Na lodi je nás celkem devět. Jelikož je konec března, nikdo se příliš neobává, že bychom se nudili z nedostatku větru. Březen je období, které dokonale potvrzuje pověsti o nestálosti Bretaňského počasí.\nVyplouváme ze zátoky Morbihan ven směrem na Biskajský záliv a křižujeme proti větru. Na moři je na tuto roční dobu poměrně hodně plachetnic. Asi to bude tou sobotou. Moje posádka zatím plula vždy pouze na vnitřních mořích, a tak jsem zvědavý, co s nimi oceán udělá. Oběd si ještě většina posádky s chutí dala.\nPrvní noc na moři proběhla klidně. Část noci jsme kvůli slabému větru dokonce pluli na motor. Další dny jsme pluli ve větru, který v poryvech dosahoval až 100 km/hod a pocítili jsme naši malost v podmínkách, kdy člověk je hercem ve hře, kde režisér je nevyzpytatelný a hlavně na jeho blahovůli záleží, jestli nás nechá dohrát do konce všech stání. Můžeme si namlouvat, že máme dobrou loď a že na moři nejsme nováčky, ale většina z nás si uvědomuje, že moře je ten, kdo má trumfy v ruce a my můžeme jen vykládat karty na stůl a počítat s jeho shovívavostí k našim zkušenostem, které jsou ve srovnání s jeho mnoha miliony let praxe jenom prvním stupínkem na nikdy nekončících schodech. To nám přesto nebrání v tom, abychom naplno vnímali a prožívali to, co nám moře připravuje.\nPřebytečná kila musí z lodi pryč\nNaše loď pod bouřkovými plachtami ladně tančí na vlnách a nic si nedělá z toho, že každá druhá, třetí vlna se zabalí a vysype na palubu tak, že něco málo slané vody se různými netěsnostmi dostane do podpalubí a v předních kabinách promočí spacáky, matrace a batohy. Těm, kteří spí v zadních kabinách, to rozhodně náladu nekazí, ale i Ti z předních kabin se stále radují z plavby.\nPrvní dny byly obdobím odtučňování. Přebytečná kila musela z lodi pryč. Kdo přijel na plavbu zhubnout, tomu se přání beze zbytku splnilo. Nedlouho po skončení oběda nastal obrácený proces a oběd cestuje vrchem do moře. Mořská nemoc klátí jednoho za druhým. Kolem 2 hodiny ranní odcházím spát. Když už sestupuji do podpalubí, cítím najednou, že musím zpátky na palubu. Žaludek se rozhodl, že oběd ani večeři s sebou do postele nechce. Když už se mi šavle dere mezi zuby, nakláním se přes zábradlí a zvracím do moře. Kapitán - nekapitán, mořská nemoc si nevybírá.\nBiskajský záliv na začátku dubna není nejpříjemnější a musím uznat, že obsahy našich žaludků prověřil opravdu dokonale. Poprvé v životě jsem vydržel celý den v nepravidelných intervalech zásobovat Poseidona obsahem svého žaludku stejně jako zbytek posádky. Posádka v tom viděla velké zadostiučinění, že v těchto těžkých chvílích jsem s nimi a prožívám si to, na co se jindy dívám jako nezúčastněný divák, který lituje chudáky, jež mořská nemoc potkala. Alespoň budu příště lépe chápat tu část posádky, která nemoci podlehne. Pochopím, jak je to příjemné, když se žaludek na prázdno obrací a přestože nemá, co by již pustil, stále znepříjemňuje život svému majitelovi. A vše, co se do něj dodá, velice precizně zase vrátí. S obzvláštní, až sadistickou radostí vrací párky a jakýkoliv alkohol. Bylo nám sice blbě, ale drželi jsme své 4 hodinové hlídky u kormidla a u plachet. Celé dva dny se na lodi hýbalo akorát to, co mělo hlídku. Vše ostatní spalo i 16 hodin denně a z jídla jsme jedli maximálně polévky. Opravdu relaxační záležitost. Ti, kteří přijeli na loď s předsevzetím zhubnout, mohli být spokojeni. Přesto na nikom obzvláštní spokojenost vidět nebyla.\nMáte prostor k přemýšlení\nKlasický obrázek z lodi je takový, že v kokpitu sedí tři muži, nabalení vším teplým, co mají s sebou a na tom všem mají nepromokavé jachtařské obleky, které jim umožňují zachovat relativní sucho a teplo i v době, kdy vlny jdou přes loď a z nebe se vytrvale valí další přívaly deště. Všichni na sobě mají záchranné kšíry, kterými jsou jako pupeční šňůrou připoutáni k lodi. Jeden z mužů na hlídce stojí u kormidla a vytrvale vede loď požadovaným směrem, i když se mu vítr snaží loď uchýlit z kurzu. Další dva muži v kokpitu sedí schouleni tak, aby z nich unikalo co nejmíň tepla do nevlídné vlhké zimy okolo a hlavou se jim honí různé myšlenky.\nNa lodi má člověk spoustu času přemýšlet. Má tady z celého roku nejvíc času na přemýšlení. Přemýšlí o lecčem. O své práci, o svých dětech, o své ženě či o své přítelkyni nebo přítelkyních. Do mysli se mu vtírají s různou intenzitou stále stejné myšlenky. Všechny myšlenky a trápení mají ale společného svědka. Tím svědkem je moře, které poměrně snadno odhalí malichernosti různých starostí, které nás trápí a které nám v běžném koloběhu dní připadají důležité. Ukáže nám, že to podstatné v životě nespočívá v neustálém řešení nesmyslných problémů, ale v lidech, které máme rádi a které mají rádi nás. Moře ve své vznešené a rozlehlé hrozivosti nám pomáhá poznávat naše dobré i špatné stránky, ale týden je příliš krátká doba, na to aby nás změnilo. Rozhodně ale zapůsobí tak, že každý z nás touží po tom, aby se tato zkušenost opět opakovala.\nBezprostřední kontakt s mořem v jeho nejsyrovější podobě, která nám nahání strach. Přesto po něm znovu toužíme, je očistný a blahodárný. V kontrastu k našim neustálým strachům a obavám nám moře předvádí v bouři, která jako by na chvíli sama udiveně polevila, tvory, kteří se každým pohybem radují ze života a nikoho nenechávají na pochybách o tom, že milují moře a svoji lásku nám předvádějí na pódiu, jehož středem je naše loď.\nPřišli nám popřát dobré ráno\nV neděli ráno jsme potkali skupinu asi 20 delfínů, kteří skotačili kolem lodi alespoň 20 minut. Odpluli teprve tehdy, když jsme se nahlas začali bavit o žralocích. Tak jsme se zabrali do hovoru, že jsme ani nepostřehli, že námi asi opovrhli a odpluli. Když jsem si uvědomil toto naše faux pas vůči nim. V duchu jsem se zastyděl. Delfíni nám přišli popřát dobré ráno a my se bavíme a tvorech, kteří v nich pravděpodobně nevzbuzují nadšení. V duchu jsem se delfínům omluvil za naši neotesanost a výsledek na sebe nenechal dlouho čekat. Za pár minut byli delfíni zpátky, jako by mi chtěli naznačit, že když teda o žralocích už mluvit nebudeme, tak se nám ještě předvedou. A opravdu řádili ještě víc, nežli před chvílí.\nDelfíni se mazlili s vlnami a s neuvěřitelnou ladností předjíždějli loď a okamžitě se zase vraceli zpět. Dovádivě najíždějli do vlny, která se vypínala několik metrů nad přídí, vyskakovali a dopadali do vlny těsně před přídí tak, že jsme měli pocit, že je musíme přejet. Aby ukázali zbytečnost našich obav, vyskakovali za chvíli nalevo i napravo jako na povel režiséra, který s bravurou řídí toto představení. Pohybovali se kolem nás bez jakékoliv námahy a jejich ústa byla rozšířená do věčného úsměvu. Do úsměvu, který ví a který by tak moc chtěl předat svoji radost i nám na palubě.\nMám pocit, nebo spíš jsem si tím téměř jistý, že delfíni cítí naše myšlenky a každý obraz v naší hlavě jsou pro ně slova, kterým rozumí. Musí k nám být opravdu velice shovívaví. Vše, co potřebují k životu je moře a ostatní delfíni. Samoobsluha, rychlé občerstvení a restaurace je v každém okamžiku otevřená všude kolem, akorát se oblast od oblasti liší rozmanitostí jídelníčku a velikostí porcí. O jejich nápojovém lístku zatím nemám příliš jasno. Musí pro ně být dost těžké pochopit, proč si to my sami tak komplikujeme. A přesto nás asi dokážou pochopit a znovu a znovu se vrací, aby nám dávali radost ze své přítomnosti. Nakonec nám popřáli dobré ráno a zmizeli v mořských dálavách.\nTřetí den na moři jsme poprvé přistáli. Posádka začala trousit na palubu a již neodmítala jídlo a i já jsem zase měl chuť k jídlu. V noci jsme vpluli do kanálu La Manche a charakter vlnění se změnil. Vlny se staly menšími a pravidelnějšími. Prostě se staly vlnami, na které si žaludek lépe zvyká. A tak během dnešního dne celá posádka pookřála a začala tvrdit, že ten jachting je fakt fajn sport. Odpoledne jsme přistáli na ostrově Guernsey.\nGuernsey je bezcelní zóna a daňový ráj. Pod jeho vlajkou pluje více lodí, nežli by se na tento malý ostrov vůbec vešlo. A přistání zde není jednoduché. Do přístavu se dá vplout pouze 4 hodiny denně, v době nejvyššího přílivu. Dnes dělal skok přílivu pouze 4 m, což je minimum, protože měsíc je zrovna v první čtvrti. Pokud by si člověk špatně spočítal přílivy, musel by několik hodin čekat před přístavem, nežli stoupne hladina natolik, aby mohl vplout. Posádka tento úkol zvládla výborně, a tak jsme odpoledne opravdu přistáli. Asi 20 minut po našem přistání už byla hloubka natolik nízká, že bychom už nevpluli. Na druhou stranu to také znamená, že nemůžeme vyplout a musíme zde strávit 12 hodin. To ale nikomu rozhodně nevadí. Další vysoká voda bude ve 3 hodiny ráno. Jdeme spát, abychom byli připraveni.\nBěhem krátkých návštěv dalších přístavů jsme viděli pár míst spjatých s minulostí Bretaně. Navštívili jsme Le Mont St. Michael, klášter na skalnatém ostrůvku na hranici moře v místech, kde příliv dosahuje největší výšky na evropském kontinentu. Voda se tu zvedá až o neuvěřitelných 13 výškových metrů a zaplavuje pobřeží v délce 9 NM. Skála s klášterem je za odlivu od moře vzdálena více než 8NM a za maximálního přílivu je celá obklopená mořem. Blížili jsme se ke klášteru a z dálky jsme ho viděli v mlžném oparu na konci příbřežní roviny, jak ční do výšky nad mořem, jako by se ho staletí vůbec netýkala. Při příjezdu blíž byl pocit umocněn odhaleným bahnitým pobřežím táhnoucím se k moři kdesi v dálce sotva viditelnému.\nPřijeli jsme pozdě, a tak jsme prohlídku vnitřních prostor kláštera během této naší návštěvy nestihli. Procházeli jsme se tedy alespoň v uličkách pod klášterem fascinováni jeho obrovitostí, symetričností krásy a vznešeností. Připadal jsem si trochu, jako když stojím před chrámem Sv. Víta, ale atmosféra moře a vysokých hradeb dodala tomuto místu atmosféru, která se nedá přirovnat k ničemu, co znám. Nemám ani chuť mluvit. Mlčky se procházím podél hradeb, po vnitřních nádvořích a nakláním se přes hradby a zírám do dáli na moře, které bude za 6 hodin přímo pod hradbami. Vítr prudce padá z hradeb a neustálé průtrže mračen umocňují celkovou atmosféru hory Sv.Michala.\nAbych povídání trochu odlehčil - na moři Vás potká spoustu radostí, ale i starostí, u kterých nezbývá, než se u smát. Po několika hodinách na noční hlídce, kdy jdou přes loď vlny a z nebe taky padá voda, je člověk pořádně prokřehlý i když na sobě má asi 9 vrstev a dobrý žluťáky (nepromokavé oblečení). V takovým nečase přijde vhod termoska s horkým čajem. Opatrně nalévám trochu čaje do hrnečku a nesu ho k ústům. První slastný doušek okamžitě s odporem vyplivuju. Jak jsem přiložil hrneček k ústům, dotkl jsem se okapu na kapuci a slaná voda z kapuce se mi přes hrneček vylila přímo do pusy. Fakt povedenej čaj.\nPříběhy ze záchodu\nVětší zážitek je příběh ze záchodu. A na záchodě musí mít člověk jak se patří klid. A když ho nemá, nemusí to být zas až tak úplně ono. Asi si každý umí představit, že sedět na záchodě, který se divoce zvedá vzhůru, pak sebou zase divoce mrští dolů a až se s ohlušujícím hřmotem na okamžik zastaví, smýkne s sebou bokem a opět vyrazí vzhůru, není žádná láce. A taky je jasný, že za takovýchto podmínek jde na záchod pouze ten, kdo již nemá jinou šanci a rozhodně si tam s sebou nebere noviny. Láďa mi popisoval, jak šel při plavbě proti větru (pro tyto účely bezkonkurenčně nejhorší vítr) na záchod. Posadil se na mísu (na lodi je to spíš miska), pevně se zapřel rukama o stěny záchodu a zatlačil. Šlo to dobře až do dalšího pekelného skoku. Láďa byl katapultován do protilehlého rohu malé záchodové kabinky. Rychle se sebral a kouknul do mísy. Exkrement nikde! To není možné. Byl si stoprocentně jistý, že dílo dotáhnul do konce. Podíval se pod mísu a tam taky nic. Začal panikařit, přece se mu to nezdálo. Pak ale zafungovala železná logika. Když on přeletěl přes celou kabinku, tak obsah záchodu mohl putovat po obdobné trajektorii. Pohlédl do protilehlého koutu a bylo tam. Neztratilo se. Leželo tam zkroucené na místě, kam rozhodně nepatřilo. A dostat ho zpátky do mísy také nebylo ve vzpínající se lodi extra příjemné ani jednoduché.\nJá jsem taky potřeboval na záchod, ale v žádném případě jsem nechtěl zažívat podobné pokoření, jako Láďa. Vydržel jsem až do změny kurzu na „zaďák“(zadní vítr, při kterém je plavba mnohem komfortnější) a vzal jsem si noviny. Jelikož při plavbě na zaďák téměř není možné nabrat vlnu tak, aby se zalila paluba, pootevřel jsem si na záchodě trochu okénko a zapříčinil jsem ta přívod čerstvého vzduchu. To, co jde z útrob ven zas až tak nevoní. Pěkně jsem se usadil, otevřel noviny a připadal jsem si jako doma. Když už jsem byl téměř hotov, rána a pootevřeným okýnkem se mi na hlavu vyřítil kýbl hnusně studené mořské vody, spláchnul mi hlavu, záda a ve finále zafungoval i jako bidet. Sprostě jsem nadával a trhal jsem ze sebe mokré vrstvy oblečení. Až do této nešťastné návštěvy záchodu se mi dařilo uchovat oblečení relativně suché, ale to už je minulost. Znechuceně zavírám okénko a jdu se podívat, kdo kormidluje. Vyprávím mu tuto smutnou příhodu a on se tomu ještě směje. Nejen, že blbě kormidluje, ale ještě ani nepozná, co je a není vtip.\nZažijte Bretaň na vlastní kůži\nUž na konci září vyplouváme na Sportovní plavbu v Bretani. Vyplujte s námi do této lehce magické oblasti s bohatou historií. Pověstné bretaňské počasí dokonale prověří naše vybavení a naši schopnost odolávat podmínkám, které příliš nepřipomínají jachting v Chorvatsku.\nOproti jarním termínům jsou noci delší, ale dny jsou díky končícímu létu krapet teplejší. Při plavbě se naučíme nejen počítat proudy a přílivy, ale i navigaci v obtížných meteorologických podmínkách. Sportovní plavba je zároveň i praktickým kurzem na stupeň B a je vhodná pro mírně pokročilé a pokročilé jachtaře.


