Sešlo se opět mnoho článků a reportáží účastníků Přejezdu republiky 2019. Při jejich čtení je i nestranný člověk silně vtažen do probíhající situace a s ní i do myšlenek a emocí, které tato situace vyvolává. Je to hezké čtení a tak jsme pro Vás tuto směs různých zážitků posbírali a přinášíme jako ohlédnutí za již ukončeným, ale stále ještě neuschnutým Přejezdem.\nZde je možno prohlédnout si kompozici tras všech účastníků Přejezdu, jak ji pro nás připravil Adam Balcar. Lze kliknout na každou jednotlivou trasu a objeví se jméno účastníka. Také se dá zobrazit profil každé trasy. Kochejte se a znovu si přehrávejte celou trasu.\nPřed čtvrtým závodem O Znojemskou okurku, nahlédněte na průběžné pořadí Seriálu dlouhého koloběhu. Letos to bude určitě napínavé až do posledního závodu.\nPrvní zápisek je od Petra Švandy, který také dodal hodně fotek, které jsou spolu s ostatními na našem Rajčeti.\nPŘEJEZD REPUBLIKY (Broumov - kemp Veveří)\nPočasí: 12 - 18°C od polojasna přes mrholení po déšť, slejvák a bouřkovou průtrž mračen a také mlhu, vlhkost od 75 do 100% vítr proměnlivý většinou jihozápadní 7-25km/hod\nPřevýšení: 3506 m\nOficiální čas: 23:10:04 hod.\nKrátké představení: Přejezd republiky pořádají již sedmým rokem Pavel a Šárka Štorkovi z Koloběžky Hodkovice. Startuje se z Broumova a přes dva kontrolní body (letos opět zemská hranice mezi Královstvím českým a Markrabstvím moravským u Sirákova a nově Dobrkovská Lhotka). Start účastníků „Everestu mezi dlouhými koloběhy“ je v pátek od 05:00 v Broumově, kdykoliv tak, aby stihli dojet do cíle v kempu Veveří (nedaleko Nových Hradů) do neděle 14:00. Každý si natrasuje svůj přejezd a už se jede.\nPředehra: Přejezd republiky jsem poprvé zaznamenal před 3 lety. Loni jsem ještě neměl odvahu jet na koloběžce tak dlouhou trasu. A tak jsem alespoň ve službě sledoval v přímém přenosu svého kamaráda Davida Kubáta, jak se s Přejezdem krásně popasoval. Dal jsem si v tu chvíli předsevzetí, že Přejezd 2019 pojedu a dokončím. Po Novém roku už jsem jen sledoval stránky Pavla Štorka a jakmile bylo možné se přihlásit, tak nebylo co řešit. Domluva s kamarádkou Míšou Malou, zda mi bude dělat podporu v autě proběhla, a k mé spokojenosti Míša kývla na bláznivý nápad strávit 24 hodin za volantem a zabezpečit mi stravování, zdravotní zabezpečení a také morální podporu.\nPrvní dějství: Od začátku týdne jsem nervózní. Probíhá poslední plánování, balení spousty oblečení, protože předpověď je neúprosná a podle meteo modelů má pršet, mezi tím lejt jako z konve a do toho nějaká ta bouřka s průtrží mračen. (nakonec padaly v cíli v neděli kolem 14 hodiny i kroupy - ale to už jsem se naštěstí blížil autem domů k Ústí). Ve čtvrtek nakládám do auta dvě velké tašky, ledničku plnou jídla a pití, skládací židličky, stan (který nakonec kvůli dešti ani nevybalím), spacák a karimatky. Na nosič za auto připevňuji dvě koloběžky Modrou Žiletku (Yedoo Wolfer), na kterou jsem ve středu večer ještě montoval blatníky (nápad poslaný shůry dokoupit je týden před Přejezdem). Záložní Kostka Tour Twenty-Six 3, pro případ defektu, se naštěstí celých 1000km z Ústí do Broumova přes Novohradské Hory zpět do Ústí vezla na nosiči bez nutnosti ji sundávat a použít. Vyjíždím dopoledne směrem na Hradec Králové, kde jsem vyzvedl Míšu a společně jsme pokračovali do Broumova. Turistická základna U Nývltů v Martínkovicích nám poskytla vše, co jsme potřebovali. Plynový sporák, kde jsme uvařili těstoviny, kávu, mátový čaj do termosek, dále pitnou vodu a také teplou sprchu. Připravil jsem si věci na ráno, nafoukli si karimatky a šli na jedno pivko do místní hospůdky. Kolem ½ 10 večer dojel Pavel Štork a tak jsem si mohl vyzvednout tracker a zalézt do auta spát.\nDruhé dějství: Probouzím se a hodinky ukazují 3:50. Vstávám a jdu ze sebe udělat člověka. K snídani si obložím dvě housky se šunkou a sýrem, vypiji hrnek kafe a mátového čaje a už balíme auto do „přejezdového módu“ tak, aby Míša měla vše potřebné po ruce a na očích. Přijíždíme na čerpací stanici, kde již panuje čilý ruch. Spousta koloběžek, spousta lidí a poslední přípravy před startem. Dotankuji Míše plnou nádrž, sundám Žiletku a jdu nahlásit odjezd. Start 5:10. Před startem jsem si říkal, že bych byl rád, pokud by alespoň první 2 - 3 hodiny nepršelo. Cesta prvních 6km stoupá a tak se tělo z ranního rozespání postupně dostává do provozní teploty. Trasa Broumov - Police nad Metují - Náchod - Provodov-Šokov (první plánovaná zastávka na 35km) se mi jela opravdu krásně. Počasí luxusní a za necelé dvě hodiny mě Míša čekala s miskou plnou výborné kaše s banánem. Najedl jsem se a pokračoval směrem na Třebechovice p/Orebem. Po ½ hodině začalo pršet. Přání se splnilo – nepršelo 2 a ½ hodiny. V dešti jsem dojel do Králové Lhoty a tam jsem vyměnil roztrhanou pláštěnku a lehkou neprofukovou vestu za nepromokavou bundu. Kousek za Třebechovicemi jsem měl naplánovanou další zastávku na 67km v Krňovicích. Převlékl jsem se do suchého trika, něco málo snědl, a pokračoval dál na Dašice. Po 10 minutách se spustil první opravdový liják. Trval asi 45 minut a vše co jsem měl na sobě bylo durch (ani nepromokavá bunda nepomohla) Náladu mi však slejvák nezkazil. Těšil jsem se do Kostěnic, kde jsem měl plánovanou první zastávku s „velkým jídlem“.\nZa stálého deště po 5 a ½ hodinách přijíždím do Kostěnic, kde Míša zabrala přístřešek u rybníka a připravila mi tam k obědu těstoviny s tuňákem, kávičku, sušenky a mátový čaj. Protože se na cestě potkávala s ostatními koloběžkáři a jejich supportem a na 95km se už všichni znali, tak na ni pokřikovali, že si připravila krásnou romantiku u rybníka. Snědl jsem vše, co se dostalo do mého dosahu a znovu se vydal do deštivého dne. Trasa Dolní Bězděkov - Nabočany - Zaječice - Smrček - Miřetice - Včelákov - Srní - Hlinsko mě vede do obávaného kopce, kdy se z roviny kolem Pardubic začne stoupat na Vysočinu. I přes neustávající déšť se mi jede dobře a pak najednou….. přestává pršet. Hned je mi veseleji a vykopu kopec na pohodu. Cítím sice mírnou únavu v nohách, po téměř 120km je to docela logické, ale jede se mi stále krásně. Kochám se přírodou, občas si zanadávám na díry v asfaltu (hlavně při sjezdech, kdy jsem se hnal z kopce v některých úsecích i 64 km/hod. a každý výmol může být kritický).\nSilnice se od Hlinska vine jen do kopce a z kopce, takže si střídavě užívám rychlosti kolem 8-10km a následně 35-40km (na mokru jsem jel hodně opatrně). Klikaté silničky jsou super, dokud mě nemine asi v 70km rychlosti o 10 cm řidič, který musel předjíždět v místě kde z obou stran silnice byly vzrostlé stromy, kterých kořeny dělají boule na krajnicích (musím jet více k prostředku, abych koloběžku „nepověsil“ za stupátko) a v protisměru nás oba míjí další auto. Zase sprostě nadávám . Blížím se k vesnici Radostín a vesnice mi opravdu dělá radost - mraky se roztrhaly a vykouklo sluníčko. Najednou si připadám jako idiot . V protisměru děda na kole v kraťasech a tričku a já zabalený v nepromokavé bundě s kapucí pod přilbou. Dojíždím na další plánovanou zastávku Vepřová nedaleko Velké Losenice. Mám za sebou už 150km. Kompletně se převlékám, od ponožek, přes spodní prádlo až po triko a šátek pod přilbou. Jsem sedřený v tříslech do krve. Vazelína už moc nepomáhá. Houska se sýrem, banán, Gutar na povzbuzení a opět litrová cykloflaška s mixem Kofola - Birell - Magnesia. Když jsem to nakonec v cíli spočítal, tak jsem jich vypil celkem 8. Co by se dělo, pokud by bylo vedro tak to opravdu netuším. Za příjemného kolo-běžeckého počasí pokračuji k prvnímu kontrolnímu bodu na zemské hranici nedaleko Sirákova. Míša mě fotí, doplňuji brašnu o rozmíchaný GU gel a pokračuji do druhé půlky.\nTřetí dějství: Cesta dál ubíhá v pohodě. Trasa Sirákov - Poděšín - Záborná - Polná - Věžnička - Ždírec - Měšín - Jihlava a mě stále baví jet na koloběžce. Blížím se ke druhé stovce. Volám Janě, jak je na tom na TMMTR a těší mě, že už má za sebou víc jak 80 km. Jihlava je však mé prokletí. Navigace mě honí všelijak sem tam, až jsem na nějaké frekventované čtyřproudé silnici kousek od středu města. Tudy jsem to určitě netrasoval. Podruhé dnes bloudím. Ptám se vícekrát na cestu do Pístova a až od domorodce pod vlivem se dovím: „kudy tudy do Bavorova“. Posílá mě přes louku, a když se zeptám, zda to nejde po silnici, dokoukne na koloběžku a se slovy: Á to je silniční“ mě pošle na správnou cyklostezku. V Pístově už čeká Míša. Dávám si slaný sýr Jadel, doplním láhev, nasadím zadní červenou blikačku a odjíždím směrem na Batelov. Čekají mě další tři výživné kopce na Jezdovice, Batelov a na Kaliště. V Batelově mě odchytí Míša s tím, že se během 5 minut přežene pořádná bouřka od Jindřichova Hradce. Převlékám se do nepromokavé bundy, občerstvuji pod střechou a vyčkávám, až se přežene déšť.\nSměrem na Kaliště a Panské Dubenky mám po levé ruce černočerné mraky, po pravé ruce ještě svítící sluníčko a na obloze dvojitá duha. Pomyslím si: „No ovšem páni mají duhy dvě“, však jsem skoro v Panských Dubenkách. Jsem na cestě přes 15 hodin a 240km za mou. Začíná opět pršet. O chvíli později začíná liják. Nevadí, jedu dál. Každým odrazem jsem blíž k cíli. Plánovaná zastávka s velkým jídlem Blažejov proběhla následovně: Míša: „Chceš něco“ Já: Napít se kafe - Redbull“ Pijeme Redbull na půl. Míša toho začíná mít po 18 hodinách také plné kecky. Nasazuji přední světlo a opět vyrážím směr Jindřichův Hradec - Políkno - Stráž nad Nežárkou - Třeboň.\nKousek za J.H. ně začne bolet podkolení šlacha na levé noze. Téměř se nemohu odrazit. Tady dostává i můj morál první vážnou trhlinu. Navigace v důsledku mokra a téměř vybité baterie (po cestě jsem ji jednou dobíjel, ale pak jsem už měl „vyběháno“ a na takovou „drobnost“ jsem zapomněl) začala ukazovat nesmysly. Ujel jsem od poslední zastávky asi 8 km a navigace mi ukázala o 4 km víc do cíle. Jedu dál na Třeboň a opět se to opakuje. Mám depku. Ani si nevšimnu, že už neprší. Vytahuji telefon a čtu si povzbuzující zprávy od Jany, rodiny a také Péti Herejta. Kontroluji trasu - zapínám mapy.cz. Jedu správně! Hurá do Třeboně. Tam mě čeká druhé kompletní převlečení. Tentokrát do teplého spodního merinového oblečení a na vrch opět nepromokavá bunda a na spodek dlouhé kalhoty s neprofukem vepředu. Míša mě namasíruje a protáhne levou nohu. Asi trošku hlasitěji sténám, protože z okna protějšího domu vyhlédne zvědavý pán a se zájmem to divadlo pozoruje. Můžu jen předpokládat, že dalekohled měl připravený v očekávání nějakých orgií… Po chvíli zklamaně zavírá okno…. Beru si pár kuliček hroznového vína, hrnkem mátového čaje zapijim dnešní druhou solnou tabletu a zateplený pokračuji dál.\nUž „jen“ 55 km a jak se později ukáže téměř 4 a ½ hodiny v silném slejváku a více méně do kopce. Co bych také od Novohradských hor chtěl, že? Aby to byla placka? Většinu (2/3) odjedu pravou nohou, protože levá stále bolí. Od Třeboně jedu v husté mlze. Modlím se, aby do mě nenapálilo zezadu nějaké auto. Asi 5 km za Třeboní začíná peklo. Bouřka, slejvák jako prase, který nepolevil až do cíle. Má to jednu drobnou, ale nepodstatnou výhodu – mlha zmizela. Borovany byly dalším milníkem. Jet sám bez podpory, tak jsem tam svou pouť ukončil. Chcípla mi navigace a už jsem ji nerozchodil. Volám Míše kde je, ať se pro mě vrátí. Naštěstí zastavila v Borovanech a né až v Trhových Svinech. Posledních 40km - 3 hodiny cesty jede Míša autem přede mnou vždy na další odbočku, kde zabliká a počká až mě uvidí ve zpětném zrcátku. Z kopců je to docela nebezpečné, protože už jsme oba unavení a náš odhad vzdálenosti je trošku mimo realitu. Ale dáváme to i za cenu mého prudšího brzdění na některých křižovatkách.\nPokračujeme Trhové Sviny - Mohuřice - Slavče - Dobrkovská Lhotka (druhý kontrolní bod). Tady už skoro nic nevidím, jak se mi zavírají oči. Dáváme druhý Redbull a Míša mi hledá v hromádce samolepku s mým jménem (prostě jsem to nepřečetl), kterou musím v cíli prokázat, že jsem tímto bodem projel. Sedáme do svých povozů (Míša má alespoň střechu nad hlavou) a pokračujeme. Posledních 23 km před námi. Říkám si: „Už jen do Děčína“ po vzoru mých pohodových vyjížděk v okolí Ústí.\nUjet 23 km za slunečného počasí třeba i ve zvlněném terénu je pohoda, pohodička. Ale ujet je v tmavé noci, když vám teče zvrchu i zespodu do očí, máte za sebou více jak 300km, tak to už je pořádná dřina. Čeká nás trasa Slavče - Chvalkov - Čížkajice - Žár - Nové Hrady - kemp Veveří (Cíl). Na cestě vidím spoustu myší, žab a slimáků. Okolo cesty v tom dešti na mě čučí přežvykující krávy. To vše je mezi druhou a třetí ráno tak trochu jako z hororu, navíc když člověk začne vidět i to, co v té tmě není. Mně se každou chvíli v zatáčce objevovaly kamenné nosné pilíře železničního mostu, takže jsem si říkal, že se do podjezdu musím trefit a pokaždé se mi to podařilo, protože to byl optický klam. Na 330 km to bylo zvlášť veselé (ale až když jsem to rozebíral v cíli). Jedu do zatáčky, Míša mi zmizela za zatáčkou a najednou tma. Světlo svítí pár metrů před koloběžku, víc ten déšť neprosvítí a já si říkám, kam ta zatáčka vede. Najednou vidím nějaký jiný odlesk a na konci silnice Žárský rybník. Lekl jsem se, ale koloběžku jsem naštěstí strhl doleva a tam vedla silnice. V údolí pod Novými Hrady už to znám, ale Míša nezná cestu ke kempu. Tak stojím v dešti a v klidu čekám, až si do navigace dá souřadnice cíle. Podíval jsem se totiž na hodinky a vidím celkový čas na trase 23:44. V duchu si říkám. Je to v p*deli, ale v nitru jsem až obdivuhodně klidný. Cením si té cesty, kterou jsem ujel v těžkých podmínkách. I když mě mrzí, že to nestihnu do plánovaných 24 hodin, tak jsem šťastný, že jsme kousek od cíle. Kopec do Nových Hradů vyjíždím úplně naplno, protože nechci prodat kůži lacino a chci aby celkový čas byl jen kousek za 24 hodinami. Ještě Míšino odbočení do jiné ulice, nasměřování doprovodného auta na správnou trasu a už se valíme dolů z kopce, Míjíme Zevlův Mlýn, najíždíme na absolutně rozbitou cestu, kde jsem poprvé a naposled pověsil koloběžku na stupátko a málem přelétl přes řidítka. Odbočujeme ke kempu, Míša zastavuje 10 m před cílovou páskou a já kopu do cíle.\nChvíli se společně radujeme, že jsme to přežili. Zdravíme kluky z Turnova, kteří už jsou zalezlí v karavanu, dávám koloběžku na nosič auta a pak si vzpomenu, že musíme zavolat pořadatele, aby mi napsal cílový čas, a konečně si stopnu i své hodinky. Podívám se kolik je hodin a pak mi to dojde. „Ty vole, máš to za 23:10 a ne za 24“. Míša se unaveně usměje a říká: „Neboj se celou dobu jsem to měla pod kontrolou, aby čas dojezdu byl pod 24 hodin“. V tu chvíli jsem neskutečně šťastný. Těšilo mě, že jsem všechny kopce odjel na koloběžce, mimo jednoho 10 m kopečku v Jihlavě, kdy jsem v jedné ruce držel mobilní telefon a bavil se s Janou. Prostě příprava v posledním měsíci v podobě jízd na Sněžník, Bukovou Horu či v Krkonoších a Niedernsillu v Alpách se vyplatila\nZapisujeme dojezdový čas a připravujeme v lijáku auto do „spacího módu“. Chci se jít osprchovat, ale ve sprše zjišťujeme s dalšími dvěma koloběžci, že sprchy jsou na žetony a pan majitel kempu nenechal pořadateli žádné pro lidi, kteří přijedou dříve než v 7:00, kdy otvíral bufet. No nic, vše mokré putovalo do smradupytle, obličej ruce a rozedřené třísla jsem opláchl v umyvadle studenou vodou, froté ručníkem se utřel do sucha, namazal odřeniny vrstvou hojivého Bepanthenu, oblékl se do suchého spacího oblečení a kolem 5 hodiny zaleháme a hned usínáme. Chytá mě křeč jako kráva do pravé nohy, Míša se směje a ptá se, zda to chci protáhnout.\nV 7:31 se budím hlady. Bufet je otevřený a k snídani si dávám bramboračku a guláš. Sním ještě pár sušenek a opět zalézám do auta spát. Budím se asi po třech hodinách a k obědu dojídáme těstoviny s tuňákem a k tomu pivo. Jdu se konečně vysprchovat. Gratulujeme lidem, kteří mezitím dojeli do cíle. Sním ještě banán a jdu si opět na 2 hodiny lehnout. Spím jako mrtvola. Odpoledne sníme polévku a jdeme se projít na pivo do Zevlova Mlýna. Cestou nás chytne pro změnu pěkný liják a mě navíc zase křeč do lýtka. Potřebuji wi-fi abych se podíval jak je na tom Jana a tak si procházku po dvou pivech prodlužujeme do Nových Hradů, kde zalezeme do restaurace Pod Radnicí, dáme dobrou večeři a zavzpomínáme na to jak jsme zde před pár lety večeřeli s kamrády před Silva Nortica Run (mojí první běžeckou 100). Cestou zpět po tmě sledujeme světlušky a na půlce cesty se smíchem nadáváme na silný déšť, který nás zase smáčel. V kempu jsme poseděli s novými kamarády z Turnova (Tomášem, Martinem, Liborem a Žabákem), docpali se tlačenkou s cibulí a dopili pivem a Přejezd oslavili rumem Republika. V unaveném stavu těsně před půlnocí povídám: „Takhle si představuji dovolenou, jeden den se zrušit, jak účet v bance a druhý den jít 4x spát a mezi tím jíst.“ Kluci říkali, že si mám pospíšit, že je 23:45, tak abych to po čtvrté za den stihl.\nPoděkování: V první řadě musím poděkovat Míše Malé za její ochotu jet se mnou na tak bláznivou akci, za její trpělivost při plnění mých požadavků na plánovaných zasávkách, za masáž bolavé nohy a za odvahu být celý den za volantem. Další poděkování patří Janě, která mě podporovala ujišťovala i přes zdravotní problémy zpočátku roku a zlomenou ruku, že Přejezd dám. Rodině a Petrovi Herejtovi, za podporu během cesty přes Wahtsapp. Pavlovi a Šárce Štorkovým a jejich organizačnímu týmu, který tento závod dlouhého koloběhu pořádá. A nakonec děkuji všem, se kterými jsem se od čtvrtka do neděle potkal ať na koloběžce či v cíli, měl jsem šanci se s nimi pozdravit či popovídat a strávit s nimi nějaký čas svého života. Optimismus a dobrá nálada z některých z nich přímo prýštila a jejich radost mě úžasně nabíjela.\nPřejezd republiky 2019 aneb „Víkend Vodníkem na zkoušku.“\n(je to fakt dlouhý...)\nPřed letošním Přejezdem jsem měl smíšené pocity, které nejlépe vyjadřuje věta „Docela bych jel, ale moc se mi nechce.“ Moc jsem toho letos nenajezdil, cca 550km, a to mi přišlo málo. Pak ta předpověď. Ve středu jsem ještě sháněl pláštěnku. A dobře jsem udělal, bez ní bych nedojel.\nDalší výborný zážitek bylo přezout zadní kolo na nový plášť. Nevím, jak to Continental dělá, ale všechny jejich pláště s drátovou patkou jsou peklo nasadit. Rval Posledních cca 10 cm jsem tam musel naklepat montpákou (dlátko) a těžkým Abus zámkem (kladivo) a ve volných chvílích jsem se modlil, abych zadní nepíchnul, protože tím by pro mě závod skončil. Myslím, že ten plášť budu sundavat za pomocí nože nebo rozbrusky…\nV kempu u Nývltů a místní hospodě už bylo několik známých tváří, vzpomínalo se, plánovalo a šlo se relativně brzy spát. Cesta na start byla chladná, ale v kopcích Broumova se člověk zahřál. První překvapení dne bylo špatné odbočení už v Broumově. Prostě jsem se sekl o ulici, no. Mnohem nemilejší překvapení nastalo o chvíli později v prvním prudším sjezdu. Hydraulická kotoučovka odmítala pracovat a nebrzdila.. Dojel jsem na benzínku na start a chvíli dumal nad brzdou, až jsem došel k závěru, že zřejmě bylo moc chladno, a že se to cestou s kopce ohřeje a snad to i začne brzdit.\nMusím taky zmínit heslo „multikára“. Z Broumova až někam k Hronovu jsem na tyhle staré zelené pseudonáklaďáčky měl neskutečné štěstí. Vždycky ta zelená svině vyjela někde z postranní ulice/silnice a zakouřila okolí, čímž mi značně ztížila dýchání. Takhle jsem ji potkal asi 5x, buď jsme měli kus cesty stejný, nebo to byla sabotáž – k tomu se přikláním já.\nHned za Náchodem otevřeli nahoře stavidla a začala se plnit předpověď. Chcavec lijavec. V kopci mě dojel kolega Michal, tak jsme pak jeli chvíli společně až do Českého Meziříčí, kde jsem i loni stavěl na občerstvení. Michal jel dál se slovy, že je na občerstvení ještě moc brzy, já si dopřál kafe a oranžínu.\nDalší cesta byla mixem deště různé intenzity s občasnými momenty, kdy nepršelo. V Dašicích kolem mě prolítli chrti Jirka Fabík a Tomáš Brýna. Před Hlinskem se udělalo i docela hezky, potkával jsem se s Míšou, Katkou a Evou, jednou jsem předjel já je, pak zase ony mě. Profrčela kolem mě Martina Josífek, stihli jsme chvilku pokecat, ale já jsem do kopců marnej, za chvíli byla pryč. V Hlinsku mě během pauzy minuli asi 4 další závodníci. Ale pořád se jelo dobře. Zlom v naplánované cestě nastal ve Vojnově Městci, kde jsem dal na radu Zdeňka Červenky a jel po státovce do Žďáru n. Sázavou. První kilometry jsou peklo, protože chybí krajnice, ta se počítá na centimetry. Později se krajnice už objeví a už lze jet relativně bezpečně.\nJestli byla tahle cesta lepší než ta přímější přes Radostín a Vepřovou, to nevím a asi ani vědět nechci. Až na ten počáteční pocit ohrožení rychle projíždějícími auty to jelo dobře, stoupání se dala jet, asfalt byl dobrý.. Na prvním průjezdním bodě jsem byl krátce po 21. hodině, potkal jsem tam zase Míšu, Katku a Evu, které zrovna odjížděly a podělily se o chutnou domácí klobásku s chlebem. Já se tam zdržel déle přípravou na noční jízdu, mihlo se tam ještě pár jezdců, a když už jsem odjížděl, přifrčel Pavel Štork. Za Měšínem, kde trasa křižuje D1, mě dojel Pavel a jeli jsme společně do Jihlavy. Ve sjezdu se nahoře zase rozhodli k důkladnému proplachu těch dole, tak jsme chvíli seděli v budce zastávky a koukali do map na pohyb mraků a kde je nonstop benzínka. Nakonec jsme vyrazili do centra a na jedné křižovatce Pavel hlásí defekt. Sjeli jsme z hlavní a najednou hospoda. Otevřená. Skrze okna to vypadalo trochu divoce, přeci jen fanouškovská hospoda Dukly Jihlava.. Dovolili jsme se, jestli můžeme opravit kolo uvnitř a nakonec se z toho vyklubala příjemná zastávka, ochotná obsluha a štamgasti posílení alkoholem ještě ochotnější poradit a pomoct. Trn se našel a vyndal, nová duše se nafoukla, čaj zahřál a chlapi poradili nejlepší průjezd městem a ještě kousek dál.\nNa výpadovce v kopci do toho Pavel dupnul a já už jen sledoval mizející červené světlo. Byly asi 2:30 ráno a aspoň nepršelo. Místo toho se ochladilo, začala nastupovat únava, ale pořád jsem pomalu postupoval. V Horní Cerekvi krize zesílila, usínal jsem za řídítky. Chvíle odpočinku v autobusové zastávce, první kapky, pláštěnka, pokračuji na Batelov, déšť sílí, prší, chčije a pořád víc a víc. Dojíždím do Batelova a už je toho na mě moc. Pro změnu parkuju v autobusové zastávce, sundavám ze sebe mokrá trička a beru si poslední dvě suchá. Balím se do péřové deky a za chvíli mi je tepleji. Upřímně si myslím, že ta deka mi zachránila zdraví, bez ní bych tam skončil, prochladlej a zničenej. Takhle jsem tam asi 2,5 hodiny proklimbal, než mě vzbudil pekař zavážející konzum.\nOtevřel jsem oči a první, co vidím, že neprší. Ale hlavě se nechce, je mi zima, všechno mám mokré, chce se mi to vzdát. Po telefonu dostávám podporu od kolegyň z práce, tak se zvedám a jdu do toho konzumu požádat o hrnek horkého čaje. 3 paní z obsluhy na mě nejdřív koukaly jak na zjevení, ale nakonec souhlasily. Po snídani vyrážím dál, je zataženo, ale docela to jde. Za Batelovem jsou hnusokopce, ale nějak je zvládám, a pak už to jede. Za Strmilovem jsem si zvolil špatnou cestu (už při plánování) a ta cesta tam sice byla, ale jet se po ní nedalo, takže tam jsem ztratil aspoň půl hodiny času. Vyhýbám se Jindřichově Hradci a jedu přes Horní Pěnu. V kopci nad Pěnou, ještě než do ní sjedu, zase nahoře otevírají stavidla a pod kopcem jsem zase řádně vypláchlej. Koutkem očka zahlédnu hospodu, vlezu dovnitř a moc radosti mi to neudělá. Není útulná, nějakej místní uvnitř kouří, ale zase tam neprší a mám hlad.\nDávám si jídlo, které sice zasytilo, ale chuťově je polévka z pytlíku jídlo na 1 michelinskou hvězdu. Venku přestalo pršet a i to jídlo nakoplo, uháním lesem na Staňkov. Vyjedu z lesa a zase strašnej plavák. Tak to ve Staňkově ohnu do vesnice do hospody U Trpaslíka, objednávám pití a kyselo, a jen co se do toho pustím, přestává pršet… to fakt není fér. Opět nabuzený jídlem a ionty vyrážím, motá se mi na silnici SUV s důchodcem za volantem, který neví, co chce, tak do toho pořádně dupnu, abych ho předjel, a… AU. Koleno. Levá noha na stupátku při dřepování bolí. Projíždím Chlum, Majdalenu a mířím na Cep, a je to čím dál horší. Než najdu polohu, kde to jen bolí, ale jde se odrážet, tak řvu bolestí, po tváři mi tečou slzy, ale musím, musím jet dál, z dupání se stalo hlazení asfaltu, rychlost rapidně klesla, kopce musím tlačit, i ty malé.\nZjišťuji, že když levou nohu na stupátku vytočím patou ven a nehýbu se v koleni, jde se odrážet. Trochu zrychluji. Obloha černá a je slyšet hřmění. Ve vesničce Lipnice je velký turistický přístřešek, zastavuju, kontroluju radar, za chvíli to tu je, počkám. Během čekání navádím ztraceného Rumuna (zbláznila se mu navigace a motal se po okolních vesnicích jako nudle v bandě) na dálnici přes Německo do Holandska. Přichází zase chcavec, pak už jen mrholí, vyrážím dál. Postupně se pohrabu do Trhových Svin a pak už jen dlouho tlačím, na ty kopce nemám, opírám se o řídítka, abych odlehčil koleni.\nUž ani nevím, kolikrát za cestu jsem si sundal pláštěnku a ve momentě, kdy jsem ji začal soukat do batohu, začalo pršet. Jako kdyby tam nahoře koukali, hele, už je mu teplo, chce se sušit, zastavuje, bude sundavat pláštěnku? Jo, hele, už se rozepíná, počkej s tím kohoutem ještě chvíli, už ji souká do batohu, můžeš, pusť to! Jé, koukej jak se tváří nasraně, hahaha.\nKolem sobotní osmé večer jsem na druhém kontrolním bodě. Beru nálepku, občerstvuji se, mimochodem ten chleba se sádlem a okurkou byl úžasnej. Myslím si totiž, že to sádlo nějak promazalo to moje bolavé koleno a já jsem se pustil do posledních asi 20 km s novou energií a vidinou toho, že pořád mám šanci splnit si svůj cíl pro letošní Přejezd, tj. dostat se pod 40 hodin, ale nesmím to flákat, mám na to necelé 2 hodiny. Pár krátkých stoupání, ale většinou sjezdy nebo rovinky. Pod Nové Hrady přijíždím přesně ve 21:00, zbývá mi 53 minut. Necelých 10 minut do krpálu na náměstí, začíná zase strašlivě chcát, mírně kufruju, v telefonu chci ověřit cestu, dotyk kvůli vodě a mokrým prstům nefunguje, tak jedu po paměti. V lese je úsek bez asfaltu, kam vletím a nevšimnu si ho, díry, rány do kol, snad vydrží, jedu, tlačím, vidím ceduli Autokemp Veveří, poslední krátký krpál, tlačím a zbylé metry dojíždím a najednou se ozve bouřlivý potlesk a já si připadám neskutečně šťastnej, že jsem v cíli. Navíc takové uvítání… kamarádi, díky za něj, to byl silný moment, něco takového jsem asi ještě nezažil!\nKdyž se mě Jirka Fabík po příjezdu ptal, kolik kilometrů jsem najel, popravdě jsem nevěděl, protože jsem se odchýlil od plánované trasy. Nakonec jsem nahlásil 343 km, bráno už z kempu od Nývltů, takže čistě trasa závodu je cca 335 km. Výsledný čas 39 hodin a 28 minut, oproti loňským 45 hod a 45 min. Koleno bolí, ale lepší se, stejně tak kotník a bříška pod prsty.\nZávěrem chci poděkovat Pavlovi, Šárce a Davidovi za organizaci a všem, co fandili, za podporu. Taky gratuluju všem, co se odhodlali i přes předpověď vyjet, i když někteří nakonec nedojeli, ať už kvůli počasí, nebo kvůli zdravotním problémům – pořád jste všichni borci! Tak ahoj za rok.\nVy, co mě znáte, víte, že jsem pro každou „špatnost“ :-)\nJak to vše s Přejezdem začalo? Poprvé jsem o Přejezdu slyšela předloni. Loni jsem tři dny seděla u mapy, sledovala čísílka na trase a všem fandila na dálku a začala přemýšlet o tom, že bych si přejezd jednou taky chtěla zkusit.\nLetošní rok pro mě ale nezačal vůbec dobře. Koncem ledna mě čekala operace a následná rekonvalescence trvala mnohem déle, než jsem očekávala. Celých pět měsíců, než jsem se dala dohromady a začala zase fungovat. Během této doby jsem si řekla, že se přejezdu zúčastním stůj co stůj letos a že udělám vše pro to, abych mohla nastoupit na start. Byl to můj velký hnací motor dát se co nejdříve dohromady.\nTři týdny před startem mi lékař ukončil neschopenku. V hlavě jsem si nastavila, že to prostě zvládnu. Jako cíl jsem si dala dojet co nejdál (i když v koutku duše jsem si strašně přála dojet až do cíle). Kondička byla téměř nulová.\nKdyž mi v práci schválili dovolenou, začala jsem plánovat. Jak se dostanu s koloběžkou do Broumova? Píšu Honzovi Boudovi, zda by pro mě neměli místo v autě (poznali jsme se teprve nedávno, když jsem se byla projet na koloběžce a on mě dojel na své :-).). Nevejdu se. Dal mi ale kontakt na Áju Boškovou. Zvedla jsem tedy telefon a slovo dalo slovo. Nabrali mě s Milanem téměř u mě doma, kde jsme se poprvé uviděli a poznali osobně.\nVe čtvrtek večer přijíždíme do Broumova, jdeme něco pojíst, kde se scházíme i s Honzou Boudou a Klárkou a jdeme postavit stany. Ráno vstáváme krátce po páté hodině, vše pobalíme, dáme vše Klárce do auta a společně s Ájou a Milanem vyrážíme směr benzínka na start. V 7.00 startuji s tím, že to prostě dám. Vyrážím společně s Ájou a Mílou. Asi po 30 min mi ale mizí za zatáčkou :-). Za chvíli mě dochází Lukáš Svoboda. Společnou cestu máme pouze na vrchol "broumovského" kopce. Poté co se přehoupneme přes vrchol, se se svojí plně naloženou koloběžkou rozjíždí tak, že mi za chvíli mizí z obzoru :-). Pokračuji sama, nadšená, že se mi splnil můj sen. Cestu jsem si naplánovala po cyklostezce z Hronova (zde mi začíná pršet) přes Běloves do Náchoda, a dále podél Metuje do Pekla od Jurkoviče. Zde jsem zavzpomínala na svá krásná studentská léta. V Pekle mě dojíždí Honza Bouda a jedeme kousek spolu. V Novém Městě nad Metují se loučíme a Honzík upaluje dopředu.\nMyslím, že to bylo před Černčicemi, kdy kolem mě profrčeli dva koloběžkáři s pozdravem ahoj a přáním dobré cesty. V Černčicích je dojíždím (stojí u supportu a doplňují energii). Snad ani ne po třech minutách mě do kopce zase rychlostí blesku předjíždí a mávají na cestu :-) Dodupu kopeček nahoru a pouštím to dolu z kopce. Pod kopcem stojí u krajnice auto, vedle něj řidič a mává na mě. Přibržďuji a zastavuji. Otevírá se přede mnou kufr auta s dotazem, zda nepotřebuji doplnit vodu, nebo nechci něco k jídlu. Beru si s vděkem banán a dáváme se do řeči. Zjišťuji, že jde o support těch dvou, dle slov řidiče, bláznů, co se před chvílí kolem mě jen mihli. Dozvídám se, že nejdou s průměrnou rychlostí pod 24 km/hod. Děkuji za banán a pokračuji dále.\nPři projíždění Jílovic u Dobrušky (63 km) už z dálky vidím dvě koloběžky opřené o autobusovou zastávku. Dojíždím k nim a seznamuji se s Bubákem a Boříkem. Čekám, až se nají, a pokračujeme společně. Jejich další pauza je pivovar Dašice, kde jsme domluveni, že se případně zase sejdeme. Mizí mi z obzoru až před Dašicemi (do kopců mi to dupe pomalu). Přijíždím do Dašic (95 km), kde po celé předchozí propršené cestě začíná svítit sluníčko. Koukám na follow a vidím, že chlapi sedí v pivovaru, ale vzhledem ke konečně pěknému počasí se mi nechce se jít zavřít dovnitř do pivovaru. Zastavuji se tedy na náměstí v samoobsluze a dávám si své první větší jídlo pěkně venku na sluníčku a pokračuji dál.\nV Hrochově Týnci (103 km) mě opět dojíždí Bubák s Boříkem a jedeme spolu až téměř do Hlinska (125 km). Jsou to naprosto úžasní společníci. Starají se o mě jako o popelku, vysvětlují mi jízdu v zákrytu a správnou techniku jízdy do kopce. Díky nim jsem během cesty s nimi dupala více do pedálů a cesta do Hlinska utekla strašně rychle. Chlapi, byli jste úžasní!! I přesto, že jste mohli ujíždět dopředu, jeli jste pomaleji se mnou. Věřím, že i díky vám jsem dojela do cíle pro mě v tak úžasném čase. Díky za skvělých společných cca 60 km. Začali se mi vzdalovat až těsně před Hlinskem.\nTéměř celou mou cestu, až k KB1 se ještě střídavě míjím s dvěmi koloběžkáři a Luckou Plačkovou s jejím supportem. Během několika se míjení mi bylo nabídnuto pití a banány (díky Marku).\nPři vjezdu do Hlinska s jedním z Vás (na jména jsem sklerotická :-o) zastavujeme s tím, že každou chvíli přijede jeho support. Po příjezdu dostávám láhev Magnesie s banánem a nabídku na přespání v penzionu v Jihlavě na náměstí, kde mají domluvené ubytování. Prý to myslí vážně a na pokoji bychom se nějak poskládali. Všichni jsou na mě během cesty neskutečně milí a hodní.\nOdjíždím na benzínku, která je v Hlinsku o kousíček dál, si koupit něco k jídlu a zde se potkávám s Jirkou Navrátilem, který se mnou nakonec zvládl dojet až do cíle. Vyrážíme spolu z Hlinska ke KB1 a cestou se domlouváme, zda se cestou někde ubytujeme, nebo pojedeme nonstop. Některé věci jsem dopředu moc neřešila a tato byla jednou z nich. Věděla jsem jen, že věci na přespání s sebou vézt nechci a to jak to bude během noci, budu řešit, až ta situace nastane. Jedno bylo jisté, a to, že jet někde sama v noci bych se bála, takže jsem si říkala, že se buď cestou prostě někde ubytuji, nebo potkám někoho, s kým se domluvím a pojedeme spolu :-). Jak já říkám, neplánované věci většinou vycházejí nejlépe :-). Ve 22.30 jsme s Jirkou dojeli na KB1. Zde se opět potkávám s Lukášem Svobodou a pro mě novou tváří Romanem Klímou. Kluci zrovna hodují u stolu, tak se k nim přidáváme. Dostávám energetickou tyčinku, sušenky, chlapci mi dolévají vodu a do ní dávají ionťák. Na cestu pak s sebou dostávám pytlík sušených brusinek :-).Sedíme zde a povídáme asi hodinu a půl. Během toho, co zde „hodujeme“, přijíždí mí dlouho spolujedoucí parťáci Bubák s Boříkem a chvíli po nich doráží Lucka Plačková a za ní v závěsu její support Marek. Schází se nás tady docela dost.\nSlovo dalo slovo a ve čtyřech vyrážíme na noční cestu. Neprší, takže super. Kolem půl druhé v noci začíná pršet. Kouknu na meteoradar a zjišťuji, že se na nás žene pěkný liják, který má trvat hodinu. Navrhuji tedy najít nejbližší autobusovou zastávku, tam hodinu přečkat a pokračovat dál zase bez deště. Během chvíle v první vesnici nacházíme naprosto dokonalou autobusovou zastávku. Malý domek s okny a dveřmi. Pro nás takový malý penzion :-) Po chvíli co si posedáme, začneme všichni klimbat. Nakonec zde namísto plánované hodiny zůstáváme dvě a půl hodiny. Je tu bezvětří a relativně i teplo. Všichni jsme v sedě na chvíli „zabrali“ a ve 4.00 jsme se vydali pokračovat v cestě. Neprší, takže nádhera, a do toho se pomalu rozednívá.\nProjíždíme Jihlavou a kousek za ní, na 201 km, se dostavuje první krize (nakonec i poslední ….. další mě už nepotkala). Nohy mám těžké jako balvany, koloběžka pode mnou váží snad 50 kilo. I do sebemenších kopečků tlačím, po rovinkách to vůbec nejede a z kopců usínám a mám strach z mikrospánku. Dávám do sebe nakopávač. Každou chvíli koukám na ujetou vzdálenost a čísla na ní se vůbec nehýbou. Nekonečných 14 km. Ale ani jednou jsem si neřekla, že to vzdám. Pořád jsem si opakovala, že to prostě dát musím a do cíle dojedu. I cesta do Hlinska pro mě byla v porovnání s tímto brnkačka. Několikrát říkám Jirkovi, ať jede, že ho nechci zdržovat, ale pokaždé odpovídá, že nehoní čas a že mě tu přeci nenechá O:-) (i přesto, že s námi ještě jeli Roman Klíma a Lukáš Svoboda, kteří byly kousíček za námi). Po naskočení 215 km to už zase jede samo. Krize zažehnána :-)Nálada je zase veselá a i do kopců jsem ožila. Jindřichův Hradec se Kvapem blíží a s Jirkou se začínáme klukům za námi pomalu vzdalovat.\nPředchozí odpoledne mě začalo pobolívat pravé koleno, ale neřešila jsem to – nic hrozného, čím bych se měla zabývat. Cca 4 km před Jindřichovým Hradcem přejíždím „rozbombardovaný“ železniční přejezd. Asi čtyřikrát to se mnou hopsne a při tom šíleně píchne v onom pravém koleni a zjišťuji, že následná jízda je peklo. I při sebemenším podřepu bolí koleno jako čert. S pravou nahou na stupátku se nedá jet a tak se snažím ty čtyři km odjet na noze levé a pravou se odrážet, přičemž se při každém odrazu snažím najít takovou polohu, abych nohu neohýbala. Při sjezdu nemohu na stupátku nohu vytáčet špičkou doleva. Každým pohybem nohy se mi bolestí hrnou slzy do očí. Říkám Jirkovi, že v Jindřichově Hradci musím najít lékárnu a nechat si něco doporučit. 81 km z Jindřichova Hradce do cíle pro mě bylo v tuto chvíli nepředstavitelných. Říkala jsem si ale, že to teď, takový kousek před cílem přeci nevzdám. Posílám Jirku, ať jede dál, a opět slyším, že mě tu přeci nenechá, navíc když ví, že nemůžu jet dál. Toho mi snad poslal někdo z nebe.\nV Jindřichově Hradci se ptám kolemjdoucích na lékárnu. Mají zde prý dvě a posílají mě do té bližší. Super, máme jí cestou. Blížíme se k Lékárně a ejhle, je zavřená. Ptám se tedy po druhé. Ta se nachází na samém začátku JH, odkud jsme přijeli, takže se přes celý Jindř. Hradec vracíme na jeho začátek. Je otevřeno. Lékárnice mi dává nejsilnější Voltaren a stahovací obinadlo. Prý hodně namazat a stáhnout. K tomu dostávám silné prášky na bolet. Mám si vzít rovnou dva. Bylo mi řečeno, že po namazání, zavázání a snědení dvou prášku, by měla bolest ustoupit na cca 8 hodin. Takže jásám a věřím, že tomu tam opravdu bude :-).\nBěhem doby, co jsem v lékárně, se spouští pořádný liják. Než koleno namažu a zavážu, liják odchází a my bez deště pokračujeme dál. Po cca 30 minutách koleno přestává bolet :-) a já jásám jak malá holka. Byla jsem rozhodnuta to za každou cenu dojet a věděla jsem, že tomu tak prostě bude :-).\nStřídají se kopečky nahoru a dolu, nahoru a dolu, nahoru a dolu. Jízdu Třeboní si vůbec nepamatuji :-D .... prostě "okno" :-D A najednou tachometr ukazuje do cíle 43 km. To byl pro mě moment, kdy už jsem viděla cíl za rohem a motivace na těchto 43 km byla neskutečná :-)\nKolem 20.00 přijíždíme s Jirkou do KB2. Dávám si výbornou pomazánku i vynikající sádlo se škvarky (vyškrabujeme poslední zbytky). Jsem hladová jako vlk. Je zde nádherně, tak se zde zdržujeme asi hodinku a kocháme se. Během cesty jsme se s Jirkou shodli na tom, že ani jeden z nás se neženeme za co nejlepším časem, ale že si chceme celou cestu užít na pohodu a toho se po celou dobu držíme.\nKolem 21.00 se vydáváme z KB2 směr cíl. Tachometr ukazuje posledních 22 km. Motivace už je taková, že to jede úplně samo. 8 km před cílem začíná poprchávat a během chvíle tečou shora proudy vody. To prý aby nám nebylo líto, že jsme během soboty jeli mezi kapkami deště jen během dopoledne :-D. Leje opravdu slušně, ale vidina cíle je už taková, že to nevnímám a neřeším. Je to největší liják, kterým během celé cesty jedu.\n3 km do cíle. Už je tma a mně připadá, že jedu uprostřed lesů kamsi na konec světa :-D Přichází poslední zatáčka a objevuje se kemp. Ve 22.30 vjíždím do cíle a začíná se ozývat obrovský aplaus a potlesk všech závodníků, kteří už jsou v cíli. Neskutečná euforie. Dostavuje se pocit štěstí, radosti, myšlenky, že jsem zvládla dojet do cíle a ještě navíc o den dříve, než závod oficiálně končí. Jsem neskutečně šťastná a nemůžu tomu všemu uvěřit :-) Já to po tom všem, čím jsem si od začátku roku prošla, zvládla!!!\nVyjížděla jsem s tím, že pojedu sama a nakonec jsem z celé mé 336 km dlouhé cesty jela sama asi jen 40 km. Téměř celou cestu mě stále někdo doprovázel. Neměla jsem svůj support. Cestou jsem jich ale potkala ani nevím kolik a každý z nich mi něco nabídl, jako bych byla jejich. Tímto všem moc děkuji. Všichni jste byly neskutečně milí a hodní.\nByla jsem odhodlaná a přesvědčená, že to vše sama zvládnu. Když se ale nad celou mou cestou zamyslím, tak jsem vlastně sama vůbec nebyla. Díky vám všem, co jsem cestou potkala, byla má cesta o to příjemnější. Tímto vám všem neskutečně děkuji!! Jste skvělí!!\nnajeto 336,21 km\ncelkový čas 39 hodin 30 minut\nčas pohybu 23 hodin 12 minut\nprůměrná rychlost pohybu 14,1 km/h\nmax. rychlost 44,2 km/h\nstartovalo celkem 69 koloběžců a 4 kolaři\ndo cíle dojelo 62 koloběžců a 3 kolaři\nze 13 startujících žen jsem dojela 6. :-)\nPřejezd republiky 2019 aneb jak to začalo.\nNěkolik let jsem byl zvyklý jezdit do práce na kole a bylo jedno kde jsem zrovna bydlel. Jestli to bylo 8, 11 nebo 23 km z Tišnova do Brna do práce. Porat jsem jezdil přes sezónu na kole. Jenže minulý rok u nás někdo prodával Mibo Mastr za tretinovou cenu s komentářem, že to je pozůstalost. Tak jsem začal pátrat o značce, modelu a postupně přemýšlet o využití.\nPřidal jsem se ke skupině Koloběžky CZ, kde jsem se toho hodně dozvěděl. Pak následovala návštěva Kolobky.cz v Brně, test Mibo Mastr a Royal na víkend. Royal se nám, s teď už manželkou, zalíbil že jsem brali o pár dní později pro manželku růžovou, kterou měl Rtep Ransejm objednanou z Miba. Tak jsem si objednal červenou s přípravou na kotouče a blatníky. Ta byla koncem července 2018 k vyzvednuti.\nTak jsem ji měl na občasné vyjížďky po okolí.\nAle pak to začalo, při klasické údržbě kola v půlce srpna , praskl něco v levé přehazovačce a jelikož byl na letošek naplánovan velký servis s cílem výměny všeho kromě kol a rámu, tak jsem začal jezdit do práce na koloběžce. Do listopadu jsem najezdil 2500 km a celkově i s kolem 5400 km. Tak jsem si řekl, že mám za ty roky natrénovano, že ten Přejezd zkusím, při nejhorším někde skončím a nedorazím do cíle.\nTak jsem se začal inspirovat komentářema z minulého ročníku. V únoru 2019 následovala cesta do Velorama.cz pro Racktime nosič. Zbývalo dokoupit ještě pár věcí a psychicky se připravit.\nPři cestě z Tišnova do Broumova jsem potkal ve vlaku z Pardubic do Hradce Králové Tomáš Brýna a Ondřej Pedál. S Ondrem jsme se jeli ubytovat do Martínkovic a pak zpět do Broumova za Tomášem na pivo. Tam jsme potkali další super lidi a pilovali jsme trasu. V Martinkovicich jsme byli na pokoji s Romanem Klímem. Ráno jsem vyjížděl v 7 hod z Broumova a Roman ráno říkal že pojede až v generálním čase v 9. Do kopce na Náchod jsem potkal Janu Červinkovou, kterou jsem na kopci opustil, pač jsem byl na těžko. Tak jsem jel sám až do Hlinska. Tam mě dostihl Roman Klíma. Od té doby jsme jeli spolu. Na kontrolním bodě jsme nejdříve potkali Pavla Štorka a asi 10 min co Pavel odjel pokračovat v cestě přijela Jana Červinková s kolegem. S nima jsme jeli celkem dlouho, pak nás za Batelovem opustili. Na 240 km nás navštívil Romanův brácha Lukáš, který nám odlehčil od nákladu abychom to lépe zvládli. Do kopce jsem skoro pořád tlačil pěšky. Roman mě vždycky do kopce předjel a na kopci vítal úsměvem na tváři. Asi 40 km od cíle jsem mu řekl, že už to vážně nezvládám, tak mi odpověděl, že i kdyby mě tam měl dokopat, tak tam dojedeme. A měl pravdu. V sobotu 13.7. v 23:11 jsme byli v cíli.\nTímto chci Romanovi moc poděkovat za podporu a ochotu na mě na každým kopci čekat a že mě dotáhl až do konce.\nPrejezd 2019 - aneb kolobezka jako vodni lyze (bacha je to dlouhy)\nV roce 2017 jsme se s Verou dohodly ze zkusime Prejezd, a aby jsme se neznemoznily rozhodly jsme se ze ho pojedeme 2018 nanecisto. Ja poprve mela spat venku v hamace. Z absolutniho nedostatku zkusenosti jsme se nalozily jako muly a Prejezd jsme ukoncily u Jindrichova Hradce ztahane, a rozhodly jsme se ze prejezd nepojedeme. Nicmene 2019 jsme uz neco mely najezdeno natezko a tak jsem se rozhodly ze tedy to zkusime jeste jednou.\nDojezd na start byl strastiplny, neb jako kazdy rok CD se rozhodlo nam veci zkomplikovat a mit nahradni autobusovou dopravu ktera nebere kolobezky a tak to zacalo paraviatikou po nadrazich, jelikoz nikde nejsou najezdy a do vytahu se proste s kolem nevejdete.\nNa startu jsme zabivakovaly v kempu, do rana klepaly kosu jelikoz jsme mely vybaveni do cca 10 stupnu ale v noci sla teplota pod 3 stupne. Rano jsme vyrazily, no z toho ze pojedem od 5 nejak seslo, a tak jsme vyrazily az po 6 hodine.\nPrvni dve hodiny neprselo, takze cesta ubihala dobre, az ve 12 zacaly padat kyble vody a tak jsme se uklidily do blizkeho bistra kde jsme statecne cekaly az bude jen normalne prset. Dalsi cesta probihala bez problemu az k Hlinsku kde Vera zazila svoji prvni a posledni krizi.. uz jsem to v duchu balila ale neni to zadna fifi a tak kdyz jsme dojely ke Svatemu Hubertovi a nadlably se pokracovali jsme dale ale uz ve ctyrek s Ondrou a Klonem. Vlastne kvuli pocasi jsme jeli spis v noci nez ve dne a tak jsme proste staveli tabor zhruba okolo 3 hodiny rano.\nV Jihlave po vybornem obcerstveni v indicke restauraci nas Ondra opousti s tim ze nas nechce zdrzovat, a tak ho nechavame vzadu a vyrazime. Behem cesty se nejak dostava pred nas a absolutne nechapeme jak to udelal ale dojel jeste pred nama absolutne bezespanku.\nNas team „Nocni Sojky“ jel porad na pohodu, Klon navigoval. V treboni na namesti jsme shaneli DOBRY kafe, coz pobavilo vsechy koho jsme se ptali a nakonec jsme sehnali alespon energeticky napoj. No co chcete ve 2 rano. Ted navstivila krizovka me, vubec mi to nejelo.\nDo cile jsme dojeli v case 55 hodin a 5 minut, tesne pred tim nez zacaly padat kroupy. Ale v limitu :-).Pouceni pro pristi rok je mnoho.\nBez Very nejedu – bez ni se to neda zvladnout :-), proste DIKY partaku!!!!!\nKlona beru s sebou dycky, ma sebou Moravske Muesli (cti Skvarky) a protejnove tycinky (cti kabanos) a nevaha se podelit, navic ma dycky nabitou powerbanku\nBaterky, powerbanky a kabely – kdyz zlomite kabel na nabijeni powerbanky hned prvni den... no jo aspon jeden nahradni\nPlastenka – poradna zadnej igelit, a mozna nepromokavy ponozky ale kdyby bylo lepsi pocasi tak se nezlobim\nNavigace – mapu nutno rozdelit do mensich casti dlouho se to nacita\nA dalsich milion veci co uz si nepamatuju ale rikala jsem si ze je urcite nesmim zapomenout :-)\nKlon, Ondra Pedál, Eddie a Věra\npokračování - další reportáže


