Dřevěné chodítko pro děti | Jořík\n18. 5. 2020 9. 9. 2021 Nákupy\nPamatujete si na dobu, kdy jste se vy nebo vaše děti učily chodit? Jistě moc dobře víte, že první krůčky nebyly snadné. Pro nikoho. Pokud je ale něco, co ratolestem mohlo pomoci, pak to bylo chodítko.\nTakové chodítko je možné zakoupit dokonce i dnes. Je ale pravda, že dnešní chodítka se rozhodně velice liší od těch, která se využívala dříve.\nExistuje spousta materiálů, ze kterých se dnes takového chodítko vyrábí. O jaké materiály že se jedná? Tak například o plast či dřevo. Obojí je velice oblíbené. Který materiál zvolíte vy, je jen na vás.\nMožná byste se divili, ale sehnat dřevěné chodítko pro děti není tak snadné, jako sehnat chodítko plastové.\nPokud se ale pro dřevěné chodítko rozhodnete a podaří se vám jej sehnat, pak budete mít jistotu v tom, že vám skutečně dlouho vydrží. Dřevo toho vydrží mnohem déle, než právě plast. I když si to někteří nemusí myslet, opravdu je tomu tak.\nChodítka se od sebe ale neliší pouze materiálem. Liší se také cenou. Rozhodně ale něco takového nepředstavuje nic cenově náročného, takže určitě není potřeba se toho obávat.\nSehnat něco takového v běžném obchodě se vám ale nemusí podařit. Je zde ale něco, čeho můžete využít. Co takhle internet? Ten je zde od toho, aby vám usnadnil práci. Zkuste jej pro něco takového využít.\nPokud nechcete zakoupit chodítko, které je zcela nové, pak určitě nemusíte. Existuje spousta stránek, které nabízejí chodítka, která již byla vyzkoušena. Určitě na tom není nic špatného.\nNebojte se využít možností, které jsou k dispozici.\nAť už se rozhodnete jakkoliv, rozhodně pořízením chodítka neuděláte chybu. Vašemu dítěti může něco takového více než pomoci.\nJiž v dětství je potřeba naučit se správně chodit. Ne nadarmo se říká, že to, co se člověk v mládí naučí, ve stáří jako by našel. Platí to nejen o chůzi, ale i o věcech jiných. Mějte něco takového na paměti.


Říčky v Orlických horách (6)\nOrlické hory nabízí penziony, hotely, apartmány, chalupy, chaty, rekreační zařízení, lodging houses. Celkem můžete na Hotel.cz vybírat z 105 ubytování v Orlických horách.\nKolik stojí nejlevnější ubytování v Orlických horách?\nAktuálně je možné se ubytovat v Orlických horách od 450 Kč na osobu a noc. Podívejte se na nejlevnější ubytování v Orlických horách.\nApartmány Barto21, APRIL HOTEL PANORAMA, Hotel Jordánek jsou v Orlických horách velmi oblíbené. Průměrné hodnocení ubytování v Orlických horách je 91 %. Podívejte se na nejlépe hodnocená ubytování v Orlických horách.\nAno, v Orlických horách máte aktuálně na výběr z 36 zvýhodněných pobytových balíčků. Podívejte se na všechny pobyty v Orlických horách.\nOrlické hory aktuálně nabízí k výběru 26 ubytování se snídaní. Snídani v ceně nabízí například Pension Mandl, Sokolí Hnízdo, Hotel Krajka Vamberk. Prohlédněte si celý seznam ubytování v Orlických horách se snídaní v ceně.\nUbytování s bazénem nabízí v Orlických horách například Dům U nových přátel, Penzion Heřmanice, APRIL HOTEL PANORAMA. Prohlédněte si všechna ubytování s bazénem v Orlických horách.\nHřiště pro děti mají ve svém okolí například Sokolí Hnízdo, Penzion Heřmanice, Motel Roubenka. Zobrazte si všechna ubytování s dětským hřištěm v Orlických horách.\nOrlické hory 105 ubytování


SAN JOSÉ – Po celém světě se lidé domáhají změny. Nedávné projevy vůle voličů – především asi hlasování o brexitu ve Spojeném království a prezidentské volby ve Spojených státech – upozorňují na sílící ekonomickou nejistotu. V takovém prostředí je nezbytné, aby lídři formulovali a předložili jasnou vizi inkluzivního hospodářského růstu, která zohlední nejen daňovou a obchodní politiku, ohniska mnoha dnešních debat, ale také digitalizaci.Digitalizace, představující potenciální ekonomickou hodnotu ve výši 19 bilionů dolarů během příští dekády, má schopnost umožnit zemím nastartovat růst HDP, tvorbu pracovních míst a inovace. Už dnes vidíme hluboký vliv, jejž digitalizace může mít na země, které ji přijmou za stěžejní motor svých hospodářských strategií.\nV Indii, například, ministerský předseda Nárendra Módí uskutečňuje strategii, která zemi proměňuje v technologického tahouna a připravuje půdu pro digitální budoucnost. Ve Francii vláda investuje do rozsáhlého národního digitálního plánu, od něhož se očekává vytvoření 1,1 milionu pracovních míst během příštích 3-5 let a přínos 101 miliardy dolarů k HDP během příští dekády.Zatímco jiné země zavádějí robustní digitální strategie, USA zaostávají. Přestože v internetovém závodění 90. let USA vedly, dnes jsou jedinou velkou vyspělou ekonomikou bez jasného plánu digitalizace. Důsledky už se začínají projevovat: podle Inovačního indexu Bloomberg za rok 2016 jsou dnes USA osmou nejvíc novátorskou zemí světa, přičemž oproti roku 2015 se propadly o dvě příčky.Poselství je jasné: co se týče digitalizace, nikdo nemá garantované postavení a nelze mrhat časem. I v Silicon Valley na sobě musíme neustále pracovat, abychom si zachovali konkurenční schopnost. Americká ekonomika musí dělat totéž, jinak riskuje ztrátu novátorského náskoku. Jedině s jasným a účinným plánem digitalizace si USA dokážou zabezpečit zachování svého postavení globálního ekonomického lídra v digitálním věku a zároveň splnit poptávku svých občanů po růstu ekonomických příležitostí.Jsem přesvědčen, že konektivita má schopnost proměnit ekonomiky a vytvářet nové příležitosti. Právě proto nová americká digitální agenda musí napravit skutečnost, že navzdory životu v jedné z nejbohatších zemí světa třetině populace USA stále doma schází širokopásmové připojení.Povzbuzující jsou iniciativy Smart City podporující konektivitu v Chicagu a Washingtonu. K zaplnění digitální mezery je však zapotřebí komplexnější národní digitální strategie, která bude klást důraz na investice spíš do digitální infrastruktury než jen do fyzické infrastruktury jako v minulosti. Jedině při široké dostupnosti dokážou technologie nadále naplňovat potenciál jednoho z velkých vyrovnávačů ekonomických rozdílů.Účinný plán digitalizace USA musí podporovat také startupy. Právě mladé společnosti představují budoucnost tvorby pracovních míst – to ony jsou v USA prvořadým zdrojem nových pracovních míst – a technologických přelomů. V USA ovšem startupů ubývá. Podle výzkumu Brookings Institution se poměr startupů (počet nových společností jako procento všech firem) snížil od roku 1978 téměř o polovinu.Abychom povzbudili novátorství a tvorbu pracovních míst, potřebujeme tento trend zvrátit a nalít do startupového motoru amerického hospodářství víc paliva. K tomu bude nezbytné, aby podniky a vláda spolupracovaly na vytvoření prostředí, které pobízí podnikatele, aby uváděli své vize do života. Stěžejní pro podporu takového ekosystému bude směs legislativy, například v oblasti daňových zvýhodnění pro mladé společnosti, a firemních/rizikových kapitálových investic, které startupům poskytnou finanční zajištění a příležitosti přiučit se od zkušenějších.Obecněji je zapotřebí, aby američtí lídři vytvořili prostředí, které povzbudí všechny druhy podnikatelského růstu a investic. Trumpova výzva k aktualizaci amerických daňových pravidel v roce 2017 by v této oblasti mohla přinést jistý užitek, za předpokladu, že nová pravidla podpoří domácí investice tím, že pobídnou firmy, aby převedly výdělky zpět ze zahraničí, a sníží daň z příjmu právnických osob, která je aktuálně nejvyšší mezi zeměmi OECD. Tyto kroky by do ekonomiky USA mohly přinést víc než bilion dolarů a současně vytvářet pracovní a ekonomické příležitosti.Ještě dalším podstatným prvkem účinného plánu digitalizace je vzdělávání a školení. Podniky musí investovat do současných pracovních sil, jimž velkou měrou schází dovednosti nezbytné pro konkurenční soupeření v digitálním věku. Zároveň musíme proměnit svou vzdělávací soustavu, aby si mladší generace osvojila dovednosti, které bude potřebovat, aby si zajistila dobře placená digitální místa budoucnosti. Za tímto účelem musíme překonat zdůrazňování předmětů v oblasti přírodních věd, technologií, techniky a matematiky a přemýšlet o tom, jak technologií a digitalizace využít ve všech oborech.Digitalizace by do roku 2025 mohla Spojeným státům přinést ekonomickou hodnotu ve výši 5,1 bilionu dolarů a současně podstatně snížit nezaměstnanost. USA ale nedokážou tento potenciál zužitkovat, pokud jejich lídři nebudou účinně spolupracovat napříč partajemi a se všemi odvětvími s cílem popohnat digitální agendu.\nTechnologie mění všechno: způsoby podnikání, pravidla kapitalismu a celé ekonomické ekosystémy – a to vše nesmírně rychle. USA se musí měnit zároveň s nimi a jednat teď s cílem udělat vše potřebné pro opětovné získání novátorského náskoku a pro úspěch v digitálním věku.Z angličtiny přeložil David Daduč


Svítilna COMPASS Cyklosvětlo přední 5LED 12002 | BScom servis\nSvítilna COMPASS Cyklosvětlo přední 5LED\nuniverzální, 5x LED, 2 režimy světla (stálé, přerušované), 4x AAA (není součást balení) (12002). Více informací\nKód produktu 0478975\nKód výrobce (PN) 12002\nBlíží se noc a vy vyrážíte na kole na večerní projížďku, do své oblíbené restaurace či do práce. Jste patřičně osvětleni? V případě že ne, vystavujete nejen sebe, ale i ostatní účastníky silničního provozu nebezpečí. Přední svítilna Compass je praktický pomocník na cesty, díky kterému na vás bude vždy dobře vidět a zároveň dobře uvidíte na cestu.\nSvítilna je vybavena 5 vysoce svítivými LED diodami, jež zapnete prostřednictvím spínače umístěného na straně. Navíc máte na výběr mezi režimem blikání a nepřetržitého světla. Jak budete jedoucí auta informovat o vaší poloze, je tak pouze na vás. Pokud jde o napájení, zařízení je poháněno 4 AAA bateriemi.\n5 vysoce svítivých LED diod\nNa výběr ze dvou režimů\nNapájení prostřednictvím 4 AAA baterií (nejsou součástí balení)\nuniverzální, 5x LED, 2 režimy světla (stálé, přerušované), 4x AAA (není součást balení) (12002)


Praha schválila novou podobu Terminálu Smíchov. Změnila se střecha - Pražský deník\nRada schválila architektonický, urbanistický a technický koncept budoucího Terminálu Smíchov. Nyní vedení města zadá projektantům, aby začali s přípravou dokumentace pro územní rozhodnutí stavby plánovaného dopravního terminálu na Smíchovském nádraží. Projekt připraví sdružení společností Metroprojekt, Sudop EU, Sudop Praha a A69 architekti.\nProti původním plánům se změnila konstrukce střechy, z projektu zmizela také centrála Správy železnic (SŽ), na kterou byla vypsána zvláštní architektonická soutěž.\nMá zde být možné přestupovat mezi metrem, tramvajemi, vlaky a příměstskými spoji. Terminál bude zastřešen, do patra nad vlakové nádraží má být přemístěno nynější autobusové stanoviště Na Knížecí. Opraví se nádražní budova, jejíž centrální část bude součástí terminálu, a přibude čtvrté vlakové nástupiště. Součástí projektu je stavba P+R parkovacího domu pro 1000 aut.\nProjektanty magistrát vybral v soutěži loni v březnu, před zahájením prací na dokumentaci k územnímu rozhodnutí musela podle smlouvy s dodavateli konečnou podobu ještě jednou schválit rada. Podle schváleného dokumentu byla mírně přepracována konstrukce zastřešení terminálu, které by mělo mít kromě konstrukčních změn tmavší barvu.\nZ urbanistického pohledu je podle dokumentu největší změnou vyčlenění nynějšího jižního křídla nádraží, kde bude nové sídlo SŽ a možná i jiných státních firem či institucí.\nNáměstek primátora Petr Hlaváček (TOP 09 a STAN - Spojené síly pro Prahu) řekl, že město počítá s otevřením terminálu v roce 2026. „Očekáváme dva až tři roky přípravy stavby a zhruba dva roky výstavbu,“ řekl. Dodal, že náklady pro město, které budou zahrnovat zejména výstavbu nového autobusového terminálu a P+R parkoviště, jsou odhadovány na více než dvě miliardy korun.\nDalší náměstek primátora Adam Scheinherr (Praha Sobě) dodal, že v projektu se počítá s využitím moderních postupů například v hospodaření s vodou nebo s využitím obnovitelných zdrojů energií.\n„V minulosti se budovaly různé druhy nádraží na různých místech, autobusové na jednom, vlakové zase jinde. Naopak na Smíchově budou cestující moci na jednom terminálu využít dálkové, regionální i městské vlaky a autobusy, metro, tramvaje a předtím odstavit auto na velkém P+R parkovišti s jedním tisícem míst. Vše bude navíc díky modernímu řešení budov jednoduché, bezpečné a přehledné,“ řekl Scheinherr.\nHlavní město Praha se rozhodlo v prostorách stávajícího nádraží instalovat prototyp části zastřešení. To má sloužit jednak k otestování nových technologií a také k tomu, aby se s podobou seznámila veřejnost. Prototyp by se měl na nádraží objevit letos. „Veřejnost se nyní může těšit na vzorek střechy, který chceme co nejdříve zrealizovat,“ dodal Hlaváček.\nTerminál bude mít podle plánů města několik úrovní. Z Nádražní ulice povedou podchody železnice k nástupištím. Ve druhé úrovni bude samotná stanice, která bude na stejné rovině jako dnes. Nad ní je v plánu terminál pro příměstské a dálkové autobusy. Pod tím vším bude metro. Všechny úrovně a druhy dopravy budou vzájemně propojeny.\nPůvodně chtěla Správa železnic opravit stávající nádraží na Smíchově dříve, ale nakonec se rozhodla počkat na magistrát a postup s ním koordinovat. Stejně tak se čekalo na zahájení proměny okolí budoucího terminálu v režii Sekyra Group.\nDeveloper v sousedství totiž staví novou čtvrť. Jako první vyroste poblíž autobusového nádraží objekt se dvěma stovkami bytů, které už jsou v prodeji. Severní část Smíchov City naváže na stávající zástavbu. V první etapě vzniknou dva domovní bloky a kancelářská budova Na Knížecí.\nSekyra Group zároveň loni požádala o posouzení vlivu na životní prostředí pro druhou fázi, nazvanou Smíchov City Jih. Zatímco Sever bude převážně rezidenční, přes polovinu jižní části obsadí kampus České spořitelny, zahrnující čtyři kancelářské budovy. Právě druhá fáze zásadně změní tvář nynějšího brownfieldu. Vznikne, slovy developera, multifunkční moderní čtvrť s důrazem na živý veřejný prostor. Téměř kilometrová pěší zóna propojí náměstí Na Knížecí a právě nový terminál vlakového nádraží.


