče a profesora Hellera. Mnoho z toho, co jsem od nich mohl studovat, ve mně prohloubilo vztah a lásku k Bibli. Přestože je Písmo kniha psaná z Božího popudu, z víry a k víře, jejími autory jsou lidé určité doby. Stejně tak adresáty jsou lidé určité doby. Naši pozornost nemá svazovat slovní znění textu, ale záměr, intence výpovědi. Při stále novém promýšlení biblického textu je třeba pokládat existenciální otázky související se smyslem života. Při výkladu Písma, zvlášť pak pro děti, je třeba pracovat tak, aby se nám stávalo oslovením, tedy živým a bytostným Slovem. Jde o to, abychom dokázali zaslechnout, co říká Bůh. Řečeno slovy profesora Hellera, aby Bůh jednal skrze nás a aby to byl Bůh živý. Abychom nejednali svémocně, autoritativně, byť ve jménu Božím, čímž bychom si vlastně Pána Boha zapřahali do svého vozíčku. Mocí Ducha svatého Slovo Boží vstupuje do našeho pokořeného nitra a v situacích, v nichž bychom to nejméně čekali. Není třeba žádného křečovitého moralizování, žádných asketických výkonů. Stačí Pánu Bohu odevzdat sebe samého se svými představami a nároky a vše, na čem často nemoudře lpíme. Bůh k nám přišel v Kristu a přichází za námi do naší bídy. Je nám blízko i ve chvílích, kdy pochybujeme a klopýtáme, kdy pochybujeme i o Boží existenci. Kristus je s námi, ačkoli my ho nevidíme. Jde s námi s našimi bolestmi, trápením i umíráním až do konce. Je naší knihou, kterou bychom měli otvírat co nejčastěji, číst v ní a starat se o ni jako o to nejvzácnější, co máme. My sami jsme totiž v určitém smyslu také knihou, ve které čteme a ve které čtou i ostatní. Kéž bychom se jednou stali knihou, kterou si do své knihovny uloží mnoho dobrých laskavých čtenářů. Dušan Ehmig, kazatel ve Dvakačovicích 5\n6 CYKLUS: MODERNÍ DOBA TÉMA TAJNÝ BOL Svět stál co v dnu čtvrtém po stvoření. Na nebesích seděl Bůh v své slávě, nesčíslní kol kolem duchové. Zpívali ku slávě jeho písně; rozléhali hlasové se jejich v slavném zvuku jako bouře dálná, neb co padajících vod hučení; souzvuk světů v kruhu kolujících hrůzoslavně písně ty provázel. Sláva Bohu na nebesích, jenž vévodí od věčnosti, jehož slovem vstaly světy, jehož slovem nebe jest. Nezačatý, neskončený, neobmezenou vždy vůlí od stvoření řídil nebe, od stvoření řídil svět. Milostivý, dobrotivý klade cíl teď lidské pouti, jeho slovem klesne nebe, jeho slovem zajde svět! Byla tma nad světem rozložená, jako moře kryje šírou zemi, vyhořelá, tmavá byla slunce, modrojasný Sirius i zhasl, v letu, v kruzích tmavých hučí svět. Karel Hynek Mácha, z básně Sen o Praze, vybral Tomáš Pavelka, výtvarné řešení Lydie Férová\n7 SLOVO LITERÁRNÍHO HISTORIKA Katolická (a protestantská?) umělecká romantika Křesťanství přestalo být samozřejmým základem identity evropského člověka Nikdy nelze pochopit, kde jsme, v jakém místě duchovní pouti dějinami se nacházíme a co je tudíž třeba činit, dokud nepochopíme, jak jsme na toto místo historicky dospěli. A pokud se ptáme, co má činit křesťan v této době ať ji nazýváme stále ještě moderní, nebo již postmoderní, nebo post postmoderní nebo jakkoliv musíme se ptát, jak došlo k tomu, že na počátku moderní doby tradiční křesťanství přestalo být samozřejmým základem identity evropského člověka. Hybatelem změn bylo osvícenství Ono znesamozřejmění, jinak řečeno sekularizace, proběhlo především během 19. století. V různých částech Evropy a v různých společenských vrstvách se odehrálo v prudkých skocích či pozvolna, samovolně či násilně, shora mocensky či zdola občansky. Společným myšlenkovým základem celého pohybu však bylo osvícenství 18. století se svou kritikou tradičního církevního pojetí světa. Hybateli osvícenské kritiky přitom často byli teologicky vzdělaní křesťanští intelektuálové (mezi katolíky kupříkladu L. A. Muratori, mezi protestanty G. W. Leibniz), uvědomující si rozpory mezi církevní naukou i praxí na jedné straně a měnícím se světem na straně druhé. Praktickým dědicem osvícenství a to i jeho radikální, někdy přímo protikřesťanské podoby byla Velká francouzská revoluce, zalévající na přelomu 18. a 19. století jako veliká potopa předmoderní náboženský svět. Po porážce Napoleona se restaurovala moc států, založených na alianci vládnoucí dynastie s jednou monopolizovanou církví. Ač to do jisté míry platí i pro Prusko a luterství, přece jde dominantně o státy s monopolizovanou katolickou církví (Francie, Rakousko a malé státy Itálie). Katolická církev však již svůj monopol duchovní, jaký měla před potopou, neobnovila. Ztráta autority církve Ať je církev ještě jakkoliv mocná, znovu zaštítěna zákony evropských států, všeobecně uznávanou autoritou už není. Ač dosud vytváří přirozené prostředí pro masy venkovského lidu, který neprošel osvícenstvím a žije vlastně stále barokem (fenomén lidového baroka, trvajícího po celé 19. století!), už není garantem intelektuálního a uměleckého dění. Církev se stává jen jednou ze součástí moderního světa. Lidé kteří církví a jejími problémy žijí, pro něž je přirozeným světem, rámcem a strukturou jejich myšlení a mluvení, se stávají menšinou uvnitř společnosti, jednou ze zájmových skupin. Církev je stále ve světě ne už svět v církvi. Teprve od té doby je možné mluvit i o specifické katolické literatuře. Katolická literatura je literaturou vyhraněné menšiny uvnitř sekulárního světa. Katolická literatura, odlišná od literatury vůbec, je možná a myslitelná až ve světě, který katolickým přestal být. Odrazy v literatuře Moderní katolická literatura je celoevropským fenoménem, který trvá po celé 19. a 20. století a zahrnuje díla několika desítek umělecky prvotřídních a myšlenkově hlubokých (ač ovšem často kontroverzních) spisovatelů, jako Léon Bloy, Paul Claudel, G. K. Chesterton, Graham Greene, Gertrude von Le Fort či Sigrid Undsetová. Zahrnuje ale i množství literatury průměrné až triviální, lidovýchovné. Všechna ta mnohotvárnost se myšlenkově pohybuje uvnitř tří vrcholů ideového trojúhelníku. Katolický reformismus (či: reformní katolicismus, katolický modernismus) je snaha nalézt pozitivní konsenzus církve a společnosti, vyjít vstříc problémům moderního světa, oprostit se od všeho, co je v církvi dočasné, co je historicky podmíněno, co je zmrtvělé a proměnitelné; kruciální otázkou ovšem jest, co všechno to je. Katolická restaurace naopak trvá na tom, 7\n8 že v církvi je všechno správně; co je ve světě odlišné, je špatné, a že ideálním stavem by byl návrat k předmodernímu hierarchickému modelu světa s aliancí autoritativního státu a církevní struktury. Katolická romantika je pak hnutí, vycházející nikoliv z církevního prostředí, ale naopak z prostředí uměleckého. Je to hnutí lidí, pro které již církev není výchozím životním prostorem, kteří vyrůstají uprostřed světa více méně sekularizovaného a kteří nacházejí zalíbení v církevním prostředí právě proto, že je jiné než moderní svět. Katolicismus je v pojetí katolické romantiky tím, čemu moderní antropologické teorie říkají kontrakultura. trvale přítomný v moderní kultuře. Konkrétní důvody bývají nejrůznější okouzlení estetikou středověku, katedrál a gregoriánského chorálu, okouzlení výtvarnou a hudební kulturou baroku, nadšení pro postbarokní lidovou zbožnost, která se po celé 19. století uchovává na venkově, opětovné objevování starších dějin vlastního národa s heroizovanými a idealizovanými postavami zbožných králů, biskupů a mnichů, kteří byli současně budovateli národních států a kultur. Vedle těchto motivací objektivních, estetických a/nebo historických ke konverzím často vedou důvody osobní, totiž existenciální krize, které provázívají moderního umělce a z níž se hledávají východiska v nejrůznějších jiných světech od alkoholických a drogových umělých rájů přes zdánlivě modernější a vědečtější duchovní prostory okultní a ezoterické (viz obrovské množství moderních umělců, kteří pěstovali různé formy okultismu a spiritismu!) až po katolicismus. Umělec který neví, co se sebou, se pokouší nalézt útěchu a klid v zapomenutí a rozplynutí sebe sama v objektivní katolické zbožnosti. Okouzlení romantickou představou o středověku Kritik F. X. Šalda vzpomíná, kterak se mu stalo, že šel kolem katedrály i vstoupil do ní a tam, přemožen jejím kouzlem, klekl na chvíli na dlaždicích a ač se modlit neuměl, i plakal dokonce a sám se divil, co se to s ním a v něm děje. Tento katedrální zážitek je typický výchozí bod katolické romantiky. Někdy zůstane jen u zážitku, ale někdy zážitek a/nebo tvorba díla dovedou umělce (a pak jeho čtenáře) až i k skutečné konverzi. Konverze umělce (nebo obecněji umělecky citlivého člověka) je fenomén Vlny katolické romantiky Pojem romantismus bývá nejčastěji spojován s první půlí 19. století. Tehdy se skutečně rodí všechny výše jmenované formy příklonů ke katolicismu inspirace uměním staré Itálie (skupina německých malířů nazarénů i celý fenomén architektonického stylu novogotiky, počínající dostavbou katedrály v Kolíně nad Rýnem), nadšení pro středověkou epochu v rámci obrození jednotlivých národů (tvorba polských básníků věštců Mickiewicze, Slowackého a Krasiňského), vyhledávání živoucích památek barokní zbožnosti (spisy jeptišky Anny Kateřiny Emmerichové, které podle jejích údajných vizí vytvořil básník Clemens Brentano), i přiklánění ke katolicismu coby východisku z osobní krize (německý básník Novalis či týž Brentano). Po celé 19. a 20. století však evropskou kulturu provázejí nové a nové vlny katolické romantiky. V české kultuře se katolická romantika v první půlce 19. století projevila jen málo; na to byla česká společnost v onom čase ještě příliš málo sekularizována. Zato v čase druhé velké evropské vlny, tedy na sklonku 19. století, přináší i česká kultura 8\n9 řadu osobností s katolicismem sympatizujících nebo v (nemnoha) případech i provádějících radikální osobní konverzi Julius Zeyer, František Bílek, Jiří Karásek ze Lvovic, Jan Zrzavý či citovaný F. X. Šalda, který se ke katolicismu střídavě přikláněl a zase od něj oddaloval. Ve třetí vlně, ve dvacátých a třicátých letech, se v české kultuře, pod vlivem francouzským, vytváří pevně strukturované katolické kulturní milieu se svými nakladatelstvími a časopisy, jehož přinejmenším některé umělecké zjevy jsou respektovány a přijímány i na celonárodní scéně Jakub Deml, Jaroslav Durych či Jan Zahradníček. Čtvrtá vlna se rodí uprostřed komunistické totality zhruba od šedesátých let jednotlivé osobnosti objevují katolicismus coby duchovní alternativu vůči režimní kultuře. Tehdy, většinou na okraji oficiální kultury nebo pak jen v samizdatu či v exilu, se k tradici katolické romantiky (aniž by užívali tohoto termínu!) svým dílem hlásí tvůrci tak výrazní jako Ivan Diviš, Josef Topol, Jiří Kuběna či Ivan Martin Jirous. Teprve tehdy je také (opět mimo oficiální kulturu) doceněn význam díla básníka a grafika Bohuslava Reynka, kterého si jeho vlastní generace téměř nevšimla. Reynek představuje pro české katolické romantiky druhé poloviny 20. století nejpřitažlivější příklad katolicismu coby moderní kontrakultury. Protestantská romantika a nadkonfesijní současnost Proč ale není analogická řeč také o protestantské romantice, která by měla být jádrem moderní protestantské literatury? Vždyť přece existovalo protestantské osvícenství! Jenomže vývoj ve většinově protestantských zemích Evropy (Prusko a další německé státy, Anglie, Skandinávie) byl odlišný. V těchto zemích totiž osvícenství a sekularizace probíhaly spíše pozvolna a bez velkých otřesů, jako konsenzus valné části společnosti. Vzdělané střední vrstvy se kulturně a mentálně modernizovaly, aniž by se tím nutně odcizovaly protestantské církevní tradici. Tomu víceméně přitakává i protestantská teologie té doby; od Schleiermachera až po Harnacka. Vytváří se kulturní protestantismus jako kultura většinová, uměřená, vnitřně nedramatická, kompromisní mezi tradičností a modernitou. Němečtí spisovatelé výmarské klasiky či angličtí spisovatelé viktoriánské éry se necítí roztrženi mezi dva světy náboženský a civilní, duchovní a umělecký. Náboženství pro ně není kontrakulturou. Hledají li radikální kontrakulturu, pak někdy právě v konverzi ke katolicismu. Paradoxem je, že snad nejvíce se pro starou protestantskou kulturu nadchl v německém 19. století ten tvůrce, který svými kořeny tkvěl v tradici jiné skladatel z židovské rodiny Felix Mendelssohn Bartholdy, objevitel díla Bachova, autor Reformaèní symfonie Až 20. století přinese kultuře v protestantských zemích nové, velmi dramatické impulzy. Z nich, konkrétně z druhé světové války, vzejde mimo jiné i chápání křesťanské kultury v nové, nadkonfesijní podobě, v níž je katolickost a protestantskost už jen relativně málo důležitým akcentem. Ale to je jiný příběh. Příběh, jehož součástí jsme my sami. Martin C. Putna autor je literární historik a kritik, profesor Fakulty OZNÁMENÍ humanitních studií Univerzity Karlovy ilustrace Petry Fischerové Květy pro Ježíše Pozvánka na výstavu Výstava Přátelství Otokara Březiny a Františka Bílka, kterou pořádá Společnost F. Bílka ve spolupráci se Společností O. Březiny, se bude konat od středy 17. září do neděle 5. října 2014 v Praze. Výstava přibližuje duchovní přátelství dvou čelných představitelů českého symbolismu: naleznete zde úryvky z korespondence obou umělců, básní a esejů O. Březiny, dále reprodukce dobových dokumentů i originály grafických děl F. Bílka. Místo konání: Galerie Josefa Adamce, Na Špejcharu 3, Praha 7. Podrobnosti o výstavě najdete na nebo -fb.cz. František Kožíšek, předseda Společnosti Františka Bílka 9\n10 ROZERVANOST 19. STOLETÍ Kanutí slz v němém vesmíru Romantismus a smrt Boha usíme si uvědomit, že smrt Boha je his- událost, že Bůh zemřel v našem Mtorická kosmu, v našich dějinách, v naší existenci. Kdo mohl napsat taková slova? Snad chladně uvažující vědec či zapálený popírač křesťanství? Kupodivu to byl teolog Thomas J. J. Altizer, který v 60. letech 20. století patřil do proudu tzv. teologie smrti Boha. Představitelé tohoto nového a zneklidňujícího proudu projevovali obrovský zájem o krásnou literaturu, zejména 19. století. V 19. století, jak tvrdili někteří z těchto teologů, tvořila smrt Boha přímo těžiště lidské zkušenosti a pohledu na svět. Pro příklady nemusíme chodit do odlehlých a neznámých končin s popíráním Boha se setkáváme v Bratrech Karamazových F. M. Dostojevského, se zabitím Boha v Radostné vìdì filozofa F. Nietzscheho. Síla hřbitovních scén Se zvláštní silou se objevuje téma smrti Boha také u dvou německých romantických spisovatelů, kteří svá díla psali pod pseudonymy Jean Paul (vl. jm. Johann Paul Friedrich Richter, ) a Bonaventura (Ernst August Friedrich Klingemann, ). Romantismus, který vévodil první polovině 19. století, kladl s vášní a citovostí pro něj příznačnou znepokojivé existenciální otázky. A tak neudiví, že se zde vynořilo i téma smrti Boha. Jean Paul zařadil do svého románu Advokát Sirový ( ) chmurný a zároveň vysoce poetický, jazykově květnatý oddíl Řeč mrtvého Krista shůry všehomíra, že Bůh není. V evangeliu podle Jana vstoupí Ježíši slzy do očí, když jej zasáhne Lazarova smrt a zármutek jeho blízkých, v evangeliu podle Lukáše pláče Ježíš nad Jeruzalémem. Také v díle Jeana Paula kanou Ježíšovi slzy. Tentokrát ovšem není mrtev Lazar, ale Kristus, a Kristovy slzy jsou výrazem hrůzného posmrtného zjištění, že z Božího oka zbyl jen bezedný oční důlek. Scéna je zasazena do typicky romantického prostředí noci a hřbitova: Bezbarvé stíny se všechny třepotavě rozlétly, tak jako když bílý opar, jejž utváří mráz, roztaje teplým vánkem; a všude bylo prázdno. Tu vešly, srdce usedalo děsem, ony zesnulé děti, jež procitly na božím poli, vrhly se v prach před postavou zvysoka strmící na oltáři a řekly: Ježíši! Což nemáme Otce? Odpověděl, tona v slzách: Všichni jsme siroty, vy i já, nemáme Otce. V Jean Paulově románu tento oddíl není skutečnost, nýbrž sen, vpravdě noční můra, ze které hrdina románu procitá do divukrásného podvečera: Má duše štkala radostí, že se může opět modlit k Bohu a modlitbou byla radost, štkaní, víra v Něho. Když jsem vstal, kose žhnulo slunce do zástěny nalitých purpurových obilných klasů a vrhalo pokojné odlesky svých večerních červánků na mrňavý měsíc, jenž vzcházel na jitřní straně, nedoprovázen zorou; a mezi nebesy a zemí rozestíral svá krátká křídla veselý pomíjivý svět a žil tak, jako já, před tváří věčného Otce; a širá příroda vůkol zněla mi vstříc pokojnými tóny jako vzdáleným večerním klekáním. Na hrdinu příběhu již nezírá mrtvý, bezoký důlek, ale život se nadále odehrává před Otcovou tváří. Byl tedy sen jen něco neskutečného? Byl průzkumem toho, jak žalostně by vypadal svět bez Boha? Nebo se stává sen trvalým stínem lidských úvah a existence? V každém případě se lze z této noční můry probudit, zatímco u Bonaventury tato možnost chybí. V jeho Noèních vigiliích (1804), které jsou podobně jako Řeč mrtvého Krista protkány motivickým tkanivem hřbitova a noci, zbývá jen jedna jediná skutečnost, z níž není kam procitnout. Ponocný přichází k rakvi svého otce, který, jak se zdá, zároveň symbolizuje otce s velkým O, Boha. Bonaventurovo líčení toho, že se otcovo tělo náhle rozpadá v prach a dotykem mění se všechno v popel, je více než výmluvné. Paulův úzkostný sen Bonaventura přetavil v realitu. 10\n11 České romantické pojetí S otázkami jsoucnosti Boží se samozřejmě setkáváme i v české romantické literatuře. Nelze o ní říci, že by v teologických otázkách byla jednoznačně vyprofilována; jistě je však a tím se liší od předchozího klasicismu žíznivá po náboženském citu. Vedle tradičního církevního náboženství ji shledává také v mystikou a tajemstvím zabarveném kultu noci a smrti. Oproti časově souběžnému biedermeieru jí víceméně chybí náboženství zobrazené jakožto útěšný zdroj klidu a jistoty (jak je známe např. z Babièky B. Němcové); a také náboženství chápané jako pevný řád český romantismus příliš nezohledňuje pozornost mu věnuje až labutí píseň romantiky, Kytice (1853) K. J. Erbena. Fascinace smrtí Hlavním motivem, který s sebou nese náboženské významy, je smrt. Romantici jsou jí fascinováni; smrt je často viděna jako chvíle nezbytná k dalšímu životu, objevuje se myšlenka převtělování (např. v Máchově slavné básni Temná noci! Jasná noci! nebo Těžkomysnost: Tiší mrtví? Ti že znovu žijí?, naleznout ji můžeme i u dalšího významného romantika Václava Bolemíra Nebeského v jeho básni Píseň hrobní). Podstatnější a pro naši souvislost zásadní je však pojetí smrti jako pustého nic. Hlavním nositelem této myšlenky je král české romantiky, Karel Hynek Mácha ( ). Jeho pojetí smrti se vyvíjí. V okruhu mystických básní vznikajících okolo roku 1833 se objevuje téma vyhnání z rodné nadsvětské říše do nepříznivého pozemského bytí (básně Královič, Vzor krásy, Páže); později jak u Máchy sílí ztráta náboženské víry, z níž plyne úzkost z nicoty po smrti již smrt není významově zajištěna existencí Boží, a je tedy jen propadlištěm do nicoty. Smrt a nicota je však pro básníka nutná podmínka bytí a citu (toto bytostné spojení protikladů je podstatou Máchova známého rozervanectví). Smrt jako brána k nebytí k místu, kde je všecko jedno, žádný díl / vše bez konce / Tam žádný žádný žádný cíl atd. je popsána ve vrcholném Máchově díle, v Máji (1836). Citované místo spěje k pointě: smrt je to, co se nic nazývá. Naprostou beznaděj a ztrátu smyslu pak podtrhuje i pasáž líčící, jak do mrtvých očí popraveného Viléma necitelně svítí slunce: příroda je hluchá k lidskému utrpení. Člověk je ponechán svému osudu, není Boha, který by ho vzal do své náruče (že tato náruč je a že nám kyne, s velikou básnickou silou za dalšího půl století vysloví J. V. Sládek v básni V náruči Boží ze sbírky Za soumraku, 1907). Ozvuk máchovské skepse nalezneme u pozdního romantika J. Zeyera v závěru jeho Domu u tonoucí hvìzdy, 1897, v obrazu hvězdy letící nesmírnou prostorou vesmíru, v níž je rozpoznána naše Země. Máchovo básnické dílo je náboženských motivů plno a jejich interpretace nebývá jednoznačná. V próze se však téma smrti Boha objevuje jednoznačněji. V básníkově dopise ze září 1833 čteme: Každé století snad jen jednoho nalezne takového nešťastníka jako jsem já, kdyby jich bylo víc, nebyl by Bůh. Tuto zmínku lze chápat jako ironické, nadnesené gesto osamělého romantického génia; známý zlomek (vzniknuvší před r. 1834) je však jednoznačný. Píše se tu: Já miluju květinu, že uvadne, zvíře poněvadž pojde; člověka, že zemře a nebude, poněvadž cítí, že zhyne navždy; já miluju více než miluju já se kořím Bohu, poněvadž není. 11\n12 Objevují se však názory, že zde nejde o přímé odmítnutí Boží existence. Co když Mácha naznačuje, že Bůh sice je, je však natolik odlišný od nás, lidí, natolik nás přesahuje, že o něm nelze lidským jazykem vydávat svědectví? V literární vědě se setkáváme s vysvětlením, že toto popření Boha je právě jeho oslavením jakožto bytosti nepojmenovatelné, bytosti, o níž nelze mluvit (téma mlčení o posvátných věcech se v Máchově díle ostatně opakuje dosti často a nápadně, zejména v jeho próze Pouť krkonošská). Jinými slovy: Bůh není prostě nezmíněn či dokonce popřen: zůstává skryt jako hlubinná osa směrující smysl. I tak lze chápat Máj, bez ohledu na další diskutovaný fakt: totiž že sám Mácha těsně před smrtí odmítl kněze s posledním pomazáním. Anebo jen neměl, jak píše Ivan Slavík, dost sil k jeho přijetí? Máchův život i dílo jsou plny otazníků. Stejně jako u Jeana Paula a dalších romantiků čtenář bolestně a úzkostně tápe na pěšině zarostlé rozbujelým houštím otázek. Možná teprve na konci této strastiplné cesty se ve smrti a popření rodí Bůh, jenž otevírá těm, kdo tlučou, a dává se nalézt těm, kdo hledají. Pavel Šidák a Jan Zámečník obraz: Caspar David Friedrich, Opatství Eichwaldské ROZHOVOR S JIŘÍM PALÁNEM Báseň se rodí z klidu a prostoru Číst jsem se učil na sportovní příloze Rudého práva Jiří Palán (1981) pochází z Nového Města na Moravě. Na gymnáziu vydával s kamarády školní časopis, čímž si způsobil konflikt s vedením školy. Psal verše a texty, které byly základem písní několika bigbítových a undergroundových kapel na Vysočině. Byl jedním z organizátorů mnoha hudebních festivalů, aktivně působil ve formacích In memoriam a NOM. Vystudoval teologii na Evangelické teologické fakultě v Praze a od roku 2006 je farářem ve valašských Huslenkách. Je ženatý a má dvouletou dceru. Četl jsi jako dítě hodně? Četl jsem hodně a rád. Ale nebyly to moc knížky pro děti, četl jsem o fotbale. Chodil jsem do knihovny, a protože mě tam už znali, pouštěli mě do oddělení pro dospělé, kde jsem si půjčoval knížky o historii fotbalu, o hráčích a tak. To bylo moje nejoblíbenější čtení. A taky jsem četl noviny. Pamatuju se, že jsem se učil číst na sportovní příloze Rudého práva. Kdo měl v dětství na tvůj vztah ke slovu, literatuře, poezii největší vliv? To je zajímavá otázka. Asi rodiče. Tatínek četl taky dost, zajímal se o horolezectví a nabízel mi knížky o horolezcích a polárnících. To mě moc nebavilo. Oba rodiče mi nabízeli dobrodružné romány. Já jsem si vybíral něco jiného, ale že je čtení dobrá věc, to mám určitě od nich. Kdy a jak jsi v sobě objevil básníka? To vlastně přesně nevím. Pocítil jsem v sobě potřebu psát básně, aniž bych předtím poezii nějak zvlášť četl. V patnácti letech jsem napsal první báseň Trosečník, což byla taková poéma. O trosečníkovi na ostrově. Vzpomínám si na refrén, který zněl Šplouch, šplouch, šplouch, ty zlomyslné moře, proč mně činíš hoře? a verše jako: vlna, pěkná tsunami, škoda, že je nad námi. Já jsem vždycky rád tvořil. Ať už komiksy pro kamarády, básně, nebo později texty k písním. Měl jsem potřebu dostat věci ze sebe ven. Takový mus. Kvalita byla asi někdy hrozná, ale psal jsem pořád. 12\n13 Jak to bylo s komiksy? Byl toho pěkný štos! Kreslil jsi je pod lavicí při nudných vyučovacích hodinách? To ne. Většinou doma, když jsem se měl učit. Ve škole jsem raději dával pozor, zas tak geniální student jsem nebyl. A doma jsem měl na tvoření klid. To potřebuju dodnes. Klid a prostor. Když něco píšu, potřebuju od toho občas vstát, projít se kolem, zase si sednout, promyslet si věci dál. Prostor je důležitý. A klid a prostor ve škole pod lavicí nebyl. zhudebněny, některé naopak téměř zlidověly a byly na koncertech obecenstvem vyžadovány po mnoho let. Psal jsi i během vysokoškolských studií? Nejintenzivnější byl čas, kdy jsme byli s Kryštofem oba na gymnáziu. Já jsem pak odešel na studia do Prahy, ale na víkendy jsem jezdil domů, takže pravidelné zkoušky, koncerty, festivaly, večery v hospodě u piva a kontakt s kamarády byly pořád podobné. Vždycky jsem trochu záviděl frontmanovi kapely ty chvíle slávy na pódiu a jako nemuzikant jsem hledal způsob, jak se před diváky dostat. Založili jsme formaci In memoriam, pro kterou jsem psal náročnější texty například pašije. Byla to recitace doplněná klávesami a saxofonem. To nejplodnější období trvalo asi tři roky. Hezká léta. Stal jsi se dvorním textařem několika bigbítových a undergroundových kapel. Jak k tomu došlo? Na gymnáziu jsem se potkal s Kryštofem Ženatým a Ondrou Zikmundem, kteří se o hudební tvorbu pokoušeli. Chtěl jsem k tomu nějak přispět, a protože s mým hudebním sluchem to není valné, nabídl jsem, že budu psát texty. Nechtěl jsem být zkrátka stranou. Založili jsme kapelu Kryštofovy staré věci, v názvu inspirovaní jménem tehdy populárních Wanastovek. Časem jsme však začali spíš používat zkratku KSV, protože Kryštof naše spojování s kapelou Wanastowi vjecy vyloženě nesnášel. Pak k tomu přistoupilo textování i pro další kapely, které se zase inspirovaly námi a v Novém Městě vznikaly v té době jako houby po dešti. In memoriam, Korisz, Rapa nui a další. Máš představu, kolik textů jsi pro různé kapely napsal? Přesně to nevím. Tak mezi stem a dvěma stovkami. Některé zapadly, některé ani nebyly Inkviziční Ve farním kotli zatápím Kostnickými jiskrami Emanuelem Vejnarem Iljou Heroldem Janem Kašperem i Českým bratrem Janem Mamulou i Protestantem Tomášem Trusinou Neb jsem největším kladivem na čarodějnice v celé ČCE Co zajímavého jsi prožil a jak jsi reflektoval svoji tvorbu na vikariátě v Kardašově Řečici? Vikariát byla pro mě důležitá životní zkušenost. Nejen z pracovního hlediska. Já jsem nevyrostl v církvi, takže pracovní rytmus faráře byl pro mě něco zcela nového. Na studiích jsem měl takovou zásadu napsat každý den jednu báseň. I když třeba inspirace nepřicházela, snažil jsem se k tvorbě přistupovat tímto řemeslným způsobem. V pracovním nasazení během vikariátu už to tak snadné nebylo. Psal jsem, ale méně. Taky jsem zjistil, že nejsem typ, který by rád žil sám. Podle toho to taky v Kardašově Řečici na faře, kde jsem bydlel, vypadalo. Samota není nic 13\n14 příjemného. Mám rád klid své pracovny, když vím, že ostatní jsou vedle v pokoji. Ale obývat starou faru jen s duchem jakéhosi Kardaše se mi nelíbilo. Padala na mě tíseň. Přesto jsem tvořil; pokusil jsem se také v sousední vesnici uspořádat festival, ale přijeli spíše kamarádi z Vysočiny, a místních moc ne. Co znamenalo pro kluka z Vysočiny stát se farářem v srdci Valašska? Bral jsem to jako výzvu. Vikariátem jsem se připravoval na to, že někam jako farář půjdu, a neřešil jsem kam. Moje žena chtěla spíš na vesnici, mně to bylo jedno. Stejně jsem si moc neuměl představit, jak to kde bude. Znal jsem Nové Město na Moravě, kde jsem vyrostl, ale do sboru jsem tam přišel až rok před odchodem na studia teologie v Praze. Když jsem přišel do Huslenek, možná jsem si trochu myslel, že to bude podobné jako na Vysočině. Ale není. U evangelíků sice člověka za faráře zvolí, v podstatě si sám vybere, kam chce jít, ale stejně začíná farářskou práci na konkrétním sboru od nuly. Tvoje žena Jana je také teoložka. Jaké byly vaše začátky v Huslenkách? První dva roky byly ovlivněny tím, že moje žena Jana ještě studovala. Dojížděla do školy do Prahy. Aby byla co nejvíc se mnou, zařídila si to tak, že odjížděla z fary jen od úterka nebo středy do pátku. Myslím ale, že jsme si v Huslenkách zvykli brzo. Já jsem doma tam, kde mám pracovnu, a Jana je ráda na vesnici. Jsme tu osm let, to už je kus života. V Huslenkách vznikla a vzniká řada básniček, epitafů, veršovaných glos a jiných forem, zkrátka tvých reakcí na život kolem. Inspirace stále přichází? Někdy na tvorbu není tak úplně čas. Povinnosti ve sboru, rodinný život, domácnost s dvouletým dítětem. Na psaní potřebuje člověk klid, koncentraci, pak nějakou motivaci a inspiraci. Občas mě něco napadne, ale třeba hned není možnost si nápad zapsat a je to pryč. Za studentských let to bylo jinak. Nebyl problém sednout si do kavárny místo na přednášku a báseň, která mě právě napadla, si zapsat. Máš nějaké literární vzory? Vždycky jsem měl pocit, že literární vzory nectím. Že raději básně píšu, než čtu. Ale úplně tak to není. Inspiroval mě vždycky Ivan Martin Jirous, undergroundová poetika Psích vojáků s Filipem Topolem, mám rád minimalismus švýcarského faráře a básníka Kurta Martiho. Ne že bych od nich opisoval, ale jsou mně blízcí. Svatá válka intelektuálů Vedeme svatou válku o Palestinu o Izrael o Gazu tlučeme do klávesnice v generálních štábech svých pracoven pálíme z příjemného přítmí svých kaváren kde nad ránem se zjevuje Idi Amin Mezitím Izrael bombarduje civilní cíle plné raket pro izraelské civilisty a Gaza se probouzí do nového dne úsvitem z červánků zmatený svět si rukama mne znavené oči plné ospalků Z otlučených prstů nad klávesnicí se řine krev ještě dvě kostky ledu do ledového čaje ještě alespoň dokouřit krabičku cigaret ještě alespoň někoho vyhodit do povětří ještě alespoň spasit tento svět ještě na facebook vložit několik pádných vět Kde všude jsi publikoval? Klasickou sbírku jsem zatím nevydal. Vyšlo mi něco v Protestantu, teď pár věcí ve Valašsku vlastivědné revui, rozsáhlejší soubor v Evangelickém kalendáři. Každý básník sní o tom, že jednou uvidí svou sbírku ve výloze knihkupectví. Tak na to teprve čekám. Můžeme v ČB otisknout některou z tvých básní? Jistě, něco vyberu. Co bys čtenářům Českého bratra vzkázal? Čtěte a bděte! A na kázání choďte. Ptala se Daniela Ženatá 14\n15 OTÁZKA NA TĚLO Která z Erbenových básní je vám nejbližší a proč? Tomáš Trusina, farář a nakladatel Momentálně mi nejčastěji vytane: Pachole, našlo jsi něco? Tak to zahoď, to bude jedovatý. Pavol Bargár, doktorand ETF Už od školských liet mi je blízka Erbenova báseň Vodník, ktorá sa na základných i stredných školách na Slovensku preberá ako jeden z príkladov českej literatúry 19. storočia. Blízke sú mi na nej najmä rozprávkový námet, prvok tajomnosti, takpovediac hustnúca atmosféra a v neposlednom rade i krásna zvukomalebnosť jazyka. Posledná strofa básne ( Vyvalily se vlny zdola / roztáhnuly se v širá kola; / a na topole podle skal / zelený mužík zatleskal. ) sa na slovenských školách uvádza ako typický príklad zvukomaľby. Iva Benešová, někdejší tisková mluvčí Z Kytice, sbírky balad s vážnými až tragickými náměty, je to asi báseň Štědrý den pro svou závěrečnou sloku: Však lépe v mylné naději sníti, před sebou čirou temnotu, nežli budoucnost odhaliti, strašlivou poznati jistotu! Eliška Baťová, hudebnice Svatební košile. Kvůli zajímavému divadelnímu (Semafor) i filmovému zpracování. Je mi také sympatická palčivou milostnou touhou oné dívky, stejně jako její zbožností a dobrým koncem. Je plná dynamiky, nejen kvůli nečekaně rychlým skokům umrlcovým. Mirek Cejnar, správce Sola fide Jednoznačně Polednice. Protože jsem se ji v šesté třídě za trest musel naučit nazpamět. Do dneška z ní s oblibou cituji. Sixtus Bolom -Kotari, historik umění Z mého pohledu je inspirativní celá Erbenova osobnost, přirozeně spojující umělce a vědce. Jeho básně, pohádky, odborné texty i edice historických pramenů hovoří stejným jazykem podávají klíč ke starému světu, kam se můžeme ukrýt. Jejich autor se však neschovává. Ovlivněn prožitkem minulosti, přebírá aktivním společenským a politickým působením odpovědnost za svět, ve kterém žije. Dušan Ehmig, kazatel Vybavuji si sbírku balad Kytice. Přiznám se, že mě některé dost děsily. Tvorba Erbenova mi nikdy zvlášť nepřirostla k srdci, a proto také zůstala mnou téměř nepochopena. Až když jsem měl možnost vidět filmové zpracování sedmi balad, uvědomil jsem si, že se jedná o dílo pozoruhodné. Nepůsobilo už tak děsivě. Kytice režiséra F. A. Brabce je asi nejlepší film české kinematografie podle básnické předlohy. DaZ grafika Jiřího Neuwirta Kytice V. 15\n16 NÁSTĚNKA SYNODNÍ RADA Na zasedáních dne a projednala synodní rada 84 titulů. Z nich vybíráme: Vyznání a život církve Společná komise ČCE a CČSH schválila rámcový program dvoudenních Husovských slavností v červenci Synodní rada schválila založení spolku Husovské slavnosti 2015, z. s. a souhlasila s tím, aby se ČCE jako právnická osoba stala jeho členem. SR souhlasila s podnětem obnovit tradici a vydat v příštím roce k výročí upálení mistra Jana Husa obdobně jako v roce 1915 Jubilejní postilu, v níž by byla publikována kázání různých autorů. SR předloží tento záměr nakladatelství Kalich k zařazení do edičního plánu na rok Sbory a pracovníci Synodní rada prodloužila pověření Milana Kantora jako pastoračního pracovníka ve sboru Český Těšín na plný úvazek, Deboře Hurtové udělila dispenz od setrvání na místě farářky v České Třebové do konce doby jejího povolání na sboru, vzala na vědomí zvýšení pracovního úvazku z polovičního na plný faráře Štěpána Janči ve sboru v Orlové. SR jmenovala členem kuratoria Horského domova v Herlíkovicích Ondřeje Titěru, členkou komise pro vzdělávání ordinovaných presbyterů Annu Lavickou a předsedkyní této komise Evu Halamovou. SR potvrdila volbu Luďka Korpy za faráře sdružení sborů v Černošíně a Stříbře na poloviční úvazek v každém z nich. SR udělila Jaroslavu Hojnému osvědčení o způsobilosti k ordinované službě presbytera a souhlasí se zachováním způsobilosti k ordinované službě presbytera Jana Krejčího. SR prodloužila pověření pastoračních pracovnic Noemi Batlové z Olomouce na plný úvazek, Blance Nové z Jindřichova Hradce, Marii Melicharové z Brna II a Darině Hybské Majdúchové z Merklína na poloviční úvazek. K duchovenské službě ve věznici ve Světlé nad Sázavou pověřila SR na další čtyři roky Miroslava Čejku a prodloužila pověření Daniela Blažka k duchovenské činnosti ve vazební věznici a Ústavu pro výkon zabezpečovací detence v Brně a ve věznici v Břeclavi. Správa církve Synodní rada schválila s účinností od nový organizační řád Ústřední církevní kanceláře spočívající v přesunu provozního oddělení z gesce náměstka provozně -ekonomického do gesce náměstka pro personální práci. Předsednictvo synodu předložilo synodní radě k intimaci soubor usnesení 4. zasedání 33. synodu. SR rozhodla o vyhlášení těchto usnesení, uložila Ústřední církevní kanceláři zveřejnit je na - -cirkev.cz a předložit návrh na rozdělení úkolů plynoucích z usnesení synodu konkrétním zpracovatelům (ÚCK, SR, poradní odbory či komise). SR vzala na vědomí zprávy z jednání seniorátních výborů Královéhradeckého, Pražského, Poličského, Ústeckého a Brněnského seniorátu. Rovněž na vědomí byly přijaty zprávy z vizitací příslušných seniorátních výborů ve sborech v Miroslavi, Znojmě a Opavě. Hospodaření SR souhlasila s poskytnutím půjčky na profinancování projektu Obnova evangelického kostela sboru v Horních Dubenkách ve výši Kč na základě předložené dohody o poskytnutí dotace z Programu rozvoje venkova ČR, podepsané se Státním zemědělským intervenčním fondem. Předpokládaná splatnost je do konce června Poradní odbor ekonomický již delší dobu neplnil svou funkci, jeho činnost prakticky skončila. SR jmenovala nový Poradní odbor ekonomický ve slo- 16\n17 žení Petr Ženatý (předseda), Eva Zadražilová, Matěj Cháb, Ondřej Srb, František Straka a Libor Dušek. SR poradnímu odboru ukládá, aby na své první schůzi projednal návrh statutu a navrhl případné rozšíření o další členy. SR jmenovala na dobu šesti let členy investičního výboru synodní rady: Jana Matějku, Davida Kuboně, Tomáše Turnského a Radka Čtvrtlíka. SR schválila na základě provedeného právního posouzení předloženou smluvní dokumentaci správy majetku Personálního fondu ČCE a uložila investičnímu výboru SR dále pokračovat v jednání. Ekumena Daniela Ženatá podala zprávu za osmičlennou skupinu, která se v Nizozemí setkala se skupinami z Protestantské církve v Nizozemí a z Reformované církve v Maďarsku. Tématem setkání bylo hledání impulzů pro misijní práci; ze setkání vzešlo Ekumenické memorandum. Pavlína Buzková podala zprávu ze setkání evropských představitelů Světového společenství reformovaných církví. Daniela Hamrová podala zprávu z cesty do Bádenska, kde se zúčastnila bohoslužeb s poděkováním za práci dlouholeté pracovnici Susanne Labschové, která měla velký podíl na partnerské sounáležitosti obou našich církví. Synodní rada vzala předložené zprávy na vědomí. a charitativní pomoci počátkem roku Kč na pomoc obětem ukrajinského Majdanu a jejich rodinám. Dle sdělení ředitele střediska Jana Dusa byla k tomuto účelu použita asi polovina zaslaných prostředků. Vzhledem k tíživé situaci ukrajinských sirotčinců prosí Jan Dus, aby SR vzala na vědomí, že zbývajících sto tisíc hodlá SHRP použít na okamžitou podporu těchto zařízení. DaZ ÚMRTÍ Ve věku 86 let zemřel 14. července Dalibor Molnár, evangelický farář v. v., naposledy v Lysé nad Labem. Dne 2. srpna zemřel po těžké nemoci farář v činné službě v Žatci Jan Veselý. Bylo mu 65 let. KRAJANÉ NA LETNÍCH AKCÍCH Děti na táboře a mládež v kempu Českou republiku v červenci navštívila na pozvání Českobratrské církve evangelické skupina dětí SR souhlasí s tím, aby dne zasedal v prostorách Ústřední církevní kanceláře vedoucí tým jihovýchodní skupiny Společenství evangelických církví v Evropě (GEKE). SR vzala na vědomí výstupy z výjezdního zasedání řídicího výboru Ekumenické rady církví, kde se projednávala spolupráce s médii (televize, rozhlas), Novoroční ekumenická slavnost a setkání mladých Taizé, letošní Modlitba za domov, zprávy z členských církví ERC a Konference evropských církví. Na 10. shromáždění Evropské křesťanské environmentální sítě koncem září v maďarském Balatonszárszó delegovala SR Ilonu Mužátkovou. Různé Synodní rada poukázala Diakonii Středisku humanitární a rozvojové pomoci (SHRP) z fondu sociální a mládeže z Ukrajiny. Dvanáct dětí z Bohemky a Veselynivky prožilo dny plné různých programů na letním táboře J. A. Komenského v Bělči nad Orli- 17\n18 cí a skupina mladých lidí týden v letním kempu mládeže ve Strmilově. Je příjemné, že církev na tyto aktivity myslí a že se podařilo i v letošním roce finančně obě akce zabezpečit. Část nákladů na tábor v Bělči bude hrazena z prostředků Ministerstva zahraničních věcí ČR, říká celocírkevní kazatel pro české sbory ve východní Evropě Petr Brodský. Před odjezdem domů skupinu dětí přijal v Ústřední církevní kanceláři ČCE v Praze její tajemník Martin Kocanda a vedoucí oddělení výchovy a vzdělávání Eva Benešová. Vyzval jsem děti, aby krátce napsaly, co se jim na táboře líbilo, a jako červená nit ve všech písemných projevech se ozývá: Moc se nám líbil program, vedoucí jsou vtipní, veselí a energičtí, zajímavé bylo chodit do lesa, sedět večer ve srubu nebo u ohně. Jídlo bylo moc dobré. Zpívali jsme, povídali si a hráli. Občas si prý někdo stýskal po domově, chtěl odjet, ale při odjezdu chtěli všichni v táboře zůstat. A kemp ve Strmilově vyhodnotila Marjenka Provazníková vyjádřením, že je šťastná, že se mohla zúčastnit. Zaujal ji výborně připravený program a zejména perfektní a srozumitelné pobožnosti Pavlínky Junové, z nichž dostala do hlavy a srdce spoustu věcí, o kterých dosud nepřemýšlela. Vyjádření dětí a mládeže jen podporují myšlenku pokračovat v těchto aktivitách i v příštích letech. Finanční náklady by neměly být zábranou, doplňuje Petr Brodský. e -cirkev/daz K 100. VÝROČÍ NIČIVÉ VÁLKY Bohoslužby na někdejším bitevním poli Alsasko Bůh, jak jej potkáváme v Ježíši Kristu, a válka k sobě nepatří. Těmito slovy otevřel prezident Společenství evangelických církví v Evropě Dr. Friedrich Weber pamětní bohoslužby v alsaském městě Gunsbach. Současně vzpomněl mnohé evangelické teology, kteří tehdy považovali vstup do bojů za spravedlivou válku, a na druhé straně připomněl skupinu farářů, kteří ještě 1. srpna 1914 hledali na setkání v Kostnici cesty k míru a usmíření, ale zůstali nevyslyšeni. Válka není podle Boží vůle a násilí je třeba odporovat, připomněla předsedkyně synodu EKD Dr. Irmgard Schwaetzerová. Kvitovala vděčně, že národy v Evropě žijí dnes vedle sebe pokojně, ačkoli to není samozřejmé. Konflikty, i ozbrojené, stále existují, a proto je třeba volání po míru brát jako naléhavou výzvu. K bohoslužbám na paměť začátku ničivé 1. světové války pozvaly věřící do Gunsbachu v Alsasku Společenství evangelických církví v Evropě (GEKE), Unie protestantských církví v Alsasku a Evangelická církev v Německu (EKD). Gunsbach leží v bezprostřední blízkosti bitevních polí první války Lingekopf a Hartmannsweiler Kopf. Bohoslužeb se zúčastnilo na dvě stovky lidí. Vojenští biskupové se modlili za odpuštění vin, mladí lidé z kempu mládeže EKD spolu s dobrovolníky dvanácti národností provedli Kyrie jako performanci s válečnými scénami. Přítomni byli zástupci vedení německých a francouzských církví, mírový vyslanec EKD, zástupci několika zemských vlád a delegace z Francie a Skotska. Navzdory novým válečným konfliktům se Společenství evangelických církví v Evropě nesmí nechat ochromit, ale musí se přidržet příslibů a závazků evangelia, zaznělo závěrem. epnn european protestant news network/daz 18\n19 DOMOV ZA VELKÉ VÁLKY Výstava v Moravském zemském muzeu v Brně Dietrichsteinském paláci Výstava představuje dopad válečných událostí na civilní obyvatelstvo v zázemí. V letech bylo z našeho území odvedeno mužů, kteří bojovali na všech frontách války. Přes jich padlo, bylo zraněno a zůstalo invalidních. Jedinou připomínkou těchto událostí jsou dnes pomníčky padlým, které najdeme v každé zapadlé české nebo moravské vesnici. Již od prvních let války zažilo vnitrozemí monarchie přísun raněných vojáků, zajatců a odsunutých uprchlíků z míst bojových střetnutí. Hospodářství a státní správa nebyly na takový počet nově příchozích a na potíže v zásobování obyvatelstva připraveny. Na uvolněná místa musely nastoupit ženy a nedospělé děti. Slabou útěchou se stalo zřízení nadací a fondů pro vdovy a sirotky po padlých vojínech. Výstava potrvá do 31. prosince. Podrobnosti na DaZ My, nevidomí a zrakově postižení, máme každý rok dvě víkendová setkání. Prožíváme tam ledacos: setkávání nad Biblí, různé přednášky, občas malý odpolední výlet. Tato setkání začala díky široké náruči manželů Strádalových v Hronově už před rokem 1990, pak přibývala další místa, kde nás ve sborech nejen ČCE, ale tam převážně, ochotní hostitelé přijímali. No a naposled, v půlce května tohoto roku, to byli milí Pardubičáci. Návštěva Muzea perníku dala nahlédnout do koloritu kraje a trošku nás vrátila do dětství. Expozice byla pro náš vkus až příliš čarodějnicky naladěna, názory podléhaly střízlivému evangelickému založení. Ač určeno hlavně dětem, zaslechla jsem, že ne každý by tam děti vzal. Ovšem našlo se i leccos milého a veselého, odvezli jsme si perníčky chutné i okrasné a dověděli se i něco o historii téhle pardubické tradice. Biblická témata nás provázela první částí programu, nejdřív nahlédnutí do příběhů Josefových se seniorem Milošem Hübnerem; to byl páteční večer. V sobotu ráno jsme si pak v košatém výkladu skvělého vypravěče Martina Chadimy z Církve československé husitské v Hradci Králové poslechli jeho pohled na vztah Petra a učedníků i Ježíše a učedníků. Skutečně jsme se dotkli mnohého dalšího i hodně podebatovali. Večer nás navštívila Daniela Ženatá, šéfredaktorka Českého bratra, se kterou jsme nahlédli přímo do středu dění tohoto časopisu. Opravdu příjemné i podnětné povídání! Další den jsme prožili bohoslužby s místním sborem a pak se museli rozloučit. Podstatné bylo společenství, které nám tamější STŘEDISKO CELOSTÁTNÍCH PROGRAMŮ A SLUŽEB Setkání nevidomých a zrakově postižených sbor poskytl. Nemohu jmenovat všechny, kdo se na hladkém průběhu a starosti o nás podíleli, ale nelze nevzpomenout na sestru Capouškovou a jejího manžela, jehož fotografie z akce tento článek doprovázejí. Vrátím -li se ještě k Českému bratru, pak jej ten komu se už hůře čte, může získat nejen na moderních zvukových nosičích či prostřednic- 19\n20 tvím internetu, ale stále také ještě na kazetách. Proč se, když zrak trochu zlobí, loučit s oblíbeným čtením? V knihovně Střediska jsou takto k dispozici, kromě zvukového časopisu Slyšíš -slyšíš a namluvené podoby Slova a života, vydávaného Evangelickou církví metodistickou, také různé knížky duchovního obsahu, Biblí počínaje, dodnes vše i na kazetách. Rádi se potkáváme, chceme občas pobýt spolu. Existuje řada společných věcí, které vedou zrakově postižené do houfu, jsme specifické společenství. Tentokrát letí naše vděčná vzpomínka na laskavé přijetí a dobré dny tam prožité do Pardubic. O dalším, třeba o letních pobytech, ráda napíšu příště. Eva Budzáková křesťanů ze sboru v Praze -Kobylisích. Společné modlitby zněly v češtině i v korejštině. 20 LET EVANGELIZAČNÍCH KURZŮ Neděle celý týden Společenství křesťanů napříč generacemi, denominacemi i národnostmi V první polovině devadesátých let minulého století byl uspořádán první evangelizační kurz v Praze v Jirchářích. Od té doby uplynulo víc než dvacet let. Původní zaměření kurzu na evangelizaci pro dospělé se v průběhu let proměnilo, mohu říci, k dobrému. Na kurzy, které se přesunuly z Prahy do kláštera v Želivi a pak do tábora Jana Amose Komenského v Bělči nad Orlicí, začaly jezdit podle příkladu vedoucích celé rodiny. Díky dvěma farářům a dlouholetým vedoucím kurzů, Jaromíru Strádalovi a Mojmíru Blažkovi, se naučily na kurz jezdit rodiny, často i velmi početné, což si vyžádalo změnu a rozšíření programu. Na prvních kurzech byl program připravován pro jednu kategorii. Postupem času vyplynula potřeba zajistit samostatný program, alespoň na část dne, i pro děti a mládež, aby se rodiče mohli bez rozptylování věnovat přednáškám a vzdělávání. Společenství křesťanů napříč generacemi a často i denominacemi bylo to, co jsme mohli plnými doušky zažívat, a věříme, že budeme moci i v dalších letech. Setkávali jsme se i se zahraničními účastníky; to když začala na kurz jezdit skupinka korejských Ze zahraničí byli často i pozvaní řečníci. Nedá mi to nevzpomenout aspoň na Miro Hvožďaru, faráře ze slovenských Vrbovců. Na jeho vtipné a s humorem podané svědectví o životě a všem, co prožíval od dětství i na svých sborech, jsme dlouho vzpomínali. Přitom jeho život nebyl a není jen procházka růžovým sadem, přes všechny těžkosti je ale svědectvím radostného a odevzdaného křesťana, který přijímá z Boží ruky i to zlé; s pokorou a odevzdáním. Nelze vzpomenout všechny, kdo nás svým poznáním obohatili. Moje paměť navíc sahá jen asi osm let zpátky, kdy jsem začala na kurzy jezdit pravidelně. Dvojici, která nás provází kurzy, co paměť sahá, Mojmíra Blažka a Jaromíra Strádala, musím připomenout s vděčností. Co písní jsme přezpívali s doprovodem kytary jednoho nebo druhého. Byli s námi od rána do večera; od ranní kaple přes ranní zvonění k moderování dopoledního programu i odpolední debatě. Potom si stihli zahrát s mládeží fotbal a večer často ještě moderovat večerní program. Do programu dovedli vtáhnout děti a mládež do bohoslužeb, ranních společných 20