OP: Žehrovičtí bratři se červenali - Kladenský deník\nOP: Žehrovičtí bratři se červenali\nKladensko – Slovan Kladno zvládl šlágr 8. kola fotbalového okresního přeboru v Žehrovicích, a poněvadž uspěl i druhý Brandýsek v Otvovicích, vznikl po zaváháních pronásledovatelů pro lídry dost zajímavý bodový odstup.\nPo výhře nad Zichovcem je třetí Slaný, šok připravil Kročehlavům nováček z Unhoště a je už čtvrtý. Z kopce to jde s Přítočnem, doma se nechalo zaskočit posledním Družcem!\nCenné body získal i Libušín, jenž zdolal Pchery. Jediná remíza byla v Tuchlovicích, kde bodoval Hrdlív.\nŽehrovice si na oslabený Slovan věřily, s jalovou ofenzivou ale nemohly uspět.To nejlepší přišlo až v posledních pěti minutách, kdy padly dva góly a byli vyloučení žehrovičtí bratři Stehlíkové.K. Žehrovice – Slovan Kladno 0:3 (0:1).\nPřítočno zaplatilo za podcenění Družce, který senzačně vyloupil jeho trávník a v první řadě překvapil sám sebe, poněvadž vyhrál ve slátané sestavě. V. Přítočno – Družec 1:4 (0:2).\nV Otvovicích domácí lepí sestavu, jak jen to jde. Neměli prý sedm lidí, čehož Brandýsek využil.Otvovice – Brandýsek 0:5 (0:1).\nKročehlavy se ocitly na druhé straně barikády. Po třech nakládačkách soupeřům tentokrát chytly debakl ony. Postarala se o to výborná Unhošť, která domácí předčila po všech stránkách. Kročehlavy – Unhošť 1:5 (1:4).\nLibušín vydřel výhru nad hlavně v první půli herně lepšími Pchery. Hrdiny zápasu byli bratři Volfové, kteří dali všechyn branky vítězů. Libušín – Pchery 4:2 (2:2).\nTuchlovičtí po dobrých výkonech docela zklamali, bod s Hrdlívem byl tudíž pro ně zlatý. Hostévyrovnali až v poslední minutě.Tuchlovice B – Hrdlív 1:1 (0:0).\nMalé derby ve Slaném vyznělo pro domácí, kteří dominovali až po přestávce, kdy je posílili áčkaři Mrština a Zima. Slaný B - Zichovec 4:1 (1:1).