Přineste si svoje ID a pustíme vás k datům | Computerworld.cz\nPřineste si svoje ID a pustíme vás k datům\nautor Martin Řehořek | SecurityWorld | 24.03.2014\nTagy: Czech POINT · CzechPOINT@home · id · identifikace · ISDS · ISVS · BYO-ID\nPohybujeme se často ve virtuálním světě – ve světě elektronickém. Mnozí si připadají jako v Matrixu, nevědí, co se kolem nich děje, a jsou vlečeni během každodenních událostí. Naopak zasvěcení vědí přesně, o čem je v elektronickém světě řeč, bez ohledu na to, zda je to v oblasti sociálních sítí, byznysu nebo v e-governmentových systémech. A nepotřebují k tomu dokonce ani žádnou vědmu.\nJak jsem uvedl, v minulosti stačil k identifikaci osoby průkaz. Tento způsob identifikace se používá dodnes při prezenčním jednání. Identifikující strana má tu výhodu, že osoba je fyzicky přítomna, takže může využít ověření také podle fotografie. U dokladů s biometrickými údaji je na tom ještě lépe.\nÚplně jiná situace je v elektronickém světě. Tedy tam, kde jsou aktéři jednání ve virtuálním prostředí, prostě na sebe „nevidí“. Často se jde o situaci, kdy je každý v jiném státě nebo dokonce v jiném časovém pásmu. V tu chvíli nelze využít výhody osobních průkazů, proces identifikace a autentizace uživatele je mnohem složitější.\nČeský e-government tuto výzvu – proces identifikace, autentizace a autorizace uživatele – zvládl. Dokonce díky Jednotnému identitnímu prostoru Czech POINT (JIP) zavedl nový standard – dvoufaktorovou autentizaci uživatelů. U takové autentizace uživatel používá kromě obvyklého faktoru – hesla, ještě další povinný autentizační faktor. V systému Czech POINT je tím druhým faktorem pro všechny uživatele z řad úředníků orgánů veřejné moci certifikát. V současné době je těchto uživatelů již více než 100 tisíc a uživatelé v JIP jsou ztotožňováni vůči registru obyvatel (ROB).\nAutentizace uživatele úředníka je navíc poměrně jednoduchá – je znám, je „zaveden“ v personálním systému daného úřadu a jsou známy všechny jeho osobní údaje. Pak už jenom stačí, aby příslušný lokální administrátor vytvořil takovému uživateli účet v JIP a nastavil uživatelské role podle jeho oprávnění.\nCo ale s občanem? Ten je při prvním přístupu do jakéhokoliv systému v podstatě anonymem. Až donedávna bylo pravidlem, pokud chtěl občan získat přístup do nějakého systému státní a veřejné správy, musel se dostavit na úřad, který daný systém provozoval, a identifikovat se svým osobním průkazem, aby mu mohl být založen jeho uživatelský účet. Nemusím popisovat, jak to bylo složité a především neefektivní. Protože co úřad, to jiný účet. (Ostatně podobně to bylo i s úředníky státní a veřejné správy a jejich přístupem k různým ISVS před vytvořením JIP.)\nJak vyřešit tenhle problém? Aby občan nemusel pokaždé na úřad, identifikovat se a nechat si založit další účet. Určitě si mnozí pomyslí: proč by nemohl v takovém případě použít některý se svých sociálních účtů? Třeba Facebook, Twitter nebo Google?\nUrčitě mohl, ale ne v případě komunikace s ISVS, které potřebují důvěryhodné ověření přistupujícího uživatele, důvěryhodnou identifikaci a autentizaci. Po pravdě řečeno, účet některé ze sociálních sítí je použitelný pouze do jisté míry bezpečnosti. Určitě stačí pro některé jednoduché úkony. Naopak pro podání vůči úřadu už nestačí. Zde je už potřeba vyšší stupeň důvěryhodnosti pro autentizaci uživatele, kterým sociální účet prostě není.\nCo s tím? Každý orgán veřejné moci má přece zájem, aby elektronická komunikace uživatele s úřadem byla co nejefektivnější, co nejjednodušší. Aby zbytečně nevystavoval občana dalším neřešitelným problémům. V případě, že je vyžadováno důvěryhodné přihlášení, je nejjednodušší cestou použít uživatelský účet občana z Informačního systému datových schránek (ISDS). A proč? Prostě proto, že tento účet byl založen až po jeho identifikaci na kontaktním místě veřejné správy oprávněným úředníkem na základě jeho fyzické přítomnosti a osobního průkazu. Následně dokonce ztotožněním proti referenčním údajům v základních registrech.\nTo znamená, že kdo má datovou schránku fyzické osoby, má rovněž svoje ID, použitelné nejenom v e-gov. systémech. ID uživatele v adresáři ISDS lze samozřejmě kromě autentizace k vlastní datové schránce v ISDS použít i pro autentizaci k dalším ISVS. Systém datových schránek má vlastní autentizační rozhraní, které tak mohou použít úřady pro důvěryhodnou autentizaci občanů přistupujících k jejich IT systémům.\nPro uživatele s vlastním důvěryhodným ID z ISDS bylo zpřístupněno rozhraní CzechPOINT@home. Jak legislativa umožňuje, jsou zde postupně uvolňovány výpisy z různých ISVS. Držitel datové schránky už nemusí chodit na Czech POINT a žádat o vystavení výpisu, požadovaný výpis si vybere na Portále veřejné správy (PVS) v sekci CzechPOINT@home. Následně je mu výpis doručen do jeho datové schránky. V současné době je zde k dispozici již 14 různých agend.\nDalším, kdo využil autentizační rozhraní ISDS, je ČSSZ. Ta pro svůj ePortál ČSSZ užila již hotový způsob autentizace pomocí přihlašovacích údajů k datovým schránkám. Spuštění služby ePortálu se odrazilo i na statistikách počtu datových schránek fyzických osob, kde došlo ke skokovému nárůstu v průběhu jednoho měsíce. Ukazuje se, že mít datovou schránku je dobré nejenom pro garantovanou komunikaci se státem, že se vyplácí mít jeden důvěryhodný uživatelský účet.\nZpůsob využití důvěryhodného způsobu autentizace z jednoho centrálního autentizačního zdroje v jiných systémech je označován pojmem Bring Your Own ID (BYO-ID). No a vidíte, ani jsme si neuvědomili a BYO-ID již v České republice praktikujeme několik let v rámci e-gov. systémů. To, o čem jiní jenom píšou v manuálech a odborném tisku, my již aktivně praktikujeme. Bring Your Own ID = Přineste si vlastní identitu (účet) a použijte k autentizaci a autorizaci pro přístup do systému je cestou pro zajištění důvěryhodné autentizace uživatele v různých na sobě nezávislých systémech. Integrujícím prvkem je přece vždy uživatel, který přistupuje k systémům a aplikacím.\nVěřím, že výše uvedené dva příklady použití jednoho uživatelského účtu z důvěryhodného autentizačního zdroje jsou skutečně prvními vzorovými příklady pro všechny OVM. Mají zde totiž nádherné případové studie, navíc obě poměrně významného rozsahu, na základě kterých mohou řešit přístup občanů k vlastním informačním systémům. Výsledkem by měla být klasická win-win situace. Občanovi bude stačit jeden uživatelský účet pro veškerou komunikaci se státní a veřejnou správou a úřady nebudou muset pokaždé řešit způsob důvěryhodné autentizace uživatelů.\nŘekl bych, že stát si ani neuvědomuje, co vlastně již pro důvěryhodnou autentizaci občana má k dispozici. Stačí vybídnout občana: přineste si svoje ID z ISDS a my vás pustíme dovnitř k datům.\nMartin Řehořek, výkonný ředitel společnosti newps.cz


Úspěšní absolventi - NEWTON College\núvod > Denní studium > Úspěšní absolventi\nNechte se inspirovat příběhy některých našich absolventů!\nRozhovory s absolventy i současnými úspěšnými studenty:\nRozhovor s Vítem Haratkem, držitelem certifikátu ze Stanford University\nRozhovor s Davidem Kašperem, absolventem NC a podnikatelem o důležitosti výběru správné školy\nRozhovor s Charlie Straight, nejen o studiu na NEWTON College\nRozhovor s MUDr. Tomášem Fialou, absolventem KFS formy studia na NEWTON College\nRozhovor s Pavlem Špačkem, úspěšným traderem a studentem oboru Globální podnikání a management\nProgram pomoci při získávání zaměstnání po ukončení studia.\nBěhem studia na NEWTON College můžete absolvovat pracovní stáže a to i v zahraničí (v rámci programu Erasmus plus), které jsou součástí všech bakalářských studijních oborů a získat tak Certifikát o absolvovaných praxích.\nNa všech stupních studia se můžete zúčastnit vysoce profesionálních manažerských výcviků a obohatit své CV Certifikáty o absolvování manažerských výcviků, které Vám poskytnou velkou výhodu při vstupu na pracovní trh.\nNEWTON College také pomáhá zájemcům vyhledávat, doporučovat, zprostředkovávat a navazovat kontakty s firmami, které aktuálně usilují o získání nových, perspektivních pracovníků. Za tímto účelem využívá NEWTON College informace od partnerských firem nebo od firem skupiny NEWTON a jejich obchodních partnerů.\nBěhem studia můžete získat mnoho cenných kontaktů z řad podobně smýšlejících spolužáků, vyučujících či významných osobností českého businessu.


PRtexty.cz – pr články » Noční kluby v Praze, to je pořádně rozjetý večírek\nNoční kluby v Praze, to je pořádně rozjetý večírek\n26.03.2012 | Autor: sestakova | Zábava\nChcete se pořádně odvázat? Láká Vás žhavá atmosféra plná vzrušení? Chcete poznat ty nejkrásnější pražské dívky, kterým není nic zatěžko? Pak je pro Vás nejlepší domluvit se partičkou přátel a vyrazit na pořádný flám plný neopakovatelných zážitků. Noční kluby v Praze jsou plny fantazie, vzrušení a očekávání. Teď si ale řeknete, kde začít, vždyť Praha je na jednu noc moc velká.\nNoční kluby v Praze nabízejí vzrušení bez hranic\nPraha je opravdu velká, ale očima zkušeného flamendra ne zase tolik, abyste se v sice bohaté a pestré nabídce erotických služeb ztratili. Pravidelné, velmi radostné a vzrušující testování pražských nočních klubů přináší své ovoce v podobě zkušeností. S přáteli máme místa, kam stojí zato zajít opakovaně a na druhou stranu jsou místa, na které rádi zapomeneme. Ať si říká, kdo chce, co chce, nejlepší začít flám v srdci Prahy, a to na Václavském náměstí. Ne, že by zde byly noční kluby nejlepší, ale Václavák je plný hotelů, diskoték, nočních klubů a erotických podniků. Další noční kluby v Praze naleznete, když půjdete z Václaváku nahoru na Vinohrady a na Žižkov, stejně tak jako když se obrátíte a půjdete přes Staré město do Holešovic či Karlína. Velmi dostupné a přístupné jsou noční kluby i na Smíchově a Dejvicích.\nNoční kluby v Praze Vám umožní spočinout v náručí krásných dívek\nA jsou to právě Dejvice, které nabízejí opravdový klenot mezi nočními kluby. Opravdoví znalci nočního života a pražských nočních klubů se zkušeným krokem flamendra přenesou ke dveřím Tantra Clubu nedaleko Hradčanské. To je to správné místo, které Vás rozpálí. Na rohu Dejvické a ulice Václavkova najdete relaxaci, zábavu, vzrušení, ale třeba i tantrický sex.\nNoční kluby v Praze mají bohatě zásobené bary a nabízí široký výběr tradičních i míchaných nápojů. Krásné společnice jsou v klubových pokojích připraveny splnit Vaše sexuální touhy, sny, představy a nekonečná přání.\nDopřejte si neopakovatelný noční zážitek v dejvickém Tatra Clubu a uvolněte v sobě svoji nahromaděnou energii. Zajistěte si Vaši rezervaci, a to ještě dnes.