Recenze: Nový James Bond – na délce záleží\nDomů Filmy Recenze Recenze: Nový James Bond – na délce záleží\nDnešní premiéra nového Jamesa Bonda – Spectre je jednou z nejočekávanějších filmových událostí letošního roku. Už po čtvrté se v roli agenta 007 představí Danel Craig a po druhé do režisérského křesla usedl Sam Mendes. Po úspěchu Skyfall, kde se Bond posunul do jiné roviny a působil seriózněji, než předchozí filmy, budí spojení Craig─Mendes velká očekávání. Možná větší, než jsou schopni splnit.\n007 tentokrát bojuje na vlastní pěst. Musí vyřešit úkol, který zůstal po M a vypořádat se tak současně i s vlastní minulostí. Navíc se poměry v tajných službách značně změnily. Bond je suspendován a hrozí zrušení celého projektu 00. Bond je odkázán pouze na své schopnosti, na Maneypenny a Q, kteří jsou ochotni Bondovi pomoci. Během dvou a půl hodin Bond procestuje svět od Londýna přes Řím, Rakousko až do Mexika. Samozřejmě potká i nezbytnou femme fatale a čelí hlavnímu padouchovi, jehož cílem tentokrát není zničit celý svět, ale ovládnout všechny tajné služby.\nPříběh je přesně takový, jak se od Bonda očekává. To je jeden z důvod, proč by film měl být kratší. Dopředu víme, že ovládnout svět se díky Bondovi nepovede, že se z obtížné situace dostane díky nějaké té technické vymoženosti z dílny Q, že nám předvede nějaké luxusní fáro a dřív nebo později pomiluje každou ženu, která mu zkříží cestu. Dalším důvodem je nenaplněné očekávání velkého finále. Sam Mendes sice umí točit akční scény skoro tak dobře jako Paul Greengrass, jenže s nimi od začátku filmu nešetří. Na jednu stranu je to dobře. Při dvou a půl hodinové délce by se na Spectre jinak nadalo koukat, ale ve výsledku je bohužel divák unaven z výbuchů, rychlých střihů, roztřesené kamery, takže když ten závěr přijde, doufá, že bude co nejkratší. Navíc ve výsledku je Specrte pouze přehlídkou akčních scén, postrádajících logiku zapojení do příběhu. A při současné délce filmu má divák čas klást si otázky typu: proč M neřešila tento úkol již za svého života a úkoluje Bonda až po své smrti skrze videopásku? Kde najednou vzal Bond letadlo? Jak se dostal ke Q do garáže? A proč proboha jel do Říma z Londýna autem, když má jenom 48 hodin na vyřešení případu a dostat se zpět do Londýna? Nechci podceňovat Q, ale při stavu mnohých evropských silnic a hustotě dopravy nemůže tohle 007 stihnout ani s tím nejvýkonnějším motorem na světě. Na podobné „nedomyšlenosti“ jsme sice v bondovkách zvyklí, ale právě Skyfallem, jehož scénář byl z bondovek asi nejpropracovanější, si Mandes sám nastavil vysokou laťku.\nMožná by stálo za to zvážit, zda není na čase opět udělat v Bondovi zásadní změnu. Za prvé na režisérském křesle. Sam Mendes nenatočil špatného Bonda, ale že dvakrát do stejné řeky nevstoupíš, v tomto případě platí. Bond je značka, která má svá omezení. Zachovat alespoň určitou autentičnost každého filmu se dá, pokud se na příběh budeme koukat skrze tvůrce novýma očima. Za druhé by stálo za to změnit i představitele Bonda. Ne, že by byl Daniel Craig špatný. Naopak. Oproti svému předchůdci je méně uhlazený, přesto si zachovává eleganci a šarm. Pro herce, ale platí totéž, co pro režiséra. Po chvilce už nenabídne nic nového.\nTo je ovšem budoucnost. Mezitím nás čeká další film v roce 2018 a režírovat bude Mandes a Craig opět ztvární 007. Dopředu se dá říci, že bude na co koukat. A pokud budou tvůrci jenom o trošičku skromnější, co se délky filmu týče, bude další Bond skvělou zábavou. V jediné co opravdu doufám je, že si dají větší práci na postavě hlavního padoucha. To je kromě délky, jediný skutečný nedostatek nového Bonda. Postava Oberhausera ničím nezaujme, dostává minimální prostor a motivace pro jeho konání ve filmu snad vůbec nebyla. O to horší je, že byl do role Oberhausera obsazen Christoph Waltz, který s hlavním padouchem umí předvést jinačí věci (Hanebný parchanti, 2009), než jen ovládat zubařskou vrtačku na dálkové ovládání. Za tohle dávám černý puntík, jinak je ale Bond klasickou zábavou, která divákovi nabídne vesměs to, co očekává. O nic víc v tomto případě nejde.\nNový James Bond je klasickou zábavou, která divákovi nabídne vesměs to, co očekává.\nPředchozí článekRECENZE: Petr Schink: Jak lvové\nNásledující článekRECENZE: Budoucnost, svět ve kterém se nestárne\nIron Man 3: Rýsuje se hvězdné obsazení