Andrejak diary: A je mi 30!\nVystavil andrejak diary v 10:02\nMONNIKA 25. března 2017 10:34\nMě do života moc lidí nekecá, protože si do něj kecat nenechám. Žiju si taky podle sebe a začíná mi být pomalu i jedno, kdo si co myslí. Je to každýho život, tak ať ho žije tak jak chce, pokud tím neubližuje okolí.\nandrejak diary 26. března 2017 19:59\nTak to ti fakt závidim. Mně to života nejvíc kecá rodina, což mě fakt fascinuje :D nevim, jestli se nuděj nebo to se mnou opravdu myslej dobře, každopádně je to hodně napříjemný, tak snad daj brzo pokoj :)\nThe Ma Fox 25. března 2017 17:11\nI u mě se občas najde někdo, kdo si myslí, že mě zná líp než já sama sebe a snaží se mi říct, co je pro mě nejlepší a naopak. Možná mají někdy pravdu, ale je to o tom, přijít si na to kdyžtak sám. A máš tu krásné fotky! ;-)\nandrejak diary 26. března 2017 19:57\nMoc ti děkuju za pochvalu fotek :) dostala jsem k Vánocům Olympus, tak se fakt snažím :)\nMně nejvíc do života kecá rodina, což je o to horší, protože ty prostě nejde jen tak ignorovat :D tak snad je to časem konečně omrzí :)\nVerča 26. března 2017 7:45\nAndrejko, prvně musím říct, že jsi mě dost překvapila, že Ti je už 30...upřímně jsem myslela, že jsi jen cca o rok-dva starší, než já!:))\nMám to úplně stejně, že s přibývajícím věkem jsem čím dál víc spokojená...nikdy v životě mě nebavilo chodit na párty a na VŠ na bakaláři se to ode mě tak nějak očekávalo..přesto jsem nikdy na žádnou nešla a tím pádem jsem si vysloužila nálepku "divná". To samý na Erasmu, tam to bylo fakt hodně.\nDřív jsem se s tím docela trápila, ale teď s přibývajícím věkem je mi to fakt jedno...dělám to, co mě baví: běhám, chodím do lesa, na výlety, do divadla, čtu...a neřeším, co si ostatní myslí.:)\nHodně mi taky pomohlo, že už nebydlím nikde na koleji, ale doma. Teď vždycky, když se plánuje ve škole nějaká párty, mám krásnou výmluvu, že bydlím 50km daleko.:D\nandrejak diary 26. března 2017 19:54\nVeru, děkuju za krásný dlouhý komentář :) Já se taky moc na 30 necejtim, spíš tak na těch 25 maximálně :D, takže díky za kompliment.\nJinak s těma různejma párty atd. je pro mě nejhorší, když mě nechápou ani kamarádi. Cizí lidi jsou mi jedno, ale když tě do něčeho nutí tvoji nejbližší, tak jsem z toho kolikrát fakt zoufalá. Hrozně moc mi v blízkém okolí chybí nějaká ryba, která by mě pochopila. Bohužel ta moje se mi odstěhovala do Německa, takže si už jenom občas napíšeme na fb. Každopádně teďka si užívám to chození do lesa, plavat nebo bruslit sama a je to fakt úžasnej relax.\nJo a na VŠ se mi naštěstí povedlo taky bydlet 20 km od školy, takže tam jsem to celkem vychytala :D\nLinda Pazderová 26. března 2017 21:51\nTak to všechno nejlepší, ač o tři týdny později :D Mně je 21 let a zatím věk nemam ani proč řešit, pořád je to pro mě vcelku málo a od života se mám co učit. Myslím si, že člověk by věk řešit nemohl, vždyť ve 30-ti ani 40-ti život nekončí, to nás čeká ještě spousta zábavy a nového. Já se i docela těším až mi bude 3O, budu se cítit trochu dospěleji (nebo aspoň myslím :D). a s tím kecáním do života. Když mi někdo kecá do života a vlastně mi tím i radí, tak v pohodě, ale když mi někdo kecá do života a poučuje mě až se vtírá, tak takové lidi posílám kamsi :D Jinak moc pěkný článek, hezky napsaný :)\nandrejak diary 29. března 2017 10:28\nMoc děkuju za komentář i tvůj názor :)\nKdyž si vzpomenu, jak jsem se chovala a cítila, když mi bylo 21, tak musím říct, že jsem se fakt necejtila nijak dospělá :D. Hodně to taky vidím v zápisech z deníku. Fakt se musim smát, když to po sobě teďka čtu :)).\nMarkéta 28. března 2017 19:28\nVěk je jenom číslo a nejdůležitější je, jak se sám člověk cítí - znám tak strašně moc aktivních 45+ ale taky dost usedlých, otrávených a nudných 18+ :D\nandrejak diary 29. března 2017 10:30\nJe to pravda! V bývalý práci jsem měla kolegyni, který už taky bylo cca 50 a říkala mi, že uvnitř se stále cítí na 18, akorát to tělo prostě stárne :) asi to mám nějak podobně :D\nRadka Z. 14. dubna 2017 9:33\nRodina, tak kecá nejvíc, a hlavně prarodiče :D Třicítku vnímám asi i pod tlakem okolí jako takového strašáka, jako hranici, kdy by měl mít člověk svůj život srovnaný (práce, bydlení, partner) a měl by začít plánovat to usazení a množení. Jenže v reálu vidím, že je to opravdu individuální a dnešních 30 už není takový hrozný věk, jak ho možná vnímali naši rodiče. Pro mě je to asi ještě příliš daleko, než abych mohla soudit. Bude mi 24 a ten mezník je teď pro mě 25, dál nevidím, tam za mě vidí prarodiče :D