Obchodní podnikání Guildford - MBA programy 2020/2021\nObchodní podnikání Guildford - Obchodní podnikání Obchodní podnikání programy Guildford, Guildford\nObchodní podnikání Guildford - Vezměte si MBA Oslu. Získejte všechny programu MBA a informace školy. Ušetřete čas a obraťte se na školu přímo zde!\n1 Výsledky v Obchodní podnikání, Guildford Filter\nSurrey MBA je transformační zkušenost s učením. Uděláme víc, než změníme vaše kariérní vyhlídky: chceme změnit způsob, jakým si myslíte. Dosahujeme toho prostřednictvím souhry ...


Tangle Teezer Salon Elite Orange Mango - kartáč pro šetrné rozčesávání vlasů oranžovo-žlutý :: krasa-a-vlasy\nÚvodní stránka > Tangle Teezer - originál z Británie > Tangle Teezer Salon Elite Orange Mango - kartáč pro šetrné rozčesávání vlasů oranžovo-žlutý\nTangle Teezer Salon Elite Orange Mango - kartáč pro šetrné rozčesávání vlasů oranžovo-žlutý\nTangle Teezer poskytuje vlasům zářivý lesk. Tajemství Tangle Teezeru tkví v rozvrhnutí štětin, které jemně češou a díky užšímu kontaktu pomáhájí uhlazovat vnější vrstvu vlasové kutikuly (vrchní šupinatá vrstva vlasu - pozn. Davines a vlasy) více, než je u běžných kartáčů zvykem. Díky tomu se obnoví přirozený lesk vlasů. Stačí jednoduše pročesat vlasy Tangle Teezerem na úplném konci stylingu a tím získáte výrazný lesk. Používání nadměrného množství kondicionéru nebo lesku může vlasy zatížit a obrat je o objem a tvar. Zkuste použít Tangle Teezer k rovnoměrné aplikaci menšího množství produktu a užijte si dlouhotrvajícího, vzdušného účesu.\nPřítel prodloužených i vlnitých vlasů.\nTangle Teezer milují prodloužené i vlnité vlasy, protože velmi jednoduše a bez zbytečných slz pročesává vlasy od kořínků ke konečkům, hladce přejde i spoje nastavených vlasů bez toho, aby Vaše nové dlouhé vlasy bolestně vytahával.\nNa mokro i na sucho!\n25% sleva šamponů NaturalTech 250 ml\nAž 30 % sleva na masky na vlasy THE CIRCLE CHRONICLES!


HomeAll Posts...Predikce ceny bitcoinu: BTC se vrací po...\n1.1 Bitcoin se vrací od úrovně 28 000 $\n1.2 Druhý nejbohatší muž v Mexiku: Bitcoin je „vůbec nejlepší investicí“\n1.3 Bitcoinová tržní kapitalizace je nyní více než víza\n1.4 Stupně šedi koupil něco málo přes 12 000 BTC za 24 hodin\n1.5 Klíčové cenové úrovně bitcoinů pro sledování BTC\nBitcoin se vrátil na 27 000 $.\nDesetidenní SMA je silnou bariérou podpory pro BTC.\nBitcoin překročil úroveň 28 000 $ a tuto neděli dosáhl nové nejvyšší úrovně 28 288,84 $. Cena se však od té doby vrátila a dosáhla 27 000 USD. Podívejme se na 1denní a 4hodinové grafy, abychom získali lepší perspektivu.\nBitcoin se vrací od úrovně 28 000 $\nPremiérová kryptoměna sedí pěkně na 10denním SMA a tuto úroveň využila k odrazu a dosažení nových výšin. Býci začali v pondělí silně a vypadá to, že se chystají znovu zahájit útok na cenovou hladinu 28 000 USD, protože znovu získali psychologickou zónu 27 000 USD.\nJe však třeba poznamenat, že index relativní síly (RSI) putoval na překoupené území. To ukazuje, že aktivum je v současné době nadhodnoceno a může brzy čelit dalšímu stažení. Podívejme se na čtyřhodinový graf, abychom získali lepší představu o cenové akci.\nPoté, co čelila odmítnutí na úrovni odporu 27 600 $, cena měla tři po sobě jdoucí červené svíčky a klesla pod 10 bar SMA. Kupujícím se podařilo znovu získat kontrolu a převrátit 10barovou SMA z odporu na podporu. MACD vykazuje trvalou býčí dynamiku.\nDruhý nejbohatší muž v Mexiku: Bitcoin je „vůbec nejlepší investicí“\nRicardo Salinas Pliego, předseda konglomerátu Grupo Salinas, nedávno prohlásil, že svůj první bitcoin koupil v roce 2013. Pliego, druhý nejbohatší muž Mexika, řekl Cointelegraph, že nákup BTC byl jeho „nejlepší investicí vůbec“.\nPoté, co ji udržel až do svých vrcholů v roce 2017, prodal všechny své pozice za 17 000 $ a později ji koupil znovu za levnější cenu. Salinas v současné době drží kolem 10% svého likvidního portfolia v BTC a neplánuje nic z toho v nejbližší době prodat.\nChci tu sedět dalších pět nebo deset let.\nSalinas poznamenal, že ho zpočátku přitahoval bitcoin jako prostředek směny. Nyní je však přesvědčen, že potenciál bitcoinu zůstává v zásobě hodnotových funkcí. Podle něj jsou vlastnosti bitcoinu obzvláště atraktivní v latinskoamerických ekonomikách, kde dochází ke znehodnocování nekryté měny a nekontrolovatelné inflaci.\nTo, co se děje ve Venezuele, v Argentině, kde se rozpadají fiat peníze, se stalo skandálem (…) Opravdu vám to otevírá oči před problémem fiat peněz.\nPodle názoru miliardáře je bitcoin přirozeným výsledkem vývoje peněz, od fyzických po digitální.\nBitcoin jsou bity a bajty v etheru, ale dobrá věc je, že jej nelze znehodnotit a nelze jej tak snadno zabavit.\nBitcoinová tržní kapitalizace je nyní více než víza\nV návaznosti na vánoční cenový boom bitcoinů mince překonala MasterCard a Visa a stala se 11. největším aktivem podle tržní kapitalizace, podle Asset Dash. V současné době je tržní limit aktiva 461,9 miliard dolarů, což je o dvě miliardy dolarů více než u akcií Visa, což je 459,9 miliard dolarů. Tržní kapitalizace Mastercard je 332 miliard $.\nAby společnost Bitcoin převzala další největší aktivum podle tržní kapitalizace, akcií třídy B ve společnosti Berkshire Hathaway, potřebuje ke své tržní kapitalizaci přidat dalších 70 miliard dolarů. Berkshire Hathaway má tržní kapitalizaci ve výši 531,4 miliard dolarů.\nK převrácení Berkshire Hathaway by bitcoin musel dosáhnout ceny 28 602 USD. To by pravděpodobně mohlo dráždit generálního ředitele Berkshire Hathaway Warrena Buffetta, který dříve odmítl bitcoin jako „hranatý jed na krysy“. Pokud se bitcoinu podaří překonat Berkshire Hathaway, stane se desátým největším aktivem podle tržní kapitalizace.\nStupně šedi koupil něco málo přes 12 000 BTC za 24 hodin\nTrust ve stupních šedi pro bitcoiny nedávno přidal 12 319 bitcoinů za 24 hodin, čímž se celková aktiva kryptoměny pod správou (AUM) posunula nad 15 miliard dolarů. Podle Bybt.com má Grayscale nyní téměř 589 000 bitcoinů spolu s 2,94 miliony ethereum.\nK nedávné akumulaci dochází poté, co společnost Grayscale zastavila přijímání nových investorů do svých šesti fondů. Společnost v poslední době přitahovala velkou pozornost díky své reklamní kampani DropGold. Na začátku prosince také oznámila zájem o škálování společnosti Ethereum.\nNedávný nárůst cen bitcoinů zvýšil hodnotu BTC aktiv ve stupních šedi spravovaných. Celková hodnota bitcoinových aktiv společnosti nyní činí kolem 14 miliard $, spolu s téměř 1,8 miliardami $ aktiv Ethereum.\nKlíčové cenové úrovně bitcoinů pro sledování BTC\nPři pohledu na 1denní graf vidíme, že pokud přední kryptoměna bude čelit dalšímu odmítnutí, bude pravděpodobně testovat 10denní SMA na 24 500 $. Jak již bylo zmíněno, tato úroveň byla pro BTC silná. Býci budou doufat, že to zůstane silné, protože usilují o odpor 27 600 $.\nZlom pod 10denní SMA by však mohl být katastrofický, protože další zdravá podpůrná zeď leží úplně dolů na 50denní SMA (19 600 $).