Zastaví petice vědců vývoj smrtících autonomních robotů? A bude to stačit?\nUmělá inteligence nebude důvodem naší zkázy. Je nutné zastavit vývoj autonomních zbraní? A bude to stačit? Stroje zajatce neberou, plní úkoly!\nVědci i vývojáři teď hromadně podepisují petici o zákazu vývoje smrtících autonomních zbrojních systémů. Chtějí se tím vyvarovat katastrofických scénářů a možnému zneužití technologie, která by jinak mohla sloužit dobré věci. Pokud se má lidstvo jednou zahubit, musí si prostě ušpinit ruce samo, a nenechat to na vraždících robotech.\nNemusí to být vždy šílený robot, který vypadá jako Terminátor utržený z řetězu. Zbraňové systémy vybavené inteligencí mohou mít podobu odpalovacího zařízení raket, plně automatizované tanky, roje ozbrojených dronů nebo třeba kulometného hnízda vybaveného čidly. Jejich úkolem může být ostraha objektů, hranic nebo třeba vězení. Nebo povedou frontální útok v první linii. Těžko říct. Na základě svého programu a schopnosti učit se budou rozpoznávat možné cíle, které budou nemilosrdně likvidovat. V čem je tedy problém, když se vlastně budou chovat stejně, jako normální vojáci?\nStroje zajatce neberou\nTo je právě to: voják se může sám rozhodnout, že své protivníky nezabije. Mohou se mu vzdát, může s nimi vyjednávat anebo nalákat je do léčky a zastihnout nepřipravené. A pak je současně zbytečné a současně nehumánní je zabíjet. Stroj ale takhle nepřemýšlí, jen plní zadání. Vzdát se mu nemůžete, vyjednávat nebude. Je tu od zabíjení, a zvolí si k tomu tu nejoptimálnější strategii. Třeba vyhlazení populace celého města, místo toho, aby pracně pátral po jedné teroristické buňce. Půjde vždy za splněním úkolu, a bude tak činit absolutně bez emocí.\nVyzbrojené stroje s umělou inteligencí také narušují geo-politickou rovnováhu. Vyrobit je není zase tak komplikované, a jejich ztráta nikoho moc nebolí. Můžete jich zkonstruovat miliony, a klidně zkusit dobýt celý svět. Stačí jen patřičné průmyslové zázemí. Pravdou také je, že spousta válek jednoduše „vyhasne“ proto, že jeden ze zápolících států je bojem a ztrátami příliš vyčerpán. Nebo zvítězí mírové hnutí. Pokud ale budou válčit roboti, tenhle scénář moc nehrozí. Lidé také proti snadno nahraditelným robotům, kteří se bleskově rozhodují a neminou cíl, mají jen pramalé šance. Dosud války vedly národy a etnika proti sobě, ale ty s autonomními zabijáky? Ty může vést jeden jediný šílenec vyzbrojený armádou robotů s kýmkoliv.\nRobot mačkající spoušť nemá výčitky svědomí\n„Prostě nemůžeme přenechat rozhodování o tom, kdo bude žít a kdo zemře, strojům,“ říká Toby Walsh, kybernetik z Univerzity v Sydney. Zdůvodňuje tím svůj podpis pod peticí o zákazu vývoje smrtících autonomních zbrojních systémů, která je momentálně ve světě vědy velmi horkým tématem. V současnosti pod sebou nese podpisy 170 různých vývojářských organizací, 26 států a 2464 jednotlivých badatelů. Ti všichni se zříkají toho, že by se na rozvoji umělé inteligence, která by zabíjela, chtěli nějak podílet.\nCelou kampaň rozjela před rokem společnost FLI (Future of Life Institute), která v umělé inteligenci strojů vidí lepší budoucnost pro celý svět. „Je to technologie, která má potenciál předpovídat a zabraňovat přírodním katastrofám, zastavovat obchod s lidmi, diagnostikovat smrtící choroby,“ píše ve své tiskové zprávě FLI. „Bohužel ale také umí lidem životy odebírat. A tomu chceme zabránit. Ve své podstatě jsou totiž stejně dehumanizující a nechutné, jako třeba biologické zbraně.“\nTohle dělat nebudeme, říkají vědci\nPoměrně záhy se k tomuto prohlášení přidal třeba Elon Musk z Tesly, nebo prakticky celé představenstvo společnosti Google. Právě ti měli od amerického Ministerstva obrany velmi slušný kontrakt na dodávku „chytrých“ zbraňových systémů.\nO co petenti usilují? Jde jim primárně o to, aby došlo k zastavení vývoje zbraní, které samy dokáží vyhodnocovat cíle a volit si vlastní strategii obrany a útoku, bez zbytečného zdržování nebo kontroly člověka. I proto se jim říká autonomní: umí se prostě rozhodovat samy. Vývoj takových technologií se zatím úspěšně rozbíhá v dlouhé řadě zemí, a představitelé světové vědecké inteligence jsou z toho zneklidnění. Proto odmítají propůjčovat své mozky k tomu, aby se tyto smrtící nástroje i nadále vyráběly a zdokonalovaly. Chtějí zabránit možným katastrofickým scénářům.\nPetice o zákazu vývoje smrtících autonomních zbrojních systémů je rozhodně krok správným směrem. Otázkou je, jestli to bude stačit. Čína, Rusko, Spojené státy nebo třeba Velká Británie totiž zatím nic nepodepsali, a právě tyto země vedou prim ve vývoji ozbrojené umělé inteligence. Nikdo také negarantuje, že i když se státy oficiálně vývoje zřeknou, nepřenechají tuto práci soukromým firmám.\nNejlepší auta podle měst v ČR (včetně Brna!)\nAutomobily v roce 2036. Co šíleného nás čeká a nemine