Holky pečovatelky, kam vás zaměstnavatel přeřadil v těhotenství? - Diskuze - eMimino.cz\nAhoj holky pečovatelky a PSS. Kam vás zaměstnavatel přeřadil v těhotenství? Jakou práci jste dělaly? Moc si to tahání s lidma a přebalování a koupání neumím představit. Moc díky za reakce a krásný den\nBohuzel sem nevěděla, ze maji povinnost nechat doma za 100% platu, pokud vhodná práce neni, takze sem musela jit na neschopenku, sice naoko jakoby sem mela mít ulevy, ale víš jak to, stejne žádné nebyli\nJá právě na neschopenku nechci, přes léto tím tuplem ne. Tak by mě zajímalo, než se tam půjdu osobně ptát, co by mi tak mohli nabídnout nebo kam mě šoupnout\nKdyby se zaměstnavatel cukal, poraď se s úřadem práce.\nŽádný takový, že ti řekne: „budeš dělat to, co teď, ale lidi teda netahej“. To je nesmysl.\nPrávě nevím co čekat. Když se na to před dvěma lety ptala kolegyně, řekli jí že nebude dělat noční a ani dvanáctky. Jen osmičky ale normální náplň práce. Nebo prý má jít pomáhat do kuchyně. To se tedy dá, že mě můžou dát i jinam? Ať vím a jsem připravena\n@Miasofi Ano, může tě převést i na úplně jinou práci. Primárně tě má převést na jinou práci v rámci pracovní smlouvy, ale pokud to nejde, tak může i na jiný druh práce. Měl by při tom přihlédnout k tvé kvalifikaci, pokud je to možné.\nDíky. A to mě může převést, i když to bude hůře placená práce?\n@Miasofi Může a pak by ti náležel vyrovnávací příspěvek v těhotenství, který by ti to dorovnal.