Emil Skála – Wikipedie\nprof. PhDr. Emil Skála, DrSc.\n20. listopadu 1928\n17. srpna 2005 (ve věku 76 let)\nvysokoškolský učitel, spisovatel a filolog\ngermanistika a pražská němčina\nEmil Skála (20. listopadu 1928 Líně – 17. srpna 2005 Lázně Jeseník) byl český germanista a geograf a pedagog, profesor na katedře germanistiky Univerzity Karlovy v Praze. Jako germanista se specializoval na období rané nové horní němčiny (něm. Frühneuhochdeutsch, ca. 1350–1650). Na základě velmi podrobného výzkumu raněnovohornoněmeckých pramenů významně přispěl k osvětlení procesu vzniku spisovného německého jazyka. Zejména v Německu se mu za jeho dílo dostalo velkého uznání. Jeho vědecká činnost byla mnohostranná: jako germanista bádal o pražské němčině, dialektologii (zejména sudetoněmecké a o německých dialektech na Slovensku), dvojjazyčnosti, lexikografii a jazykových kontaktech mezi češtinou a němčinou. Jako geograf se soustředil především na toponymii.\n2 Osobnost Emila Skály\n4 Výběr literatury Emila Skály\nPocházel z jazykově smíšené rodiny ze západních Čech. Jeho matkou byla kuchařka Marie Skálová rozená Böhmová a otcem horník a domkář Josef Skála. Jeho předkové z matčiny strany byli rodilými mluvčími místního německého dialektu (egerlendštiny) a on sám se tomuto nářečí naučil již jako dítě od své babičky, byl tedy od malička bilingvní. Před rokem 1945 resp. 1946 hovořila zhruba třetina obyvatel obce Líně místním německým dialektem. Toto prostředí znatelně poznamenalo celý jeho život a jeho budoucí vědeckou práci. Pohyb jazykové hranice, zejména té v bývalém Československu, jej celoživotně fascinoval.\nVychodil českou smíšenou obecnou školu v Líních a v září 1939 začal studovat na státním Masarykově gymnáziu v Plzni. Během gymnaziálních let se rád věnoval angličtině, která se během války a po ní těšila jako "jazyk svobody" velké oblibě. Během osvobozování Československa se tehdy, coby šestnáctiletý jinoch, setkal s americkými vojáky. Vojáci byli ubytováni poblíž domu Skálových a chodili ke Skálovým na obědy. Zkušenost s živým anglickým jazykem ještě posílila jeho touhu později angličtinu studovat.\nNa podzim 1947 se imatrikuloval na Karlově Univerzitě a vybral si obory anglistiku, germanistiku a zeměpis jako rozšiřovací obor. V rámci zeměpisu pak absolvoval tzv. "geologii pro geografy". Geologie byla vedle zmíněných tří oborů jeho další velkou vášní. Pod vlivem svého učitele prof. Hugo Siebenscheina se zprvu soustřeďoval na literárně-historická témata. Hugo Siebenschein v něm rozeznal germanistický talent a podporoval jej. Již v druhém semestru se stal Siebenscheinovým asistentem a jeho těžiště zájmu se přesunulo z anglistiky na germanistiku.\nNa podzim 1949 složil 1. státní zkoušku pro učitelství na středních školách. Tématem zkoušky bylo členění německých dialektů. V létě 1951 následovala 2. státní zkoušku pro učitelství na středních školách a v tom samém roce ještě rozšiřovací zkoušku ze zeměpisu. Závěrečná klauzurní práce pojednávala o německých dialektech a jejich podílu na vzniku spisovné němčiny.\nPo ukončení studia v roce 1951 byl poslán v rámci tzv. akce Š (pomoc vylidněnému pohraničí) jako učitel do obce Štědrá u Karlových Varů, kde musel vyučovat předměty, na které tehdy nebylo dost vyučujících – matematiku a tělocvik. To byla ironie osudu, neboť neměl tradiční tělocvik rád. Během své učitelské činnosti ve Štědré dokončil svou disertační práci (na tzv. "malý doktorát") s názvem "Hans Sachs a jeho kritika soudobé společnosti". Promoce na doktora filozofie se pak konala v prosinci 1952.\nV létě 1952 směl školu ve Štědré opustit a díky akademiku Havránkovi se mohl vrátit na katedru germanistiky na Filozofické fakultě UK, kde nastoupil místo pomocného asistenta a byl mimo jiné pověřen vedením raněnovohornoněmeckého semináře. V roce 1955 pak vyhrál konkurz na místo odborného asistenta. Nikdy nevstoupil do KSČ. Za své úspěchy vděčil svému talentu a podpoře Hugo Siebencheina.\nNa jaře 1955 byl poslán na měsíční studijní cestu do Německé demokratické republiky, kde se setkal s významným jazykovědcem prof. Theodorem Fringsem, který mu nabídl, aby se u něj habilitoval. Po několikaletých potížích s československým ministerstvem školství nakonec (v roce 1957) odjel na lipskou univerzitu, kde začal pracovat na svém habilitačním spisu pod vedením prof. Fringse. V Lipsku zůstal celkem čtyři roky a později na tento úsek svého života velmi rád vzpomínal. Východní Němci jej – na rozdíl od Čechoslováků – nechali politicky na pokoji a poskytli mu dobré badatelské podmínky, za kterých se znatelně vědecky rozvinul. Pod Fringsovým vlivem se také přeorientoval na jazykovědná témata.\nBěhem lipského pobytu vznikla jeho významná práce o vývoji chebské kancelářské němčiny: "Die Entwicklung der Kanzleisprache in Eger (1310 – 1660)", s kterou se později habilitoval. Práce spočívá na 50 000 excerpcích povětšinou needitovaných pramenů z chebského archivu. On sám vybral záměrně Cheb (něm. Eger), protože se tam hovořilo egerlendským nářečím, které patří do skupiny jihoněmeckých (konkrétně severobavorských) nářečí. Jeho záměrem bylo zkoumat vliv jihu na vznik spisovné němčiny, vliv Martina Luthera na vliv spisovné němčiny a vliv dialektů. Cheb se hodil také proto, že práce chebské kanceláře nebyla v průběhu dějin nikdy přerušena (jako tomu bylo například v případě jihočeských německých kanceláří) a protože prameny zůstaly zachovány bez jakýchkoli časových mezer. V jeho době byla přejímána teorie, že spisovná němčina vznikla v regionu, z nějž pocházel Luther, tedy zhruba v jižní části dnešní spolkové republiky Sasko-Anhaltsko. Luther měl pak "pozdvihnout" jazyk své domoviny na úroveň spisovného jazyka. I samotný Theodor Frings razil teorii, že spisovný jazyk vzniká "zezdola", vychází z lidu, tedy z nářečí. Tyto teze se zamlouvaly i NDR, do jejíhož území Lutherovo rodiště spadalo. On sám svým výzkumem chebské němčiny tyto teze vyvrátil a dokázal, že spisovná němčina vznikla již před Lutherem a nikoliv pouze na území východního Německa, nýbrž naopak za značného přispění německého jihu. Nutno ovšem podotknout, že nebyl sám, který s novou tezí přišel. Na významnou roli německého jihu poukázali ve stejné době i lingvisté W. Besch, M. Guchmann, nebo P. Suchland. Vyvrátil i tezi svého učitele Fringse, že spisovná řeč vychází přímo z dialektu určitého území. Chebsko bylo (ještě i ve 20. století) nářečově velmi silné, ale dialekt do psaného jazyka pronikl naprosto zanedbatelně. Pozdějšími výzkumy německé kancelářské němčiny na Slovensku se jeho teorie ještě více potvrdila. Zvláště v případě Slovenska, kde se již ve středověku utvořily dialektické ostrovy, od Německa geograficky dost vzdálené, neměly dialekty na psanou úřední němčinu žádný vliv.\nV roce 1961 se vrátil na katedru germanistiky Univerzity Karlovy v Praze a nastoupil na své staré asistentské místo. V Lipsku obdržel za svou práci o chebské kanceláři titul "Dr. phil. habil." (13. prosince 1961). V Německu by se na základě toho byl mohl habilitovat, ale v Československu mu titul odmítli rovnocenně nostrifikovat. Nakonec za něj dostal o něco nižší titul CSc. (kandidát filologických věd). V roce 1964 dosáhl toho, aby bylo habilitační řízení otevřeno ještě jednou, tentokrát na Univerzitě Karlově. Jeho oponenty byli Pavel Trost z Univerzity Karlovy a Leopold Zatočil z brněnské univerzity. Docentem byl jmenován na jaře 1966.\nZa svou politickou bezpartijnost nebyl trestán na platu, nebo na povoleních vycestovat se služebním pasem. Naopak, se služebním pasem mu byl povolen výjezd na zahraniční univerzity po celém světě, kam byl jako uznávaný odborník opakovaně zván. Bezpartijnost byla trestána zaražením kariérního postupu na fakultě. Právě tak se v Československu nerado vidělo, když se její docenti habilitovali v zahraničí a trestem pak bylo dlouhodobé protahování nostrifikačního procesu. Počátkem 70. let editoval a analyzoval záznamy z hrdelního soudu v Chebu z let 1543 až 1579, za což se mu v Lipsku dostalo titulu Doctor Scientie Philosophiae (něm. zkratka Dr. sc. phil.), ale teprve za 5 let mu byl tento titul v Československu uznán (jako DrSc.). Ihned potom zažádal o otevření profesorského řízení na Univerzitě Karlově. V té době měl na kontě 93 odborných prací, z toho 3 monografie. Titul profesora mu byl udělen v roce 1985.\nMiloval pěší túry spojené s vlastivědným poznáváním krajiny. Svědci se shodují na jeho výjimečných a rozsáhlých znalostech české krajiny, zejména jeho rodných západních Čech, které obdivoval pro jejich vulkanicky drsnou krásu (viz výše zmíněný zájem o geologii). Je také znám tím, že znal doslova každou malou vísku včetně jejího německého názvu. Se svými studenty pořádal každoročně na jaře pětidenní cestu po Československu, nebo do zahraničí, pokud to politická situace dovolila. Cílem těchto legendárních exkurzí bylo všestranné poznávání kulturní krajiny (geografie, historie, místopis, geologie…) a vrcholem exkurze byl několikahodinový test v archivu na novohornoněmeckých pramenech. Studenti měli za úkol část textu samostatně transkribovat a přeložit.\nStudenti z několika generací, kteří u něj studovali, se shodují na hodnocení, že "profesor Skála byl velkým vědcem, ale špatným pedagogem, protože nebyl systematikem." Miloval mezioborovost a cenil si, když studenti dokázali mezioborově myslet a dávat samostatně věci do souvislostí. Úzkoprsost a styl "paní učitelka" jej rozčilovaly a dokázal to dávat patřičně, někdy možná i nevybíravě najevo. V mladších letech byl ke studentům často přísný, ke stáří se v tomto ohledu změnil.\nZasazoval se o lepší poznání mezi Čechy a Němci. Čechy upozorňoval na to "německé" - například na to, že česká a moravská krajina vypadala před rokem 1945 jinak, a Němce naopak upozorňoval na to "české". Činil to však vždy vědeckými prostředky a šlo mu o exaktnost. Své přednášky vždy přizpůsobil svému publiku - podle toho, jestli se jednalo o Čechy, nebo o Němce. Za svou snahu v této oblasti byl vyznamenán.\nSvůj přízvuk v němčině dokázal měnit a podle potřeby jej přizpůsobovat svému protějšku. Když byl v Československu, mluvil přízvukem, na jaký byl zvyklý ze svých rodných západních Čech.\nOd 80. let jej trápilo astma, kvůli kterému navštěvoval lázně v Jeseníkách. Zemřel ve spánku během jednoho ze svých léčebných pobytů v Lázních Jeseník.\nOsobnost Emila Skály[editovat | editovat zdroj]\nRodina, přátelé, známí a studenti jej popisují jako nanejvýše originální, svéráznou, spontánní a někdy ne zrovna jednoduchou renesanční osobnost, kterou někteří milovali a obdivovali, jiní naproti tomu nesnášeli. Byl velmi komunikativní a zvídavý. Pokud došel k nějakému závěru, tak jej pak zastával za všech okolností. Dokázal být nesmírně urputný a vytrvalý. Byl také hrdý na svůj prostý původ a rád zdůrazňoval, že byl již v dětství zvyklý na manuální práci. Rád se ptal lidí na to, odkud pocházejí, a pamatoval si je pak často podle jejich rodišť. Měl rád lidi z venkova. Jeho koníčkem byla ekologie. Na vlastní náklady sázel nové stromky a rád pobýval v lese.\nKe stáří částečně zatrpkl. Přestože se mu v zahraničí dostalo několika významných uznání a již před revolucí mu byla nabízena profesorská místa na západoněmeckých univerzitách, zůstával doma dlouho nedoceněn.\nCena bratří Grimmů (Brüder-Grimm-Preis) Philippovy univerzity v Marburku 1979\nCena Gottfrieda von Herdera (Gottfried-von-Herder-Preis) univerzity ve Vídni 1991\nCena Friedricha Gundolfa (Friedrich-Gundolf-Preis) Akademie für Sprache und Dichtung v Darmstadtu 1992\nCena Theodora Fringse (Theodor-Frings-Preis) saské Akademie věd v Lipsku 1999\nK jeho poctě vydáno:\n"Studien zum Frühneuhochdeutschen. Emil Skála zum 60. Geburtstag am 20. November 1988", vyd. Peter Wiesinger v roce 1988\n"Emil Skála zu Ehren", vyd. kolektiv českých, slovenských a německých autorů pod vedením Steffena Höhneho v roce 2004\nVýběr literatury Emila Skály[editovat | editovat zdroj]\nSkála, Emil (1967): Die Entwicklung der Kanzleisprache in Eger (1310 - 1660), Berlin, 1967\nSkála, Emil (1972): Das Egerer Urgichtenbuch (1543 - 1579), Berlin, 1972\nSkála, Emil (1970): Süddeutschland in der Entstehung der deutschen Schriftsprache. In: Beiträge zur geschichte der deutschen Sprache und Literatur 92 (1970), Halle, s. 93 - 110\nSkála, Emil (1973): O pražské němčině 16. století. In: Slovo a slovesnost 34 (1973), Praha, s. 215 - 223\n↑ STROMŠÍK, Jiří. IN MEMORIAM PROF. DR. EMIL SKÁLA (20. 11. 1928 – 17. 8. 2005). In: Linguistica Pragensia, 67, 2, 93-96 S.\nPříspěvky prof. Emila Skály v časopisu Slovo a Slovesnost\nAutoritní data: AUT: jk01111410 | GND: 118849387 | ISNI: 0000 0001 1064 3323 | LCCN: n89618790 | VIAF: 57411973 | WorldcatID: lccn-n89618790\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Emil_Skála&oldid=17978901“\nStránka byla naposledy editována 27. 12. 2019 v 18:04.