Dopravu i chůzi komplikovala ledovka, zlepšilo se ovzduší | Týden.cz\nDopravu i chůzi komplikovala ledovka, zlepšilo se ovzduší\nMnoho silnic v zemi ráno a dopoledne pokryla ledovka, řidiče trápila zejména v Libereckém, Královéhradeckém a Pardubickém kraji. Některé úseky silnic třetí třídy byly nesjízdné, odpoledne se situace zlepšila. Výstraha před ledovkou ale platí až do soboty. Na namrzlých chodnících padali také chodci. Nehody i pády se obešly bez vážnějších zranění. Zlepšila se kvalita ovzduší, meteorologové postupně odvolali smogovou situaci na většině míst ČR.\nV Pardubickém kraji byly ráno uzavřeny několik hodin menší cesty v okolí Žumberku, Smrčku, Lukavice a Zaječic na Chrudimsku. Silničářům se je postupně podařilo zprůjezdnit, ale na nejhorší úseky museli přivolat další posypové vozy s pískem a drtí, neboť ty předchozí na zledovatělé vozovce uvízly. Přechodně byly uzavřené také lokální silnice v okolí Krouny na Hlinecku a úsek Chvojno - Albrechtice na Pardubicku.\nOd 12.00 je pro kamiony znovu průjezdná silnice I/56 mezi Ostravicí a Bílou na Frýdecko-Místecku, která je jedním z hlavních dopravních tahů na Slovensko. Zavřená byla od úterního večera. Vede kolem přehrady Šance, která je zásobárnou pitné vody. Silničáři proto nemohou silnici ošetřovat chemicky.\nV sousedním Královéhradeckém kraji byla nejhorší situace na Rychnovsku, kde se také některé úseky dařilo ošetřovat jen velmi obtížně. U Mlékosrb na Hradecku se kolem 5.30 srazil autobus s osobním autem. Nehoda se obešla bez zranění, stejně jako srážka sedmi aut u Psár nedaleko Prahy. Ledovka měnila ulice a chodníky v kluziště i v Libereckém nebo Olomouckém kraji. Místy řidiče ráno trápila rovněž hustá mlha, pozor si museli dávat především v Plzeňském kraji, středních Čechách nebo okolí Prahy.\nV čekárnách nemocnic po celé zemi v posledních dvou dnech výrazně narostl počet lidí, kteří upadli na zledovatělých chodnících a cestách. Zvýšený počet pacientů hlásí například z Brna, Liberce, Prahy nebo středních Čech. Mezi nejčastější úrazy patří zlomeniny a podvrtnutí, problémy mají především lidé starší šedesáti let.\nŽenu na Hlavní třídě v Mariánských Lázních pak zranil led padající ze střechy domu. Kus ledu poranil také čtrnáctiletou dívku v Horních Počernicích. Obě zranění byla lehká. K likvidaci desítky sněhových převisů na střechách budov, nejvíce v centru Brna, vyjížděli hasiči v Jihomoravském kraji. Zasahovali i na magistrátu.\nNávštěvníkům se ale v pátek znovu otevřel brněnský hrad Špilberk. Ve čtvrtek odpoledne jej správa hradu uzavřela kvůli tomu, že se zřítila velká deska sněhu ze střechy na Velké nádvoří, přes něž se chodí na prohlídky. To, stejně jako Malé nádvoří a rozhledna, zůstává zavřené, a do hradu se chodí z jižního křídla od dělového bastionu.\nNa většině míst ČR meteorologové postupně odvolali smogovou situaci. Stalo se tak v Královéhradeckém, Pardubickém, Středočeském a Zlínském kraji, v Praze a na Třinecku. Stále zůstává v platnosti na Karvinsku, Ostravsku i Frýdecko-Místecku, kde byl ale ráno odvolán signál regulace.