† Pravoslavná církev v českých zemích a na Slovensku | Naše pravoslavná církev je dnes jedinou pravoslavnou církví na světě bez uznané hlavy\nBack Jste zde: Domů Aktuality Zpravodajství Naše pravoslavná církev je dnes jedinou pravoslavnou církví na světě bez uznané hlavy\nZveřejněno 8. 3. 2014 13:01\nŘecký zpravodajský server DOGMA přinesl dne 6.3.2014 reportáž o chystaném nedělním shromáždění hlav všech pravoslavných církví v Cařihradu. Naše církev je dnes jedinou pravoslavnou církví bez hlavy a proto se shromáždění nemůže zúčastnit. Toto shromáždění se koná po šesti letech od posledního shromáždění v roce 2008.\noriginál je zde:\nRozdíly mezi dnešním setkáním hlav pravoslavných církví a posledním setkáním v roce 2008.\n(překlad, text Andreas Loudaros, fotografie H. Manginas)\nPvní setkání hlav pravoslavných církví na Fanaru (sídlo Ekumenického Patriarchátu v Cařihradu) na Neděli pravoslaví se konalo v roce 1992, potom v roce 1995 na ostrově Patmos, v Jeruzalémě v roce 2000 a ve stejném roce také v Cařihradu (Konstantinopolu) při oslavách dvou tisíc nerození Ježíše Krista. Poslední setkání se konalo v říjnu 2008 na Fanaru. Objektiv kamery zachytil účastníky při společném zasedání v chrámu sv. Jiří a při službě ve stejném chrámu.\nVýznamná část tváří, které se tehdy účastnili, se od té doby změnila. Tehdy byl v Moskvě patriarcha Alexij a dnes bude tuto církev zastupovat patriarcha Kiril.\nTehdy se shromáždění účastnil Antiochijský patriarcha Ignatios na rozdíl od dnes nepřítomného patriarchy Jana, který se nezúčastní ze zdravotních důvodů. Církevní zákulisí ale mluví o diplomatické nemoci kvůli Jeruzalémskému patriarchátu v případu Kataru. Tehdy byl Antiochijský patriarcha přítomen, avšak dnes bude chybět i metropolita Pavel z Aleppo.\nShromáždění se v roce 2008 také účastnil vladyka Kryštof, metropolita českých zemí a Slovenska. Ale v dnešním shromáždění tato církev nebude vůbec nijak zastoupena kvůli problémům, které se nakupily kolem uznání jeho následovníka arcibiskupa Rastislava.\nJe třeba ještě poznamenat, že v roce 2008 byly církve Srbska, Rumunska, Bulharska, Gruzie a Polska reprezentovány svými arcibiskupy, ale dnes jsou všechny tyto církve reprezentovány svými metropolity (primasy), což jim dodává zvláštní význam.\nV podstatě lze prohlásit, že kromě Antiochijské církve a Pravoslavné církve v českých zemí a na Slovensku budou všechny pravoslavné církve na tomto shromáždění zastoupeny na nejvyšší úrovni.\nFotografie jsou ze shromáždění z roku 2008.


2D/3D grafik a animátor - Webtrh\nWebtrh Nabídky Nabídky designu, fotografování a videa 2D/3D grafik a animátor\n2D/3D grafik a animátor\n24.09.2020 v 22:15\nTvořím design marketingových a propagačních tiskovin. Zabývám se 3D grafikou, animacemi a profesionální videoprezentací.\nUkažte svůj produkt nebo nápad ve 3D animaci. Videem a 3D vizualizací jednoduše vysvětlíte i ten nejsložitější koncept.\nPodívejte se na můj 2D/3D Showreel:\nExplainer videa a 3D grafika jsou pro vás ideální, pokud potřebujete:\n- dát svému webu šťávu, jiskru, šmrnc nebo říz\n- ukázat, co váš produkt nebo služba dělá\n- vzdělat zaměstnance nebo klienty technickým videem\n- doplnit video o 3D prvky jako popisky, objekty či grafy\n- Jak rozhýbu vaše marketingové a prodejní materiály?\nExplainer video animace – v krátkém videu vysvětlím, o čem váš produkt nebo služba je. Diváky dokáže nejen pobavit, ale také přesvědčit.\n- 3D animované vizualizace – snadno ukážu, jak to celé funguje. Ať je to montážní linka, komplexní strojírenská součástka, reklamní banner nebo revoluční myšlenka.\n- 3D statické vizualizace – vytvořím 3D obrázek čehokoli, co potřebujete. Může to existovat v reálném světě nebo ve vaší hlavě.\nHlídám si, aby to dávalo smysl. Stačí mi základní zadání. Doptám se, vyžádám potřebné podklady, zajistím, aby to zapadalo do vašeho konceptu. Schvaluju s vámi všechny kroky, takže vždy víte, co se děje, kdy co bude a kolik to bude stát.\nVy se o nic nestaráte, projekt zpracuju od zadání až po finalizaci. Průběžně komunikuju s vámi, tiskárnou a dodavateli – nebo domluvím vlastní. K videím seženu profesionální anglický nebo český voiceover.\nUmím i DTP grafiku (online a offline grafické práce) a vytvářím malé a středně velké weby na WordPressu.\nJsem také navolnenoze.cz včetně doporučení z druhé ruky.\n3 326 lidí online


Rybníky na prodej Morkůvky | Eurobydleni.cz\nAktuální nabídka rybníky na prodej Morkůvky denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si rybníky na prodej Morkůvky než Vás někdo předběhne.\nKategorie rybníky na prodej Morkůvky se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele rybníky na prodej Morkůvky neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je rybníky na prodej Morkůvky právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné rybníky na prodej Morkůvky\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii rybníky na prodej Morkůvky, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující rybníky Morkůvky, a to rybníky na prodej Morkůvky, pronájem kybníku pronájmy rybníků Morkůvky, Vodní plocha Morkůvky na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii rybníky k prodeji Morkůvky nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích pozemky Morkůvky, pozemky k prodeji Morkůvky, pozemky k pronájmu Morkůvky, Pozemky Morkůvky na dražba.\nJe možné, že v lokalitě Morkůvky nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Morkůvky na prodej nebo pozemky na prodej Morkůvky. Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Morkůvky použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Morkůvky případně pozemky Morkůvky.\nDalší lokality v okolí rybníky na prodej Morkůvky\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii rybníky na prodej Morkůvky, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr rybníky na prodej Morkůvky. Určitě lépe naleznete rybníky na prodej Morkůvky, který hledáte.


Pražská burza roste, a maže tak týdenní ztráty; tahounem jsou banky - Patria.cz\nPražská burza roste, a maže tak týdenní ztráty; tahounem jsou banky\n12.1.2012 10:19, aktualizováno: 12.1. 10:35\nPražská burza tažena bankovními tituly roste o 0,4 % a maže tak většinu týdenních ztrát. Západoevropské trhy mírně rostou v očekávání důležitých aukcí španělských a italských dluhopisů. Zisky si připisují i okolní burzy, kde maďarský BUX roste o 0,4 %, polský WIG 20 přidává 0,95 % a rakouský ATX posiluje o 0,6 %.\nBankovní tituly jsou prozatím tahounem západoevropských trhů, když index bank Euro Stoxx 600 Banks roste o 1,2 %. Akcie Komerční banky (3225 CZK, 1,22%) si tak v lepší náladě připisují procentní růst, zatímco akcie Erste Bank (322 CZK, 1,90%) rostou dokonce o dvě procenta. Citi ve své analýze označila za „prohibitivní“ náklady případného rozhodnutí bank Erste, Raiffeisen a KBC opustit maďarský trh. Předpokládá, že Maďarsko, ač si to nepřeje, dojde k dohodě o půjčce od Mezinárodního měnového fondu.\nAktivita na pražské burze je výrazně podprůměrná, když investoři zřejmě vyčkávají na celou sérii zpráv a makrodat. Po aukci španělských a italských dluhopisů nás čekají data z evropského průmyslu, zasedání ECB a slušná porce amerických makrodat. Akcie ČEZu (778 CZK, 0,01%), CETV (127 CZK, -0,24%) a NWR (142,1 CZK, 0,00%) tak přešlapují na místě.\nAnalytici KBC dnes varovali, že pokud při jednání s věřiteli na konci měsíce projde plán konverze dluhopisů Orco Germany v akcie rozšířený na všechny věřitele, dojde k masivnímu ředicímu efektu pro stávající akcionáře. Akcie OPG však v Praze zatím zůstávají bez obchodu.


Expozice ve Vlašském dvoře budou hotové v září, součástí budou varhany - Kutnohorský deník\n/FOTOGALERIE/ Revitalizace Vlašského dvora a parku v Kutné Hoře se pomalu blíží do finále. Rekonstrukce parku by měla být hotová do konce dubna a stavební práce na budově bývalé královské mincovny dokonce již byly dokončeny. Na nové expozice ve Vlašském dvoře si ale návštěvníci ještě počkají, hlavní turistická sezona se bude muset obejít bez nich.\nKaple Vlašského dvora v Kutné Hoře. | Foto: DENÍK/Hana Kratochvílová\nTermín se posunul kvůli výběrovému řízení na dodavatele, kterého se podařilo najít až nyní. Návštěvníci se ale mají na co těšit, třeba na 3D model nebo varhany v kapli Vlašského dvora.\n„Proběhlo výběrové řízení a máme dodavatele na tři části expozic, zvlášť se budou dodávat truhlářské práce, hardware a software a obsahová náplň. Čeká nás pak ještě jedno výběrové řízení, neboť součástí expozice bude 3D model, na který se bude promítat videomapping, což bude samostatná veřejná zakázka,“ uvedla místostarostka Kutné Hory Silvia Doušová s tím, že expozice by měly být kompletně dokončeny v září.\nV současné době se dodělávají stavební práce ve věži, kde budou volně přístupné expozice. Jejich součástí budou varhany, které se restaurovaly. „Budou se muset odzkoušet a čas od času na ně bude třeba zahrát, sehnat varhaníka je úkolem Průvodcovské služby, “ doplnila Doušová.\nVedení města počítá s tím, že by se ve zrekonstruovaném parku mělo letos po několikaleté pauze znovu konat Královské stříbření Kutné Hory, které je naplánované v termínu 20. a 21. června.