Akce, které máme za sebou :: PRO Třebušín\nÚvodní stránka > Kalendář akcí > Akce, které máme za sebou\nSrdečně vás zveme na předvánoční promítání do kina Kalich v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: Velká oříšková loupež - Kanada, 2014, 85 min\nod 17:00 hod film: I dva jsou rodina - Francie, 2016, 118 min\nKino Kalich 15.12.2018.odt (103,3 kB)\n16.6.2018 kino KALICH v Třebušíně\n„ žádné vstupné, filmy chutné “\nod 15:00 hod pohádka: Khumba\nAnimovaný / Dobrodružný / Rodinný Jihoafrická republika, 2013, 85 min\nKino Kalich 16.6.2018.docx (140,7 kB)\nPRO Třebušín, z.s. Promítání každou 3. sobotu v měsíci.\nTěšíme se s vámi na viděnou v kině Kalich v Třebušíně.\n19.5.2018 kino KALICH v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: Heidi, děvčátko z hor\nKino Kalich 19.5.2018.docx (778 kB)\nKaždý dětský divák, který přinese namalovaný obrázek z promítání v našem kině, bude odměněn dárečkem.\n21.4.2018 kino KALICH v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: Uuups! Noe zdrhnul…\nKino Kalich 21.4.2018.odt (2 MB)\nZaložení semínkovny v Třebušíně 2.3.2018 od 16,00hod\nOd 16,30hod promítání dokumentu Ohrožená semínka\n17.3.2018 kino KALICH v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: Dobrodružství severu\nUSA / 2009/ 87min\npohádka 17.3. 2018.odt (599,8 kB)\n17.2.2018 kino KALICH v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: Oggy a škodíci\nFrancie / 2013/ 80min\npohádka 17.2. 2018.odt (124,2 kB)\n20.1.2018 kino KALICH v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: Příšerka v Paříži\nFrancie / 2011/ 90min\nod 17:30 hod dokument: Epidemie svobody\nČR, 2017, 67 min\nKino Kalich 20.1.2018 web.odt (4,8 MB)\n16.12.2017 kino KALICH v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: ANDĚL PÁNĚ 2\npohádka 16.prosince 2017.odt (72,5 kB)\n18.11.2017 kino KALICH v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: Sobík Niko\nod 17:00 hod dokument: Život začíná po stovce\nAsa Blanck, Švédsko | 2015, 58 minut\nKino Kalich 18.11.2017.docx (350,8 kB)\n21.10.2017 kino KALICH v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: Ptačí úlet\n16.9.2017 kino KALICH v Třebušíně\nod 15:00 hod pohádka: Pat a Mat ve filmu\nčeský film 2016, 80 min\npohádka PAT a MAT 16.9.2017.docx (59,2 kB)\nObec Třebušín a PRO Třebušín vás zvou na\nv sobotu 26.8.2017 do kina Kalich v Třebušíně\nPozvání na Husitské slavnosti v Třebušíně\n1.7.2017 od 12,00hod\nHusitské slavnosti.pdf (119,4 kB)\nza PRO Třebušín vás zveme do tvořivé dílny na Husistkých slavnostech\n- výtvarná soutěž "namaluj Jana Žižku" každý obrázek bude odměněn\n- razítkování vlastní pohlednice\n- výroba husitské vlaječky\nZveme vás do kina 17.6.2017\nod 15hod na pohádku\nod 17,30hod na dokument\nKino Kalich 17.6.2017.docx (232,1 kB)\nkino Kalich v Třebušíně promítá každou 3.sobotu v měsíci od 15hod\nžádné vstupné, filmy chutné\nPRO Třebušín, z.s. Těšíme se s vámi na viděnou v kině Kalich v Třebušíně.\nZveme vás do kina 20.5.2017\nod 17,30hod dokument\nKino Kalich 20.5.2017.docx (221 kB)\n26.4.2017 od 8hod Ozvěny Ekofilmů + dokument\nPromítání v kině Kalich Třebušín pro žáky 8.a 9. třídy ZŠ Ploskovice\nfilmy: Lesní zahradníci\nMalý lidé, velké stromy\ndokument: HIPHOP - ERACE\n15.4.2017 od 15hod na pohádku\n15.4.2017 POHÁDKA kino KALICH Třebušín.docx (130 kB)\nKURZ SUCHÉHO PLSTĚNÍ\nZveme Vás na Večer suchého plstění v pátek 31.3.2017 od 18. hodin na Obecním úřadě v Třebušíně.\nKurz povede Zuzana Froňková.\nZájemci se musí do 21.3.2017 přihlásit a zaplatit\n80,- Kč za pomůcky a materiál ( pořizuje se předem ). Bližší informace na tel. č. 602957037\nPromítání v kině Kalich ŽADNÉ VSTUPNÉ, FILMY CHUTNÉ\n15:00hod pohádka: KRÁSKA A ZVÍŘE\nBylo nebylo....Žil kdysi jeden kupec, jehož nejmilejší dcera se jmenovala Kráska. Kupec přišel o vše během strašlivé bouře a jeho rodina byla zruinována. Jednoho dne ztracen uprostřed lesa objevil něco úžasného, hrad plný bohatství. Za utrženou růži pro Krásku, však obludné Zvíře požadovalo jeho…\n17:00hod Ozvěny Ekofilmu :\nLESNÍ ZAHRADNÍCI 2016 14:32 min\nPo celé generace byl Laos proslulý jako Země milionu slonů. V roce 2016 však ve volné přírodě zbývá pouhých 400 slonů.\nZAHRÁDKA 2016 10 min\nMuž típne cigaretu na zahrádce za domem, aniž by si uvědomoval následky svého činu. Cigaretový nedopalek, jako semínko, neočekávaně vyrostl…\n17:30hod dokument: HIPHOP – ERACE 93min\nRežie: Bryn Evans Nový Zéland, 2014\nMůže se soubor seniorů a seniorek, jehož věkový průměr se blíží devadesátce a skoro všichni členové vlastní umělou kloubní náhradu, úspěšně zúčastnit hiphopové taneční soutěže? Film sleduje fascinující cestu novozélandských nadšenců, kteří to se svým vystoupením chtějí dotáhnout až do\nPRO Třebušín, z.s. Rádi bychom pro vás diváky promítali každou 3.sobotu v měsíci. Těšíme se s vámi na viděnou v kině Kalich v Třebušíně.\n27.8.2016 Rozloučení s prázdninami a filmový minifestival pořádaný s Obcí Třebušín\n13.30hod pohádka Robinson Crusoe: Na ostrově zvířátek dobrovolné vstupné\n15.30hod dokument Trabantem do posledního dechu dobrovolné vstupné\n17.30hod komedie Dvojníci vstupné 30,-Kč\n20.00hod komedie Jak básníci čekají na zázrak vstupné 30,-Kč\n22.00hod Večerní překvapení vstupné 30,-Kč vstup pouze od 15 let\n27.8.2016 program kino Kalich Třebušín.docx (20,2 kB)\n9.4.2016 KINO Kalich promítá\n16,00hod Páni kluci\n18,00hod Jasmíniny slzy\n20,00hod Gankster KA\n9.4.2016 PROGRAM o filmech.docx (23,5 kB)\nDne 29.srpna 2015 od 14 hodin vás srdečně zveme společně s Obcí Třebušín\nna Rozloučení s prázdninami a Filmový minifestival.\nKO_Trebusin_plakat_A1.pdf (1,6 MB)\n14hod 7 trpaslíků – film pro děti\nRozloučení s prázdninami – hry a soutěže pro děti\n18hod Století Miroslava Zikmunda - dokument\n19.30 Appendix - koncert vokální skupiny\nPromítání v kině Kalich v Třebušíně dne 7.3. 2015 od 14hod\nvíce o promítaných filmech:\nHrají: Vojtěch Dyk, Tomáš Klus, Zdeněk Piškula, Miroslav Táborský, Bolek Polívka, Zdeněk Svěrák, Oldřich Kaiser, Ivana Chýlková, Jiří Lábus, Zuzana Norisová, a další\nTři bratři (Vojtěch Dyk, Tomáš Klus, Zdeněk Piškula) se vydávají do světa na zkušenou, aby si našli nevěsty a rodiče jim mohli předat hospodářství. Sourozenci při svém putování jako kouzlem vstupují do slavných pohádek, ve kterých je čeká mnoho nástrah, nečekaných příhod a možná také láska... https://www.csfd.cz/film/345205-tri-bratri/\nDneska jako člověk jseš míň než ta žabička, ty vado." Film o tom, jak si Češi staví dálnici do Německa. Jeden na zahradě nosí sluchátka proti hluku a modlí se, ať už dálnice auta odvede, druhý se ji snaží dostavět a odejít konečně do důchodu, třetí chrání živočichy i rostliny a žaluje dálnici u soudu. Sedm let stavby, šestnáct kilometrů dálnice a zablokovaná společnost…\nHrají: Vincent Lindon, Diane Kruger, Lancelot Roch, Olivier Marchal, Liliane Rovère, Olivier Perrier, Ivan Franěk, Moussa Maaskri, Marc Robert, Vincent Dubois, Mika Ela Fisher\nLisa pracuje jako novinářka, její manžel je profesor literatury. Spolu se svým šestiletým synem Oskarem vedou poklidný a harmonický rodinný život. Ten vezme znenadání za své, když do jejich bytu jednoho dne vtrhne policie a Lisu zatkne. Následně je obžalovaná z vraždy své nadřízené a odsouzena k několikaletému trestu. Ačkoli neustále opakuje svoji nevinu, důkazy hovoří proti ní …\nDne 18.12.2014 se koná členská schůze od 18 hod v kině Kalich Třebušín. Podklady pro změnu občanského sdružení na zapsaný spolek. Srdečně vás zveme.\nDivoký kočky předvánoční vystoupení pro třebušínské seniory prosinec 2014\nDne 20.11. 2014 v 18hod se koná členská schůze v kině Kalich Třebušín.\nvystoupení 15.11.2014 Koliba v Litoměřicích\nroztleskávačky Divoký kočky vystoupení po přátelském fotbalovém utkání\nIII. ročník filmového minifestivalu KINO KALICH 23.8.2014 Třebušín\n14,00 hod O myšce a medvědovi POHÁDKA - Bioscop\npo pohádce program pro děti - rozloučení s prázdninami\nsouběžně posezení s občerstvením zajištěno\n17,30 hod Trabantem až nakonec světa DOKUMENT - AEROFILM\n20,00 hod Okresní přebor - Poslední zápas Pepika Hnátka KOMEDIE / SPORTOVNÍ - BONTON\n22,00 hod Příběh kmotra DRAMA / KRIMI - Bioscop\n5.7.2014 Husitské slavnosti Třebušín 2014\nII. FILMOVÝ MINIFESTIVAL TŘEBUŠÍN\n31.8.2013 v kině Kalich Třebušín se bude promítat\npohádka : Peklo s princeznou\ncelovečerní film - komedie : Probudím se včera\ndokument : Epicentrum\nHUSITSKÉ SLAVNOSTI 6.7.2013 TŘEBUŠÍN od 20,00 hod\nvystoupení roztleskávaček Divoký kočky\nHusitské slavnosti 2013 .pdf (528494)\nObec Třebušín : www.trebusin.cz\nMIMOŘÁDNÉ OTEVŘENÍ KINA KALICH!\nObec Třebušín, projekt Kino otevřeno a o.s. PRO Třebušín si Vás dovolují pozvat na\nFILMOVÝ MINIFESTIVAL v kině KALICH v obci TŘEBUŠÍN\n24. – 26. srpna 2012\nPROGRAM film.fest.Třebušín 2012.doc (1,1 MB)\n18.30 hod zahájení filmového minifestivalu\nvýstava fotografů FOTOART KALICH Litoměřice\n19.00hod SOLARTAXI, Erik Schmitt, Německo 2010, 68 min - dokument\nJako malý kluk si Louis Palmer nakreslil do sešitu auto na sluneční pohon. Jeho snem bylo objet v něm celý svět. Po dvaceti letech se už jako učitel na základní škole ve švýcarském Luzernu ke svému snu vrátil a s pomocí několika nadšenců ho začal realizovat. V létě roku 2007 tak spatřil světlo světa první prototyp vozidla, které díky solárním panelům umístěným v přívěsu bylo schopno nepřetržitého provozu pouze na sluneční pohon. Cesta tedy mohla začít… Svižně sestříhaná roadmovie Erika Schmitta s energickou hudbou a pozoruhodnými obrázky z netradiční cesty ukazuje splnění jednoho dětského snu, který by mohl zásadním způsobem přispět k celosvětovému snížení emisí.\n20.30 hod NA STUPNÍCH VÍTĚZŮ, Jan Tenhaven ,Německo, Rakousko, 2010, 94 min- dokument\n15.00hod dětský film PRINC BAJAJA, Antonín Kachlík,Československo, 1971, 73 min - pohádka\nHrdinou populární pohádky je mladý princ, který se po smrti rodičů vydává do světa. Při svém putování se seznámí s kouzelným mluvícím koněm a zamiluje se do krásné princezny Slavěny. Na radu svého koně si zaváže jedno oko, předstírá němotu a vstoupí do služeb zámeckého zahradníka...\n17.00hod VLAK DO STANICE NEBE, Karel Kachyňa, Československo, 1972, 80 min - film\nBěhem poslední válečné zimy přivezla starostlivá maminka svou malou dcerku z Prahy ohrožované nálety do horské vesničky v Beskydech. Dívenku okouzlí tamější úzkokolejná lesní železnice, kterou děti jezdí do školy... Režisér Karel Kachyňa se tu pokusil spojit válečné reálie s poetickým světem dětských her a fantazie.\n18.30hod POD SLUNCEM TMA, Martin Mareček, ČR, 2011, 81 min - dokument\nexpozice o obci Třebušín, o projektu Kino otevřeno, o občanském sdružení PRO Třebušín\n20.00hod taneční zábava na návsi Třebušín – hudba pan Vrána\nV případě nepřízně počasí bude hudba přesunuta do kina\n10.00hod u kostela komentovaná procházka obcí Třebušín a výstup na horu Kalich\nhistorií obce vás provede Mgr. Eva Navrátilová – kronikářka obce Třebušín\nhistorií hradu Kalich vás provede Ing. Hynek Veselý – Hrady Českého středohoří, o.s.\n13.30 dětský film: AŤ ŽIJÍ DUCHOVÉ! , Oldřich Lipský, 1977, 80min - pohádka\nOd 15hod Rozloučení s prázdninami\nsoutěže pro děti i dospělé na hřišti u školy (kina) v Třebušíně\nPo celý filmový víkend je zajištěno občerstvení. VSTUPNÉ DOBROVOLNÉ!\nObčanské sdružení PRO Třebušín\nvás srdečně zve na ČLENSKOU SCHŮZI\nv pondělí dne 25. 6. 2012 od 19hodin\nv sále kina Kalich v budově ZŠ a MŠ v Třebušíně.\nSrdečně zveme děti, rodiče s dětmi, mládež, dospěláky a všechny, kteří rádi tvoří a vyrábějí z rozmanitých materiálů jako je papír, keramika, ovčí vlna, textil, recyklovatelné materiály a spousty dalších…\nVolný vstup pro každkého. Přijímáme dobrovolné příspěvky na materiál, jsme nezisková organizace a za každý příspěvěk vám předem děkujeme.\nKde? prostory kinosálu v budově ZŠ Třebušín\nKdy? od 15,30hod do 17,30hod ve čtvrtek každý lichý týden\nPříchod možný po celou dobu!\nPro děti jsou k dispozici hračky. Při krásném počasí tvoříme venku.\n29. 3. Barvení velikonočních vajíček\n12. 4. Ruce v hlíně – keramické slunce, sluníčka\npříspěvek na hlínu a výpal v keramické peci 35,-Kč\n26. 4. Na rej čarodějnic a čarodějů je lepší se připravit\n10. 5. Dárek pro maminky - originální obal na dárek či psaníčko\nne 13.5. Svátek matek (2. květnová neděle)\n24. 5. Ruce v hlíně – jak udělat figurky lidí a zvířat\n7. 6. Výroba ručního papíru\n21.6. Hurá na prázdniny!\nTvořivé dílny 2012 II..pdf (448,5 kB)\nTvořivé dílny 2012\nPro děti je na každé tvořivé dílně připravena zábavná hříčka a k dispozici jsou hračky.\n19. 1. 2012 Zimní radovánky s papírem\n2. 2. 2012 Dárek s láskou dělaný - originální obaly na dárky či psaníčko\n16. 2. 2012 Zvířata na našem dvorku, v lese, v ZOO\n- co vše se dá udělat z papírového tácku a vodovek\n1. 3. 2012 Ruce v hlíně – výroba keramických ozdob na velikonoce\n- příspěvek na hlínu a vypálení v peci 35,-Kč\n15.3.2012 Jaro ťuká na dveře\ntvořivé dílny 2012 letáček.pdf (451,1 kB)\nMáte pocit, že vám doma něco přebývá, nebo schází? Přijďte si prodat, nebo nakoupit na:\n1. adventní bazárek v Třebušíně\nv sobotu 3.12.2011 od 13:00 do 17:00 hod. v kinosále školy\nTradiční blešák – osobní prodej, nákup, výměna či darování použitých věcí – např. keramika, hudební nosiče, knihy, ozdoby, bižuterie, hračky, oblečení, elektronika, zkrátka jakékoli předměty, které mohou někomu jinému udělat radost.\nRezervace místa, nebo informace získáte na e-mailové adrese: protrebusin@seznam.cz, na tel.: 728606254, nebo Markéta Poblová, Třebušín 45.\n1. adventní bazárek.doc (292 kB)\nSrdečně vás zveme na předvánoční TVOŘIVÉ DÍLNY\n17.11.2011 inspirace a výroba drobných vánočních dárečků\n2.12. 2011 vánoční přání a PF přání\n15.12.2011 tvoření voňavých obrázků a dekoračních svícnů\nZváni jsou všichni, kteří rádi tvoří z různých materiálů.\nKdy? od 15,30hod do 17,30hod\n– příchod možný po celou dobu!\ntvořivé dílny.pdf (1,1 MB)\nVýroba keramických vánočních dárků pro seniory\n15.11.2011 od 20,00hod prostory kinosálu v budově ZŠ Třebušín\nVítány jsou všechny šikovné a ochotné ruce.\nPrvní setkání spojené s veřejnou brigádou\nObčanské sdružení PRO Třebušín vás srdečně zve na první setkání spojené s veřejnou brigádou pro zútulnění kinosálu a jeho předsálí.\nV sobotu dne 29.10. 2011 od 14hodin v budově ZŠ Třebušín .V předsálí kina se budou pravidelně konat tvořivé dílny, informativní schůzky o chystaných projektech a nebo jen sousedské posezení u šálku kávy, čaje.