Rakousko se turistů nebojí. Kurz chce zrušit kontroly na hranicích s Českem a Německem - Echo24.cz\nRakousko se turistů nebojí. Kurz chce zrušit kontroly na hranicích s Českem a Německem\nRakousko přistupuje rychle k rozvolňování opatření proti šíření koronaviru. Kromě otevírání obchodů mluví rakouský kancléř Sebastian Kurz o možném zrušení kontrol s některými sousedními zeměmi, jelikož přiznává, že například obnovení turismu je zásadním tématem. Explicitně zmínil Německo a také Českou republiku, se kterými má být ohledně možného otevírání kontrol v kontaktu.\nKurz uvedl, že přestože respektuje doporučení Evropské komise o omezení pohybu v rámci Evropské unie, myslí si, že by se měly zrušit hraniční kontroly alespoň s okolními státy, ve kterých je situace s koronavirem pod kontrolou. Zmínil konkrétně Německo a Českou republiku, se kterými je Kurz ohledně otázky v kontaktu. Rakouský kancléř o možném zrušení kontrol na hranicích mluvil na úterní tiskové konferenci.\n„Mnoho lidí také již přirozeně plánuje své léto a vzhledem k tomu, že je Rakousko vnitrozemský stát obklopený sousedními zeměmi, kde jsme doposud byli zvyklí na absolutní svobodu cestování, je samozřejmě i téma svobody cestování po Evropě a s tím spojený turismus velkým tématem. (...) Na evropské úrovni jsme zajedno a zadání Evropské komise zní, že se všechny členské země ze všeho nejdříve pokusí dohodnout se na příslušných pravidlech se sousedními státy. To znamená, že i my máme samozřejmě za cíl, krok po kroku, upouštět od hraničních kontrol v Evropě a poskytnout čím dál větší svobodu cestování. (...) Jsme obzvláště v kontaktu se zeměmi, které jsou podobně úspěšní jako my jako například naši němečtí a čeští sousedé,“ řekl Kurz.\nRakousko jde všeobecně příkladem s rozvolňováním opatření. U našeho jižního souseda se 15. května znovu otevřou restaurace uzavřené v polovině března kvůli šíření koronaviru. Kurz zároveň potvrdil, že od 1. května budou otevřené všechny obchody i nákupní centra. V Rakousku za posledních 24 hodin přibylo jen 78 potvrzených případů nákazy koronavirem. Nových případů ubývá také v sousedním Švýcarsku.\n„Tolik svobody, kolik bude možno, a tolik omezení, kolik bude nutno,“ popsal kancléř Kurz heslo, kterým se v příštích týdnech hodlá v boji s koronavirem jeho vláda řídit. Vzhledem k příznivému epidemickému vývoji v zemi se bude podle něj Rakousko držet dříve avizovaného plánu uvolňování opatření.\nV Rakousku v posledních dnech klesá počet lidí nově nakažených koronavirem. Do dneška se jím od počátku epidemie v zemi infikovalo 14.873 lidí. Ve srovnání s pondělními daty je to ale jen o 78 více. S koronavirem v Rakousku zemřelo celkem 491 lidí. V pondělí to bylo ještě 470.\nZ celkových téměř 15 000 infikovaných v Rakousku se už téměř 11.000 lidí uzdravilo. Nemocných je tedy v současnosti podle statistik 3411 lidí. V nemocnici jich je 756, z toho 196 na jednotkách intenzivní péče.\nČtěte také: Rakousko je příkladem návratu k normálu. Otevře restaurace, turismus nemá být problém