Po registru vozidel má problémy i registr řidičů. Nový systém před startem neprošel testováním | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\n9. 3. 2013 16:14 / 2 minuty čtení\nNeúnosně dlouhá odezva systému. V pondělí se měl spustit nový registr řidičů napojený na centrální databáze. Už v sobotu ale testování odhalilo problémy. Dál tak bude fungovat stará verze. Ministerstvo dopravy se chce vyhnout kolapsu, který vloni provázel spuštění registru vozidel.\nV sobotu to uvedl Vladimír Šindýlek, který za provoz registru řidičů na ministerstvu odpovídá. Od pondělí tak na místo nového systému poběží opět ten starý.


Základní škola Most - Zlatnická - GDPR\nInformační memorandum o nakládání s osobními údaji pro zaměstnance školy, děti, žáky a jejich zákonné zástupce\nZastoupena: Mgr. Monikou Kynclovou, ředitelkou\nse sídlem: Zlatnická 186, 434 01 Most\n- zpracování je nezbytné pro splnění povinnosti, která se na správce vztahuje (např. zákon č. 128/2000 Sb., o obcích (obecní řízení), ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 262/2006 Sb., zákoník práce, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 499/2004 Sb., o archivnictví a spisové službě a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, zákon č. 561/2004 Sb. o předškolním, základním, středním, vyšším odborném a jiném vzdělávání (školský zákon), 563/2004 Sb., zákon o pedagogických pracovnících, ve znění pozdějších předpisů, 364/2005 Sb., vyhláška o dokumentaci škol a školských zařízení, ve znění pozdějších předpisů, vyhláška č. 48/2005 Sb., Vyhláška o základním vzdělávání a některých náležitostech plnění povinné školní docházky, ve znění pozdějších předpisů, vyhláška č. 74/2005 Sb., o zájmovém vzdělávání, ve znění pozdějších předpisů, vyhláška č. 64/2005 Sb., o evidenci úrazů dětí, žáků a studentů, ve znění pozdějších předpisů, vyhláška č. 27/2016 Sb., o vzdělávání žáků se speciálními vzdělávacími potřebami a žáků nadaných, ve znění pozdějších předpisů, vyhláška č. 107/2005 Sb., o školním stravování, ve znění pozdějších předpisů,\nMgr. Monika Kynclová\nInformační memorandum o nákladání s osobními údaji pro zaměstnance školy


Jací jste? Sedněte si a řekneme vám to | MAGAZÍN.cz\nJací jste? Sedněte si a řekneme vám to\nMůže to vypadat jako každodenní rutina, ale tak jednoduché to opravdu není. Tento „problém“ musí každodenně řešit lidé v mnoha zemích, kde hromadná doprava obvykle používá dvoupatrové autobusy.\nSice si to neuvědomují, ale podvědomě se rozhodují, zda si sednout nahoru nebo dolu. A vědci k tomu dodávají, že to odhaluje určitou část jejich osobnosti.\nVzadu nebo vepředu?\nDoktor Tom Fawcett ve Spojených státech amerických zkoumal, jaké mají lidé, kteří sedí dole či nahoře, zájmy, jakým temperamentem oplývají a jak reagují na různé situace.\nNejde ale jen o to, zda sedíte nahoře nebo dole. Pokud si sedáte dopředu, patříte do skupiny lidí myslících do budoucnosti. Ti, co si sedají doprostřed, spadají do grupy nezávisle myslících bytostí. Vzadu potom posedávají obvykle rebelující entity se sklonem k anarchii.\nDoktor je o skutečnosti, že vybrané místo v autobuse vypovídá o osobnosti a rozhodně nejde jen o náhodu, výrazně přesvědčen. Lidé si tato místa vybírají často podvědomě, ale opravdu podle své nátury, tvrdí.\nPrůzkum fungoval na základě sledování situací, které v autobusu vyvstanou. Nešlo tedy o přímé dotazování respondentů, čímž by bylo ono podvědomí narušeno.\nUkázalo se, že lidé sedící uprostřed spadají do mladého až středního věku, často čtou noviny nebo poslouchají osobní hudební přehrávače.\nDá rozum, že nahoře sedávají lidé, kteří mají rádi o všem přehled a leckdy se nad ostatní podvědomě povyšují.\nA nemyslete si, že pokud sedáváte pokaždé jinde, jste mimo výzkumné skupiny. V takovém případě totiž spadáte do grupy takzvaných chameleonů – neukotvených, náladu či postoje často měnících lidí.\nKolem symbolu ženskosti je spousta tajemství.\nStále více Američanů si přeje mít u sebe po smrti svůj mobilní telefon.\nDarwin Awards 2008: nejhloupější úmrtí roku\nKaždoroční vyhlašování Darwinovy ceny zná své vítěze.


Dana Morávková má módu v malíčku | Femina.cz\nFemina.cz > Vše o celebritách > Dana Morávková má módu v malíčku\nPředstavitelka ambiciózní a schopné manažerky Andrey z Velmi křehkých vztahů Dana Morávková (37) patří k nejlépe oblékaným celebritám.\nNeholduje pomíjivým módním výstřelkům, naopak vždy volí elegantní módu a nejnovější trendy u obrouček brýlí.\nObčas si zaletí se svým manželem, hudebním skladatelem a klavíristou Petrem Maláskem do New Yorku, aby ve zdejších vyhlášených buticích doplnila šatník. I její televizní Andrea je vždy dokonale elegantně oblečená a inspiruje ženy k následování.\n„Je to hodně zásluha módní návrhářky Táni Kovaříkové. Ta je autorkou všech těch modelů, ve kterých se v seriálu představuji. Samozřejmě mě to inspiruje, abych také i ve svém soukromí byla nevtíravě elegantní,“ svěřila se Korzu Morávková, která si v postavě Andrey libuje.\n„Pokud se Andrea ukazuje v seriálu v župáncích a spodním prádle, tak se pochopitelně příliš neodhaluje, protože je to rodinný seriál, pak prádlo a župany jsou moje. Potrpím si na hezké prádlo a bylo by zbytečné, aby mi ho Prima nakupovala,“ říká herečka.\n31.7.2008 12:00| autor: Korzo\nVíce o tématu: Dana morávkovámódaNew YorkPetr Malásekšpanělsko


Film a hudba - Indies Happy Trails » Booktook.cz\nNacházíte se: Booktook.cz → Film a hudba - Indies Happy Trails\nSkladem u dodavatele (183)\nKarel Velebný (6)\nJitka Šuranská (2)\nTady To. Máš (2)\nGive Masterpiece A Chance! - CD\nO desce Give Masterpiece A Chance! kapela mluví jako o optimistické letní desce. Na tomto jednoznačně nejpozitivnějším a nejhitovějším albu z jejich diskografie je ve srovnání s předchozími daleko více živých nástrojů. Nové album se pyšní poměrně výraznou změnou zvuku i tématem, které je univerzální a stále platné. Zatímco před lety se Midi Lidi na prvním albu Čekání na robota vysmívali\nKultovní skupina Michael´s Uncle je mezi domácím publikem známá jako tuzemský průkopník stylu hard core. Kapela začala hrát v roce 1987 a od počátku produkovala syrový divoký rock místy sycený hlukovými improvizacemi. První program z let 1987–1988 byl nahrán pouze živě a později vychází pod názvem Live 1987. V dalších dvou letech prošla skupina personálními změnami a natočila studiové album\nJablečné pyré - CD\nKapela nové české vlny minulého století, hrála od roku 1980. Na albu ve složení: Martin Černý – zpěv Bára Doležalová – zpěv Petr Hencl – zpěv Tonda Hofmann – kytara Tomáš Bořek – bass Petr Hofmann – bicí\nVidět víc - CD\nAlbum Ivo Cicvárka a jeho doprovodné skupiny Oko vznikalo v nezvykle dlouhém rozpětí tří let. Během této doby vykrystalizoval základní tvar desky. Lze zde nalézt jak posluchačsky prověřené tituly, tak několik skladeb, s nimiž se doposud setkávalo spíše jen brněnské publikum. Řazení písní směřuje od skladeb humornějšího charakteru k smutnější druhé polovině alba. Veškeré písně na desce jsou z\nSejdeme se v Dolly - CD\nAlbum Sejdeme se v Dolly je hudebně nápadité a odvážné. Lidová melodie je často přetvořená takřka k nepoznání, a citlivé používání akustických nástrojů – především houslí, ale také mandolíny, je velmi originální. Benedikta by nebyla Benediktou bez skvěle sehraného zpěvu rodných sester Míši a Petry Váňových. Deska vznikla v ostravském studiu Citron. Na zvuku se podepsalo citlivé ucho Petra\nProjekt Čikori navazuje na Bílé inferno. Jsou pod ním podepsaná vesměs tatáž jména, kromě ústřední dvojice, Ivy Bittové a Vladimíra Václavka, také trumpetista Václav Kučera, kontrabasista Jaromír Honzák a dále bubeník a perkusista Miloš Dvořáček. Texty jsou autorstvím po jedné skladbě z pera Barbory Kališové a Vladimíra Václavka, o další čtyři bylo postaráno Karlem Davidem, tři skladby zůstaly v\nBluesweiser hraje s obrovským nasazením a zápalem, anglicky i slovensky zpívané písně vynikají hravostí, hudební invencí a poctivým, bluesovým přístupem. Značně drsná elektrická kytara často přichází i s prvky funky, skladby Bluesweiseru jsou blues-rockové, ať už jde o převzaté skladby nebo ty vlastní. Album otvírá úvodní You Got The Blues se skvěle ležérním zpěvem. Navíc vynikající Tomovič\nHodovnice - CD\nTahle hora prý byla v předkřesťanském období slavnostní horou Slovanů usazených v severním Pobeskydí. Nahoře se dochoval okrouhlý val – zřejmě obřadní místo. Píseň Hodovnice reprezentuje tradičnější nástrojové obsazení – grumle, cimbál, buben, housle, píšťala, a zpívají ji děti – tak jak to původně bývávalo. Godula je nástrojově pestřejší –zazní didjeridoo, sitár, kontrabas, kytara… je to taková\nReleased Tracks - CD\nBicí a perkuse svým pevným základem vymezují prostor pro jazzové bublání kytary, rozehrávání saxofonu a trubky. Saxofon a baskytara pracují na jednom motivu, na jehož pozadí se hravě jamuje. Hudba působí nenuceně a lehce. Velkým plusem je sehranost členů kapely a také jisté sebevědomí a jasná vize, co chtějí svou hudbou sdělit. CD vyšlo v netradičním papírovém obalu, který Vás hned\nStaré slzy - CD\nAutor: Kelarová Ida\nPo poslechu alba zpěvačky a klavíristky Idy Kelarové pochopíte, že i smutek může být krásný. Až Vám někdy bude smutno, neutíkejte od toho smutku a prožijte si jeho sílu a hloubku. Motto: Pevně věřím, že nastal čas Kdy všichni potřebujeme otevřít svá srdce A společně začít tvořit lepší svět Zjistila jsem ale Že otevřít své srdce je v dnešní době veliká dřina A tak jezdíme po světě A\nKajuvej - CD\nJasná páka – Hudba Praha – Divoký srdce - to je osa kapel kytaristy a zpěváka Michala Ambrože, který se v muzikantské branži pohybuje více než 20 let a v jeho srdci se stále snoubí divokost rock’n’rollu se smutkem a touhou, základními pocity věčně hledajícího a tvůrčího muzikanta. Spojení Ambrože s o generaci mladšími spoluhráči z bývalé kapely Nšoči a název kapely podle písničky a posledního\nČerný koření - CD\nNa desce Černý koření je osm skladeb, z toho většina autorských jak po textové, tak i po hudební stránce. Sound je elektrický, rockový, tedy spíš bluesrockový. Pečlivý zvuk a propracované aranže prostupují každou písní. Blues a obecně dozvuk tradice 60. a 70. let vystihují všechny písně: úvodní Bourbon Street zasvěcuje posluchače do specifika Černých mostů nádhernými sólovými nářezy, objevuje se\nArabigbit - CD\nTanečně jazzový orchestr Chorchestr a jeho debutové album, které můžeme bez nadsázky nazvat „renesancí jazzrocku prsty a mozky mladých českých bigbíťáků“. Po změnách v sestavě v kapele zakotvily dvě zpěvačky, Dorotka Barová z kapely Tara Fuki a Petra Svozilová z kapely Asylakt. Album se natáčelo v brněnském studiu Audioline, kde kapela podlehla kouzlu nástroje zvaného sampler a po svém ho využila\nNa hraní - CD\nZjevení festivalů. Žádné komplexy, jasné přesvědčení o směřování, žádné deprese, mladistvý elán a roztomilá naivita. Hudebně přirovnatelní k Hole pro kombinaci melodických až popových pasáží s uječenými, nářezovými refrény. Krásně sezpívané vokály a hravé texty, které si nedělají starosti s hranicemi fantazie. Projev zpěvačky je neodolatelně schizofrenický, umí zpívat jakýmsi nevinným dívčím\nMiki je král - CD\nMiki je král je album pro posluchače, kteří mají rádi příjemnou nezatíženou hudbu, která se nevtírá. Našlapané energické songy, pulsující za doprovodu dechové sekce a kytar v rychlejším tempu, se hodí k tanci. Mikiho pupík, to jsou rytmicky příjemné a zajímavé skladby, které osvěžují a probouzí, jamy, groovy, jazzy, přitom písničky s českými texty a občasnými lety až do filmové muziky.\nDeska Cestující v noci má podtitul Ve všem je kousek noci, ostatně jako v každém dni, každá píseň je opatřena kratičkou charakteristikou, a takových je na albu celkem šestnáct. Jsou většinou pomalejší, niterné, ale nejsou všechny takové. Rozhodně nejde o desku, která by uspávala nebo dokonce nudila. Kromě pánů z kapely (Michal Němec – zpěv, kytara; Petr Chlouba – bicí, perkuse, piano, harmonium;\nLonge - CD\nNahrávka obsahuje exotické zvuky všelijakých nástrojů typu arabské loutny, oud či australského dechového didgeridoo. Maraca si vytvořila svůj vlastní svět plný nejrůznějších strunných, dechových, perkusijních a samplovaných zvuků, ve kterém vyniká výrazný a nezaměnitelný zpěv Gabriely Vermelho. Máte-li zájem o opravdovou originalitu, imaginativní svět rozprostřený nad styly a kulturami, jedinečný