Lázně Darkov - Česká republika (www.infoglobe.cz)\nwww.infoglobe.cz » LOKALITY » Lázně » Lázně Darkov\nLázně Darkov - Česká republika\nLázně Darkov leží v klidném prostředí lázeňského parku v severovýchodní části České republiky, na úpatí Beskyd, v Moravskoslezském kraji, v nadmořské výšce 234 metrů. Jejich součástí jsou dvě léčebná zařízení: Léčebna Darkov v Karviné-Darkově a Rehabilitační sanatorium v Karviné-Hranicích. První lázeňská sezóna v Darkově byla zahájena roku 1867. V důsledku důlní činnosti a tudíž nebezpečí zániku lázní, bylo přistoupeno k výstavbě nových objektů ve městě Karviné, kde v období let 1976 až 1989 vznikalo Rehabilitační sanatorium.\nPřírodním léčivým zdrojem lázní je unikátní, silně mineralizovaná jodobromová voda zvaná solanka, nebo také „černé zlato“, která se čerpá z hloubky až 1100 metrů pod povrchem a po několikatýdenním dozrání v jímkách je potrubím ohřívána na teplotu 36°C a přiváděna do lázní. Slouží k léčebným procedurám ve formě vanových a bazénových koupelí, inhalací a zábalů. Lázně Darkov jsou specializovány na léčbu pohybového aparátu, rehabilitaci po závažných ortopedických operací, nemoci oběhového ústrojí a neurologických obtíží. Tyto vyhledávané lázně a okolí Beskyd nabízí mimo léčby a odpočinku i mnoho volnočasových aktivit.\nFoto: Google, Panoramio.com


Zapnutí zvukových popisů na Macu - Podpora Apple (CZ)\nZapnutí zvukových popisů na Macu\nKdyž ve videu zapnete zvukové popisy, budou vám při přehrávání popisovány scény ve videu.\nZapnutí zvukových popisů ve videu\nPokud sledované video obsahuje obsah se zvukovým popisem (AD, Audio Described), můžete zvukové popisy zapnout podobně, jako když zapínáte titulky nebo přepínáte jazyk zvukové stopy. Funguje to v aplikacích jako Apple TV, iTunes, QuickTime Player, DVD Player a v HTML5 videu v prohlížeči Safari.\nPřesunutím ukazatele nad video zobrazíte ovládací prvky přehrávání.\nKlikněte na ikonu bubliny titulků .\nVyberte stopu zvukového popisu nebo jinou volbu související se zvukem.\nNěkteré aplikace a weby třetích stran používají pro videa vlastní ovládací prvky. Pokud víte, že video obsahuje zvukové popisy, ale nevidíte způsob, jak je zapnout, možná budete muset požádat vývojáře aplikace nebo vlastníka webových stránek o další informace.\nZapnutí zvukových popisů pro všechna videa jako výchozího nastavení\nZvolte nabídku Apple  > Předvolby systému a klikněte na Zpřístupnění.\nNa bočním panelu klikněte na Popisy.\nZvolte „Přehrávat zvukové popisy (jsou‑li k dispozici)“.\nPřečtěte si, jak zapnout zvukové popisy na iPhonu, iPadu nebo iPodu touch, Apple TV, iPodu nano nebo na počítači s Windows.\nPřečtěte si, jak v iTunes Storu najít obsah se zvukovými popisy.\nPřečtěte si, jak zapnout nebo vypnout VoiceOver na Macu.


Sáblíková: Nedokázala bych jen sedět na tribuně - Žďárský deník\nSáblíková: Nedokázala bych jen sedět na tribuně\nVancouver, Richmond -Potřetí v řadě se stala světovou šampionkou na trati 5000 metrů. „Šup, půjdeš k ostatním,“ prohodila zvesela rychlobruslařka Martina Sáblíková ke své zlaté medaili a balila ji do batůžku. Zvládla závod, kterému předcházel její dramatický pád, když ji k ledu „poslala“ Japonka Hozumiová. Stejně jako předchozí virózu.\nMartina Sáblíková se svým trenérem Petrem Novákem zdraví diváky. | Foto: www.sport-invest.cz\nMartino, nebyl to bláznivý týden?\nByl. Aspoň člověk vidí, že se může stát všechno. Musíte být připraveni, že se závod nebude vyvíjet, jak by měl. Snad příště v téhle hale nebudu nemocná a nikdo mě nesrazí.\nMusí tedy šampionka zvládnout vše?\nNemůžete se vzdát. I když jsem byla nemocná, nedokázala bych jen tak sedět na tribuně a koukat se na závod. Musím nastoupit a aspoň to zkusit.\nPřesto: Nebylo nebezpečné jet ve čtvrtek závod na 3000 metrů?\nTakhle jsem se rozhodla. Důležité bylo, že před závodem jsem už neměla teplotu. Nebyl to extrémní risk.\nCo by se muselo stát, abyste nejela?\nŽe má člověk rýmu a kašel, je normální a běžná věc. Ale kdybych měla teplotu 38, asi bych to neriskla. Pětka byla pro mě daleko důležitější a na ni už jsem byla v pořádku. A ten pád? To bych asi opravdu musela mít něco s nohou, abych nemohla jet.\nZáda, která jste si narazila po srážce s Japonkou, vás nelimitovala? Neměla jste strach, že vás budou při závodě bolet?\nJak jsem slyšela výstřel a musela se pohnout, cítila jsem, že mě bolí. Potom mě ale tradičně začaly bolet i nohy a už jsem na záda nemyslela.\nByla jste vždy takový bojovník?\nNikdo nechce prohrát. Už když jsem hrála basketbal a prohrávaly jsme o 20 košů, chtěla jsem vyhrát. Věřila jsem tomu, že to jde, že na to máme.\nAž po stíhačce přijedu domů. Chvilku si lehnu a nebudu myslet na to, jak jedu technicky.\nA potom, za 336 dnů budete stát znovu v této hale. Po olympijském závodě na 3000 metrů…\n…ale otázka je, jak to dopadne. Jestli si domů povezu pouzdro s medailí, nebo ne. Třeba bude i zlaté. Ale to je ještě ve hvězdách. Stát se může všechno. Kdyby to aspoň jednou cinklo… Čtvrté místo bych asi nerozdejchala.\nVancouver, Richmond - Na monitorech u olympijského oválu v kanadském Richmodu běží dokola jedna a…