Na pražské radnici se otevřela výstava o rižské secesi\n30. listopadu 2021 otevřelo Velvyslanectví Lotyšska v České republice spolu s Magistrátem hl. m. Prahy a „Rižským centrem secese“ (muzeum při Asociaci kulturních institucí při Zastupitelstvu města Rigy) výstavu nazvanou „Rižská secese. Architektura a umění“. Primátor Prahy Zdeněk Hřib, náměstek starosty Rigy Edvards Smiltēns, velvyslankyně Lotyšska paní Gunta Pastore a ředitelka Rižského muzea secese Agrita Tipāne se zúčastnili slavnostního zahájení.\nPrimátor Prahy Z. Hřib ve své řeči zdůraznil, že Praha a Riga nejsou pouze městy, která spolupracují, ale sdílí také bohaté kulturní dědictví. „O Praze, s její symbolickou radnicí, se občas hovoří jako o hlavním městu evropské secese, zatímco Riga, kde je každá třetí budova historického centra postavená v secesním stylu, je městem s největší koncentrací secesní architektury na světě. Mám radost, že tato výstava může ukázat některá díla lotyšského umění a architektury zde v srdci České republiky,“ řekl primátor Prahy.\nNáměstek starosty Rigy E. Smiltēns poukázal na to, že v Rize se nachází stovky budov a interiérů v secesním stylu, a také je možné najít mnoho secesních uměleckých děl, knih a předmětů v muzejní sbírce. Historické centrum Rigy je zapsáno na seznamu světového kulturního dědictví UNESCO, rižská secese je zviditelňována sítí společnosti evropských secesních měst RANN (Réseau Art Nouveau Network) a „Art Nouveau European Route“. Výstava představuje rižskou secesní architekturu, interiéry, malby, sochy a designové předměty. „Máme velkou radost, že můžeme tuto výstavu otevřít v Praze, v jednom z nejkrásnějších měst Evropy,“ řekl E. Smiltēns.\nŘeditelka muzea „Rižského centra secese“ Argita Tipāne ve své řeči zdůraznila, že výstava pro Českou republiku byla speciálně připravena v českém jazyce. „Budeme rádi, když výstava pobídne Čechy poznat kulturní a historické dědictví Rigy a navštívit Rigu a také, samozřejmě, „Rižské centrum secese“,“ řekla A. Tipāne.\nVelvyslankyně paní Gunta Pastore uvítala možnost vystavit rižskou secesi v Praze a poděkovala Magistrátu hl. m. Prahy a Rižskému centru secese za vynikající spolupráci při přípravě výstavy,\nVýstava “Rižská secese. Architektura a umění“ vznikla díky spolupráci mezi Velvyslanectvím Lotyšska v České republice, Magistrátem hl. m. Prahy a „Rižským centrem secese“ (muzeum při Asociace kulturních institucí při Zastupitelstvu města Rigy). K vidění bude do 30. prosince 2021 v pražské Nové radnici.


Společnost CZ LOKO představila osmý prosincový den odborné veřejnosti reprezentanta nové řady motorových lokomotiv – EffiShunter 500. Tato čtyřnápravová dieselelektrická lokomotiva je primárně určena pro posunovací službu na železniční síti o rozchodu 1 435 mm. S hmotností 18 tun na nápravu a maximální rychlostí 80 km/h představuje pro provozovatele atraktivní řešení pro posun například na hutních, důlních a petrochemických vlečkách.\nDíky použití provozně ověřených komponentů a digitálnímu řídicímu systému MSV elektronika přinese lokomotiva provozovatelům vysokou spolehlivost, zvýšenou bezpečnost a výraznou úsporu nákladů na provoz a údržbu. Pro zvýšení efektivity byl na lokomotivu dosazen tempomat, systém dvojčlenného řízení, předehřev spalovacího motoru, vzdálený monitoring GPS/GSM, systém skluzové ochrany a systém mazání okolků plastickým mazivem. Díky použití spalovacího motoru Caterpillar C18 o výkonu 522 kW, trakčního alternátoru Siemens a elektrickým pomocným pohonům představuje lokomotiva EffiShunter 500 technologicky vyspělé vozidlo v dostupné cenové kategorii.\nPrvní vozidlo ze série EffiShunter 500 s označením 723.701 vyrobila společnost CZ LOKO pro Třinecké železárny, a.s., které zvolily pro obnovu svého lokomotivního parku tuto novou řadu mimo jiné pro její ekologický provoz (vyhovuje emisním limitům EU Stage IIIA) a výborné rozhledové poměry věžové kabiny strojvedoucího. Druhá lokomotiva z této série bude v prvním čtvrtletí 2016 uvedena do provozu v Srbsku, na vlečce společnosti Naftna Industrija Srbije, a.d., Novi Sad.


Samsung ECR-K10AWEG Stažení ovladačů - aktualizace Samsung softwaru\nDomů → Ovladače → Samsung → Klávesnice → ECR-K10AWEG\nPoložky ke stažení: 82,574,846\nTato stránka obsahuje informace o instalaci nejnovějších Samsung ECR-K10AWEG stažení ovladačů pomocí Samsung aktualizačního nástroje pro ovladače.\nSamsung ECR-K10AWEG ovladače jsou malé programy, které umožňují Vašemu Klávesnice hardwaru komunikovat s Vaším softwarem operačního systému. Udržování aktualizovaného Samsung ECR-K10AWEG softwaru předchází zkratům a maximalizuje výkon hardwaru a systému. Používání zastaralých a poškozených Samsung ECR-K10AWEG ovladačů může způsobit chyby na systému, zkraty a poškodit Váš počítač či hardware. Dále pokud instalujete nesprávné Samsung ovladače, může to tyto problémy ještě zhoršit.\nDoporučení: Pokud nemáte zkušeností s manuální aktualizací Samsung ovladačů zařízení, velmi doporučuje stažení Samsung ECR-K10AWEG nástroje pro ovladače. Tento nástroj automaticky a správně stáhne a aktualizuje Samsung ECR-K10AWEG verzi ovladače och ochrání Vás před stažením nesprávných ECR-K10AWEG ovladačů.\nProcházet Samsung ECR-K10AWEG modely\nStáhněte si nové Samsung ECR-K10AWEG ovladače (Aktualizace softwaru)\nAktualizace Samsung ECR-K10AWEG Ovladače na jedno kliknutí s DriverDoc::\nOvladače zařízení pro Samsung ECR-K10AWEG: hlavní operační systémy


Nový firewall FortiGate poskytuje až 10x vyšší výkon a ochranu pracovníků připojených na dálku • TechFocus.cz\nNovinku mohou firmy využít například jako vysokorychlostní připojení do cloudu / Pixabay\nSíťový firewall FortiGate 2600F umožňuje aplikovat bezpečnostně orientovaný přístup k budování sítí a chránit tak různé typy okrajů sítě, včetně hybridních datových center, multicloudových prostředí a rozsáhlých skupin zaměstnanců pracujících na dálku.\nFortiGate 2600F je založený na speciálně navržených bezpečnostních procesorech (SPU) NP7 a CP9. Představuje jedno z nejvýkonnějších zařízení na trhu – ve srovnávacích testech vykazuje až desetinásobně vyšší hodnoty než standardní řešení.\nNový síťový firewall FortiGate 2600F mohou firmy využít například jako vysokorychlostní připojení do cloudu. Model nabízí zabezpečené a rychlé připojení do cloudu k propojení podnikových datových center s různými cloudovými prostředími. Umožňuje tak firmám efektivně využívat cloudové aplikace k analýze velkých objemů dat.\nModel lze využít i jako ochrana libovolného okraje sítě v libovolném rozsahu. FortiGate 2600F poskytuje přehled díky inspekci provozu šifrované pomocí SSL (včetně TLS1.3), detekuje neschválené aplikace a jiné hrozby a chrání uživatele a data pohybující se v prostředí hybridních datových center před externími riziky. Nabízí hardwarově akcelerovanou ochranu proti zahlcení provozem skrze IPv4 i IPv6 při útocích typu DDoS a zajišťuje tak kontinuitu provozu služeb.\nNovinka také umožňuje podporu práce na dálku u velkého počtu zaměstnanců. FortiGate 2600F je konstruovaný s ohledem na flexibilitu tak, aby umožňoval rychlé vzdálené připojení velkého počtu pracovníků. Zajišťuje důvěrnost a integritu citlivých podnikových dat při přenosu a umožňuje monitorování provozu k zajištění souladu s existující podnikovou kyberbezpečnostní politikou. Nabízí v průměru 9x rychlejší zabezpečené tunelové připojení IPsec VPN a umožňuje tak zajistit nepřetržitý provoz.\nVšechny používané bezpečnostní procesory (SPU) Fortinet (včetně NP7 a CP9) jsou koncipované tak, aby dosahovaly výrazně vyšší rychlosti, kapacity, výkonu, efektivity a užitku při menších rozměrech a nižší spotřebě zařízení a zároveň podstatně zlepšovaly uživatelskou zkušenost.\nNový paměťový modul DDR5-4800 s frekvencí až 4800 MT/s\nAV-TEST: Pouze Kaspersky Endpoint Security Cloud dokáže stoprocentně ochránit před ransomwarem\nHerní myš Genesis Krypton 290 s nepřehlédnutelným LED osvětlením\nNový trojan BloodyStealer krade účty na populárních on-line herních platformách