Smrt Kuciaka: Prokurátor obvinil tři lidi z úkladné vraždy. Policie zasahuje na jihu - Aktuálně.cz\nAktualizováno 28. 9. 2018 15:54\nTři z osmi zadržených při čtvrteční policejní razii na Slovensku, která se konala v souvislosti s vyšetřováním vraždy novináře Jána Kuciaka a jeho partnerky, byli obviněni z úkladné vraždy a z dalších trestných činů. Uvedla to mluvčí slovenské generální prokuratury Andrea Predajňová. Večer se v Bratislavě, Banské Bystrici a Košicích uskutečnily protestní pochody Za slušné Slovensko.\nBratislava - Podle slovenského Denníku N jsou tři obvinění Tomáš Sz., Miroslav M. a Z. A. Zbylých pět osob kriminalisté po výslechu propustili na svobodu. Vyšetřovatel podle mluvčí připraví podnět prokurátorovi, aby podal návrh na uvalení vazby na zmiňovanou trojici. O vazebním stíhání rozhoduje soud.\nPodle slovenského trestního zákona za úkladnou vraždu dvou osob hrozí pachatelům v případě prokázání viny doživotí.\nZatčený expolicista a bývalý voják v Kolárovu. Co ještě víme o vraždě Jána Kuciaka číst článek\nPrávník zastupující rodinu Jána Kuciaka Denníku N řekl, že rozhodnutí bylo očekávané. "Mezi zadrženými byly i osoby, které mohly, ale nemusely mít s úkladnou vraždou něco společného. Případ se vyvíjí, žádné bližší informace, které bych mohl zveřejnit, nemám," uvedl.\nRazie u podnikatelovy tlumočnice\nSlovenská média informují také o policejní razii v jihoslovenském Komárně, která podle deníku Aktuality.sk s vraždou novináře a jeho snoubenky souvisí. "Víme, že policie dnes v Komárně zadržela čtyřiačtyřicetiletou překladatelku, která měla překládat z italštiny pro kontroverzního podnikatele Mariána Kočnera," uvedl pro on-line deník Aktuálně.cz šéfredaktor slovenského zpravodajského deníku Aktuality.sk Peter Bárdy.\nŠéfredaktor deníku, kde Kuciak pracoval, dodal, že pokud se prokáže spojitost překladatelky s vraždou novináře a jeho přítelkyně, tak se v příběhu znovu objevuje jméno "toxického podnikatele". Ten si momentálně již více než dva měsíce odpykává trest ve vězení.\n"Marián Kočner je jeden z nejtoxičtějších podnikatelů v novodobé historii Slovenska. Je to člověk, který se pokusil obsadit televizi Markíza v devadesátých letech. Dnes je známá jeho kauza televizních směnek s Pavlem Ruskem, bývalým šéfem Markízy, v hodnotách desítek milionů," dodal pro Aktuálně.cz Bárdy.\nKuciakovi opakovaně vyhrožoval\nŠéfredaktor připomněl, že Ján Kuciak často psal o Kočnerových kauzách. "Dokonce v srpnu minulého roku Ján objevil chyby ve vyšetřování případu karuselových obchodů, kdy si Kočner sám mezi sebou prodával hotely na Donovalech," vysvětlil Bárdy s tím, že podnikatel Kuciakovi opakovaně vyhrožoval.\n"Loni na podzim mu oznámil, že na něj a jeho rodinu začne sbírat špínu. A dokonce mu psal SMSky o Vánocích. Takže Kočner je v životě a práci Jána Kuciaka nesmírně důležitou postavou," přesvědčuje Bárdy.\nPřestože zatím není zcela známá identita tří obviněných, podle šéfredaktora je jeden z nich bývalý policista, který se účastnil také mezinárodních bezpečnostních cvičení.\nKdy budou známy další bližší podrobnosti vyšetřování Bárdy nedokáže odhadnout. "Doufám, že to bude v době, kdy budou všechny podklady k obvinění připraveny tak, aby je prokuratura přijala a aby mohlo pokračovat vyšetřování," sdělil.\nV pátek večer se v Bratislavě, Banské Bystrici a Košicích uskutečnily protestní pochody Za slušné Slovensko.\nJe nepřijatelné, aby Kuciaka spojovali s dezinformátory, kritizuje šéfredaktor udělení české ceny číst článek\nautor: mdan | 28. 9. 2018 14:34


Školní aktovka Joy Rainbow Bubbles Go Green | Škola-volá.cz\nKód zboží: IL1524131\nPopis Školní aktovka Joy Rainbow Bubbles Go Green\nVaše názory Školní aktovka Joy Rainbow Bubbles Go Green\nMáte s tímto produktem Školní aktovka Joy Rainbow Bubbles Go Green nějaké zkušenosti nebo chcete jenom sdělit svůj názor na tento produkt?\tMáte jedinečnou možnost podělit se o zkušenosti s ostatními návštěvníky.\nChcete si Školní aktovka Joy Rainbow Bubbles Go Green koupit a nevíte, jestli je to pro Vás to pravé? Chcete zjistit jenom další podrobnosti?\tNeváhejte a zeptejte se nás. Rádi Vám poradíme.


Porovnání ceny levné BAHCO - srovnání cen online\nHlavní stránka » BAHCO\nBAHCO srovnání ceny\nBAHCO pilový list SE 23-21 530 mm\nCharakteristika: - Náhradní pilové listy do obloukových pil Bahco Typ 23 jsou určeny pro řezání syrového dřeva. - Hoblovací ozubení. - Vysoce jakostní tvrzená a temperovaná ocel. - Hroty zubů jsou vysokofrekvenčně, indukčně kaleny pro dosažení dlouhodobé výkonnosti. - Ochranná vrstva proti korozi. - Balení v jednotlivém obalu s textem a ilustracemi pro správnou volbu listu. Parametry: - délka: 530 mm pilový list na syrové dřevo, délka 530mm pro řezání syrového dřeva hoblovací ozubení vysoce kvalitní kalená a temperovaná ocel hroty zubů jsou vysokofrekvenčně, indukčně kaleny pro »\nZahradnické nůžky s průchozími čepelemi a moderním designem pro pohodlnou zahardnickou práci. Přesně broušená střižná hlava s klouzavým střihem zajišťuje čistý řez měkkého syrového dřeva a stonků. Rukojeti jsou vyrobeny z polyamidu vyztuženého skelnými vlákny. Zavírací mechanizmus ovládaný jednou rukou umožňuje rychlou a bezpečnou manipulaci Zahradnické nůžky s průchozími čepelemi a moderním designem pro pohodlnou zahardnickou práci. Přesně broušená střižná hlava s klouzavým střihem zajišťuje čistý řez měkkého syrového dřeva a stonků. Rukojeti jsou vyrobeny z polyamidu vyztuženého skelnými vlákny. Zavírací mechanizmus »\nBAHCO Pila oblouková\nurčena pro suché dřevo, snadné řešení, jak rychle něco uříznout, ruční rámová oblouková pila pro rychlé ruční řezání, použitelná na stavbě, na zahradě i v dílně trojúhelníkovým ozubením typu 51, pro řezání suchého dřeva snadné řešení, jak rychle něco uříznout hroty zubů jsou vysokofrekvenčně, indukčně kaleny pro dosažení dlouhodobé výkonnosti ruční rámová oblouková pila pro rychlé ruční řezání chránič ruky poskytuje pohodlí a bezpečnost použitelná na stavbě, na zahradě i v dílně Technické parametry obloukové pily: Délka pilového listu 810mm Délka »\nPilový list do obloukové pily. Kalené zuby - na syrové dřevo. Charakteristika : - náhradní list na obloukovou pilu\nNáhradní pilové listy do lupínkových pil. použití - na dřevo 12 ks listů. nejjemnější Vyrobeno v Německu. 12 ks v balení 130 mm\nList pro lupénkové pilky Náhradní list pro lupénkové pilky 302 a 502, na dřevo a plasty Typy zubů: 1-3: jemné, 5-7: střední, 9-11: hrubé cena za 12 kusů Náhradní pilové listy do lupínkových pil. použití - na dřevo 12 ks listů. střední Vyrobeno v Německu. 12 ks v balení 130 mm\nBAHCO PRIZE-CUT 475 mm\nuniverzální ruční pila na řezání všech druhů dřeva, kalené ozubení z velmi kvalitní oceli, šroubovaná plastová rukojeť univerzální ruční pila na řezání všech druhů dřeva, kalené ozubení z velmi kvalitní oceli, šroubovaná plastová rukojeť Technické parametry: délka pilového listu 475mm rozteč zubů 7/8 TPI hmotnost 370g Technické parametryHodnotaPočet zubů (na palec)7Počet hrotů (na palec)8Délka řezacího listu475 mmObsah1 kusVlastnostiTvrzené špičky zubůPřesně broušené, polozkřížené zubyUniverzální ozubení pro podélné i příčné řezáníOdolné plastové držadlo s úhelníkem 45° a 90°. Speciálně pro analýzy záření a konfiguraci »\nBAHCO PRIZE-CUT 550 mm\nProfesionální ruční pila na řezání všech typů dřeva. Ruční pila pro řezání všech typů dřeva Univerzální ozubení s tvrzenými hroty zubů pro udržení ostrosti po dlouhou dobu Šroubovaná plastová rukojeť Screwed 2-component rukojeť can be used for approximate 45° a 90° marking guide Délka listu 550 mm. Hmotnost 420 g. univerzální ruční pila na řezání všech druhů dřeva, kalené ozubení z velmi kvalitní oceli, šroubovaná plastová rukojeť univerzální ruční pila na řezání všech druhů dřeva, kalené ozubení z velmi kvalitní oceli, šroubovaná plastová rukojeť »\nBAHCO pilový list SE 23-32 810 mm\npilový list na syrové dřevo, délka 810mm\npro řezání syrového dřeva\nvysoce kvalitní kalená a temperovaná ocel\nhroty zubů jsou vysokofrekvenčně, indukčně kaleny pro dosažení dlouhodobé výkonnosti\nochranná vrstva proti korozi\ndélka 810mm hmotnost 85g\nNový SANDFLEX® bimetal Prakticky nezlomitelný a netříštivý bimetalový list s přesně broušeným ozubením pro řezání všech druhů kovu. Hřbet listu z pevné, pružné pružinové oceli, zubová část z vysoce legované a velmi výkonné rychlořezné oceli. Zuby zůstávají mimořádně dlouho ostré. Sandflex® kombinuje extrémní řeznou výkonnost a odolnost proti opotřebení s vysokým stupněm pružnosti a je skvělý i v porovnání s celotvrzenými rychlořeznými listy nebo běžnými pružnými listy. Balení:-100: 10 svazků po 10 listech v plastové kazetě s průhledným víkem.-10P: 10 listů ve speciálním balení se závěsným očkem. -5P: 5 listů ve speciálním »\nNáhradní pilový list - na syrové dřevo Pro řezání syrového dřeva. Hoblovací ozubení. Vysoce kvalitní kalená a temperovaná ocel. Hroty zubů jsou vysokofrekvenčně, indukčně kaleny pro dosažení dlouhodobé výkonnosti. Ochranná vrstva proti korozi. Balení v jednotlivém obalu s textem a ilustracemi pro správnou volbu listu. Pilový list do obloukové pily. Kalené zuby - na syrové dřevo.\nBAHCO PRIZE-CUT 400 mm\nuniverzální ruční pila na řezání všech druhů dřeva, kalené ozubení z velmi kvalitní oceli, šroubovaná plastová rukojeť univerzální ruční pila na řezání všech druhů dřeva, kalené ozubení z velmi kvalitní oceli, šroubovaná plastová rukojeť Technické parametry: délka pilového listu 400mm rozteč zubů 7/8 TPI hmotnost 310g Technické parametryHodnotaPočet zubů (na palec)7Počet hrotů (na palec)8Délka řezacího listu400 mmObsah1 kusVlastnostiTvrzené špičky zubůPřesně broušené, polozkřížené zubyUniverzální ozubení pro podélné i příčné řezáníOdolné plastové držadlo s úhelníkem 45° a 90°. Pila ocaska prořezávací Bahco »\nCharakteristika : - List pro lupénkové pilky, 302M - Náhradní list pro lupénkové pilky 302 a 502, na kov. Typy zubů: - 1 jemné - 3-5 střední - 7 hrubé. balení obsahuje 12 kusů\nBAHCO pilový list SE 23-24 610 mm\nCharakteristika: - Náhradní pilové listy do obloukových pil Bahco Typ 23 jsou určeny pro řezání syrového dřeva. - Hoblovací ozubení. - Vysoce jakostní tvrzená a temperovaná ocel. - Hroty zubů jsou vysokofrekvenčně, indukčně kaleny pro dosažení dlouhodobé výkonnosti. - Ochranná vrstva proti korozi. - Balení v jednotlivém obalu s textem a ilustracemi pro správnou volbu listu. Parametry: - délka: 610 mm Pilový list do obloukové pily. Kalené zuby - na syrové dřevo.\nNáhradní pilové listy do lupínkových pil. použití - na dřevo 12 ks listů. nejhrubší Vyrobeno v Německu. 12 ks v balení 130 mm\njedinečný svinovací metr Bahco MTB-5-25, funkce automatické aretace - po rozvinutí drží pásmo automaticky vysunuté, tlačítkem se zasunuje, odolná rubustní konstrukce, ergo desing, pogumovaný, certifikace přesnosti třídy II., horizontální stabilita pásma 2,40m , vertikální stabilita 4,30m, vícesložkové pásmo pro velkou pevnost a odolnost, zaoblené hrany, vyšší kontrast pro lepší rozlišení stupice, metrická stupnice ( vypálená ) z obou stran pásma, nylonový nereflexní povrch, integrovaná spona na opasek, délka 5m, šířka pásma 25mm jedinečný svinovací metr Bahco MTS-5-25 funkce automatické aretace - po »\nuniverzální nůž s ostrou čepelí z kvalitní oceli, jednosložková rukojeť, pro všestráne použití, vhodné do každé domácnosti, dílny zahrady, plastové pouzdro se sponou za opasek pro bezpečné přenášení univerzální nůž s ostrou čepelí z kvalitní oceli jednosložková rukojeť pro všestráne použití, vhodné do každé domácnosti, dílny zahrady plastové pouzdro se sponou za opasek pro bezpečné přenášení celková délka nože 220mm délka čepele 100mm hmotnost 110g Robustní nůž s čepelí z pevné nerezové oceli pro univerzální použití Robustní nůž s čepelí z »\njedinečný svinovací metr Bahco MTB-3-16, funkce automatické aretace - po rozvinutí drží pásmo automaticky vysunuté, tlačítkem se zasunuje, odolná rubustní konstrukce, ergo desing, pogumovaný, certifikace přesnosti třídy II., horizontální stabilita pásma 1,55m , vertikální stabilita 2,2m, vícesložkové pásmo pro velkou pevnost a odolnost, zaoblené hrany, vyšší kontrast pro lepší rozlišení stupice, metrická stupnice ( vypálená ) z obou stran pásma, nylonový nereflexní povrch, integrovaná spona na opasek, délka 3m, šířka pásma 16mm jedinečný svinovací metr Bahco MTB-3-16 funkce automatické aretace - po »\nBahco Houseník pro stříhání a řezání větví do průměru 40 mm\nHouseníky Houseník s kalenou čepelí, s dvojitým úkosem čepele Lisovaná, plně kalená protičepel Se žlábkem, který zabraňuje zalepování čepele Trojčinná páka snižuje množství vynaložené energie Nastavitelná svorka pro tyče o Ø od 25 mm (1”) do 35 mm (1 3/8”) Dodává se s 5-ti metrovým lankem s rukojetí Na houseník lze namontovat i list prořezávací pily Náhradní díly dostupné houseník pro stříhání větví stromů, vhodný pro násady o průměru 25mm houseník pro stříhání větví stromů, vhodný pro násady o průměru 25mm Bahco houseník vhodný ke stříhání větví ve výškách. Průměr střihu 40 mm. Bahco - houseník »\nSrovnání cen BAHCO - vyberte nejlepší ceny zboží z prověřených eshopů online. BAHCO - slevy, akce a výprodej značkového zboží.