26.11.08 - Rusko - Jaroslav Kučera, Václav Záhorka Rybářské potřeby - Chyť a pusť\n11.08.2011Jak jsem hledal ryby v zemi, kde zítra znamená včera. Aneb dlouhý návod jak nechytit rybu.\nJe neděle 17.8. V 5:30 ráno sedím ve své autodílně a přes hromadu rybářských krámů pozoruji škodu formánka, který má ve středu 20.8. zvládnout trasu Litoměřice – Moskva – Volgograd 3000km dlouhou. Roční přípravy na tuto akci uběhly jako vše v našich životech a samozřejmě teď dva dny před odjezdem zjišťuji co všechno se ještě musí udělat a vyměnit na autě, to nemluvím o Jardově Kapříku – VW Passat, který už má najeto tolik jako by objel zeměkouli dvakrát dokola. Boj manželek o to, abychom zůstali rybařit doma už taky pomalu utichá, akorát v nás dvou zůstává obava z neznáma. Ve středu 20.8. vyrážíme! Abych Vám řekl, jak to všechno začalo, musím se vrátit o rok zpět. Jezero Žernoseky. Sotva dorazím k vodě, začnu vynášet z auta své rybářské vybavení přijíždí do mé blízkosti auto s Quebeckou státní poznávací značkou. Vystupují z něho dva manekýni, evidentně Ukrajinci nebo Rusové. Chvíli jen tak obcházejí, očumují, pak jim to nedá a přistoupí ke mně. Říkám si „ to jste si vybrali dobrý čas, večer se blíží a já nemám ještě vybaleno, nic připraveného“. V duchu si říkám „běžte se zdržovat jinam“. Dopadlo to tak, že ještě ten večer Dima, jeden z těch Rusů, si přivezl věci a už chytáme spolu. Je z toho celý společný podzim. Při společných večerech na břehu jezera a v očekávání záběru, naslouchám Dimovu vyprávění o zemi neomezených možností, jak tam chytají kapry na knoflíky a o sumcích, kteří přesahují i ty mé nejdivočejší představy. Pak přišlo pozvání a vše je jasné. Roční shon a dohady určily obsazení výpravy. Jaroslav Kučera Plzeň, Dimitrij Sleta Volgograd, Václav Záhorka Litoměřice. V jednu chvíli to vypadalo, že by se s námi mohl zúčastnit výpravy Ivo Sláma, ale zdravotní stav mu to nedovolil. Přes obavy nás dvou Čechů je Dima přesvědčen, že vše dobře dopadne, a že nadosmrti nebudeme tahat lodě proti proudu na ruských řekách. I přes Dimovo ujištění, že vše proběhne v pořádku, jsem zkusil navštívit pár pojišťoven, abych svůj neklid snížil na minimum a nechal si pojistit své rybářské vybavení a narazil jsem. Z těch pojišťoven, co jsem navštívil, ani jedna není schopna danou pojistku uzavřít. Snad se Rusům naše vybavení nezalíbí napořád. Odjezd je naplánován na Středu 20.8. v 15:00 z Prahy od Dimitrije. Cíl našeho snažení, je delta řeky Don na jezeře pod Volgogradem. Náš hlavní zájem – kapři, sumci. Jsme s Jardou pyšní na to, že celá výprava je jen naše záležitost bez podpory a sponzorství a nejsme nikomu zavázání ani nic dlužni. V úterý ráno přijíždí Jarda z Plzně, spolu pak dokončujeme poslední přípravy. Naložit auta, zkontrolovat ještě jednou věci a? 20.8. 2003, 10:00 Litoměřice, stav tachometru mého formánka 97090km. Shodou okolností se Jára dozvídá od mého kamaráda, který v oblasti do které jedeme, sloužil na vojně, že tam vaří celé kozy i s chlupama. Je vidět, že to vzal vážně a výraz jeho obličeje nevyznačuje zrovna pohodu. Při posledním telefonátu Dimovi se dozvídáme, že mu konečně Karel Nikl přivezl naše objednané boilí, také nám sděluje, že celou noc spal na rybě a přikrytý byl skopexem. Náchod 16:00, vjíždíme do Polska. Dima vzal sebou vysílačky, v každém autě jedna, takže to je samé „tady sokol, ozvi se“. Jsme jak malí kluci, ale u vody budou k nezaplacení. Polsko jsme zvládli. Stojíme na Polsko – Běloruské hranici. Jízda Polskem je jízda tankodrome, jsme rádi, že Polsko máme již za sebou. Jedním slovem, strašný! Teď stojíme před branami Země neomezených možností, je to na první pohled vidět, zatím jen bordel a chaos. Ještě nemáme ani třetinu jízdy za sebou a už z nás vyprchal všechen optimismus. Je čtvrtek 21.8. 6:30 ráno, vezeme sebou 150kg boilí. Já jsem si do auta naložil dva 50kg pytle a zrovna ryby „je to smrad, že by jeden pad“, než tam dojedem tak budu nadosmrti načichlý rybou. Máme 50kg skopexu, 50kg ptačího zobu a 50kg ryby. Ještě vezem 30kg suchých směsí. Stále stojíme na Polsko – Běloruské hranicích. Deprese narůstá, i ženský tady chodí ošklivý. Po několika hodinovém stání po nás začíná policie vymáhat nějaké peníze na údajnou „ekologii“, už i to slovo jim musí být cizí. „Bůh ví, co budou chtít celníci, ke kterým se neustále přibližujeme s narůstající hrůzou. Běhají tu okolo nás celé směčky různě zubožených a poraněných psů a vypadá to, že jsou lépe organizovaní a slušnější k sobě než člověčí smečka. Stojíme vlastně ve velké hromadě odpadků, nevíme proč, ale vždy přijedou nějací chlapi a obě naše auta strkají dopředu ke hranicím. To vše probíhá za neustálého vykládání, nakládaní, přenášení věcí z aut. Okolo nás je vidět jaká nervozita panuje u těchto lidí – pašeráků. Jsme snad jediní, kdo nic nepašuje. Vjíždíme do celního pásma. Polský celník nás obral o 2 piva, běloruský šejdíř nás odrbal sprostě o 50EUR a 3 piva a všechny ideály o lidech. Opravdu země neomezených možností. Dalších 36EUR za tranzit Běloruska. Připadá mi to, jako kdyby nám viděli do peněženek a chtěli z nás vycucat všechny peníze než se dostaneme do Moskvy. Konečně odjíždíme z Běloruských hranic. Cesta do Moskvy probíhá bez větších problémů a v peněžence nám přeci jen něco zůstalo. V Brestu si jdeme vyměnit běloruské peníze. Před bankou přestala fungovat Jardovi kamera. Pěkně to všechno začíná. Jarda je zdrcen nemá chuť žít, nakonec to byla jen vybitá baterka, sláva jedeme dál, cesta ubíhá, nálada se zlepšuje, ani 2000km před námi nám nevadí. Podle silnice se začínají objevovat domorodci s nasbíranými houbami. Nádhera, samé křemenáče a pravé hřiby v takovém množství, že nám přechází zrak. Kamera je opravená, ale pod sedačkou a tři Zubři na kraji lesa nám mizí v nedohlednu. Škoda, bylo to fascinující. Probíráme zážitek se Zubry a ručička tachometru překračuje stanovenou rychlost. Už stojíme a zvenčí se ozývá: „adin a ftaroi samnoi“. Pokuta není veliká na naše 150Kč. Na každé naší zastávce likvidujem pečený bůček s nádivkou, už abychom ho dojedli, byl vynikající, ale bylo ho moc. Takže začínáme ochutnávat různé speciality, přes značné obavy o peníze je cena veškerého zboží neskutečně nízká, polévka s pelmeni a maso s opečenými bramborami plus pití a káva pro tři osoby 150Kč. Musím dodat, že tak nízká cena nebyla na úkor kvality. Odjíždíme z této restaurace a vybíhající servírka nám dává znamení ať stojíme, co je zase za malér? Vše v pořádku, akorát jsem tam zapomněl tento deník, moc Vám děkuji servírko. Už nebyla ani tak ošklivá. Další ochutnávka, pirožky se zelím a bramborovou kaší, opět vynikající. Po tří hodinovém spánku na kraji silnice, ve 4:30 pokračujeme směr Moskva. Konečně hranice Ruska, stojíme na přechodu z Běloruska do Ruska a Dima vyřizuje všechny papíry. Při konverzaci s dvojicí z Alma Aty nás vyrušuje Dima a odvádí nás k celníkům, aby si nás náležitě prohlédli. Vyrážíme na poslední úsek do Moskvy. Když pospícháme, rybí tržnice u okraje silnice nás nenechá pokračovat dál. Prohlížíme velké množství uzených ryb, všech možných druhů a velikostí, pár záběrů na kameru a pokračujeme dál směr Moskva. Jízda Moskvou představovala obrovský shluk aut od typů dávno válečných po nejnovější Mercedesy. Míříme konečně na vytoužený Volgograd vzdálený posledních 1000km. Tato silnice 1000km dlouhá je jako naše silnice 3. třídy. Po ujetí 30km po této silnici jsme usoudili, že Jára se svými 60 000km najetými není schopen dobře dodržet časový harmonogram, takže řídíme s Dimou bez střídání. Jízda po této silnici obnáší velké riziko a nebezpečí, a je zapotřebí dost zkušeností. Po dalších několika zastávkách a okukování místních krasavic se konečně blížíme k Volgogradu. Také po 2000km si to Formánek rozmyslel a jede jak má. Do této doby nechtěl jet na plný výkon motoru. Štěstí, že si to rozmyslel, neboť na tento poslední úsek cesty je zapotřebí každé koňské síly vymáčklé z motoru. Jedna z výhod této země jsou nízké ceny pohonných hmot, nafta 6.90,- a benzín 9.10,- o tom se nám bude zdát. Ještě se musím zmínit o jednom nebezpečí trasy Moskva, Volgograd. Veliká většina aut v čase stmívání a tmy vůbec nesvítí, mě to přivádělo přímo k zoufalství a nepříčetnosti. Když si představíte kolony aut jedoucí proti sobě rychlostí přes 100km/h, kdy se všichni navzájem předjíždějí za úplné tmy, je to děsivé. Bezohlednost řidičů vůči druhým a špatný technický stav vozidel je donebevolající. Jízda v tomto čase je ryzí ruská ruleta. A je to tu. Volgograd 22.8. 24:00h. Ujeli jsme 3000km s časovým posunem 2h, s několika málo přestávkami, takže unavení jako koně a šťastní jako blechy jsme dorazili do naší rybářské oblasti. Už jako kluk jsem si představoval rybolov na Volze a Donu a nikdy bych si nepomyslel, že sen se promění ve skutečnost. Je mi 42 let, jsem obyčejný kluk z vesnice, teď tu stojím a dívám se na vysněnou Volhu. Je obrovská a krásná. Tečou mi slzy, ale nestydím se za to. Děkuji své ženě, že jsem tuto dobrodružnou výpravu mohl podniknout. Sobota 23.8. vstáváme v 11:00h, snídaně, seznámení s Dimovou maminkou, sjednáno dohodnuto. Sobota patří prohlídce a částečnému poznání města. Už po několika hodinách v tomto krásném městě musím přehodnotit své myšlení o zaostalosti této země. Jedny z prvních kroků nás vedou na místní kopec Mamajev Kurgan, nazvaný po Čingischánovi. Údajně zde seděl a zhlížel na svá vojska dobývající Volgograd. Na tomto kopci je také veliký památník padlých, věnovaný obráncům Volgogradu za 2.sv války. Dvě kytičky a chvilka uctivého ticha vyjadřuje naši úctu k těmto hrdinům. Den končí dobrou večeří u Dimovi maminky a jdeme spát s plánem zítra jet k jezeru jménem Cemla. Ranní přípravy trvají déle, takže vyjíždíme z Volgogradu kolem 10h. Po ujetí 100km přijíždíme k obrovské vodní ploše, je to nádhera. Z místních rybářů, chodců a všech ostatních taháme informaci o rybách. Při zmínce o pouštění ryb zpět nás mají za blázny. Po zbytek zbytek dne objíždíme jezero a stále nevíme, kde budou stát naše bivaky. Den končí a ještě nás čeká schůzka s Dimovým spolužákem Igorem, kterého jsme potkali na trajektu přes Volhu. Je to rybář a zatím nám podal nejpřesvědčivější informace. Dohodli jsme se, že zítra pojedem na Igorem doporučenou lokalitu. Pondělí ráno, musíme vyměnit peníze na cestu, vyřídit povolenku a nakoupit několik posledních věcí na náš pobyt u vody. Na půl desáté máme domluvenou schůzku na místních úřadech pro povolenky. Samozřejmě povolenky může zařídit jen náčelník stanice a ten tu není. Nakonec nás Dima odváží ke své babičce ať připravíme všechny věci na cestu, včetně aut, a že povolenky vyřídí on sám. Vše je připraveno, čekáme v autě, Dima nikde. Od našeho výjezdu z domova je to šestý den a ještě jsme nenamočili proutek, jde nám to už na nervy. Mimochodem u Dimovi maminky jsme s Jardou spali v manželských postelích pod jednou dekou, nebylo to jednoduché. Jako normální chlapi jsme zde okukovali místní krasavice. Jednoznačně vedou slovandy. Dima stále nikde. Nerad si to připouštím, ale musíme počítat s nejhorším, stát se může vše. Neustále tady panuje velká byrokracie a korupce. Teď mi Jarda připomíná, abych se zmínil o naší obavě otevřít střešní nosiče, kde máme uloženy naše poklady, pruty, navijáky a já i hlásiče. Necesta 3000km dlouhá se na nich určitě poznamenala. Dohodli jsme se, že to zkontrolujeme až na místě, opět ruská ruleta. Na moje gusto ji tady hrajeme až moc často, respektive neustále. Máme před sebou zhruba 400km a místo budeme hledat. Schyluje se k dešti a bouřce, Dima stále nikde. Obě naše auta dostali hodně zabrat, jak jsme nevěřili, že dojedeme sem, tak zpět se to zdá nemyslitelné. Ještě, že Jarda má novou rybářskou tašku s trochou místa alespoň na zpětné zrcátko ze svého auta, aby mu alespoň něco zůstalo na památku. Čápa smíchy trefí. Čekáme na Dimu a plánujeme strategii rybolovu. Z ničeho nic Jarda dodává: „ co to vůbec plánujem, ještě nemáme povolenky a nikde není psaný, že nám je musí vydat“. Náš tip - ubytování Lipno.\nKonečně je tady Dima, vše je připraveno. Vyjíždíme na jezero Cemlu. Po ujetí 150km nabíráme místního šéfa rybářského spolku, který nám ukáže místo, kde bychom mohli rybařit. Je 17:00 a vyjíždíme od šéfa rybářů k vodě. Nastupuje do auta jakoby to místo bylo vzdálené pouhých 5km v pantoflích a tričku. 20km po silnici a poté odbočujeme do stepi, už tam asi budem, říkáme si. Jedeme po prašné stepní cestě, pro prach nevidíme jeden druhého, asi 50km rychlostí. Znenadání nás z pravé strany přímo stepí předjíždí Kamaz asi 80km rychlostí. V kabině Kamazu sedí dva řidiči úplně černí od prachu, jsou jim vidět jen zuby jak je na nás cení. Tato cesta stepí je dlouhá 100km. První pohled na vodu je fascinující, obrovská vodní plocha, není vidět druhý břeh. Začíná se stmívat, stavíme bivaky, jsme hotovi teprve za úplné tmy. Naší touhou po rybolovu nemůžou změnit ani obrovská hejna útočících komárů, jsme jeden pupenec, jdeme spát, ráno začneme. Zaléháme do bivaku s očekáváním sladkého spánku, když asi po hodině nás probouzí obrovská rána, vzdálená několik desítek metrů od nás. Nevíme co se děje, dá se říct, že by tu okolo nás, na desítky kilometrů neměl nikdo být. Znenadání záblesk na vodě a další ohlušující rána, už víme, místní pytláci – brakaniéry. Loví ryby dynamitem. Nálada je opět na bodu mrazu, čekáme s Járou na rozednění a honem na člun, echolot a jdeme hledat. Další rána po pás. Jsme asi 200m od břehu, hloubka 1,5m, žádné koryto, žádná hrana. Zkoušíme to asi ještě 500m od břehu, všude stejné, nakonec umisťujeme bojky asi 200m od břehu. Zakrmíme a nahazujeme stylem 100m do vody a pak nához. Víme, že místo je špatné. Schyluje se k večeru, všude spousta komárů a všelijakého hmyzu. Večerní přebíjení prutů je očistec. Vysvlečení do naha obalení komárama přehazujem. Už víme, že zítra ráno budeme balit. Ráno balíme a odjíždíme za dalším Dimovým kamarádem na Don. Tady zjišťujem, že žádné povolenky nepotřebujeme, že smíme chytat na deset prutů po jednom háčku bez povolenky. Večer nás Dimův kamarád Sergej odváží na soutok Donu s Bistrou. Pěkná řeka asi 80m široká, hloubka asi od 1m - 10m, snad to bude to pravé. Vzápětí nám Sergej sděluje, že ryby tu jsou, akorát, že místní porybný je chodí chytat dynamitem. Znechuceni odjíždíme přímo na soutok, těchto řek. Opět stavíme bivaky za úplné tmy. Už při stavění bivaku slyšíme místního krále vody – sumce. Sumci tady řádí jak pominutí, na slepo nahazujeme. Ráno se půjdeme podívat na vodu s echolotem. Po ranní obhlídce dna umisťujeme bóje do vzdálenosti asi 40m od břehu v hloubce 3,5m. Sergej nám slíbil motor a člun, abychom mohli vyrazit na sumce. Během dne se nic zvláštního neděje, vaříme, ládujeme se místními melouny a zkoušíme u břehu chytat nástražní rybičky. Přitom pozorujeme množství hadů ve vodě. Dima nám sděluje, že jsou něco jako užovky., které jen štípou a některé jsou místní jedovaté zmije. Jejich tady spousta. Zdejší ryby jsou značně odolné a plaché. Přes celodenní snažení se nám podařilo chytit pár 10cm cejnů jinak vůbec nic. Večer odjíždíme s Dimou na gumáku s echolotem vábničkou zkusit sumce. Po tříhodinovém výjezdu se vracíme s prázdnou. Jak je to možné, všude okolo nás sumci pukají a žádný se nedal přemluvit na naší nástrahu. Ráno nás čeká velké překvapení, veškeré nahozené pruty máme staženy po proudu do leva, na hladině řeky pluje velká spousta nepořádku, klacky, rákos a řasy ze dna. Nevíme jak je to možné, jezy tu nejsou a nikde nepršelo, je to záhada. Přes den řeka čistá a v noci hrozný nepořádek. Po několika nocích takto strávených věčným přehazováním zjišťujeme příčinu těchto nečistot, na horní toku Bistré se provozuje zde oblíbený lov ryb dynamitem. Opět jsme znechuceni, zároveň také zjišťujeme, že zde je hlavní účelem dostat rybu z vody, jedno jakým způsobem. Kam dohlédneme jsou nataženy sítě a šňůry, mezi tím jezdí další rybáři se sítěmi. Řeka je vlastně od jara do zimy zašněrována a zatažená. Ryba je tu honěna zběsilým způsobem celoročně. Všude okolo nás leží množství odpadků. Dima tvrdí, že sem z dalekého okolí jezdí odpočívat velké množství lidí. Moc tomu nevěříme, jsme přeci na desítky kilometrů od civilizace. Víkend nás přesvědčil o tom, že Dima měl pravdu, ještě teď z toho máme s Jardou noční můru, ale to přeskakuji události, to teprve příjde. Je čtvrtek ráno a opět vymotáváme naše montáže s obrovské hromady nánosů. Nevíme proč, ale vypadá to, že všechny zmije si daly rande u našeho vstupu do vody. Není to moc pěkný pohled klubko hemžících se hadů v místě, kudy vstupujeme do vody. Jarda se přestal koupat a vodu na mytí si ohřívá v hrnci co v něm vaříme těstoviny. Vedle nás rybaří chlapy z Moskvy, docela jsme se s nimi spřátelili. Přichází Dima s dobrou zprávou, dneska bude loďka s motorem vyrazíme na sumíky. Mimochodem ještě ve Volgogradu mi vyskočila plotýnka při vyndávání pytle s boilím z auta a spotřeboval jsem všechen algifen co jsme měli sebou. Celodenní přípravy na sumíky nám přiblížily večer. Ještě jsme stačily sehnat jiný motor do loďě, protože první vynechal a jedem proti proudu Donu za hlasitého pukání sumců a přibližující se tmy. Po ujetí 10km, kdy po celou cestu jsem slyšel nepravidelný chod motoru, najednou motor škytl a zhasl nadobro uprostřed řeky, tmy a velkých sumců. Žádný zle, říkám si. Jsme 10km daleko proti proudu řeky a ta nás pomalu unese k našemu táboru a my budeme mít dost času na náš lov sumíků. Sesadit pruty, nandat nástrahy a připravit echolot je dílo okamžiku. První šplouchnutí vábničkou mě vrátilo zpět do reality, jsme na velkém plechovém člunu a rezonace po šplouchnutí byla tak velká, že musela zahnat všechny ryby daleko od nás. Zkouším to jinak, až po velkém vyklonění za záď lodě, kdy mám mádlo motoru vražené do ledvin, by to mohlo konečně fungovat. Můžeme vyrazit, sděluji Dimovi. Vyjíždíme a zespoda řeky k nám doléhá zvuk řvoucího lodního motoru. Je jasné, že zespodu se k nám blíží loď. „Ještě se do nás trefí“, říkám Dimovi. Jsme uprostřed řeky a ve tmě, rozsvěcuji čelovou svítilnu a dávám signál přibližující se lodi, která se řítí tmou bez světel. Po prožitém strachu ze srážky, loď zastavuje pod námi a z loďi se ozývá rusky mluvící muž“jste to vy Dimo“? „Dada“ odpovídá Dimo. Ptám se Dimy co to znamená, odpovídá bez známky vzrušení, natahujou sítě a budou splavávat. „To si dělá srandu!“, říkám si. Nedělá, další naděje na úlovek mizí v nedohlednu, necháváme se splavávat řekou za nataženou sítí až do našeho tábora a jdeme spát.\nDalší klidná noc bez jediného záběru a my se probíráme ze spánku do pátečního dne. Noci jsou zde velice chladné, teplota padá hodně k nule. Přes den dosahují teploty přes 30°C, vaříme snídani a přijíždí auto s výletníky. Jsou to dva páry starších lidí, stavějí si své stany kousek za námi, za neustálého zamykání a odemykání auta dálkovým ovladačem, kdy výstražné signály řvou neustále na celý úsek Donu. Sjíždí se obrovská kvanta výletníků. S Jardou na sebe koukáme jako u vytržení. Zbytek pátku, soboty a neděle byl pro nás očistec. Z každého auta se ozývala jiná muzika na plný výkon reproduktoru. Bouchání dveří, střílení světlic a obrovský řev všech zúčastněných, ještě nesmím zapomenout na jednu litou rvačku dvou zmazaných ruských dam. V jednu chvíli sedí Jarda u křoví a tečou mu opravdové slzy, nejsou to slzy štěstí. V neděli všichni odjíždějí a my zůstáváme sami na břehu ve velkém množství odpadků, očištěných ryb a smrdutých zbytků po vaření. Všude kam se podíváme jsou hnědé hromádky s bílou čepicí – toaletní papír. Dima už druhý den stávkuje v rybaření, ani pruty nenahazuje. Domlouváme se s Jardou, že se přestěhujeme na ostrůvek uprostřed řeky, který je vlastně bodem, kde se slévá Don s Bistrou. Máme půjčený člun od Sergeje. Dima pojede na 30km vzdálené jezero a bude to zkoušet tam. Kde se ozvou ryby, tam půjdeme všichni. Začínáme s Jardou stěhovat věci na ostrov. Dorážíme s poslední várkou věcí ke břehu. První věc, kterou vyndáváme z lodi je sekera, samozřejmě vykluzuje z ruky a špičkou ostří padá na Sergejův gumový člun. Díra přes 30cm dlouhá, to zalepit nepůjde. Stojíme vedle sebe a s hrůzou v očích na sebe koukáme. Uprostřed řeky, respektive dvou řek, na ostrově bez člunu, mezi velkým množstvím hadů. Jejich tady opravdu hodně. Já z nich mám také hrůzu, ale Jarda jako při neštovicích, ani s velkým přemáháním si nedokážu představit jak budu plavat přes 200m širokou řeku mezi hady. Za celou tuhle dobu co jsme zde strávili, místních několik desítek možná stovek rybářů, vytáhlo jen několik cejnů. Příprava těchto ryb je zde jednoduchá. Z háčku letí rovnou na pánev nebo do udírny bez kuchání a čistění šupin. Jardovi byla několikrát nabídnuta místní specialita: polévka ucha z ryb. Nevím proč ji neochutnal. Při návštěvě Sergeje a jeho kamarádů jeden z nich ten nejstarší, když uviděl naše stojany a pruty v nich, přiskočil k jednomu stojanu, chytl ho po stranách a dělal, že střílí z protiletadlového kulometu. Pak nám tento starý muž sdělil, že u nich ani v nemocnici nemají tak čisté a zářivé věci jako jsou naše stojany. Druhý den nám Sergej sdělil, že ten starej muž celou noc jen seděl, mlčel a dumal nad tím co viděl.\nJe pondělí odpoledne, jsme s Jardou sami na ostrůvku, bivaky jsme nacpali vedle sebe a stojany máme ve vodě. Víc místa, tady není, první nahození a už visíme. Zjišťujeme, že máme před sebou 20m daleko, nataženou síť asi 60m dlouhou. Po velkém boji ji společně vytahujeme z vody. Je vidět, že jí tady někdo nechal, a že jí nepoužívá, je celá potrhaná a je v ní jeden mrtvý cejn. Párkrát prohazujeme celé loviště a zjišťujeme, že teď se snad už dá chytat. Schyluje se k večeru a my toužebně čekáme na záběr. Místo záběru projíždí motorový člun s místními rybáři a 10m od našich nahozených prutů kotví a začínají zde prohlížet natažené šňůry a vrše. Máme toho dost a ke všemu nám telefonuje Dima z Volgogradu, že hlásí na noc velkou bouřku a krupobití. Zajišťujeme znovu oba bivaky, uklízíme všechny věci a hledáme místo pro naší případnou evakuaci před velkou vodou. Těchto zkušeností máme z domova až dost. Další návštěva hada, začínají být dost vlezlý, až po několikerém rámusení, dupání a všelijakého zastrašování had – zmije odplouvá, asi pro ostatní. Bojíme se sáhnout do tašky do spacáků, do bot, bez předešlé prohlídky, v noci po nás neustále něco leze. To vše by se dalo překonat, ale vyrabované řeky a beznadějnost této situace nás doráží. Bouřka nepřišla. Už několik dní mě bolí pravá ledvina. Algifen, který jsem si pro tuto příležitost vzal, jsem už použil na bolest zad. Dnes v noci jsem močil krev, ráno je mi z bolestí špatně od žaludku. Jdeme opět balit a zmizíme z těchto vydrancovaných vod. Veškeré mé iluze a sny z dětsví jsou ty tam. Odvážíme na několikrát svoje věci z ostrůvku a pojedeme na jezero, kde Dima nechal zakrmit, „snad to Sergej zakrmil“. Odjíždíme od Donu a Jarda se jde rozloučit s jedním místním starým rybářem, dozvídá se, že rybařina na udičku je tady špatná, jedině elektrikou, sítěmi nebo dynamitem. Znechuceně odchází pryč. Odjíždíme od Donu a víme, že sem už se nikdy nevrátíme, příroda je zde krásná, ale nikdo zde nerespektuje tu trošku zákonů, která tu je. Přijel pro nás Sergej a odjíždíme na zmíněné jezero bez všech iluzí. Po ujetí 50km stepí, přijíždíme k uměle vytvořenému rybníku, zhruba 5ha velkému. První příchod k vodě a i zde nalezené staré zcuchané sítě ve vodě i na břehu. Vůbec se mi nechce znovu stavět stojan a nahazovat, jsem rozhodnut už nechytat. Nakonec mi to nedá a nahazuji také. Nad ránem má Jarda prvního padáka za celou dobu našeho pobytu v Rusku. Je to karas naše první ryba. Další ztracený záběr vypadá konečně na prvního našeho rusa - sazana.Blíží se večer, znatelně se ochlazuje a ještě začíná pršet. Přehazujem montáže a já vyrážím na vzdálený kopec honit signál, abych mohl poslat zprávu Dimovi, co vše potřebujeme za zásoby. V půlce rozepsaný zprávy, v dešti a daleko na kopci za úplné tmy slyším Jardův řev. Nechám všeho a pádím z kopce k Jardovi. „Co se děje?!“. Je to tady, první rus na udici a u břehu, beru podběrák a v kalhotách skáču do vody podebrat tak dlouho očekávaného krasavce. První dohady, je to kapr nebo sazan, světlo čelovky ukazuje sazana 85cm 8kg s ocasní ploutví jako talíř. Do rána už jen pár malých pískanců, jinak nic. Stále prší ochlazuje se. Už jsme dlouho sami, začíná se projevovat ponorková nemoc. Každý den se zamykám alespoň na dvě hodiny do auta, abych si mohl v klidu číst. I ty dvě hodiny jsou pro ukecaného Jardu moc. Obchází auto a mluví na mě přes zatažená okna. Chce, abych mu přečetl co jsem napsal. Po příslibu, že aspoň dvě hodiny denně bude mlčet, jsem ochoten číst tento deník. Večer jsme se ke čtení nedostali a tak začínám číst po ranním přebíjení prutů a ranní kávě. Stejně prší, ležíme ve spacácích a já čtu. Dostal jsem se se čtením skoro do konce. A je to tady, dopadlo to tak, že po tříleté známosti, kdy jsme spolu už něco prožili, tu ležíme a posledních pár vět jsem nebyl schopen přečíst, protože břečíme jak malý kluci. Mám zákaz znovu číst, prý až doma. Prší, zima jak v Rusku, v ranních hodinách tahám asi 3kg kapříka. Během dne víc a víc se ochlazuje. V bivaku si topíme vařičem, odpolední zakrmení probíhá za silného větru. Jarda vyjíždí na gumáku a ztrácí jedno veslo. Vítr ho strčil na druhou stranu jezera. Zděšeně se dívám co dělá, člun má na zádech a už zdolává stepní barevnost. On snad neví, že ho čeká nějakých 15km pochodu stepí, než se dostane na druhou stranu. Očekávám jeho příchod někdy nad ránem. Nakonec se mu podařilo přejet na nejužším místě a přišel asi za dvě hodiny, zničený psychicky i fyzicky. Stále se ochlazuje, v noci jsem zahlédl poletující sníh, ryby úplně ztratily zájem o potravu. Jsme zdraví, jsme pořádku, ale rybářského štěstí jsme zatím moc nepobrali. Neustále probíráme celý náš pobyt v Rusku. Potkali jsme zde mnoho slušných a hodných lidí, dá se říct, že jenom ty hodné, ale podmínky, chudoba, ve kterých žijí je nutí k činům, které my nejsme schopni pochopit. Zákony nikdo nedodržuje a ti, kteří by měli dohlížet na jejich dodržování, jsou do jednoho úplatní. Těšíme se oba domů, Jarda už o ničem jiném nemluví, než o Martě. Ještě nám zbývá pár dní, tak jsme se dohodli bojovat až do konce. Oba se navzájem utišujeme, že po návratu domů z této výpravy si opravdu vychutnáme rybaření u nás. Při stálém ochlazování spadla voda během 24hodin z 23°C na 14°C. Ráno střídá večer, jsme stále zalezlí v bivaku, mám hrůzu z nočních záběrů. Okolo nás se stahují místní rybáři. Máme obavu ze sítí a dynamitu. Jsme čím dál tím víc unaveni a hlavně už nám chybí rybářský elán, jsme rozhodnuti zítra ráno zabalit a tím ukončit náš rybolov v ruských vodách. Poslední noc na prutu. Vstáváme, balíme a vůbec nás nemrzí, že náš pobyt zde končí. Měli jsme smůlu, nebo je to všechno jinak než z vyprávění. Uznávám, že připravit takovou výpravu obnáší daleko víc znalostí místního terénu a poměrů. Večer přijíždíme k Dimově mamince do Volgogradu, jsme unaveni a hladoví. Bohatá a dobrá večeře a jedem na ruskou zmrzlinu. Čas odjezdu z Volgogradu domů je stanoven na pondělí ráno. Neděli věnujeme přípravě na cestu zpět a prohlídce města. Při návštěvě muzea z 2. sv. války jsme potkali první cizince za celý náš pobyt. Byl to zájezd důchodců z Ameriky. Jeden z těchto američanů jen tak na výlet do Volgogradu nezapomene. Potkali jsme ho na místních toaletách jak tam běhá z kabinky do kabinky a zoufale s očima na vrch hlavy volá „please papier please papier“. Bylo nám ho líto, ale jak to dopadlo nevíme. V pondělí ráno v 5:30 startujeme a vyrážíme na zpáteční cestu. Trasu Volgograd – Moskva, 1050km jsme zvládli za 11h. Malá prohlídka Moskvy, pár fotek u Kremelské zdi a po menší opravě kapříka vyrážíme na dalších 1000km z Moskvy do Brestu. Úterý ráno jsme v Brestu. ¨Cestou do Brestu jsme oběma auty chytli ve 120km rychlosti na silnici ležící ovci nebo psa. V tu chvíli jsme myslel, že nám to rozpůlí auta. Máme perfektní čas, tak si můžeme dopřát oběd a spěcháme na bělorusko – polskou celnici. To co jsme zažili během našeho celého pobytu, rámus, světlice, dynamit, hromady odpadků, hady, prasklý člun, vyrabované řeky, není nic proti tomu co nás čekalo zde. Po zařazení do řady čekajících aut a zjištění, že tu čekají už druhý den k nám přijíždí Golf a zněho vyhlížející gauner nám nabízí, že nás za 100EUR jedno auto převeze k celnici. Znechuceně odmítáme. Po uběhnutí několika hodin k nám přichází celník se sdělením, že stojím ve špatné frontě a že chce vidět naše víza. Po nahlédnutí do našich víz nám rusky povídá „vízum máte do 18.9. a je teprve 16.9., ještě máte dva dny“. „Vycouvejte a zařaďte se na konec druhé fronty“, která je několik km dlouhá. Teprve teď chápeme, že ten gauner v golfu a celníci jsou dohodnuti. Je všechno jasné, dál už se nedostaneme. Dima nám sděluje, že když zaplatíme, můžeme jet hned do Polska. Odmítáme tady tu bandu zavšivenejch darebáků živit. Přitom nás neustále předjíždějí jiná auta. Ohleduplnost a slušnost vůči jiné osobě je zde považována za slabost, panuje tady obrovská korupce a lidé se tu měří podle auta a kabátů. Odjíždíme na jinou celnici, 1km jízdy a už nás staví policie, jsme rozhodnuti už jim nedat ani šup. Dimu to stojí řidičák, vrací s ek autu a říká „to nevadí, mám ještě 3“. Místo řidičáku mu vystavili nějaký papír, se kterým se prokazuje na dalších dvou kilometrech, kdy nás zastavuje jiná policie s vidinou úplatku. Jiná celnice, ale situace úplně stejná jako u té minulé. Stojíme od úterý 10:00 a je středa 16:00. Popojeli jsme nějakých 500m a stále nás čeká 2,5km fronty. Právě teď pozoruji 2 celníky, jak s nasazenýma kuklami a samopaly prochází mezi auty, je to jak ve špatném ruském filmu. Stojíme tu už víc jak 20 hodin a nikde žádné WC, stánky s občerstvením, nic jen hromady výkalů a odpadků. Předjíždí mne auto z prava a vystupuje z něj 40ti letá žena a ptá se mne jestli bych ji nepustil před sebe.Bez ostychu ji říkám, že ne. Po chvilce mě to začíná mrzet, začínám se chovat jako oni a to tady jsem chvíli. Čekáme na to, aby nás pustili domů. Ještě to chvíli potrvá, musíme si vypít svůj pohár až do dna, sami jsme si ho nalili. Zatím, co píši, popojíždíme a v zrcátku vidím, jak se Jarda přetlačuje kapříkem s nějakým Bělorusem o místo. Kov na kov, plasty se ohýbají. Připravuji si mačetu, co mám vedle sedačky, nedošlo na ní.. Dima na nás mává, máme jet dopředu. Startujeme a jedem v protisměru k celníkovi na hranici. Dojíždíme k celníkovi a ten nás vrací zpět. Couváme zpátky a naše stará místa jsou obsazená. Nepochopitelné chování celníků, kdy nás rázně zve dopředu a pak nás vrací daleko zpět, nás už nemůže vynést z míry. Dá se tu očekávat úplně vše. Stojíme nějakých 100m od hranice a vůbec není jisté, zda tudy projedeme? Konečně, po dvojitém vystěhování a nastěhování všech věcí do aut, vjíždíme do Polska. Tři hodiny spánku u Wroclavi a Vítá nás pár rozespalých celníků, kdy mávnutím rukou znamená jen volný vjezd do ČR, ale alespoň pro mě i vjezd do civilizovaného světa.\nLitoměřice 18.10. Konečný stav tachometru po příjezdu je 106930km. Najeli jsme 9840km, jsme bohatší o množství nezapomenutelných zážitků a víme, že na každodenní starosti a problémy s nimiž se potýkáme v běžném životě, budeme nahlížet s jistým nadhledem. Končím tuto svoji životní epizodu a jdu si konečně zachytat kapry na Labe. Václav Záhorka a Jaroslav Kučera