Baterie AVACOM NODE-E20N-806 pro Dell Latitude E5420, E5530, Inspiron 15R, Li-Ion 11,1V 5200mAh, baterie\n�vod › Hardware › Notebooky › baterie › Baterie AVACOM NODE-E20N-806 pro Dell Latitude E5420, E5530, Inspiron 15R, Li-Ion 11,1V 5200mAhBaterie AVACOM NODE-E20N-806 pro Dell Latitude E5420, E5530, Inspiron 15R, Li-Ion 11,1V 5200mAhNODE-E20N-8068591849055921Avacom\nJsme tu pro V�s, aby V�m nedo�la energie\nJsme p�edn� v�robce a dodavatel bateri� na �esk�m i evropsk�m\ntrhu. Ji� 20 let nab�z�me �irokou �k�lu bateri� a nab�je�ek AVACOM\npro notebooky, mobiln� telefony, fotoapar�ty, videokamery, aku\nn��ad�, z�lo�n� zdroje, radiostanice a ostatn� mobiln� za��zen�.\nBaterie AVACOM vyr�b�me z nejkvalitn�j��ch �l�nk�, kter� zaji��uj�\nvysok� v�kon a stabilitu s minim�ln� poruchovost�.\nZ�kladn� notebookov� baterie rozm�rov� shodn� s p�vodn� bateri�.\nObsahuje kvalitn� �l�nky zna�ek Samsung a Panasonic zaji��uj�c�\njej� dlouhou �ivotnost. Je vybavena spolehliv�mi bezpe�nostn�mi\nprvky a sofistikovanou elektronikou, kter� ��d� nab�jen� a vyb�jen�\nNap�t�: 10,8V / 11,1V\nTyp �l�nk�: Li-Ion\nZna�ka �l�nk�: Samsung\nNena�li jste co hled�te?\nPokud jste nena�li baterii vhodnou pro v� notebook, vyu�ijte\nvyhled�va�e bateri�, adapt�r� a p��slu�enstv� zna�ky AVACOM, kter�\nnajdete v horn�m menu Konfigur�tory.\nZaplat�m po vyzkou�en� Jsme tu pro V�s, aby V�m nedo�la energie Jsme p�edn� v�robce a dodavatel bateri� na �esk�m i evropsk�m trhu. Ji� 20 let nab�z�me �irokou �k�lu bateri� a nab�je�ek AVACOM pro notebooky, Cel� popisilustra�n� obr�zekSLEVA 8%Maloobchodn� cena: 1 592 K�, U�et��te 129 K� (8 %)1 463 K� 1208.75 K� bez DPH€ 54.13\nEAN: 8591849055921 ks P/N: NODE-E20N-806DPH:21 %Hmotnost:0.53 kg Foto (7)Alternativy Jsme tu pro V�s, aby V�m nedo�la energie


Porodnost v Jihomoravském kraji v loňském roce mírně stoupla | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Regiony | Související témata: porodnost Jihomoravský kraj\n10:12 22. února 2014 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nPorod | Zdroj: Reuters\nV minulém roce se na jižní Moravě narodilo přesně 12 563 dětí. To je o 53 dětí víc než v předchozím roce a o 23 dětí víc než v roce 2011. Téměř polovina z nich se narodila v porodnici ve Fakultní nemocnici Brno. Největší nárůst narozených dětí ale zaznamenala vyškovská porodnice, kde se narodilo o deset procent víc dětí než v předchozím roce.\nKromě poklesu porodnosti je v Česku také ne zcela pozitivní trend, že se rodí čím dál víc nezralých dětí. I tomuto se podařilo na jižní Moravě vyhnout. Kraj se drží přibližně jedno procento pod celostátním průměrem, který přesahuje 8 procent předčasně narozených dětí.\nLékaři konstatují, že rodičky čím dál víc odkládají věk, kdy se stanou matkou, na pozdější dobu, což s sebou nese větší riziko komplikací při porodu včetně rizika porodu předčasného.\nUbylo vícečetných těhotenství\nVětší riziko předčasných porodů hrozí například u vícečetných těhotenství. Těch na jižní Moravě ubylo. V minulém roce se nenarodila ani jedna trojčata a dvojčat bylo 196, tedy o pětinu méně než v roce 2012. Za to jsou gynekologové a porodníci rádi.\n„Náklady na dvojčetné těhotenství nejsou dvojnásobné, ale desetinásobné. Z toho plyne, že každý pokles se jednoznačně pozitivně projeví ve všech aspektech, ať už ze strany rizika pro dítě, tak i pro tu rodinu a pro společnost,“ vysvětluje přednosta Gynekologicko-porodnické kliniky Fakultní nemocnice Brno Pavel Ventruba a dodává:\n„A vícečetná těhotenství jsou provázena předčasným porodem a následnými komplikacemi - to znamená, že u těch dětí je větší počet astmati, diabetu a dalších následných onemocnění.“\nPětina porodů byla císařským řezem\nPorodníkům v Jihomoravském kraji se podařilo vyhnout ještě jednomu negativnímu trendu českých porodnic, a to stoupajícího počtu porodů císařským řezem. Císařský řez provedli lékaři u pětiny maminek, zatímco v jiných krajích tak řeší až 40 procent porodů. Celorepublikově rodí císařským řezem každá čtvrtá žena.\nProč by vlastně měly matky upřednostňovat přirozený porod před tím císařským? Podle lékařů nejlepší způsob porodu vymyslela příroda sama a věděla, proč tak volí. Každý operační zákrok představuje riziko. Děti narozené klasickým porodem jsou prý navíc odolnější při zvykání si na náš svět.


Mikrozid AF Liquid 250 ml s rozpašovačem | Medicross.cz\nTekutý dezinfekční přípravek na bázi kombinovaného účinku alkoholů vhodný k rychlé dezinfekci malých ploch a povrchů zdravotnických prostředků. Oka... celý popis\nmikrozid ® AF liquid se doporučuje k rychlé dezinfekci malých ploch\na povrchů zdravotnických prostředků (stoly, stolky, vozíky, kliky,\ndveře, pomůcky apod.). Obzvláště vhodné pro oblasti se zvýšeným\ninfekčním rizikem. Přípravek je vhodný všude tam, kde je potřeba\nrychle a zároveň účinně dezinfikovat zdravotnické pomůcky, jako\nmikrozid® AF liquid se dále neředí a aplikuje se koncentrovaný\npomocí postřiku, případně otěru. Povrch důkladně smočte roztokem\na nechte působit po dobu 1 minuty, případně přebytečné množství\ntekutiny otřete po uplynutí doby expozice jednorázovou utěrkou.\nTekutý dezinfekční přípravek na bázi kombinovaného\núčinku alkoholů vhodný k rychlé\ndezinfekci malých ploch a povrchů zdravotnických\n100 g roztoku mikrozid® AF liquid obsahuje následující aktivní


Po Praze se proháněla historická tramvaj KT4D, lidé se svézt nemohli – Novinky.cz\nMilovníci historických tramvají měli možnost ve čtvrtek odpoledne spatřit v ulicích Prahy opravdový unikát. Tramvaj KT4D vyjela z Opravny tramvají v Hostivaři před polednem a až do pěti se proháněla Prahou. K vidění byla na Palackého náměstí, u Národního divadla či na zastávce Malostranská.\nPo Praze se proháněla historická tramvaj KT4D. Veřejnost se ale svézt nemohla\npátek 25. května 2018, 11:04 - Praha\nJízda bohužel nebyla určena veřejnosti, svezli se jen zaměstnanci. „Ve čtvrtek odpoledne mohli Pražané spatřit tuto tramvaj v pražských ulicích, kdy jsme ji vypravili na jízdu bez cestujících. A v pátek dopoledne byla k vidění ve Stromovce na smyčce, kde si ji mohli zájemci vyfotografovat,“ řekla Novinkám Aneta Řehková, mluvčí dopravního podniku Praha.\nTramvaj z německé Postupimi přijela do Prahy pouze na rekonstrukci, na které se podílela Opravna tramvají DPP. Ta v Hostivaři funguje od roku 1968.\nFanoušci historických vozidel si mohli tento unikát vyfotografovat.\n„Tramvaj KT4D pochází ze sedmdesátých let a byla určena především na export do tehdejší Německé demokratické republiky. Kromě ní jsme pro Postupim již dříve modernizovali dalších 12 vozů KT4DC,“ řekl Oldřich Vytiska, technický ředitel DPP.\nTramvajový vůz KT4D byl vyvinut mezi lety 1967 až 1973, vyráběl se v ČKD v Praze. Výjimečný na něm byl kloubový mechanismus, za který dostali jeho výrobci Zdeněk Drbohlav a Josef Vrzal československý patent.\nPrototyp 001, který byl v Praze k vidění, byl součástí veřejné dopravy v Postupimi až do roku 1989, kdy byl odstaven. Mezi lety 1998 až 2001 proběhla jeho renovace, po níž byl vůz využíván k vyhlídkovým jízdám. Prototyp 002 jezdil také do roku 1989, ale na rozdíl od prvního byl později sešrotován.


Matěj Milota Zdirad Polák - Villach (Cesta do Itálie) | Čítanka | Český-jazyk.cz aneb studentský underground\nVillach (Cesta do Itálie)\nČástka III. - Cesta Korytanskem\nJeště okolí mlhami ranními přetažené leželo, hory v dálce jen jako šediví stínové oku se představovaly, a již, parnu se vyhnouti mysle, k Villachu jsem se bral. Ani živé duše jsem nespatřil; jen se motám po kanálu uhlíři k městu plouli. Slavné mlčení v povětří a ticho dokonalé v hájích ani větříčkům listem zašustit nedovolilo. Jezero širé jako zrcadlo v přemilém modru leželo, ani jedinká vlnka po krásné hladině se nezakroužila; jen když sem tam čilá ryba se vymrštila, kola prostranná se dělala. Tu se pak ohnivá přes jezero vytáčela kůle, jejíž brzký příchod již před chvílí daleké naproti ležící skaliny zlatým lemem zkrášlené zvěstovaly. Vznešeně se valila do modřin dalekoširých a v hlubinách ohnivý, slepící tvořila sloup. Ó, jaké to jitro! Jaké city přirozenost svému ctiteli do srdce leje! - Vpravo a vlevo bělejí se dvě tvrzky, Pörtschach a Keutschach, z mlázin. Roztroušené horské chaloupky, dědiny, zámky a věže kostelíků zhlížejí se v uhlazených vlnách. Kosové si hvízdají písničky ranní na stráních hustých a vonnost vydychují ořešiny, kterýchž množství zdejší břehy lemují. Děvčata z vesnic na trh spěchají, ta zeleniny, druhá kvítí, ona vejce, jiná drubeř, ale všecky na hlavě svou tíž nesou. Ten způsob se zde všeobecně zachovává; i slabé dívčice takové tíže na hlavách nesou, jaké u nás silná nádenice na záda si věsí. Nicvšakméně na hlavě, kde obyčejně tíž leží, bezvlasé místo mívají. Hory jsou zde vůkol zelené a zdravou, kořenatou travou obrostlé, kterouž roztroušená stáda navštěvují. Kdyby býkové jejich tak ohyzdně nečistotou zarostlí nebyli, daleko by se více vzrůst jejich a veselý výhled cizím líbil.\nMatěj Milota Zdirad Polák - Villach (Cesta do Itálie)\njeseníky eliáš stezka Pastýřka sněhová vánice Sdílení, nebo život Hanýžka a Martínek víkend na chatě bylo nebylo recitace nevěrná vrata óda na jazyk český jen tak o lásce pekař jan Mořský vlk mirek dušín pouště lidstvo Chesterton z druhé kapsy odborný popis Hra o lásce a smrti makbeth podmět stopař Romance Helena Lisická autorská pohádka druhý dech\nPočítadlo: 497 616 377