Always look on the bright side of life: Soutěž: Vánoční Pájabox\nWonderfull Today 25. listopadu 2013 3:32\nPáni, ten Saloos vypadá moc dobře!\nJá mám moc ráda zázvorky. Babička je dřív dělala sice chuťově dobré, ale byly tvrdé jako kámen. Když jsem se před lety naučila vařit a péct, našla jsem si v Apetitu úžasný recept na KŘEHKÉ zázvorky, od té doby je peču a všichni po mě chtějí recept :)\nCukr, změklé máslo, citronovou kůru, zázvor a vejce šleháme do pěny alespoň 10 minut (opravu to dodržte). Přidáme mouku, kypřící prášek a vypracujeme těsto, které necháme odpočinout v chladu. Poté těsto rozválíme a vykrajujeme tvary. Necháme přes noc oschnout v chladu. Na druhý den pečeme 10- 15 minut při 170°C.\nAnna Ananasová 25. listopadu 2013 4:26\nJá sem teda jen trapně hodím odkaz. Je to jednoduché a rychlé "cukroví" se zeleným čajem a loni jsem s tím sklidila obří úspěch. A občas to vyrábím jen tak ke kafi. Podle mě s tím všem vytřeš zrak, jestli se to teda odhodláš zkusit. :) Já jsem s tím hravě strčila do kapsy tchyňu i s babičkama, všichni si z loňska pamatujou jen tohle. :)\nervulenka 25. listopadu 2013 4:49\n1/2 konzervyslazené mléko (Salko), 1 balíček vanilkový cukr, 150g máslo, 250g cukr moučka, 120g kokosová moučka\nSice tento recept nemá u nás žádnou tradici. Jednou ho dělala sestra ještě na základní škole a donesla si recept domů. Občas je tedy na Vánoce děláme a jsou skvělé.\nEvina 25. listopadu 2013 5:44\nU nás v rodině žádné extra cukroví neděláme, zato u tchýně je ho až moc :) Kdybych měla vybrat jedno, tak vyhraje Opilý František, kterého dělala už manželova babička. Recept přesně nevím, ale toto se mi zdá nejpodobnější: http://www.marsiland-recepty.estranky.cz/clanky/vanocni-cukrovi/opily-frantisek.html\nJe to v podstatně normální buchta, ale tchýně ji vždycky nakrájí na tak maličké kousky, že to nikomu nepřijde divné a už bysme si bez ní Vánoce neuměli představit :). A proč je nejoblíbenější? Je to prostě dokonalá kombinace měkkého korpusu, ořechů ovoněných rumem a čokolády. Čím víc ořechové vrstvy, tím líp :)\nLady Levandule 25. listopadu 2013 7:16\nZ vánočního cukroví nejvíce miluji marcipánové kuličky :) Recept na ně mám od tety a dělám je asi pátým rokem, takže žádnou sáhodlouhou tradici nemají. Jsou ale velice jednoduché na výrobu a rozplývají se na jazyku. Žádné jiné cukroví bych nepotřebovala, ale bez marcipánových kuliček si vánoce nedovedu představit :)\nJana 25. listopadu 2013 10:17\nSleduji už dlouho přes GFC a nově také na fb :)\nNo a jinak moje nejoblíbenější cukroví jsou "bomby", což je strašně jednoduché, účinné a nejrychleji pryč. Asi to znáš. Ale prostě se jen roztopí čokoláda... a mezi dva piškoty se dá silnější kolečko banánu, což se pak propíchne párátkem a celé do čokolády ponoří! :) Úžasná kombinace :)\njitka seifertova 25. listopadu 2013 10:21\nahoj sleduji přes GFC ale na fb ne, jelikož sem asi jediná která jeho kouzlu odolala .-).\nno a naše nej cukroví je toto, děláme ho cca poslední 4roky pravidelně a je to to nej co jsme kdy dělaly\nTerinka 25. listopadu 2013 10:34\nna ten peeling jsme se už dívala a fakt se mi líbí. Moje nejoblíbenější vánoční cukroví jsou chrupinky což je divný název, ale u nás se tomu tak říká odjakživa (mého odjakživa). Je to suché, křupavé, bez krému, čokolády a se spoustou ořechů :-) Tradici asi založila moje máma, když hledala recept na něco, kam by upotřebila zbylé bílky, a peče je pravidelně asi tak 25 let.\n4 bílky + špetka soli + 100 g cukru moučka ušlehat\nvmíchat 100 g hladké mouky a 2 balíčky (nevím gramáž, ale prostě malé balíčky, co se běžně prodávají) lískových ořechů, popř. mandlí, popř. namíchat :-)\nSměs se vlije do vymazané a moukou vysypané formy na srnčí hřbet (nám do vychází do 2 menších) a upeče se asi na 180°C do růžova (30 - 40 min? nevím, každý rok si to zapomenu zapsat). Ještě teplé (ne horké) se vyklopí a nakrájí na asi půlcentrimetrové plátky, ty se rozloží na plech vedle sebe a dají se znovu do trouby asi jen na 10 minut. Hotovo, vydrží docela dlouho (teoreticky), není potřeba je péct moc dopředu. Vlastně jsou to hlavně ty upečené ořechy, když nad tím přemýšlím...\nElena 26. listopadu 2013 15:19\nJé - já bych taky ráda soutěžila, ale vánoce neslavíme :) Tož ať vyhraje ten nejchutnější recept :)\nShaf- ran 1. prosince 2013 5:08\nNás moc na sladké neužije, tak na Vánoce děláme kromě cukroví i sůloví. A tady je naše oblíbené nivové:\nNivu a máslo nastrouhat, smíchat s moukou a uhníst těsto. Nechat odležet v ledničce min. 2 hodiny, ale lépe do druhého dne. Vyválet tenkou placku (při pečení naskočí), vykrájet tvary dle libosti, potřít rozšlehaným vajíčkem a posypat sezamovým semínkem. Péct na 180° cca 10 minut.\nDělám to i během roku na různé oslavy a vždycky to má úspěch\nMartina Langmaierová 3. prosince 2013 8:57\nRecept není můj ale peče ho babička mnoho let\nJinak mám ráda vanilkové rohlíčky a perníčky\nNatálka - Little Gem 10. prosince 2013 6:41\nježiš ten Saloos bych chtěla zkusit :) my moc na Vánoce nepečeme, spíš občas něco koupíme, jediné, co děláme, jsou čokoládové kuličky obalené v kokosu, protože mamka nikdy péct nechtěla a tohle je hotové hned a bez pečení...\n600 g Hery\nČokoládu rozpustíme ve vodní lázni, necháme lehce vychladnou a smícháme s ostatními ingrediencemi. Zhruba na hodinu dáme do lednice, aby směs zatuhla. Potom pomocí lžíce ze směsi "vyřezáváme" kousky a tvarujeme do kuliček (v ruce ta ztuhlá směs taje) a následně obalíme do kokosu. Rychlé, chutné :)\nkuchticka 11. prosince 2013 7:33\nHmm švestičky, ty mám taky ráda! U nás se tak na dva dny před plněním máčí ve vodce nebo ve slivovici, ale vím že někdo máčí v rumu nebo je má nealko :)\nPrakticky každý rok zkoušíme něco nového, ale mojí stalicí jsou Ischelské dortíčky, které dělala nejmíň už moje babička.\n100 g másla (nebo podle potřeby o něco víc)\n30 g mletých lískových ořechů (pro zvýraznění oříškové chuti mohou být opražené)\nlžička skořice (nebo podle chuti)\nVypracuje se tužší těsto, které se nechá odpočinout v lednici, klidně do druhého dne. Z odpočinutého těsta vyválíme tenší placku a vykrajujeme kolečka. Pečeme asi 10 min při 160-180°C, podle toho, jak nám peče trouba.\nHotová kolečka dáme vychladnout na mřížku a pak slepujeme rybízovou marmeládou, polévámé hořkou čokoládou a zdobíme kouskem pistácie.\nIschelské dortíčky, jak je děláme u nás doma, jsou příjemně nahořklé pokakau a čokoládě a nakyslé po rybízu. Chuť čokolády a rybízové marmelády se navzájem krásně doplňují. Navíc jsou velice lehké, protože jsou bez krému, ale i tak se rozplývají na jazyku, vůbec nejsou suché.\nFotku loňských dortíčku mám na svém blogu, http://kuchticka.blogspot.cz/2012/12/ischelske-dorticky.html, zkoušeli jsme i zdobené mandlí, ale nebylo to tak úplně ono :)


Čokoládové sušenky (recept č.2 -linecké těsto do lisu -pro Agattu) recept - Labužník.cz\nRecept Čokoládové sušenky (recept č.2 -linecké těsto do lisu -pro Agattu)\nUtřete máslo s cukrem do pěny, přidejte vajíčka, nastrouhanou čokoládu a rum. Přesijte mouku a po částech ji vmíchávejte, dokud není těsto měkké a vláčné. Na hodinku vložte těsto do ledničky. Pak ještě těsto trochu vypracujte, naplňte lis a tvarujte pečivo na studený nevymaštěný plech. Pečte v předehřáté troubě na 200°C - asi 10 minut\nRecept je z kategorií: Cukroví strojkové\n50 g kakaa (granka, nebo jemně strouhané čokolády)\n(já používám normální kakao)\n2 kávové lžičky rumu\nDiskuse k receptu Čokoládové sušenky (recept č.2 -linecké těsto do lisu -pro Agattu)\nPřečtěte si recept na Čokoládové sušenky (recept č.2 -linecké těsto do lisu -pro Agattu)\n1075 příspěvků 17.6.04 22:41\nJestli nemas ten lis na to linecke testo, tak napis a ja Ti ho muzu u nas v obchode koupit, pokud ho tam jeste maji.(Stoji kolem 10 eur. Ja jeden koupila sobe a jeden tam jeste zustal -pokud ho nekdo nekoupil. Musela bych se jit podivat. Kdyz tak mi dej vedet co nejdrive. Ahoj\n(Obrazek toho lisu jsem poslala pepickovi, urcite ho prida k receptu)\n1 příspěvek 17.6.04 22:34\nRe: Cokoladove susenky.(recept c.2 -linecke testo do lisu -pro Ag\nJa som este neskusila upiect tieto cokoladove susienky, vzdy som si ich kupovala.Tesim sa vsak tvojmu receptu, pretoze uz si tie cokoladove susienky nemusim chodit na Slovensko kupovat. Mozem si ich aj sama upiect, no nie?\n1075 příspěvků 17.6.04 21:03\nTento recept jsem prelozila prave ted z noveho koupeneho lisu na linecke testo. Jak jsem se jiz zminovala v diskuznim forum mam vyzkouseny tento recept (nize uvedeny), se kterym jsem vzdy pracovala. Davala jsem vzdy jenom jeden zloutek. Mozna mas pravdu, chce to vyzkouset.\nMuj vyzkouseny recept na testo do tohoto lisu je:\n300 g mouky (selske)\nNa linecké těsto by se měly použít pouze žloutky. Sušenky budou vláčnější.


Volumes :: MySubs\nDomů > Mangy > Volumes\nYoshioka Futuba má několik důvodů, proč chce „obnovit“ svou image a život na střední škole. Vzhledem k tomu, že je roztomilá, se s ní spolužačky nehodlaly kamarádit na nižší střední škole, ale nikdy se nedokázala zbavit pocitů k jednomu chlapci, který se jí vždy...\nAihara Yuzu je obyčejná holka, co s ní o romantiku s klukem. Vše se však změní, když přestoupí na dívčí školu. Nejen, že jsou tam přísná pravidla, ale i dost nepříjemná prezidentka školní rady (Mei). Naše hrdinka je sebevědomá a ví, že to nějak přežije. Bohužel to největší...\nPříběh tří kluků, kteří mají jednoho společného nepřítele - ženy! První z nich je nenávidí, druhý je nesmírně plachý, a třetí… dívky uznává pouze ve formě 2D. Ale holkám je to jedno a rády s nimi navazují mezilidské vztahy, v čele s předsedkyní dívčí koleje, která je požádá o pomoc, při...\nTezuka Kanna je 15letá dívka, která miluje mangu. Z toho důvodu se zapíše na kurz do školy Tokiwa jako začátečník. Nikdo neví, že je úspěšná debutující mangaka… ale počkat, co to?! Náhle se objeví tři úžasní kluci, a ještě důležitější je, že to vědí! Kana (Bůh) vs. tři...\nAby bylo možné chytit upíra číhajícího ve škole, Exorcistka Mana přestoupí, ale Okamoto-kun, upír o kterého se jedná, říká, že se upíři vyvinuli a již dávno se na lidech neživí, ale žijí na krevní transfuzi! Co Mana udělá s tímto ne tak hrozícím, bezstarostným, snadným...\nMiyoshi vždy soutěží a prohrává proti svému kamarádovi z dětství, Mamiya, který je ve všem dobrý. Jednoho dne se Mamiya zhroutí kvůli nemoci a je hospitalizován na několik týdnů. Když se vrátí do školy, ukáže se, že je geneticky žena, a rozhodne se zkusit svůj život...\nKill Me Baby 4-koma ve stylu mangy, které navazuje na komediální život typické středoškolačky Yasuny a její spolužačky Sonya, která má ale zajímavou práci, je totiž vrah. Sonye často selhávají její přirozené instinkty a také selhávají Yasuniny pokusy se víc spřátelit se...\nFujii Nayu, 16 let, a Furuya Oumi, 15 let, jsou kamarádi už dlouhou dobu. Nayu je jako maminka a stará se o Oumiho, se kterým sousedí, už od malička. Nayu stále poslouchá o vztazích a protože jí to nedá, zeptá se Oumiho, jestli někoho nemá rád. Oumi je zamilovaný do své...\nŽánry: Drama, Komedie, Romantika, Shoujo, Sci-fi Rok vydání: 2013 - ∞ Autor: Ogura Akane Počet knih: 4 Volume (Vydáno) Překlad: Nanami Stav: Překládá se Miyoshi vždy soutěží a prohrává proti svému kamarádovi z dětství, Mamiya, který je ve všem dobrý. Jednoho dne se Mamiya zhroutí kvůli...\nPostavy z Durarara!! jsou akorát zmenšené a připravené řádit v Ikebukuro! Spousta věcí se právě děje v těchto ulicích, kde se realita a iluze míchají dohromady! Žánry: komedie, nadpřirozeno, seinen Typ: Manga - 2 knihy Rok vydání: 2012 - stále...\nNike, čtvrtá princezna z Království Deště a ta, která má moc přivolat déšť, cestuje do Království Slunce oženit se s králem Slunce Liviusem pro svou zemi, i přes její vlastní neochotu. Brzy zjistí, že král, který dobyl svět, je ještě dítě! Kromě toho z neznámých důvodů...