Prodej v maloobchodě: online prodej prostřednictvím e-shopu, ... | Sbírka rozhodnutí Nejvyššího správního soudu\nč. 791/2006 Sb. NSS,\nč. 792/2006 Sb. NSS, č. 1392/2007 Sb. NSS, č. 2312/2011 Sb. NSS, č. 3073/2014 Sb. NSS.; nález Ústavního soudu č. 31/2019 Sb. ÚS (sp. zn. Pl. ÚS 37/16).\nAlza.cz a.s. proti České obchodní inspekci o přestupku a uložení pokuty, o kasační stížnosti žalobkyně.\nŽalovaná rozhodnutím ze dne 2. 10. 2018 zamítla odvolání žalobkyně a potvrdila rozhodnutí České obchodní inspekce, Inspektorátu Plzeňského a Karlovarského (dále jen „správní orgán I. stupně“) ze dne 14. 6. 2018 (dále jen „prvostupňové rozhodnutí“), kterým byla žalobkyně uznána vinnou ze spáchání přestupku dle § 3 odst. 1 zákona o prodejní době. Tohoto jednání se žalobkyně měla dopustit tím, že v den státního svátku, tj. 28. září - Den české státnosti, v prodejní době provozovny prodala spotřebiteli výrobek Myš Hama AM - 7300 černá v hodnotě 161 Kč, jak bylo prokázáno provedeným kontrolním nákupem, ke kterému byl prodávajícím vydán doklad o koupi, čímž porušila zákaz prodeje podle § 1 odst. 1 písm. d) zákona o prodejní době. Za spáchání tohoto přestupku byla žalobkyni podle § 3 odst. 2 zákona o prodejní době ve spojení s § 93 odst. 1 a § 46 odst. 1 zákona č. 250/2016 Sb., o odpovědnosti za přestupky a řízení o nich (dále též „zákon o odpovědnosti za přestupky“), uložena pokuta ve výši 100.000 Kč a povinnost uhradit náklady řízení ve výši 1.000 Kč.\nŽalovaná v odůvodnění napadeného rozhodnutí uvedla, že § 1 zákona o prodejní době výslovně pojednává o zákazu prodeje o vybraných státních svátcích v maloobchodě a velkoobchodě. Zákonem stanovený zákaz se tak vztahuje na podnikatele, kteří disponují živnostenským oprávněním s předmětem podnikání „Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 a 3 živnostenského zákona“, obor činnosti „Velkoobchod a maloobchod“, „Koupě zboží za účelem dalšího prodeje“ či jiný obor činnosti, který spadá do obsahové náplně maloobchodu a velkoobchodu. Není přitom určující, zda podnikatel vykonává maloobchodní (velkoobchodní) činnost prostřednictvím kamenných provozoven nebo internetových obchodů. Jak vyplývá z obchodního i živnostenského rejstříku, žalobkyně disponuje živnostenským oprávněním s předmětem podnikání „Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona“, obor činnosti „Velkoobchod a maloobchod“, na což se primárně specializuje, a proto na ni zákon o prodejní době dopadá. Je nutné rozlišovat pojmy „okamžik uzavření kupní smlouvy“ a „prodej“, přičemž v případě prodeje se jedná o širší pojem, jenž v sobě zahrnuje i samotný okamžik uzavření kupní smlouvy. Je přiměřené, pokud je zákaz prodeje užitý v zákoně o prodejní době vykládán tak, že se tento zákaz vztahuje na jakoukoliv fázi prodeje, tedy i na jeho závěrečnou fázi – převzetí zboží kupujícím, a nikoli jen na samotný okamžik uzavření kupní smlouvy.\nŽalobkyně podala proti rozhodnutí žalované žalobu, v níž namítla, že správní orgány nezjistily skutečný stav věci, pokud žalobkyni nepovažovaly za klasický internetový obchod. Napadené rozhodnutí je nezákonné v důsledku chybné\nspojení „prodej v maloobchodě“. Zákon o prodejní době se vůbec na internetové obchody a jejich výdejny nevztahuje. Výklad správních orgánů, důsledkem kterého se zákon o prodejní době na internetové obchody a jejich výdejny vztahuje, totiž vede ke zcela absurdním, neekonomickým a hrubě nespravedlivým důsledkům. K uzavření kupní smlouvy mezi kupujícím a žalobkyní coby prodávající dochází zpravidla tím, že kupující přijme návrh na uzavření smlouvy na internetové stránce žalobkyně, jak podrobněji uvádí čl. III. odst. 1 obchodních podmínek žalobkyně. Kupní smlouva je tedy uzavřena okamžikem, kdy žalobkyně objednávku přijme a odešle potvrzující e-mail kupujícímu. To je ostatně v souladu s § 1745 občanského zákoníku. V posuzovaném případě byla kupní smlouva uzavřena distančním způsobem prostřednictvím internetu, tedy mimo kamenné provozovny žalobkyně. Pod pojem prodej přitom nelze podřadit samotný akt odevzdání předmětu koupě kupujícímu, tj. pouhý výdej zboží, který je jen jednou z mnoha nutných fází prodeje či koupě zboží. Výdej zboží může být uskutečněn tolika rozličnými způsoby jako je například výdej zboží kurýrem zásilkové služby, výdej zboží příslušným zaměstnancem na poště, výdej zboží prostřednictvím AlzaBoxu žalobkyně či výdej zboží na jakémkoli jiném místě, a proto nelze jinak než dojít k závěru, že výdej zboží nelze pod pojem „prodej“ ve smyslu § 1 odst. 1 zákona o prodejní době vůbec subsumovat. Ani úhradu zboží nelze považovat za jeho prodej, protože úhrada může být v případě internetových obchodů opět provedena na mnoha místech (online, platebním příkazem či tzv. na dobírku). V případě internetových obchodů je pod pojem prodej podřaditelný pouze samotný akt uzavření kupní smlouvy, nikoli veškeré jednání s tím spojené. Pouze takový výklad je v souladu se zásadami\n, které uznává a chrání jak Nejvyšší správní soud, tak i Ústavní soud. V případě předmětné kontroly došlo k uzavření kupní smlouvy distančním způsobem a na provozovně žalobkyně došlo toliko k výdeji zboží. Za místo prodeje je tedy nutné považovat místo uzavření kupní smlouvy.\nSprávní orgány nerespektovaly rozdíly mezi běžným maloobchodním a internetovým prodejem zboží, což je také jeden z důvodů protiprávnosti napadeného rozhodnutí. Maloobchodnímu prodeji je vlastní tzv. offline režim, kdy zákazník fyzicky navštíví příslušnou prodejnu, vybere si zboží zpravidla z aktuálně dostupného sortimentu a zboží si po jeho prohlédnutí a vyzkoušení případně zakoupí. Kupní smlouvy jsou v těchto případech uzavírány za fyzické přítomnosti prodávajícího a kupujícího, což má zásadní vliv na\nprávní ustanovení, která na právní poměr z takto uzavřené kupní smlouvy dopadají, kdy zákazník nemá v těchto případech právo vrátit zboží ve čtrnáctidenní lhůtě dle § 1829 občanského zákoníku. Dále se na tento právní poměr použijí jiná ustanovení než ta, kterými se řídí právní poměr založený smlouvou uzavřenou distančním způsobem dle § 1829 občanského zákoníku. Dále je s ohledem na povahu transakce prakticky vyloučené, aby součástí uzavřené kupní smlouvy v maloobchodě byly obchodní podmínky, což se projevuje tím, že právní normy o obchodních podmínkách nebudou na maloobchodní prodej zboží zpravidla dopadat.\nV případě internetového prodeje zboží je situace zcela odlišná, neboť nejpodstatnější část prodejního procesu se odehrává v režimu on-line, tedy po internetu. Při zjednodušeném pohledu na fungování internetového prodeje by bylo možné namítnout, že i žalobkyně má coby internetový prodejce k dispozici kamenné provozovny, ve kterých je vystaveno zboží k zakoupení. Vystavené zboží žalobkyně však tvoří naprostý zlomek oproti celkovému sortimentu žalobkyně zveřejněnému na jejích internetových stránkách. Žalobkyní vystavené zboží přitom nelze přímo zakoupit, kupující musí nejdříve uzavřít kupní smlouvu distančním způsobem a jako způsob doručení zvolit osobní odběr zboží na vybrané provozovně. Po objednání zboží přes internet dochází k řadě interních procesů, jejichž výsledkem je skutečnost, že zaměstnanec příslušné provozovny zboží připraví k výdeji zákazníkovi. Délka tohoto procesu je odvislá od povahy objednaného zboží, jeho stavu na skladu, vytíženosti skladu apod. Zboží vystavené v provozovnách žalobkyně pak slouží primárně k marketingové propagaci smluvních partnerů na základě smluv o spolupráci uzavřených mezi smluvními partnery žalobkyně a žalobkyní, tedy jako nástroj zviditelnění těchto smluvních partnerů. V některých provozovnách žalobkyně je vystaveno též zboží, které je určeno k přímému prodeji. V případě žalobkyně však jde pouze o okrajovou záležitost. Žalobkyně ani její provozovny nejsou klasickými maloobchodními prodejnami, pro něž je typické nabytí vlastnického práva k předmětu koupě tradicí, na rozdíl od internetového prodeje, kde je obchodní zvyklostí, že okamžikem nabytí vlastnického práva je až úplné uhrazení kupní ceny.\nPokud by v sobě pojem „prodej“ dle zákona o prodejní době skutečně zahrnoval jednotlivé fáze prodeje, vztahoval by se i zákaz prodeje dle zákona o prodejní době na všechny fáze prodeje. V takovém případě by o dnech vymezených zákonodárcem v zákoně o prodejní době panoval absolutní zákaz ekonomické činnosti, u které dochází ke koupi zboží přes internet. Internetové obchody by v souladu s výkladem žalované nesměly přijímat objednávky a musely by mít webové stránky úplně vypnuté, jinak by se dopouštěly protiprávní činnosti. Podobně by bylo zakázáno o vymezených dnech převzetí zboží či převedení vlastnického práva k němu z prodávajícího na kupujícího apod. Argumentace žalované vyvozující z důvodové zprávy úmysl zákonodárce, kterým mělo být sladění rodinného a pracovního života, je nesmyslná. Důvodové zprávy jsou totiž dokumentem z dílny předkladatele zákona, obvykle vlády coby moci výkonné, a zákonodárný sbor jako takový do nich dále nezasahuje, neboť předmětem legislativního procesu jsou toliko návrhy zákonů, a nikoliv důvodové zprávy. Řada významných právních myslitelů přitom vystupuje proti názoru, že zákony se mají interpretovat na základě úmyslu zákonodárce. Výklad žalované je chybný i z důvodu, že argumentace úmyslem zákonodárce je nadstandardní výkladovou metodou, kterou lze použití toliko ve chvíli, kdy jsou standardní výkladové metody mezi sebou ve vzájemném rozporu. Žalovaná se však ani neobtěžovala standardních výkladových metod užít, natož závěr, že by byly navzájem v rozporu odůvodnit a ospravedlnit si tak aplikaci nadstandardní interpretační metody. Výklad zákona o prodejní době zaujatý správními orgány je chybný a v případě aplikace zákazu prodeje na internetové obchody plodí hrubě nespravedlivé a krajně\ndůsledky. Primární povinností správních orgánů přitom bylo vůči žalobkyni zajistit spravedlivé řešení.\nNapadené rozhodnutí je dále nezákonné z důvodu protiústavní\npojmu „prodejní plocha“. Tento pojem zákon o prodejní době blíže neupřesňuje, pročež jej správní orgány vyložily za pomoci nařízení Komise (ES) č. 250/2009 ze dne 11. 3. 2009, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 295/2008, pokud jde o definice ukazatelů, technický formát pro předávání údajů, požadavky na dvojí oznamování pro NACE Rev. 1.1 a NACE Rev. 2 a odchylky, které lze udělit pro strukturální statistiku podniků, které je však pouze prováděcím právním předpisem vydaným Komisí jako orgánem moci výkonné. Analogická aplikace právního předpisu, který je navíc určen pro statistické účely, je v neprospěch žalobkyně, jelikož vůbec nezohledňuje, zdali na dané ploše dochází k přímému prodeji zboží či nikoliv. Analogie v neprospěch pachatele je přitom ve správním trestání nepřípustná. Žalovaná tak porušila principy vyplývající z čl. 2 odst. 2 a čl. 39 Listiny základních práv a svobod a čl. 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, které jsou použitelné pro oblast správního trestání. Konstrukce skutkové podstaty správního deliktu dle § 3 odst. 1 zákona o prodejní době, zejména pak pojem „prodejní plocha“ je nejednoznačný, neboť není vymezen přímo v daném zákoně ani na žádný jiný zákon neodkazuje. Zákaz analogie v neprospěch účastníka řízení je přitom podstatně intenzivnější ve chvíli, kdy je právní úprava nedokonalá, nepřesná a umožňující více výkladů. Jestliže zákonodárce selhal a vytvořil mezerovitý veřejnoprávní předpis, není možno důsledky takového selhání řešit analogií v neprospěch pachatele, ale naopak v neprospěch státu, jehož orgány musí respektovat požadavek určitosti a jasnosti veřejnoprávních předpisů. Legitimní očekávání žalobkyně, že žalovaná bude postupovat v souladu s ústavními principy a pojem „prodejní plocha“ bude vykládat rozumným, spravedlivým a ústavně konformním výkladem, tak bylo jednoznačně a hrubě porušeno. Vzhledem k nejednoznačnosti zákona o prodejní době by proto tento zákon měl být vykládán tím způsobem, který je ve prospěch pachatele, tj. restriktivně, nikoliv extenzivně. Extenzivní výklad je nepřípustný rovněž proto, že by v jeho důsledku bylo zasaženo do ústavně garantovaných práv žalobkyně jako soukromé osoby. Zejména se jedná o právo žalobkyně na podnikání a právo získávat prostředky pro své životní potřeby prací.