m.KOLMANL.INFO - Flight Simulator - Škola - Navigace - Pøílet k letišti podle majáku\nJak najít letištì podle pøístrojù?\nPokud se vzdálím od letištì a úzkostlivì si nehlídám krajinu pod sebou, snadno se stane, že zabloudím. Zakufruji. Nebo letím-li ve ztížených povìtrnostních podmínkách se sníženou dohledností, s výhodou využiji všech dostupných navigaèních pomùcek, které mi usnadní navigaci. Použiji radionavigaci.\nJedním z nejstarších zpùsobù radionavigace je let na maják. Využijeme pøístroj ADF.\nZkusme si VFR let z Mostu do Vodochod.\nUkázkový let Cessnou 182S z LKMO do LKVO\nPoletím z letištì mosteckého aeroklubu. K letu volím Cessnu 182S.\nJe tøeba zvolit letadlo a místo startu.\nVolbou Create Flight vytvoøím nový let. Volbou Select Aircraft vyberu letadlo, kterým poletím. V tomto pøípadì:\nPøeètu si a zapíšu Performance:\ncestovní rychlost 140 kts 161 mph\ndolet 968 nm 1114 sm\nkapacita nádrže 92 US gal 348 litrù\nVolbou Select Airport vyberu letištì, kde zaènu let. Letištì zadávám podle ICAO kódu: LKMO. Umístìní letadla volím mimo! dráhu.\nLetím z veøejného sportovního letištì na mezinárodní neveøejné letištì. Cílové letištì je v TMA Praha na v tìsné blízkosti CTR letištì Ruzynì. V okolí trasy letu jsou zakázané prostory.\nPoužívám mapu vodochodského letištì INSTRUMENT APROACH CHART VODOCHODY NDB-DME RWY28 (LKVO AD 2-37-1).\nPo silnici je to nìjakých 55 km. Vzduchem tedy cca 30 mil. Pøi rychlosti pøes 100 kt je to let tak na 20 minut. Startovat budu z dráhy 02, kurz letu bude cca 120, pøistávat budu na dráhu 28. K letišti Vodochody mì povede maják VO - Bøežany.\nLetištì Most je v nadmoøské výšce 1086 ft ("fítù", stop). Letištì ve Vodochodech 919 ft.\nPoletím ve výšce 3000 - 5000 stop AMSL - cca 700 až 1000 m nad terénem. Konec høebene Krušných Hor budu pøelétávat v bezpeèné výšce. Vrcholky na trase dosahují výšek 500 m n.m. Výška letu v CTR LKVO je pro mì omezena na 2000 ft AMSL. Nade mnou je CTR letištì LKPR.\nTabu jsou pro mì zakázané prostory LK P11 - nad Spolanou Neratovice a LK P12 - reaktor v Øeži. Nad Neratovice bych se dostat nemìl, ale do Øeže je to z Vodochod kousek.\nNatankuji plné nádrže. Tankuje se z menu Aircraft - Fuel and Payload\nSeznámíme se s kabinou. Usednìme na levé pøední sedadlo (na tomto snímku mùžete klikat na pøístroje):\nJe tøeba vìdìt, kde jsou jaké budíky a ovládací prvky, v jakých jednotkách pøístroje ukazují atp.\nNastavím na výškomìru nadmoøskou výšku letištì Most - 1086 ft. Mohu to ošidit stiskem Ctrl+B.\nKontroluji prostor okolo vrtule.\nzapínám Avionics Master\nzapínám Fuel Pump\nvypínám Fuel Pump\nNa panelu rádia aktivuji tlaèítkem MKR signalizaci dálné a bližné.\nKntroluji prostor okolo letadla, odbržïuji a mírným pøidáním plynu uvádím letadlo do pohybu. Po okraji letištì pojíždím k jeho jižnímu konci. Na konci letištì otáèím letadlo kolmo k dráze a zastavuji.\nRozhlížím se, zda nìco nesedá a napøíè pøejíždím na zaèátek dráhy 02R. Otáèím letadlo do kurzu dráhy a zastavuji.\nKontroluji, zda kompas a gyrokompas ukazují kurz 20 stupòù (dráha má kurz pøesnì 18 stupòù). Ještì jednou kontroluji výškomìr,zda ukazuje nadmoøskou výšku letištì 1086 ft. Kontroluji umìlý horizont.\nVysunuji vztlakové klapky do vzletové polohy. Zapínám stopky (select a control). Pomalu pøidávám plný plyn. Pøi rozjezdu držím pøímý smìr. Pøizvedávám letadlo z trávy a nechávám ho nad zemí rozjet. Na konci letištì nasazuji do pravé zatáèky. Zasouvám klapky. Stoupám na rychlosti 80 kt. Toèím do kurzu 120.\nNastavuji koleèkem HDG u gyrokompasu kurz 120 (pøedpokládaný, vymyšlený pøi navigaèní pøípravì).\nNastavuji na panelu autopilota výšku 3000 ft (ALT). Tlaèítkem AP aktivuji autopilota, tlaèítkem HDG aktivuji režim udržování smìru a tlaèítkem ALT aktivuji režim udržování výšky. Autopilot bude dále stoupat do zadané výšky rychlostí 700 ft/min (VS). Nastavuji plyn tak, aby letadlo udržovalo rychlost nìco pøes 90 kt.\nLadím ADF na frekvenci majáku VO - Bøežany 333 kHz. Na budíku radiokompasu ožívá ruèièka a ukazuje smìr k majáku. Toèím koleèkem HDG u gyrokompasu tak, aby letadlo letìlo smìrem na radiomaják (ruèièka ADF smìøuje nahoru).\nPo 5 minutách letu pøelétám Ohøi. V 10. minutì míjím Øíp, pøelétám letištì Roudnice.\nNastavuji na panelu autopilota výšku 1900 ft. Autopilot zaèíná klesat. Kousek za letištìm Sazená, které právì pøelétám bych už mìl mít výšku menší než 2000 ft, abych letìl pod spodní hranicí CTR Ruzynì. Protože nevyužívám žádné jiné radionavigaèní pomùcky než ADF, musím si svoji vzdálenost od jednotlivých prostorù urèovat srovnávací navigací pohledem ven z kabiny.\nV 11. minutì pode mnou objevují øeky Labe a Vltava. K letišti Vodochochody už to nemùže být daleko. Èekám, kdy se zaène ruèièka ADF rychle otáèet do protismìru. To bude znamenat, že pøelétám nad majákem.\n14. minuta. Ruèièka ADF se otáèí. Nastavuji koleèkem HDG u gyrokompasu nový kurz 89 a sleduji stopky. Po necelých sedmi mílích bych mìl toèit do protismìru do kurzu dráhy 283. Letím 120 kt. To uletím 7 mil za necelé 3.5 minuty. Nastavuji na panelu autopilota výšku ALT 2500 ft. To je výška, ze které má zaèít sestup na dráhu. Sleduji stopky. Autopilot mezitím klesá do výšky 2500. Udržuji plynem cestovní rychlost Po uplynutí èasu toèím koleèkem HDG u gyrokompasu a nastavuji kurz 283. Autopilot otáèí letadlo do protismìru. Sleduji ruèièku ADF. Po dokonèení zatáèky by mìla ukazovat pøímo dopøedu. Pøed sebou už vidím dráhu. Jsem trochu ze smìru. Ruèièka ADF ukazuje trochu doprava a i vizuálnì pozorováním dráhy vidím, že jsem trochu nalevo od osy.\nTlaèítkem AP deaktivuji autopilota. Mírnou zatáèkou doprava a doleva se rovnám do osy dráhy. ADF ukazuje pøímo dopøedu. Stahuji plyn a zaèínám klesat. Sleduji PAPI, zda klesám po sestupové ose. Jsem nad. Ještì trochu vytrácím rychlost, vytahuji polovièní vztlakové klapky a klesám trochu strmìji. Ma PAPI už svítí dvì bíle a dvì èervené. Jsem na sestupové ose. V kabinì se ozývá dálná (Outer Marker). Dávám vìtší klapky, trochu pøidávám, abych neztratil rychlost a pokraèuji v sestupu.\nSedám. Dráha mi pøipadá hroznì široká. Zasouvám klapky. Vypínám stopky. Let trval 21 minut. Cesta k nejbližšímu výjezdu je nekoneèná. Opouštím dráhu a pojíždím na stojánku. Vypínám motor.\nNavigace │ Jak na pøiblížení na dráhu podle pøístrojù?