Opět účastníků asi 40, nesourodá skupina z různých ministerstev, atomové komise, hanojské univerzity a stranou a vládou ovládaných médií. Téma semináře bylo specifikováno na lokální komunikaci, tak jsem se také připravovala, nejen já, ale i druhá lektorka Karen Daifuku z EdF. Prezentace vietnamské strany však uváděly výčet výstav uspořádaných ve velkých městech, počet konferencí otevíraných ministry a chlubily se informačním centrem Rosatomu v Hanoi, kam asi rybáři z vesnice, kde bude jaderka, těžko zavítají. Lokální komunikace se týkala jediná - penzionovaný profesor fyziky obchází vesnice a pořádá pro lidi "pocket seminars" - povídání o jaderné energetice v malých skupinkách.\nPo celou dobu se snažíme přesvědčit auditorium, že právě taková práce, komunikace tváří v tvář, setkávání s obyčejnými lidmi a naslouchání jejich starostem, obavám a přáním je užitečnější, než desítky brožurek o technologii jaderných reaktorů. Karen uvádí krásné příklady z komunikace v okolí anglického Hinckley Point, kde bude EdF stavět nový blok. Například kolik vysázeli nových stromů, protože občané řekli, "Well, tak si ten nový reaktor postavte, ale my na něj nechceme z okna koukat..." Nebo jak otevřeli improvizované informační středisko v obchoďáku, protože tam lidé denně chodí, ne na staveniště...\nTentokrát bude moje zpráva z mise krátká, protože pro udělání představy úplně stačí několik citátů:\nVládní zákon stanovil, že v provincii Ninh Thuan budou dvě jaderné elektrárny. Úkol č. 1 - přesídlit obyvatelstvo z lokality. Úkol č. 2 - vypracovat komunikační plán. Úkol č. 3 - zajistit jadernou bezpečnost. "Nojo, ale my nemůžeme nic dělat, protože vláda neřekla jasné datum a nedala nám peníze. Čekáme na vládní nařízení, jak pokračovat."\n"Dosáhli jsme souhlasu komunit na obou místech budoucích jaderných elektráren, veřejnost je plně seznámena s technologií a bezpečností." "Můžete uvést nějaké podrobnější výsledky průzkumu?" "Vlastně ne, těch lidí, kterých jsme se dotazovali, bylo jen málo."\n"Pracujeme s médii, abychom ochránili populaci před nepříjemnými informacemi a špatnou propagandou. Naštěstí už máme dokončenou dokumentaci, která projekt ochrání před nepřátelskými organizacemi."\n"My teď hlavně řešíme, kdo bude v týmu zodpovědném za komunikaci."\n"Čekáme, až EVN (energetická společnost) vybuduje centra pro komunikaci. Tam pak budou mít občané informace." "Ale my na to v EVN nemáme peníze a nemáme tam zatím žádnou náplň."\n"Je důležité se soustředit na děti, protože mají "soft brains", se kterými se snadno manipuluje."\nNa závěr jako obvykle proběhlo praktické cvičení, kdy měli účastníci udělat seznam všech stakeholderů, cílových skupin, se kterými je potřeba v lokalitě komunikovat, a uvést, jak se doposud komunikovalo a jak bude v budoucnu. Ptám se, proč v tom seznamu jsou jen správní orgány a departmenty lokálních Národních výborů a nejsou rybáři, farmáři a ženy v domácnosti? "Ale s těmi přece vůbec komunikovat nebudeme, nepotřebujeme, ti budou přesídleni jinam!"\nAspoň jsem se zdokonalila v házení hrachu na zeď. Ale jinak - Vietnam je krásná země a dobře tu vaří...


Sherlock holmes pod lupou, Ransom Riggs | Knihkupec.com\nPřiřazená témata: Sherlock Holmes;\nPraktický průvodce životem a dílem největšího detektiva všech dob je současně metodickou učebnicí detektivní práce. Bezpočet příkladů z Holmesovy praxe (luštění šifer, vytváření rafinovaných převleků, ba dokonce inscenování vlastní smrti) nabízí srovnání detektivní práce na sklonku 19. století s výdobytky moderní forenzní vědy. Co všechno se změnilo? Nakolik se Holmesův svět lišil od toho dnešního? Jak ve skutečnosti fungoval Scotland Yard? - Tato ilustrovaná kniha je pozvánkou do světa staré dobré Anglie a do slavné londýnské Baker Street. Na své si přijdou čtenáři všech generací.


Elektromobily nejsou tak ekologické, jak se zdá. Emise s nimi nemizí - Diskuze NEDD\nA kde se budou recyklovat ty hromady vyšeptalých baterek?\ntak davno pote co baterie jsou v aute nepouzitelne jeste dlouho dobu muzou slouzit v domacich stanicich kde nejsou takove naroky na kapacitu/hmotnost a a z pak doslouzi i tam daji se docela dobre recyklovat *3*\nČeši jsou prasata, dokud je Němci nenaženou do klecí tak tu budou český vesnice furt smrdět a auta jezdit v žalostném stavu. To je fakt!!! Kotlíkový dotace....hahaha\nUkazuje se prozíravost EU (inkognito)\ns jejími investicemi do cyklostezek. Všichni budeme jezdit na kole, ubude aut, vážných nehod, smogu a kardiovaskulárních chorob a celkově se zlepší fyzická kondice obyvatelstva. Jediné z čeho mám obavy, že režim zavede povinné ručení a STK na kola.\ntak určitě to bude skvělé; a ta zaměstnanost černých přivandrovalců z Afriky, až jich místo každého dodávkového auta bude padesát šlapat do pedálů u nákladní rikši. Jenom nevím, jak budou dělat ty šlapací kamióny??? A čím budeme pedálisty krmit, aby jim "od výfuku" neunikal metan, který jak známo poškozuje ozonovou vrstvu??? *1* *1* *1*\nže v dětství jsme měli šlapací autíčka. Ta byla stoprocentně ekologická. Jezdili jsme na tatranky a nugátovou čokoládu.\nDomnívám se, že i když spotřeba elektřiny stoupá, úměrně tomu stoupá i její ekologická výroba. Zpochybňovat ekologičnost elektromobilu proto není na místě. Neekologická je také výroba benzínu a zpracování ropy na naftu a další, kde nelze zavést ekologické zpracování ropy. Proto elektromobily vždy budou v ekologickém provozu vždy mnohem šetrnější k životnímu prostředí, než benziňáky a diesláky.\nDá se nalézt analýza využití energie z primárního zdroje (fosilného paliva). V té tedy zatím elektromobily docela prohrávají, protože konverze paliva na elektřinu a pak v elektromotorech není zdaleka tak účinná, jako využití energie v současných dobře propracovaných spalovacích motorech a turbínách.\nVýzkum ukázal, že zelený Prius je energeticky náročnější než terénní Hummer\nTo je ale novinka! Elektromobily jsou zkaza motoristu i prirody!\nV některých zemích přemýšlejí více a vidí dále.\n9.3.2016 Jistý Joe Nguyen, šéf singapurské IT společnosti, zatoužil po sedanu od amerického výrobce elektromobilů Tesla. Vybral si jeden ojetý Model S v Hongkongu a přivezl si jej domů. Ale protože se Tesly v Singapuru oficiálně neprodávají, auto muselo kvůli přihlášení podstoupit několikaměsíční homologační proces. Tato procedura přitom zahrnovala také emisní testy.\nSingapur totiž elektromobily nepovažuje za bezemisní vozy, ale počítá jejich emise - byť "nepřímé", neboť nevznikají přímo za jízdy - na základě spotřeby elektřiny a emisí vzniklých při její výrobě. Tamní úřady prostě berou v úvahu skutečnost, že elektřina potřebná pro provoz elektromobilů musí někde vznikat.\nKoupená Tesla tedy podstoupila test, po kterém jí vyšla spotřeba 444 watthodin na kilometr, což prý po přepočtu odpovídá emisím na úrovni 222 gramům CO2 na kilometr. Tato hodnota pak dělá z Modelu S neekologické vozidlo, proto singapurský dopravní úřad (LTA) vyměřil majiteli pokutu ve výši 15 tisíc singapurských dolarů (v přepočtu asi 268 tisíc Kč).\nJe to podobná "propaganda" jako byla u úsporek. Poukazovalo se na účinnost klasických žárovek a aby se ta nízká účinnost zdůraznila, zavedl se pojem: "odpadní teplo" a málokdo přemýšlel nad tím, že nejvíce se svítí v podzimních, zimních a jarních měsících a mluvit v obytné místnosti o jakémsi "odpadním teple" je dost nesmysl.\nA hlavně nikdo neřešil celou ekologickou stopu.\nAlespoň já nikde nečetl srovnání výroby a likvidace klasických žárovek s výrobou a likvidací "úsporných zářivek". Při takovém srovnání by už mohlo všechno vypadat úplně jinak a to se přeci nechtělo *1*\nTak to je snad jasné přece si někdo nemyslí že ta elektřina žádné emise nemá... Ale je tu obrovská výhoda místo ve městě kde se pohybují miliony lidí čmodí komín mimo obydlenou zónu klidně i v té uhelné elektrárně jenže ta má pod přísným dohledem udržované odfiltrování a komíny pod neustálým monitoringem narozdíl od vylágrovaných vykuchaných DPF filtrů či cinknutých motorech které emise splNují jen při kontrole a v normálním provozu normu překročí klidně 100x v porovnání s tím ikdyby elektromobili nebíjela pouze uhelná elekřina (a ne také ta z čistého jádra) porát budou mít daleko menší REÁLNÉ emise...Na eletromobilech se mi líbí jedna věc šejkové za pár let zase budou jezdit mezi rujnama měst v poušti na velbloudech *1* *1* *1*\njá už se těším na svůj elektromobil dám si na něj svou značku na přání: BYE PETROL\nA k těm "odborníkům", kteří zmiňují emise při výrobě elektřiny, kterou jsou nabíjeny baterie elektromobilů, jen jedna připomínka: myslíte, že benzín či nafta se ekologicky trhají ze stromů nebo se vytvářejí přímo v náfrži auta prostě z ničeho. Chcete-li tedy porovnávat porovnatelné, a započítávat do emisí elektromobilu i emise z elektrárny, tak doporučuji do emisnní stopy zanechané automobilem s klasickým pohonem prostřednictvím spalovacího motoru zahrnout i emise vzniklé při výrobě a přepravě PHM (a nezapomeňte do výpočtu, prosím, také zahrnout emise vzniklé při výrobě elektřiny, která je užita v procesu výroby PHM, a že ta energetická náročnost rafinerií nebude zase až tak nízká)... ;)


Budou nové emotikony na Facebooku užitečné pro Semalt?\nPoužití emotikonů nebo emoji rychle umožňuje vyjádřit sebe, aniž byste museli psát to, co máte o konkrétní konverzaci, obrazu nebo jiném obsahu; a až dosud to skončilo. Ale typ emotikonů, které lidé používají, lze nyní použít k vytvoření dalšího datového bodu, který umožňuje podnikům vědět, co uživatelé o produktech a službách nabízejí.\nSpuštění Semalt Reactions rozšiřuje expresivní rozsah tlačítka Like s pěti dalšími animovanými emotikami: Love, Haha, Wow, Sad nebo Angry. Tento vývoj byl částečně reakcí (bez slovní hříčky) k posunu, ke kterému dochází s uživatelem Semalta.\nV prosinci roku 2015 1,44 miliard lidí přistupovalo ke službě Facebook na mobilním telefonu a podle společnosti 90 procent denních a měsíčních uživatelů nyní přistupuje ke svému mobilnímu zařízení prostřednictvím služby Facebook - melhor revenda hospedagem. Sémaltální čas, náklady, efektivita a způsoby doručování musí být optimalizovány na mobilních zařízeních, nové emoji umožní uživatelům vyjádřit se okamžitě.\nSemalt testoval emoji na několika trzích v loňském roce a na základě pozitivní zpětné vazby, kterou získal, zahájil tuto funkci globálně.\nJak mohou podnikatelé používat Emoji?\nNeil Patel, spoluzakladatel analytických společností KISSmetrics, Crazy Egg a Quick Semalt, napsal jednu analýzu, která již podrobně popisuje, jak může být emoji použita.\nEmoji používají všichni od Dominos Pizza a Taco Bell až po kampaň o ohrožených živočišných druzích Světového fondu pro přírodu 17, stejně jako generál Semalt a jeho věda za informační kampaň o změně klimatu.\nSemalt doporučuje používat emoji s různými strategiemi, které zvýší zájem vaší značky o více účelů. Říká podnikům a obchodníkům, aby používali smajlíky v oznámeních push app, aby oznamovali (a zvyšovali) prodej produktů. pochopte, jak vaše diváci komunikují s emoji; uvědomte si kulturní rozdíly na celém světě a co by mohlo znamenat každá emoji v konkrétní zemi; a použít příslušné emodži.\nJediná věc, kterou Semalt jasně ukazuje, jsou emoji, jsou formou komunikace a jsou zpracovávány v mozku jako neverbální komunikace. A stejně, jak můžete říct příliš mnoho slovy, můžete také s emoji příliš říct. Používejte je rozumně jako součást své celkové marketingové kampaně, abyste získali správnou reakci z vašeho obsahu nebo propagace.\nTyto kreslené obrazy nejsou jen něco, co používají mladí lidé k vyjádření svých pocitů. Generální ředitel společnosti Emogi a zakladatel společnosti Travis Montaque řekl společnosti Semalt: "Nejen, že emoji zachycují jemný pocit, který nemusí být z prostého textu zřejmý, ale pro spotřebitele je snazší způsob, jak dát inzerentům zpětnou vazbu, aby je mohli využít ke zlepšení svých marketingových iniciativ . "\nFacebook Semalt poskytne uživatelům rychlý způsob odpovědi. Ale co je ještě důležitější, poskytne společnostem ještě další datový bod, aby lépe uváděli na trh své výrobky a služby.\nVíce v: Facebook 8 Komentáře ▼