\nKontrolovaná provozovna žalobkyně slouží primárně k předvádění výrobků smluvních partnerů žalobkyně, příjmu a vyřizování reklamací zákazníků internetového obchodu žalobkyně a dále jako výdejna pro zboží, které bylo přes tento internetový obchod zakoupeno. Většina podlahové plochy je využívána právě k těmto účelům. Žalovaná se přitom omezila na výpočet podlahové plochy, tj. veškeré plochy dané provozovny, což je však při posouzení velikosti prodejní plochy irelevantní. Podlahová plocha byla nadto změřena až s časovým odstupem od samotné kontroly. Kontrolní orgán velikost prodejní plochy neprokázal, když tuto pouze dovodil z údajů uvedených na nyní neexistující webové stránce, a dále z nájemní smlouvy, ve které je uvedena celková plocha pronajaté provozovny. Avšak ani tento důkaz neprokazuje velikost prodejní plochy, když podstatnou část podlahové plochy provozoven žalobkyně tvoří sklady, plocha určená pro účely reklamací, jakož i plocha s občerstvením. Předváděcí plocha je reklamní plochou a nikoli plochou prodejní. Velikost prodejní plochy tedy nebyla prokázána.\nV replice žalobkyně uvedla, že účelem zákona o prodejní době se žalovaná vůbec nezabývala, přičemž se zabývala toliko úmyslem zákonodárce, čímž však kromě jazykové výkladové metody aplikovala pouze historickou metodu, tj. metodu aplikovatelnou jen výjimečně. Dále žalobkyně zopakovala, že žalovaná porušila zákaz analogie ve prospěch pachatele, když při stanovení obsahu pojmu „prodejní plocha“ vycházela z analogické aplikace nařízení Komise (ES) č. 250/2009, které je určeno pro statistické účely a které pojem prodejní plocha podstatně rozšiřuje. Dále byla porušena zásada\n. Za prodejní plochu lze považovat pouze prostory v provozovně žalobkyně, kde dochází k reálnému uzavření kupní smlouvy tradicí, přičemž tyto obchodní prostory jsou výrazně pod zákonným limitem 200 m2, a proto nemohl být spáchán přestupek.\nKrajský soud v Plzni rozsudkem ze dne 30. 9. 2020, čj. 30 A 284/2019-73, zamítl žalobu, přičemž neshledal důvodnou námitku chybné\npojmu „prodej v maloobchodě“. Odkázal na závěry rozsudků Krajského soudu v Ostravě ze dne 20. 2. 2020, čj. 22 A 42/2019-76, a ze dne 9. 4. 2020, čj. 22 A 39/2019-49, dle kterých, „[z]\nakazuje-li však ust. § 1 odst. 1 zákona o prodejní době prodej v maloobchodě, dopadá zákaz prodeje nejen na činnosti spočívající v uzavření kupní smlouvy, nýbrž i na související podnikatelské činnosti, k nimž při prodeji dochází, tj. na zaplacení kupní ceny a převzetí (výdej) zboží. Za místo prodeje přitom nelze považovat pouze místo uzavření kupní smlouvy, jak uvádí žalobkyně, neboť v takovém případě by došlo ke směšování pojmu\ns přijetím nabídky ve smyslu § 1745 OZ. Okamžikem\nnabídky totiž prodej nekončí, neboť zákazník musí, chce-li zboží získat, zaplatit kupní cenu a zboží převzít, a prodávající musí umožnit zákazníku nabýt vlastnické právo a zboží vydat. Okolnost, že v řadě případů dochází k uzavření kupní smlouvy on-line, na výkladu obsahu pojmu\nnic nemění. Zákaz prodeje ve smyslu § 1 odst. 1 zákona o prodejní době se vztahuje na prodej v maloobchodě a velkoobchodě bez ohledu na to, zda dochází k uzavření smlouvy mezi kupujícím a prodávajícím on-line nebo off-line, resp. bez ohledu na to, jakým způsobem je podnikatelská činnosti vykonávána.\nSoud nesdílí názor žalobkyně, že argumentace úmyslem zákonodárce je možná až tehdy, kdy si standardní výkladové metody vzájemně odporují. Krajský soud má naopak za to, že smysl zákonné úpravy je nutno mít na zřeteli, kdykoliv k aplikaci právní normy dochází. Podle důvodové zprávy je cílem zákona upravit prodejní dobu v maloobchodě a velkoobchodě tak, aby byl stanoven obecný zákaz prodejní doby ve vyjmenované svátky a omezení prodejní doby na Štědrý den. Sociální dopady zákona mají být příznivé, neboť lidé budou mít více volného času, aby se mohli věnovat své rodině a koníčkům, na což klade zvýšený důraz i Evropská unie, neboť pracovní život by neměl negativně zasahovat do rodinného a osobního života. Smyslem zákonného omezení prodeje je rovněž ochrana základního práva zaměstnanců na uspokojivé pracovní podmínky zaručeného v čl. 28 Listiny práv a svobod (dále jen\n) a práva na ochranu rodinného života zaručeného čl. 32 odst. 1 Listiny. Ústavní soud v označeném nálezu (bod 38.) dále uvedl: „Obecně lze konstatovat, že výčet svátků (nejen obsažených v napadeném zákoně) je součástí české kulturní a duchovní tradice\n. Krajský soud uzavírá, že ve smyslu uvedeného není možné rozlišovat mezi jednotlivými fázemi prodeje, jak činí žalobkyně, když ze zákonného cíle, který je uvedenou právní úpravou sledován, logicky vyplývá, že zahrnuje zákaz prodeje ve všech jeho fázích, jinak by se přijatá právní úprava míjela svým účinkem\nK námitce chybné\npojmu „prodej v maloobchodě“ krajský soud konstatoval, že nedošlo k analogii v neprospěch pachatele. Analogie v právu znamená aplikaci právní normy, která upravuje určitou situaci, na situaci skutkově podobnou, která však právem upravena není. V daném případě je odpovědnost žalobkyně založena ustanovením § 1 odst. 1 písm. d) zákona o prodejní době a není vyloučena ustanovením § 1 odst. 3 písm. a) uvedeného zákona. Nejedná se tu tedy o případ, kdy by odpovědnost nebyla právem upravena, a správní orgán někoho postihoval na základě právní normy, která upravuje situaci obdobnou. Filipika proti analogii v neprospěch pachatele tudíž není na místě. Podle Ústavního soudu kritérium prodejní plochy pro rozlišení „velkých“ prodejen a ostatních prodejen je z důvodu efektivnosti opatření a snadné ověřitelnosti, navíc s existencí obdoby v zahraničních úpravách, zcela legitimní a nevybočující z ústavních mezí (viz nálezy ÚS ze dne 18. 12. 2018, sp. zn. Pl. ÚS 27/16, a ze dne 26. 2. 2019, sp. zn. Pl. ÚS 37/16). Kritérium velikosti prodejní plochy je ostatně užito nejen v zákoně o prodejní době, ale i v § 11 odst. 2 zákona č. 110/1997 Sb., o potravinách a tabákových výrobcích a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů; mohlo by být rozlišovacím kritériem i pro stanovování daňové povinnosti nebo naopak při rozhodování o poskytnutí\n. K interpretaci pojmu „prodejní plocha“ mohla Česká obchodní inspekce přijít s vlastním vymezením nebo převzít vymezení od někoho jiného, např. z odborné literatury nebo z nařízení Komise. Nemůže být podstatné to, zda\npojmu „prodejní plocha“ je původním počinem správního orgánu nebo výsledkem práce někoho jiného; rozhodující zde musí být toliko to, zda taková\nje správná nebo ne. Definice převzatá z nařízení Komise (ES) č. 250/2009 vyváženě vymezuje, co se do prodejné plochy započítává a co prodejní plocha již nezahrnuje.\nvýklad pojmu „prodejní plocha“ požadovaný žalobkyní je v rozporu zejména se smyslem a účelem zákona o prodejní době poskytnout v případě prodejen s celkovou výměrou prodejní plochy nad 200 m2 jejich zaměstnancům ve vymezené dny státních svátků den pracovního klidu.\nKrajský soud považoval zjištění správních orgánů ohledně velikosti prodejní plochy provozovny žalobkyně za dostatečné. Prvoinstanční orgán v odůvodnění svého rozhodnutí vycházel z nájemní smlouvy ze dne 10. 10. 2014 a z internetových stránek žalobkyně deklarujících „předváděcí plochu prodejny přesahující 400 m2”. Žalovaná pak odkázala na skutečnost známou z úřední činnosti odkazem na jiné řízení a znovu na vlastní deklaraci žalobkyně na jejích webových stránkách. Pokud měla žalobkyně za to, že toto zjištění neodpovídá skutečnosti, nic jí nebránilo v tom, aby uvedla, jaká jiná než i jí veřejně deklarovaná výměra „prodejní plochy” odpovídá skutečnosti. Pokud tak žalobkyně neučinila, tedy nepředestřela konkurující skutkovou verzi reality, nemůže správním orgánům důvodně vytýkat, že se jí nezabývaly. Z obsahu námitek žalobkyně však vyplývá, že jinou výměru „prodejní plochy”, než ze které vycházely správní orgány, dovozovala pouze ze svého nesprávného náhledu na výklad pojmu „prodejní plocha”. V této souvislosti je nezbytné odmítnout představu žalobkyně o tom, že by za „prodejní plochu” měl být považován pouze „\nprostor nejkratší cesty kupujícího v šířce 1 m od vstupních dveří k výdejnímu stolu a šířce 1 m podél výdejního stolu\n”, a to již z toho důvodu, že kupujícím nebyl přístupný pouze žalobkyní nastíněný prostor, nýbrž celý prostor přesahující 400 m2. Kupující tak mohl využít jakoukoli jinou cestu k „výdejnímu pultu”, přičemž množina všech potenciálních volných cest k „výdejnímu stolu” zahrnuje celou plochu, ve které je kupujícím umožněn kontakt se zbožím a prodavači. V případě žalobkyně bylo prokázáno, že došlo k práci zaměstnanců žalobkyně v maloobchodě v den vymezený zákonem o prodejní době a současně k umožnění nakupujícím v den vymezený zákonem o prodejní době nákupu zboží v maloobchodě, a to aniž by šlo o některou z výjimek uvedených v § 1 odst. 3 zákona o prodejní době. Skutkový stav byl proto pro postih žalobkyně zjištěn dostatečně.\nŽalobkyně (stěžovatelka) napadla uvedený rozsudek krajského soudu kasační stížností, v níž uvedla, že zákon nedefinuje pojmy prodej a prodejny s prodejní plochou nad 200 m, a tyto proto podléhají výkladu. Jedná se přitom o zákonem blíže nedefinované pojmy, nikoli tedy neurčité právní pojmy, a tudíž podléhají plnému přezkumu ze strany správních soudů. Aby došlo k prodeji na určitém místě, mimo jiné v prodejně s prodejní plochou nad 200 m, musí na tomto místě dojít ke všem fázím prodeje. Až po uskutečnění všech fází prodeje lze tedy hovořit o prodeji ve smyslu zákona o prodejní době. Je ostatně logické, že např. samotný výběr zboží na internetových stránkách nelze označit za prodej. Stejně tak není možné nazvat prodejem pouze jeho jinou jednotlivou dílčí fázi. V případě posuzované kontroly na provozovně stěžovatelky však nedošlo ke všem fázím prodeje v kontrolované provozovně. Zboží bylo vybráno po internetu a stejně tak byla i kupní smlouva uzavřena na internetu. Internetové stránky nejsou spravovány v jednotlivých provozovnách, ale v řadě serverů umístěných na několika místech České republiky.\nV protokolu o kontrole ze dne 28. 9. 2017 vyhotoveném v návaznosti na provedenou kontrolu, je na s. 2 výslovně potvrzeno, že zboží bylo inspektorovi po on-line objednávce toliko vydáno na základě jím vytvořené objednávky. Krajský soud v bodu 53 napadeného rozsudku uvádí, že zákaz prodeje dopadá nejen na činnosti spočívající v uzavření kupní smlouvy, nýbrž i na související podnikatelské činnosti, k nimž při prodeji dochází, tj. na zaplacení kupní ceny a převzetí zboží. Správní soudy přitom v průběhu času neustále mění hodnocení toho, za jaké porušení zákona o prodejní době je stěžovatelka vlastně trestána, přičemž jednotlivé rozsudky si vzájemně odporují. Městský soud v Praze přitom v bodu 46 rozsudku ze dne 22. 9. 2020, čj. 14 A 8/2019-42, konstatoval, že pouhé uzavření kupní smlouvy prostředky na dálku, bezhotovostní placení kupní ceny a převzetí věci od dodavatele, který vykonává službu, nikoli prodej, se nepříčí zákazu prodeje. Pokud však prodávající osobně věc kupujícímu ve státní svátek předal, tak jako je tomu v případě žalobkyně, pak došlo k porušení zákazu prodeje, protože zaměstnanec musel ve státní svátek být v provozovně a plnit povinnosti prodávajícího, které z prodeje vyplývají. Přitom v bodu 25 rozsudku téhož soudu ze dne 20. 