2. Piju čaje\nPokud jste si nasušili kopřivu, tak si ji připravite na linku a dejte si desetidenní čajovou kůru. Mkrněte se na článek o úžasné kopřivě dvoudomé:)\nJá celoročně a každé ráno piju zelený ječmen. Jeho sílu jsem si vyzkoušela v době, kdy jsem trpěla kvasinkovými infekcemi a nedám na něj dopustit:)\nMůžete také pít čajové směsi na odkyelení a nebo teplou vodu s citronem. Ta kromě odkyselení napomáhá i rannímu nastartování trávení.\n4. Miluju zeleninové šťávy\nMezi moje nejoblíbenější zimní snídaně patří kaše, polévky a zeleninové šťávy. Top kombinací je mrkev, řepa, celer, zázvor a olivový olej.\n5. Křemelina na střeva\n6. Sauna a masáže\n8. Klídeček a nohy v teple..


Tipy na víkend 6.–8. března: Koncert, divadlo, přednáška nebo výstava - Kolínský deník\nTipy na víkend 6.–8. března: Koncert, divadlo, přednáška nebo výstava\nSkupina Arakain odhalí Jekylla a Hydea\nKDY: 6. března, 20:00\nZA KOLIK: Předprodej 395 Kč, v den konání 480 Kč\nSkupina Arakain přijíždí v rámci turné k vydání CD JEKYLL & HYDE, které se zároveň brzy po svém vydání stala zlatou a stále se těší pozitivním reakcím posluchačů i hudební kritiky. Fanoušci si během turné užijí jak skladby z nové desky, tak i léty ověřené tradiční hity Arakainu. V roli hostů se představí JEREM´I a WALKMANZ.\nNačarej rozehraje Madonu\nKDY: 7. března, 19:00\nKDE: Kavárna U Madony, Český Brod\nPražsko- brandýská foková kapela Načarej přichází se svým repertoárem převážně autorských písní a lidových písní z různých koutů světa. Hudebníci předvedou své umění ve hře na kytaru, cajon, akordeon, baskytaru, housle i flétnu.\nDivadlo oslaví Osmyčky\nKDY: 6. března, 19:00\nZA KOLIK: 310 Kč – 410 Kč\nKdo by neznal pojem osudové osmičky českých dějin? Kabaretně laděná komediální revue s písněmi, která nasvěcuje české dějiny z nečekaného pohledu. Tématem ovšem nejsou pouze známá osmičková léta, ale i ty osmičkové roky, ve kterých se zdánlivě nestalo nic důležitého. Zábavný pohled na českou historii od vstupu na Říp až po nejsoučasnější současnost.\nLetos uplyne 400 let od Bílé hory\nKDY: 6. března, 19:30\nKDE: Zvonice kostela Nejsvětější Trojice, Český Brod\nČeskobratrská církev evangelická zve na přednášku s podtitulem „Bělohorský mýtus mezi českými evangelíky“. Přednášet bude historik doc. Ota Halama ThD., autor mnoha knih a publikací. Po přednášce jistě zbyde čas i na otázky.


Diskuse:Honda vábí na koncept elektrického kupé. Přiveze jej do Tokia | auto.cz\nDiskuse: Honda vábí na koncept elektrického kupé. Přiveze jej do Tokia\nNa vlnu futuristických elektrických konceptů naskakuje také automobilka Honda. Po originální frankfurtské studii Urban EV chystá další bezemisní auto, tentokrát půjde o kupé.\n1. 10. 2017 03:03\n8. 10. 2017 15:09\nNa jakýkoliv vehikl s elektrickým pohonem se přirozenou cestou vábit nedá, ten lze jen vnucovat brutálními dotacemi, ukradenými jinde! 8-s :no: :no: :no:\nNo jo, je to tak. Hrůza mě jímá, ale s tím už nic nenaděláme. Mocní tohoto světa rozhodli, že Industry 4.0 potřebuje obměnu celého vozového parku a tak el. auta budou. Štěstí vidím v tom, že my starší to už nějak s těmi spalováky doklepeme.... ;-)


Taburet ratan – Kempingový vozík skládací\nU každého zboží si můžete zjistit i jeho dostupnost nebo třeba . Hledáte taburet z umělého ratanu? RojaPlast Moderní plastový taburet KNIT SINGLE SEAT – písková ROPL. Ratanové taburety a podnožky.\nTaburet s úložným prostorem ATÉNA.\nZahradní sestava ANDA, pětimistná sestava vč. Umělý hnědý taburet s imitací ratanu. Velmi odolný materiál a moderní vzhled. Ať už jim říkáte taburet nebo taburetka, najdete je v této kategorii. Máme zde jak klasické ratanové taburety s polstry, tak taburetky ve tvaru stoličky bez polstru.\nZávěsné houpací křeslo vajíčko HNĚDÉ z umělého ratanu. Potom vsaďte na taburet Colours.\nPARADISE – hnědá Plastové křeslo s područkami v imitaci ratanu. Horní sedací část taburetu je vyrobena z proplétaného ratanového proutí. Prodáváme tak, jak vidíte na obrázcích.\nSedací souprava z umělého ratanu na velmi kvalitní konstrukci. Sedáky a polštářky v ceně! Potřebujete malý zahradní taburet k sezení nebo ukládání svých věcí? Objevte na Westwing ratanový taburet v mnoha atraktivních provedeních nebo další designový nábytek či stylové doplňky se slevou až. Jedná se o přírodní ratan kubu.\nPolstrování se skládá z polyesteru a ze bavlny. Vyplň polstrování je 1 PES. Produkt je skladem u Vás za dny. Popis: 40x40v4,Zboží doručujeme po . Tento taburet je vyroben z ratanu a je opatřen lněným polštářem. Výrobce: Plana Kategorie: Židle imitace dřeva.\nDostupnost: Není na skladě.\nCena: 1Kč 1Kč bez DPH. Luxusní křeslo z umělého ratanu New England. Moderní a velmi pohodlný taburet v designovém provedení.\nNejnovějším módním trendem nejen v oblasti zahradního nábytku, ale i interiérového je nábytek z umělého ratanu. Prachatice, inzerce, prodám Nové, nepoužité, materiál ratan.\nPrevious Post Previous post: Zahradní houpačka hollywood recenze\nNext Post Next post: Sekačka mf70