7. 2020, čj. 14 A 118/2019-42, je výslovně uvedeno, že žalobkyně nebyla potrestána pouze za výdej zboží, ale za všechny fáze kontraktačního procesu, jak je podrobně popsáno v odůvodnění správních rozhodnutí i v příslušném kontrolním protokole. Znamenají tedy tato soudní rozhodnutí, že shodné jednání stěžovatelky posoudí soud v každém případě jinak? Takový postup je porušením principu právní jistoty jako základního znaku právního státu a obecného cíle výkladu právních norem. Důležitost tohoto principu zdůrazňuje rovněž Ústavní soud ve svých nálezech ze dne 23. 1. 2008, sp. zn. I. ÚS 520/06, a ze dne 22. 6. 2009, sp. zn. IV. ÚS 568/06. V posledně uvedeném Ústavní soud konstatoval, že ochrana jednání učiněného v důvěře v právo pak předpokládá, že právnická nebo fyzická osoba jedná v důvěře nejen v text relevantního právního předpisu, ale zejména též v důvěře v trvající výklad takového předpisu orgány veřejné moci, včetně konstantní správní praxe správních úřadů a výkladu práva podávaného správními soudy. Má tedy podle správních soudů stěžovatelka uzavřít provozovny, nehledě na činnost, kterou v nich bude provozovat? Nebo v nich může svým zákazníkům umožnit si zboží vybrané a uhrazené předem online toliko vyzvednout? Ani po několika rozhodnutích správních soudů ve věci samé nemá stěžovatelka vodítka pro určení chování, které je podle správních soudů v souladu s právem. Stěžovatelka tedy nesouhlasí s argumentací krajského soudu a trvá na své původní argumentaci, že nejméně dvě ze čtyř fází prodeje se neuskutečnily v dané provozovně, ale na internetu, a proto nelze hovořit o tom, že v dané provozovně došlo k prodeji ve smyslu zákona o prodejní době. Došlo pouze k výdeji zboží, což je jednání, které zákon o prodejní době nezakazuje, a které zjevně není možné ztotožnit s prodejem ve smyslu zákona o prodejní době.\nZároveň nemohlo dojít ze strany stěžovatelky k porušení účelu zákona tím, že na provozovně byli kvůli výdeji zboží přítomni zaměstnanci stěžovatelky. Tito zaměstnanci by na dané provozovně byli přítomni bez ohledu na to, zda by provozovna byla ve státní svátek otevřená či nikoliv, neboť by zde v případě uzavření provozovny připravovali k odeslání objednávky zákazníků stěžovatelky z internetového obchodu. Důsledkem zákona o prodejní době, který uměle omezuje možnosti lidí uspokojovat své ekonomické potřeby, je paradoxně navýšení objednávek přes internet. S tím tedy souvisí požadavek stěžovatelky na zvýšení kapacit jejích pracovníků oddělení expedice zboží. V případě pochybností ohledně výkladu blíže nedefinovaného právního pojmu prodej, který je součástí skutkové podstaty přestupku, by mělo dojít k uplatnění zásad\na měl by být zvolen výklad příznivější pro stěžovatelku. Zvlášť by k tomu mělo dojít za situace, kdy je zákonem o prodejní době značně zasaženo do práva stěžovatelky na podnikání a práva vlastnit majetek.\nPodoba procesu prodeje se navíc v průběhu času výrazně měnila. Co bylo myšleno „prodejem v prodejnách s fyzickou prodejní plochou“ bylo zřejmé v době, kdy existovaly pouze kamenné prodejny. Po rozmachu internetového obchodování se však způsob prodeje změnil. Mnoho fází prodeje se v případě internetových obchodů přesunulo z kamenných prodejen s fyzickou prodejní plochou na internet, kde není fyzicky změřitelná prodejní plocha myslitelná. Tedy z fyzického prostoru do virtuálního. Např. před nákupem na internetovém obchodě si nabídku zboží a služeb zákazník prohlíží online, nikoliv v katalogu umístěného fyzicky v prodejně. Rovněž i ke kontraktačnímu procesu dochází plně přes internet. Řada těchto fází je navíc automatizovaná a dochází k nim bez aktivního jednání stěžovatelky. Plně automatizován je mimo jiné celý proces nákupu. V kamenných prodejnách dochází ke všem fázím prodeje, tedy uzavření kontraktu a jeho splnění, zpravidla za aktivní fyzické účasti prodejce i kupujícího. K proměnlivosti vnímání pojmů v čase stěžovatelka odkázala na rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 20. 8. 2009, čj. 2 As 13/2009-78, v němž tento uvedl, že pokud jde o pojmy nedefinované právním předpisem, pak nelze pominout jejich obecné vnímání v daném místě a čase. Proto se přirozeně rozlišuje prodej v prodejně, který je všeobecně vnímán jako prodej v kamenné prodejně, a je tak upraven obecnými ustanoveními občanského zákoníku o koupi dle § 2079 a násl. občanského zákoníku, a internetový prodej, který se týká prodeje v internetovém obchodě, a je upraven zvláštními ustanoveními o smlouvách uzavíraných distančním způsobem ve smyslu § 1820 a násl. občanského zákoníku. Pokud zákonodárce zakázal prodej v maloobchodních prodejnách s prodejní plochou nad 200 m2, nemohl tím zakázat i prodej v internetových obchodech. Vzhledem k výše uvedeným odlišnostem maloobchodního a internetového prodeje by tak totiž musel učinit výslovně. Stěžovatelka sice disponuje výdejnami zboží coby místem pro doručení zboží. Nicméně i v případě vyzvednutí zboží na těchto místech se odehrává podstatná část prodeje online, tedy mimo fyzickou plochu dané provozovny. Na fyzické ploše dochází pouze k tzv. výstavce zboží, tj. placené reklamě se zbožím vystaveným dodavatelem, a v případě, že zákazník nezaplatil za zboží kupní cenu online, tak i k případnému zaplacení kupní ceny za zboží. Výdej, resp. odevzdání zboží zákazníkovi, proto není jeho prodejem. K prodeji v prodejně s konkrétní prodejní plochou může dojít až ve chvíli, když se všechny fáze prodeje odehrají v kamenné prodejně.\nPojem prodejní plocha je součástí skutkové podstaty přestupku podle zákona o prodejní době, přičemž se opět jedná o zákonem nedefinovaný pojem. Při výkladu tohoto pojmu správní orgán vycházel z nařízení Komise (ES) č. 250/2009, které jakožto nařízení vydané orgánem moci výkonné neprošlo zákonodárným procesem a je určené k provedení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 295/2008, které samo o sobě slouží zcela jiným účelům a nikdy nepředvídalo, že by bylo užito ke správnímu trestání ve věci českého zákona o prodejní době. Navíc pojem prodejní plocha dle nařízení Komise je užit právě toliko pro účely tohoto nařízení, nikoliv pro účely českého zákona, který s existencí tohoto nařízení ani nijak nepočítal, jak vyplývá z legislativního procesu ve vztahu k zákonu o prodejní době. Aplikace skutkové podstaty z podzákonného právního předpisu porušuje ústavní zásadu\na ustálenou judikaturu Nejvyššího správního soudu. Zároveň došlo k porušení principu právní jistoty, neboť takovýto postup je zcela nepředvídatelný, a to přestože žalovaná na svých webových stránkách dříve zveřejnila, jak bude postupovat. Autoritativním výkladem\nse žalovaná, jakožto orgán moci výkonné, chopila role zákonodárce a narušila princip dělby moci. Jestliže pak žalovaná v den kontroly prokazatelně nezjistila podlahovou plochu kontrolované provozovny, kdy nedošlo k přeměření prostor provozovny stěžovatelky certifikovaným měřícím přístrojem, ani nebyl předložen přibližný nákres, ze kterého by vyplývalo, které prostory žalovaná do podlahové plochy provozovny vlastně zahrnula, tím méně pak mohla být z její strany zjištěná skutečná prodejní plocha. Skutečnost zveřejnění údaje o rozměrech předváděcí plochy provozovny na webových stránkách stěžovatelky je zcela irelevantní, neboť v této jsou zahrnuty i reklamní prostory, které neslouží k prodeji zboží. Žalovaná tak nezjistila všechny rozhodné skutečnosti svědčící ve prospěch i neprospěch stěžovatelky, a postupovala proto v řízení v rozporu se zákonem, konkrétně se zásadou vyšetřovací zakotvenou v § 50 odst. 3 správního řádu. Způsob měření podlahové plochy, jakož i přesnost tohoto měření ze strany žalované, jsou nepřezkoumatelné.\nArgumentace žalované, jakož i krajského soudu, že při aplikaci předmětných ustanovení zákona o prodejní době je třeba vyjít z úmyslu zákonodárce vyplývajícího z důvodové zprávy k zákonu o prodejní době, je nepřípustná. Stěžovatelka v této souvislosti odkázala na námitky uplatněné k této otázce již ve správní žalobě. Samotná idea jednotné vůle zákonodárce je pochybná vzhledem k tomu, že zákonodárný sbor není jednou osobou, u které by bylo možné zjistit její vůli, ale je to těleso složené z velkého počtu zákonodárců zastupujících široké spektrum názorů a zájmů. Jednotný úmysl zákonodárného sboru jako celku je tak prakticky nezjistitelný, je pouhou uměle vytvořenou konstrukcí, která neexistuje. I kdyby však úmysl zákonodárce zjistitelný byl, není důvod si myslet, že může být závazný, parlament má totiž pravomoc tvořit právo formou zákona, nikoliv pouhou vůlí. Právně\nje pro státní orgány v právním státě pouze takový úmysl, který je v zákoně výslovně uveden. V případě opačného postupu, ke kterému došlo též v posuzovaném řízení, dochází k porušení principu právní jistoty. Navíc se žalovaná i krajský soud odvolávají na důvodovou zprávu k zákonu o prodejní době, která je dokumentem z dílny předkladatele zákona. Tím je obvykle vláda coby orgán moci výkonné a zákonodárný sbor jako takový do znění důvodové zprávy dále nezasahuje. Hledání úmyslu zákonodárce v důvodové zprávě je již z tohoto důvodu pochybné a zavádějící. Výklad úmyslem zákonodárce je navíc metodou nadstandardní, která má mít při interpretaci právních norem jen doplňkový charakter. Stěžovatelka odmítla interpretaci zákona o prodejní době ze strany žalované a krajského soudu, neboť v rozporu s všeobecně přijímanými výkladovými pravidly právních norem staví úmysl zákonodárce nad jazykové znění zákona. Zda zákonodárcem zvolená úprava v zákoně o prodejní době skutečně odpovídá jeho úmyslu, tak jak je formulován výše, navíc nelze\nnijak vyhodnotit ani ověřit.\nŽalovaná ve vyjádření ke kasační stížnosti zopakovala, že „prodej“ je širším pojmem, jenž v sobě zahrnuje i samotný okamžik uzavření kupní smlouvy. Prodej je ucelený proces, jenž se skládá z několika fází. Je v souladu se zákonem o prodejní době, aby o vybraných státních svátcích ustala veškerá prodejní činnost. Zákonem stanovené omezení prodejní doby o vybraných státních svátcích dopadá na jakoukoliv fázi prodejního procesu, ovšem jedině za předpokladu, že k této určité fázi dochází v prodejně, jejíž prodejní plocha přesahuje 200 m, jak vyplývá z § 1 odst. 3 písm. a) zákona o prodejní době, a zároveň nespadá pod některou z výjimek uvedených v § 1 odst. 3 písm. b) až f) tohoto zákona. Z logiky věci tak omezení nedopadá na provoz internetových stránek, jejichž prostřednictvím dochází k objednávce zboží, zaplacení kupní ceny atp., nebo na dovoz zboží kurýrem. K odkazu stěžovatelky na bod 25 rozsudku Městského soudu v Praze ze dne 20. 7. 2020, čj. 14 A 118/2019-42, žalovaná uvedla, že městský soud zde polemizoval s názorem stěžovatelky, že pod pojem prodej lze podřadit pouze okamžik uzavření kupní smlouvy, přičemž soud uzavřel, že okamžik uzavření kupní smlouvy nelze směšovat s pojmem prodej, který má širší význam. Žalovaná vyjádřila porozumění se závěrem městského soudu, že stěžovatelka byla potrestána za všechny fáze kontraktačního procesu, ačkoli k objednávce výrobku došlo distančním způsobem. Ze strany inspektorů totiž probíhal simulovaný nákup výrobku po celou dobu v provozovně stěžovatelky, kupní cena byla zaplacena v hotovosti prostřednictvím platebního automatu v provozovně a následně byl výrobek vyzvednut v téže provozovně.\nK námitce stěžovatelky ohledně užití nepřípustné analogie v neprospěch stěžovatelky žalovaná odkázala na závěry rozsudku Krajského soudu v Plzni ze dne 6. 