Diskuse JPW: Umožněte dát jeden příspěvek do více kategorií*\nUmožněte dát jeden příspěvek do více kategorií*\n#1 · Zasláno: 26. 3. 2009, 14:04:13 · Upravil/a: Moderátor (editace znemožněna)\numoznete dat jeden prispevek do vice kategorii (treba JS+PHP+MySQL)\nModerátor Chamurappi: „Navrh na vylepseni“ je v této kategorii každé třetí vlákno.\n#2 · Zasláno: 26. 3. 2009, 14:10:14\notázka je proč ? Zbytečně by docházelo k duplicitám.\n#3 · Zasláno: 26. 3. 2009, 14:35:47\nOdpovím v podobném duchu jako kolega Taps: Jak chceš vyřešit odpovědi? Někdo odpoví do otázky položené v sekci JS, jiný v sekci PHP, další zas v MySQL. Jak tohle všechno dohromady jednotit? Při stávajícím stavu jsou všechny reakce na dotaz pěkně v jednom tématu. Jsou na jednom místě, nikoliv rozházené a roztříštěné po celé diskuzi.\n#4 · Zasláno: 26. 3. 2009, 14:38:28\nMožná nemyslel příspěvek jako takový, ale jen odkaz na něj. Tzn že by se zobrazoval ve více kategoriích, ale fyzicky by byl pouze v jedné z nich.\n#5 · Zasláno: 26. 3. 2009, 14:44:11\nJe otázka, jestli by nenastal problém, pokud je databáze dělaná s ohledem na právě jednu kategorii příspěvku.\n#6 · Zasláno: 26. 3. 2009, 15:07:05\nNesmysl. Vzhledem k tomu, jaké procento dotazů má spojistost s více kategoriemi. Většinou se to stejně týká hlavně nějaké jedné.\n#7 · Zasláno: 26. 3. 2009, 15:07:38\nJe to potřeba? Kde?\nReaguji na Tapse a Mistra:\nZřejmě myslel, aby celé (jedno) vlákno bylo zařazené ve vícero kategoriích naráz. Takže by kategorie sloužily de facto jako štítky.\nAsi by problém nastal. Navíc je stromová hierarchie srozumitelnější i pro návštěvníky.\n#8 · Zasláno: 26. 3. 2009, 15:34:55\nMožná by ale bylo užitečné něco jako "stínové odkazy" u témat přesunutých moderátorem... tzn. že po přesunutí by v původní sekci by (třeba nějakou dobu) zůstal odkaz na téma do nové sekce. Takhle se lidi občas diví, kam jim zmizel dotaz.\n#9 · Zasláno: 26. 3. 2009, 15:55:44\nPřed pár lety se vlákno po přesunu tvářilo dokonce jako „smazané nebo nikdy neexistující“, pokud se zadala jeho původní adresa. Nyní již funguje alespoň přesměrování (jen při zobrazení, nikoliv při přispění).\nPokud je uživatel registrovaný, může si vlákno dohledat ve svém profilu, pokud ví o téhle možnosti.\nPokud není registrovaný, tak ano, to je trochu problém. Ale „stínové odkazy“ by asi byly dost složité na výrobu. V některých případech by také byly nežádoucí (třeba při přesunu k ledu).\nŘešením by bylo zavést i u neregistrovaných uživatelů něco jako profil, udržovaný třeba pouze v session. Nebo u nich podržet jen samotná čísla vytvořených vláken v trvanlivé cookie a někde mu je naservírovat na seznamu.\n#10 · Zasláno: 26. 3. 2009, 16:04:13\nMě by spíš napadlo použít tu tagování.. ale myslím že takhle jak to je tak to bohatě stačí.\n#11 · Zasláno: 26. 3. 2009, 16:12:26\n„Zřejmě myslel, aby celé (jedno) vlákno bylo zařazené ve vícero kategoriích naráz.“\nAno, také mne to pak napadlo.\n#12 · Zasláno: 26. 3. 2009, 16:16:15\nOdpověď vždy dostanete rychleji, když to rozdělíte na jednoduché problémy, které máte s tím kterým jazykem a dáte to správné kategorie.\nA ono by to stejně nešlo, když je na hlavní stráce místo jen na jednu ikonku ;-)\nDiskuse JPW » O této diskusi » Umožněte dát jeden příspěvek do více kategorií*


Kožené kabelky crossbody | KrásnéKabelky.eu\nDokažte, že máte vkus – pořiďte si trendy kousek jako kožené kabelky crossbody. Každý kousek z řady kožené kabelky crossbody se může pyšnit vychytanými detaily a funkčností. Jen jeden kousek z kategorie kožené kabelky crossbody vám nebude stačit. V kategorii kožené kabelky crossbody najdete bezpočet trendy kousků.\nSlevy kabelky Dámské kabelky a tašky Kabelka dámská Eshop kabelky Kabelky a tašky Nová kabelka Nové kabelky Tašky a kabelky Dámské tašky a kabelky Prodej kabelek Pěkné kabelky Stylové kabelky Nejlevnější kabelky Kabelka Dámská kabelka Kabelky dámské Dámské kabelky Nejlevnější dámské kabelky Sleva kabelky Designové kabelky


Diskuse:Tropická cyklóna – Wikipedie\nJelikož slovo tajfun je jen jiné (místní) pojmenování pro stejný jev, navrhoval bych vyřešit obojí v jednom článku a o místních názvech se rozepsat v příslušné kapitole.\nTropická cyklona je stejnak asi nepřesné, mělo by to znít je cyklón jako další pojem vedle hurikán, tajfun atd.; němci na to mají hezký Oberbegriff tedy povšechny pojem, a sice Tropischer Wirbelsturm (česky: ???), který zahrnuje všechny. -jkb- ✉ 11:12, 20. 10. 2005 (UTC)\nNepřesné? My se to v agrometeorologii učili jako standardní pojem, bez jakýchkoliv alternativ. Cinik 13:48, 21. 10. 2005 (UTC)\nNesouhlas se sloučením, obsahově je článek korektní, rozepsání o názvu a oblasti výskytu vypadá v samostatném článku lépe, neodpovídaly by si interwiki. Na en: totiž všeobecný pojem mají pod jejich regionálně specifickým Hurricane. Pravda je, že mnohdy si s tím v různých jazycích hlavu nelámali a pleskli to pojednání o tropických bouřích pod první Tajfun, Uragán, Hurikán, co jim přišel pod ruku. Miaow Miaow 13:45, 21. 10. 2005 (UTC)\nNerozumím. Jednak mi argumentace jakýmisi interwiki nepřipadá až tak podstatná, druhak se mi zdá, že spíše podporuje můj pohled. Na en: nejsou oddělené články Typhoon, Tropical cyclone, Hurricane atd., ale jediný článek en:Tropical cyclone, který v části Terms for tropical cyclones obsahuje vysvětlení regionálních názvů. (V současnosti právě interwiki neodpovídá -- jak tajfun, tak tropická cyklóna vedou na en:Tropical cyclone.) --Mormegil ✉ 13:59, 21. 10. 2005 (UTC)\n@ Cinik: nepřesný, tím jsem vlastně chtěl říci matoucí, neb cyklóna se podobá velice v mém uchu cyklónu; tropiská cyklóna však, pokud vím, s nějakou točivou bouřkou nemá tolik co dělat, jde o nízký tlak, a ten může mít vícero důsledků\n@ Miaow Miaow: se sloučením bych taky nespěchal, i když by skutečně dával bacha, kam dám nějaký centrální článek a kam ty různý poddruhy\nTen německý Tropischer Wirbelsturm (no tak tropická vírová, točivá, spirální bouřka; zde asi správně prolinkováno s Tropickou cyklónou) je v de: celkem ok; tam pak mají podčlánky cyklón, hurikán a taifun; nevím momentalně kam zařadit urugán a tornádo, což může být problematické (a už vůbec ne blizard, muj boze).\nTo momentální blbé prolinkování má důvod v tom, že každý to dělá prostě jinak. Takže zdar, -jkb- ✉ 14:16, 21. 10. 2005 (UTC)\nUragán je totéž, tornádo a blizzard jsou jiná liga. Ty nepřesné interwiki, grrr, k Tajfunu přidal dodatečně nějaký robot nebo cizí uživatel, po mé původní úpravě tam byly jen prověřené linky z tajfunu na tajfuny. Teď jsem to napravil. Omlouvám se za předchozí nepřesný argument z paměti, na en: ještě onehdy měli obsahově hlavní pojednání v článku Hurricane (a Tropical cyclone se krčila v koutku), teď vidím, že tam od té doby byla reorganizace k lepšímu. Ale pro mne argument s interwiki váhu má. Na některých wiki jsou jednotlivé varianty bouří pojednány i v samostatných článcích (třeba ta de: to má hezky), takhle k mim má čtenář přímý přístup z článku do článku. Nechte proto, prosím, Tajfun žít. Miaow Miaow 15:19, 21. 10. 2005 (UTC)\nSice spor nebyl vyřešen, ale je to IMHO to samé, proto jsem članek sloučil s tajfun. Vrba 23:23, 26. 10. 2005 (UTC)\nke sloučení[editovat zdroj]\nA. Diskuse skutečně nebyla skončena, mohlo se počkat, domnívám se že po vzoru de: se to stejnak zase někdy rozdělí\nB. Argument s interwiki bych také považoval za důležitý\nC. při přesunech a slučování je skutečně nutno dávat pozor na již existující odkazy, které pak nefungují -jkb- ✉ 08:35, 27. 10. 2005 (UTC)\nMohol by niekto napísať v sekcii Názvy tropických cyklón#Tajfun že arabské slovo ţūfān (طوفان)znamená potopa a používa sa to skoro výhradne pri náboženských textoch opisujúcich príbeh o Noe. Ďakujem Hakeem\nObraz tropických cyklón v kultuře a náboženství[editovat zdroj]\nPřidal jsem do článku sekci, která pojednávala o obrazu tropických cyklón jako Božích trestů, ano stejnou editaci jsem přidal k článku Hurikán Katrina, protože se jednalo o příklady a studie k tomuto hurikánu. Tento jev je ale obecný a tudíž patří do obecného článku, souhlasím, že by bylo vhodné uvést příklady zobrazování tropických cyklón jako Božích trestů i z dalších události (dobře zdokumentováno například pro Hurikán Sandy,...). Každopádně v obecném článku je zmínka nutné a díky editaci, která moji editaci odstranila jakožto duplicitní s článkem Hurikán Katrina, zmizela jakákoliv zmínka o tomto zásadním socio-kulturně-náboženském aspektu tropických cyklón z hlavního článku! Proto tuto pasáž vracím zpět.90.181.138.240 19. 10. 2013, 22:36 (UTC)\nNo jo, jenže tropické cyklony nepostihují jenom USA. Vlastě, většina cyklónů se odehraje mimo křesťankou kulturu (Japonsko, Čína, Vietnam, Indie nebo Bangladéš). Jak daná sekce souvisí s těmito lokalitami? Interpretuje takto cyklóny nějaký duchovní z těchto oblastí? --Jenda H. (diskuse) 2. 11. 2013, 18:28 (UTC)\nJelikož se k tomu nikdo nemá dávám sem zpochybňující neutralitu:\nAmerikocentrismus! Ve skutečnosti je téměř každá přírodní katastrofa vysvětlována jako boží trest, ale článek se věnuje pouze komentátorům amerických hurikánů. Lze dohledat podobná tvrzení také k Tajfunu Haiyan tady, a Cyklon Nargis měl byl zase jakýmsi trestem za tvrdé zásahy barmské vlády proti buddhistickým mnichů atd... Proč je nějaký americký zmrd nadřazený komentářům Barmánců nebo Filipínců?\nZ hlediska významu se dá tento údajně zásadní socio-náboženský aspekt vyčerpat jedinou větou. „Tropické cyklony byly stejně jako jiné katastrofy v průběhu dějin různými komentátory označovaný jako boží trest za hříchy postižené populace.“ --Jenda H. (diskuse) 14. 5. 2016, 19:22 (CEST)\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Diskuse:Tropická_cyklóna&oldid=18087249“\nKlimatické články střední kvality\nStránka byla naposledy editována 26. 1. 2020 v 14:25.


Jak se odvodňuje nejmodernější automotodrom | Benefit\nPolygon Brno - škola bezpečné jízdy z ptačí perspektivy\nLadné oblé křivky? To je výzva...\nMezi tréninkové úseky patří například i tržná deska, která dokáže uvést i několikatunový osminápravový automobil do smyku. Řidiči všech schopností se zde tak mohou bezpečně připravit i na ty nejnáročnější situace za volantem. Neméně náročná byla však také výstavba areálu, při jejíž realizaci jsme podali pomocnou ruku ve formě obchodně technického servisu - návrhu a následné dodávky systému pro odvodnění ploch areálu.\nJednou z největších výzev byl samotný návrh v celkovém objemu 646 metrů žlabů s 38 ks vpustí a revizních dílů, a to zejména s ohledem na použití v obloucích dráhy, která má v několika úsecích nemalý podélný sklon. Původní projekt počítal se žlaby z polymerbetonu s krytem, které se nakonec ukázaly jako méně vhodné z důvodu komplikovanějšího řezání a problematické pokládky v obloukových částech.\nPřipoutejte se, startuje MONOTEC!\nPo vyhotovení všech technických podkladů jsme se při projednávání změny odvodňovacích žlabů oproti projektu shodli napříč všemi zúčastněnými stranami na použití celokompozitního řešení. Systém RECYFIX MONOTEC 100byl optimální z hlediska reálné cenové hladiny a proveditelnosti vlastní instalace.\nMonolitické kompozitní žlaby se dají jednoduše upravit přímo na stavbě, jsou lehké, snadno manipulovatelné a hrozba koroze je oproti klasickým betonovým žlabům s ocelovými rámy a litinovými kryty nulová. Tyto žlaby také skvěle odolávají smykovým silám, díky čemuž odpadá riziko případného uvolnění krytu a poškození automobilu.\nPolygon Brno hned po dokončení\nSprávně provedená obetonávka je základ úspěchu\nNěkteré úseky byly nejen do oblouku, ale i v podélném spádu\nDetail napojení žlabů RECYFIX MONOTEC na vpust FASERFIX KS\nŽlaby řezané pod úhlem a barevně sladěná přídlažba\nOdvodňovací třešnička na závěr\nVšechny povrchy a žlaby se nakonec úspěšně realizovaly ke spokojenosti všech zúčastněných. Obzvláště se povedlo napojení prvků v obloucích nebo skvěle přiznaná asfaltová vrstva až ke hraně žlabů, a i takové detaily jako barevně sladěná přídlažba nezůstaly nepovšimnuty. Po zahájení testovacího provozu se však záhy přišlo na nedostatek spočívající v neustálém zahlcování žlabu odvodňujícím kluznou plochu polygonu, přestože se v projektu navrhovaná kapacita dodržela.\nŘešení této výzvy nám bylo na základě dosavadní dobře odvedené práce a projevené důvěry svěřeno technickým dozorem investora. Naši technici vyhodnotili situaci a navrhli instalaci dalších 14 metrů, tentokrát kapacitně ještě výkonnějšího, žlabu RECYFIX MONOTEC 200s průtočným profilem bezmála 750 cm². To se ukázalo jako bezvadné řešení – POLYGON BRNO je od té doby v neustálém provozu a pomohl naučit velké množství řidičů zvládat krizové situace stejně hladce, jako to bylo v případě realizace tohoto projektu.\nNemusíte být zrovna majitelé automotodromu, abyste měli ve svém řešení kvalitní a odolné žlaby. Najdeme Vám i ty Vaše, stačí nám napsat.\nPokládka žlabů, v popředí vpust FASERFIX KS s nanesenou těsnící hmotou\nPraktická pomůcka vyrobená realizační firmou pro přesné řezání žlabů pod úhlem\nPlochy je možné přímo u žlabů pojíždět těžkou válcovací technikou\nDetail napojení pod úhlem před finální vrstvou\nKrásné napojení pod úhlem už po dokončení\nŽlaby v oblouku a podélném sklonu, to je výzva