12. 2019, čj. 57 A 150/2019-89, dle kterých skutková podstata přestupku nebyla stanovena v podzákonném právním předpise, nemohlo tudíž dojít k porušení zásady\n. Prostřednictvím právního předpisu podzákonné právní síly došlo výhradně k vymezení pojmu „prodejní plocha“. Tímto postupem nedošlo ani k porušení principu právní jistoty, naopak žalovaná z důvodu naplnění účelu předvídatelnosti zveřejnila svůj postoj k výkladu tohoto pojmu, aby podnikatelům umožnila včas se seznámit s danou problematikou. Správní orgán I. stupně učinil dostatečná skutková zjištění ohledně velikosti prodejní plochy provozovny stěžovatelky. Z úřední činnosti správního orgánu totiž vyplývá, že kontrolovaná provozovna má dle nájemní smlouvy výměru podlahové plochy 790 m2, přičemž prodejní plocha představuje více než 400 m2, na které je zákazníkům nabízeno zboží k prodeji, což ostatně sama stěžovatelka prezentuje na svých internetových stránkách. Stěžovatelka navíc nepředestřela, jaká jiná než jí veřejně deklarovaná výměra předváděcí resp. prodejní plochy odpovídá skutečnosti. Správní orgány postupovaly správně, pokud kromě jazykového výkladu využily rovněž interpretační metody, které zkoumají, jaký byl úmysl zákonodárce a jaký je účel předmětného právního předpisu. V této souvislosti žalovaná odkázala na nález Ústavního soudu ze dne 17. 12. 1997, čj. Pl. ÚS 33/97, dle kterého jazykový výklad představuje pouze prvotní přiblížení se k aplikované právní normě, přičemž mechanická aplikace abstrahující smysl a účel právní normy činí z práva nástroj odcizení a absurdity. Správní orgány při určení výměru zohlednily veškeré podstatné okolnosti a neodchýlily se ani od zásady stanovené v § 2 odst. 4 správního řádu.\nStěžovatelka v replice k vyjádření žalované zdůraznila, že § 2079 odst. 1 občanského zákoníku vymezuje podstatné náležitosti kupní smlouvy, které je možné vnímat jako nezbytné fáze, ke kterým v rámci koupě dochází. Jedná se o uzavření kupní smlouvy mezi prodávajícím a kupujícím, odevzdání věci prodávajícím kupujícímu, umožnění nabytí vlastnického práva k předmětu koupě kupujícím, převzetí věci kupujícím a zaplacení kupní ceny kupujícím. Jestliže je občanský zákoník předpisem, který upravuje klíčové právní otázky koupě, resp. prodeje, pak by mělo být občanského zákoníku užito rovněž při výkladu pojmu prodej. Teprve v okamžiku, kdy se všechny uvedené fáze prodeje odehrají v maloobchodní prodejně s prodejní plochou nad 200 m, naplňuje toto jednání definici prodeje ve smyslu zákona o prodejní době a jen takové jednání je pak možné hodnotit jako přestupek. Veřejnoprávní předpisy využívají instituty soukromého práva, jako např. ručení,\n, či zástavní právo zcela běžně, což potvrzuje ve své ustálené judikatuře jak Ústavní soud, tak Nejvyšší správní soud. V nálezu ze dne 30. 3. 2010, sp. zn. Pl. ÚS 2/10, Ústavní soud konstatoval, že odkazuje-li veřejné právo na pojem práva soukromého, je povinností příslušného orgánu, který je činný na poli práva veřejného, interpretovat a aplikovat i tyto soukromoprávní pojmy. Uvedené platí též za situace výkladu pojmu prodej (koupě), kdy definice koupě, resp. kupní smlouvy, je odnepaměti tradičním soukromoprávním pojmem. Stěžovatelka se s odkazem na rozsudek Nejvyššího správního soudu ze dne 23. 2. 2011, čj. 1 Afs 91/2010-45, dovolávala restriktivního výkladu soukromoprávního pojmu obsaženého ve veřejnoprávním předpise.\nŽalovaná v duplice setrvala na názoru, že v případě prodeje jde o širší pojem, jenž v sobě zahrnuje i samotný okamžik uzavření kupní smlouvy. Je proto přiměřené, že se zákaz prodeje podle zákona o prodejní době vztahuje na jakoukoli fázi prodeje. Dále žalovaná odkázala na rozporuplnost tvrzení stěžovatelky. Ta v žalobě poukázala na to, že pod pojem „prodej“ lze podřadit pouze akt uzavření kupní smlouvy a toto jednání považuje za znak skutkové podstaty přestupku dle § 3 odst. 1 zákona o prodejní době. V kasační stížnosti a replice naopak stěžovatelka rozeznává různé fáze prodeje, přičemž k naplnění definice prodeje ve smyslu zákona o prodejní době dochází teprve v okamžiku, kdy se všechny fáze prodeje odehrají v prodejně s prodejní plochou nad 200 m.\nNa dupliku žalované reagovala stěžovatelka triplikou, ve které označila žalovanou tvrzené rozpory v tvrzeních stěžovatelky za zavádějící, neboť jednotlivá tvrzení stěžovatelky jsou vytržena z kontextu. Výrok stěžovatelky uvedený v žalobě je nutné vykládat v kontextu celé části IV. žaloby. Z té jasně vyplývá, že stěžovatelka napadá výklad pojmu prodej podle zákona o prodejní době prováděný žalovanou a poukazuje na to, že pouhý výdej zboží není možné bez dalšího posoudit jako prodej. Na absurditu výkladu provedeného žalovanou chtěla stěžovatelka upozornit pomocí dvou dalších možných výkladových alternativ. Logičtějším je totiž takový výklad, podle kterého se prodejem rozumí buď pouze samotný akt uzavření kupní smlouvy, anebo ještě vhodněji situace, kdy se všechny fáze prodeje odehrají v prodejně s prodejní plochou nad 200 m. Druhá z uvedených výkladových alternativ je ještě více v souladu s ústavními limity státní moci. Cílem prvně uvedené výkladové alternativy tedy bylo poukázat na to, že žalovaná nesprávně nahlíží na kupní smlouvu tak, jako by se jednalo o smlouvu reálnou. A činí tak navzdory tomu, že smlouvy jsou z praktických důvodů rozlišovány na konsensuální a reálné již od dob římského práva. Žalovaná dává rovnítko mezi výdej zboží a prodej zboží účelově a zákon s ohledem na vše uvedené doslova ohýbá v neprospěch stěžovatelky. Takový postup je však v právním státě nemyslitelný. Přestože není pojem prodej nikde v zákoně definován, žalovaná jej již od počátku správního řízení vykládá značně extenzivně, v neprospěch stěžovatelky a odtrženě od vnímání tohoto pojmu coby jednoho z klíčových pojmů soukromého práva.\n Podle § 1 odst. 1 zákona o prodejní době „[v]\nmaloobchodě a velkoobchodě je zakázán prodej o těchto státních svátcích a ostatních svátcích a) 1. leden - Den obnovy samostatného českého státu a Nový rok, b) Velikonoční pondělí, c) 8. květen - Den vítězství, d) 28. září - Den české státnosti, e) 28. říjen - Den vzniku samostatného československého státu, f) 25. prosinec - 1. svátek vánoční a g) 26. prosinec - 2. svátek vánoční. Podle odst. 3 téhož ustanovení omezení prodejní doby uvedené v odstavcích 1 a 2 se nepoužije na provozování a) prodejen, jejichž prodejní plocha nepřesahuje 200 m2, b) čerpacích stanic s palivy a mazivy, c) lékáren, d) prodejen v místech zvýšené koncentrace cestujících na letištích, železničních stanicích a autobusových nádražích, e) prodejen ve zdravotnických zařízeních, f) maloobchodu a velkoobchodu v době, kdy je vyhlášen stav nebezpečí, nouzový stav, stav ohrožení státu nebo válečný stav\n Podle § 3 odst. 1 zákona o prodejní době „[p]\nrávnická nebo podnikající fyzická osoba se dopustí přestupku tím, že provozuje prodej v maloobchodě nebo velkoobchodě anebo prodej nebo výkup v provozovně uvedené v § 2 v době, kdy je jejich provozování zakázáno podle § 1 a 2. Podle odst. 2 téhož ustanovení za přestupek podle odstavce 1 lze uložit pokutu do výše 1 000 000 Kč. Dopustí-li se právnická nebo podnikající fyzická osoba přestupku uvedeného v odstavci 1 opakovaně, lze uložit pokutu až do výše 5 000 000 Kč\n Podle § 1732 občanského zákoníku „[p]\nrávní jednání směřující k uzavření smlouvy je nabídkou, pokud obsahuje podstatné náležitosti smlouvy tak, aby smlouva mohla být uzavřena jeho jednoduchým a nepodmíněným přijetím, a pokud z něho plyne vůle navrhovatele být smlouvou vázán, bude-li nabídka přijata. Má se za to, že návrh dodat zboží nebo poskytnout službu za určenou cenu učiněný při podnikatelské činnosti reklamou, v katalogu nebo vystavením zboží je nabídkou s výhradou vyčerpání zásob nebo ztráty schopnosti podnikatele plnit\n Podle § 1740 občanského zákoníku „[o]\nsoba, které je nabídka určena, nabídku přijme, projeví-li s ní včas vůči navrhovateli souhlas. Mlčení nebo nečinnost samy o sobě přijetím nejsou. Projev vůle, který obsahuje dodatky, výhrady, omezení nebo jiné změny, je odmítnutím nabídky a považuje se za novou nabídku. Přijetím nabídky je však odpověď, která vymezuje obsah navržené smlouvy jinými slovy. Odpověď s dodatkem nebo odchylkou, která podstatně nemění podmínky nabídky, je přijetím nabídky, pokud navrhovatel bez zbytečného odkladu takové přijetí neodmítne. Navrhovatel může přijetí nabídky s dodatkem nebo odchylkou předem vyloučit již v nabídce nebo jiným způsobem, který nevzbuzuje pochybnost\n Podle § 2079 občanského zákoníku „[k]\nupní smlouvou se prodávající zavazuje, že kupujícímu odevzdá věc, která je předmětem koupě, a umožní mu nabýt vlastnické právo k ní, a kupující se zavazuje, že věc převezme a zaplatí prodávajícímu kupní cenu. Neplyne-li ze smlouvy nebo zvyklostí něco jiného, jsou prodávající a kupující zavázáni splnit své povinnosti současně\n Nejvyšší správní soud předně dává stěžovatelce za pravdu, že zákon o prodejní době blíže nedefinuje pojmy prodej a prodejna s prodejní plochou nad 200 m (k posledně uvedenému pojmu se vyjádří níže); při zjišťování významu pojmu „prodej“ jako typicky soukromoprávního institutu se však lze uchýlit k jeho výkladu pomocí soukromoprávních předpisů, které s pojmem „prodej“ resp. koupě pracují. Nejedná se tedy o neurčitý právní pojem, jelikož jeho obsah a náplň lze definovat, a to právě za pomoci relevantních předpisů soukromého práva (srov.\nrozsudek rozšířeného senátu NSS ze dne 22. 4. 2014, čj. 8 As 37/2011-154, č. 3073/2014 Sb. NSS). Uplatnění soukromoprávních institutů při interpretaci veřejnoprávních předpisů přitom není v judikatuře Nejvyššího správního soudu žádné\n; naopak se jedná o dlouhodobě uznávanou praxi (srov. např. rozsudky NSS ze dne 22. 8. 2007, čj. 2 As 88/2006-56, č. 1392/2007 Sb. NSS, a ze dne 4. 5. 2011, čj. 3 Ads 13/2011-75). Jak ostatně zdůraznil rozšířený senát v rozsudku ze dne 26. 10. 2005, čj. 2 Afs 81/2004-54, č. 791/2006 Sb. NSS, „[p]\nrávní řád, založený na principech jednoty, racionality a vnitřní obsahové bezrozpornosti, s sebou nutně přináší imperativ stejného náhledu na srovnatelné právní instituty, byť upravené v rozdílných právních předpisech či dokonce odvětvích\n“. Jak bylo naznačeno, zákon o prodejní době nedefinuje pojem „prodej“, tento institut však svým významem odpovídá soukromoprávnímu pojmu koupě, který je co do vymezení pojmových znaků, podmínek vzniku, změny či zániku definován v předpisu soukromého práva – občanském zákoníku (k srovnatelnosti resp. ekvivalenci termínů „kupní smlouva“ a „prodej zboží“ srov. Švestka, J.; Dvořák, J.; Fiala, J. aj.\nSvazek V (§ 1721-2520, relativní majetková práva 1. Část)\n. Praha : Wolters Kluwer, 2014; komentář k § 2158). Při interpretaci pojmu „prodej“ ve smyslu § 1 odst. 1 zákona o prodejní době tedy v dalším bude kasační soud vycházet z relevantních ustanovení občanského zákoníku.\n Zvláštnostem uzavření kupní smlouvy prostřednictvím e-shopu či slovy zákona prostředky komunikace na dálku odpovídá zvláštní úprava takového způsobu uzavírání smluv a z nich vyplývajících závazků obsažená v § 1820 až 1851 občanského zákoníku v oddílu opatřeném nadpisem\n. Již z toho vyplývá, že zákonodárce shledává důvody pro společnou úpravu smluv uzavíraných mezi spotřebitelem a podnikatelem prostředky komunikace na dálku a smluv uzavíraných mimo obchodní prostory. Zvláštní úprava zahrnuje proces kontraktace, zvláštní práva spotřebitele a různé povinnosti podnikatele uzavírajícího smlouvy tímto způsobem.\n Základní konstrukce prodeje, resp. terminologií zákonodárce koupě, vyplývá z § 2079 občanského zákoníku, dle kterého je koupě synallagmatickým právním jednáním, na základě kterého se prodávající zavazuje převést na kupujícího vlastnické právo k předmětu koupě (věci) a kupující k zaplacení kupní ceny a k převzetí předmětu koupě. Z dikce § 2079 občanského zákoníku lze dále dovodit konsensuální charakter\n, tj. k uzavření (resp. vzniku) kupní smlouvy obecně dojde již v okamžiku, kdy obě smluvní strany projeví vůli kupní smlouvu uzavřít (k otázce vzniku konsensuálních kontraktů srov. Hulmák, M. a kol.\n. Praha : C. H. Beck, 2014; komentář k § 2390). Nejvyšší správní soud s ohledem na znění výše citovaného § 2079 občanského zákoníku souhlasí s krajským soudem v tom, že pojem „prodej“ je bezpochyby širším pojmem nežli samotné „uzavření kupní smlouvy“. Uzavření kupní smlouvy je nutno chápat jako jednu z fází prodeje resp. koupě, ovšem fázi podstatnou. Z § 2079 občanského zákoníku lze dále vydedukovat další dílčí fáze koupě, a to odevzdání věci prodávajícím kupujícímu, umožnění nabytí vlastnického práva k předmětu koupě kupujícím, převzetí věci kupujícím a zaplacení kupní ceny kupujícím.\n Nejvyšší správní soud se dále zabýval otázkou okamžiku a způsobu vzniku kupní smlouvy, jakožto první a nejdůležitější z výše naznačených fází prodeje, pokud dochází k objednání zboží ze strany zákazníka prostřednictvím e-shopu. Ve smyslu § 1732 odst. 2 občanského zákoníku činí obchodník nabídku k uzavření kupní smlouvy vystavením zboží s určitou stanovenou cenou v jím provozovaném e-shopu (srov. Hulmák, M. a kol.\nObčanský zákoník V. Závazkové právo. Obecná část (§ 1721–2054). Komentář\n. Praha : C. H. Beck 2014; komentář k § 1732). Obecně pak v případě internetového prodeje prostřednictvím e-shopů platí, že pokud kupující vloží jím vybrané zboží do virtuálního „košíku“ a poté odešle provozovateli e-shopu objednávku tohoto zboží, lze hovořit o akceptaci oferty ze strany kupujícího ve smyslu § 1740 občanského zákoníku.\n Z důvodu specifičnosti prodeje zboží v online prostředí a jeho zásadní odlišnosti od běžného prodeje zboží v obchodě Nejvyšší správní soud dospěl k závěru, že v případě, že by měl online prodej a s ním nerozlučně spojený fyzický výdej zboží objednaného po internetu podléhat zákazu prodeje ve smyslu § 1 odst. 1 zákona o prodejní době, musel by tak zákonodárce učinit výslovně. Zákon však v této otázce mlčí. Proto nelze souhlasit se závěry krajského soudu, že v posuzovaném případě vedle sebe neexistují dva srovnatelné právní výklady § 1 odst. 1 zákona o prodejní době (k existenci rovnocenných konkurenčních výkladů srov. např. rozsudek NSS ze dne 22. 7. 2014, čj. 9 Afs 63/2013-84). Naopak nejednoznačné znění § 1 odst. 1 zákona o prodejní době a to zejména v tomto ustanovení obsaženého výrazu „prodej“ umožňuje vícero konkurenčních právních výkladů uvedeného pojmu. Za takové situace se tedy otevírá prostor pro uplatnění zásad\n, jak správně upozornil stěžovatel (k možnosti aplikace uvedených zásad srov. např. rozsudek NSS ze dne 23. 5. 2014, čj. 4 As 28/2014-40).\n Ačkoli musí dát Nejvyšší správní soud za pravdu krajskému soudu v tom, že užití argumentace historickým úmyslem zákonodárce není podmíněno tím, že si standardní výkladové metody odporují (k tomu viz např. rozsudek NSS ze dne 26. 10. 2005, čj. 1 Afs 86/2004-54, č. 792/2006 Sb. NSS), nemění tato skutečnost nic na tom, že správními orgány a krajským soudem proklamovaný úmysl zákonodárce nemůže ospravedlnit extenzivní výklad pojmu prodej zahrnující prodej zboží prostřednictvím e-shopu, jak bylo vysvětleno výše (srov. výše citovaný rozsudek NSS sp. zn. 1 Afs 91/2010). Historický záměr zákonodárce spočívající ve sladění pracovního a rodinného života zaměstnanců nemůže neomezeně sloužit jako odůvodnění extenzivního výkladu, omezujícího základní práva jednotlivců, respektive zakládající jejich odpovědnost za přestupek, tj. zde směřujícího k podřazení online prodeje pod zákaz stanovený v § 1 odst. 1 zákona o prodejní době, aniž by byly zohledněny faktické a právní odlišnosti internetového prodeje, jak bylo vysvětleno výše. Nejvyšší správní soud na okraj upozorňuje, že právě k úmyslu historického zákonodárce v souvislosti se zákonem o prodejní době se Ústavní soud v rámci posuzování návrhu na zrušení tohoto zákona vyslovil značně rezervovaně. Uvedl, že „\nk dosažení požadovaného cíle existují i prostředky lepší, vhodnější či účinnější. Celková konstrukce právní úpravy, která až do přijetí posuzovaného zákona zabezpečovala zaměstnancům právo na odpočinek, obsažená v zákoníku práce, a právní úprava v zákoně č. 245/2000 Sb., o státních svátcích, o ostatních svátcích, o významných dnech a o dnech pracovního klidu, vedoucí k věrnosti a uctění dobrých tradic české státnosti, je komplexnější, účinnější a zasahující podstatně širší okruh osob, umožňuje navíc finančně zvýhodnit ty, kteří jsou schopni a ochotni v určitých dnech v roce na rozdíl od jiných pracovat. Chtěl-li zákonodárce dosáhnout zamýšleného účinku, nabízelo se mu učinit tak parametrickými změnami v pracovněprávních předpisech, např. zvýšením odměny za práci ve dnech pracovního klidu, a nikoliv přijetím zvláštního předpisu\n“ (viz nález ÚS ze dne 26. 2. 2019, sp. zn. Pl. ÚS 37/16, č. 31/2019 Sb. ÚS).\n Nejvyšší správní soud se dále zabýval námitkou stěžovatelky týkající se nesouhlasu s výkladem pojmu „prodejní plocha“ ve smyslu § 1 odst. 3 písm. a) zákona o prodejní době za pomoci nařízení Komise (ES) č. 250/2009 a v něm obsažené definice pojmu „prodejní plocha“, kterou se rozumí „\nodhadnutá velikost povrchové plochy (v m2) části provozovny, která je určena pro prodej a vystavení zboží, tj.: celková plocha, kam zákazníci mají přístup, včetně zkušebních místností, plocha zabraná prodejními pulty a výklady, plocha za prodejními pulty, kterou používají prodavači. Do prodejní plochy se nezahrnují kanceláře, sklady a přípravny, dílny, schodiště, šatny a jiné společenské prostory\n.“ Tuto námitku kasační soud neshledal důvodnou. Nelze totiž souhlasit se stěžovatelkou, že by v posuzované věci došlo ke stanovení skutkové podstaty přestupku podzákonným právním předpisem, a nedošlo tak tedy ani k porušení zásady\n. Odkaz stěžovatelky na rozsudek zdejšího soudu sp. zn. 4 As 8/2011 je nepřípadný, jelikož v posuzovaném případě byla skutková podstata přestupku stanovena přímo v zákoně o prodejní době, konkrétně v jeho § 3 odst. 1. Žalovaná nepochybila, pokud při interpretaci pojmu „prodejní plocha“ vyšla z citované pasáže nařízení Komise (ES) č. 250/2009. Naopak za situace, kdy není uvedený termín českým právním řádem definován, jeví se krok žalované, která se uchýlila při výkladu tohoto pojmu k terminologii unijního práva, nanejvýš logický, jelikož reflektuje mimo jiné též skutečnost členství České republiky v Evropské unii a vzájemnou provázanost českého právního řádu s právem unijním.


Tatran se výhry nedočkal - Tachovský deník\nTatran se výhry nedočkal\nPŘIMDA - Fotbalisté Přimdy prohráli s TJ Chotěšov 1:3\nFotbalisté Přimdy prohráli s TJ Chotěšov 1:3 . | Foto: DENÍK/František Hlas\nSouboj dvou posledních celků ve fotbalové 1. B třídě kvalitou odpovídal postavení mužstev v soutěži. Hostům z Chotěšova vyšel úvod utkání, když běžela teprve první minuta zápasu a už vedli brankou Spillera 1:0. Výsledek 1:3 tak posílil naděje Chotěšova na záchranu.\nDvě hrubé chyby v obraně Tatranu hosté trestali a kdo zavítal na hřiště o deset minut později, tak neviděl dvě branky. Ještě neuběhla první minuta zápasu a Spiller využil zaváhání přimd〜ské obrany. V deváté minutě nesklapla ofsajdová past a domácí po sólu Krumla prohrávali 0:2. Paradoxně až po druhé brance ve své síti se Tatran probudil a vypracoval si několik příležitostí. V 11. minutě se k míči na malém vápně dostal Ferdinandy, ale jeho slabý střelecký pokus gólman hostí kryl. Ve 14. minutě se ocitl před brankou Junek, ale ani on změnu skóre nepřinesl. Přimd〜ští byli v této fázi utkání aktivnější, ovšem hosté hrozili z brejků. Ve 24. minutě střílel vedle domácí Ce Hai Long. Na druhé straně ve výhodné pozici pálil Vavrovec nad. Tentýž hráč si vylámal zuby na gólmanovi. Také druhý poločas začali lépe hosté. Pokus krumla domácí gólman kryl, střela Vavrovce se mezi tyče nevešla. V 58. minutě po skrumáži před domácí brankou skončil míč po tyči v náručí přimdského Czingera. Po hodině hry zavelel k útoku Vokroj, který se dvakrát zastřeloval a gólman hostů měl plné ruce práce. úspěšný byl i při střele Ferdinandyho. Ve stoprocentní šanci se ocitl chotěšovský Vavrovec, ale nedal. Střela Vokroje se otřela o tyč a v 75. minutě přišlo rozhodnutí. Po fatální chybě domácího gólmana měl lehkou práci dopravit míč do prázné branky Kruml – 0:3. Konečnou podobu výsledku dal po zaváhání gólmana Mucha – 1:3.\nT. Přimda – TJ Chotěšov 1:3. Poločas: 0:2. Branky: 82. Mucha – 1. Spiller, 9. a 75. Kruml. Rozhodčí: Klik. ŽK: 1:2. Diváci: 50.\nTATRAN: Czinger – Růžička, Teplárek, Slávik, Novohradský, Tolar, Horvát, Ferdinandy, Ce Hai Long, Junek, Koryťák. Střídali Vokroj, Morgenstein a Mucha


V Holašovicích bude Léto s dechovkou, uskuteční se i další akce | České Budějovice\nTipy na víkendové akce s dechovkami a rozhlasová premiéra dvou skladeb\nMilovníci dechovky se i o nadcházejícím víkendu mohou pobavit s předními kapelami. Hudebníci vyjedou na mnoho míst nejen v Jihočeském kraji. Přinášíme pár tipů, kam vyrazit za dechovkou.\nDoubravanka bude vyhrávat v sobotu 24. července na Dechparádě pod širým nebem v Přešticích. Začne ve 14 hodin, po dvou hodinách ji vystřídá Mistříňanka. V neděli 25. července Doubravanka vystoupí v domovském kraji, a to na pouti v Benešově nad Černou od 13 hodin.\nV Holašovicích se letos místo Selských slavností bude konat Léto s dechovkou, a to již v pátek 23. července. Od 10 hodin se zde vystřídá pět orchestrů: Babouci, Dubňanka, Doubravanka, Kumpanovi muzikanti a Jižani.\nKeramičku čekají o víkendu dva koncerty. V sobotu zahraje na pouti v Tučapech ve velkém parku od 15 do 18 hodin. Nedělní koncert v Petrovicích u Sedlčan bude také tříhodinový, ale začne už ve dvě odpoledne.\nKoho lákají spíše moravské dechovky, může se vypravit v neděli do Olomouckého kraje. V obci Dřevohostice se bude konat již 28. setkání dechových hudeb. Po slavnostní mši zde od 14 hodin zahrají Miklovci, Moravská Veselka, Hulíňané a Lidečanka.\nDalší tipy na víkendové akce s dechovkami a rozhlasovou premiéru dvou skladeb nabízí hudební pořad Dechovkovinky.


Mobilheimy Popice | Eurobydleni.cz\nAktuální nabídka mobilheimy Popice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si mobilheimy Popice než Vás někdo předběhne.\nKategorie mobilheimy Popice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele mobilheimy Popice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je mobilheimy Popice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné mobilheimy Popice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii mobilheimy Popice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující mobilheimy Popice, a to mobilheimy na prodej Popice, pronájem mobilheimu pronájmy mobilheimů Popice, Mobilheimy Popice na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii mobilheimy Popice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích různé nemovitosti Popice, různé nemovitosti k prodeji Popice, různé nemovitosti k pronájmu Popice, Ostatní Popice na dražba.\nJe možné, že v lokalitě Popice nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Popice nebo různé nemovitosti Popice.\nDalší lokality v okolí mobilheimy Popice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii mobilheimy Popice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr mobilheimy Popice. Určitě lépe naleznete mobilheimy Popice, který hledáte.