MVDr. Dominika Švehlová - Škola lehkosti\n7. Škola lehkosti Philippe Karla: Mladá andaluzanka\nDalším jezdeckým oříškem byla mladá andaluská klisna (nar. 2002, v době kurzu pětiletá). Od počátku (čili asi rok, možná i méně) s ní pracovala i na ní jezdila skoro výhradně její majitelka, příjemné štíhlé děvče s pěkným sedem a kultivovaným jezdeckým projevem, byť trochu pasivním. Přestože začátky měla její andaluzanka pravděpodobně korektní, neubránila se tato dvojice několika velmi závažným chybám.\nV první řadě to byla celková ztuhlost klisny, a to pod sedlem i na ruce. Bránila se naprosto všemu, zatínala svůj mohutný krk při snaze o ohnutí, vytahovala otěže, chodila „jak deska“ či spíš jak „uzel“. Ztuhlost se projevila mimo jiné velmi drobivými kroky a celkovou neochotou jít dopředu, včetně neposlušnosti na holeně. Místo pohybu dopředu klisna často na holeň reagovala vyhozením. Nejhorším projevem ztuhlosti však byl zlozvyk stahovat jazyk dozadu. Klisna tak byla stále s lehce pootevřenou hubou a schovaným jazykem, hlavu zvedala a většinu času ji měla dost neklidnou, řekla bych, že se neustále zlobila, projevovala nespokojenost. Jezdkyně ji jezdila na nelomeném gumovém udidle bez nánosníku.\nHned první hodinu si vzal andaluzanku na paškál Philippe Karl. Poradil majitelce, aby vyměnila udidlo za kovové jednou lomené a aby klisně dala nánosník, který bude korektně zapnutý (tedy „na dva prsty“). Pak začal andaluzanku učit „společnému jezdeckému jazyku“. Protože nejdříve je třeba koně naučit rozumět pomůckám (ruce a holeně) a až pak lze gymnasticky procvičovat jeho tělo různými cviky.\nUvolnění huby vytažením udidla do koutků ze země. (Foto: Brigitte Stransky)\nPrakticky to znamenalo toto:\n1. naučit klisnu reagovat na pohyb udidla v hubě odžvýknutím a uvolněním čelisti. Nejdříve ze země ji naučil správně zareagovat na vytažení udidla do koutků, poté ji učil ohýbat krk (flexovat) na obě strany a následně ho natáhnout. Zásadou je, že udidlo nesmí zapůsobit na jazyk. Pouze tak se klisna o něj přestane bát. Proto lze zatím ohýbat její krk pouze s otevřeným týlem, o vyklenutí v týlu se jezdkyně zatím nesmí snažit, protože při něm už jedna (vnější) otěž působí na jazyk. Opět v duchu zásady, že uvolněná huba (jazyk a čelistní kloub) je základem pro uvolnění celého koně.\nMladé koně je třeba učit:\n- flexi krku vlevo a vpravo,\n- natažení krku v kroku, klusu a cvalu.\n2. naučit klisnu ihned zareagovat na pobídku holení; čili „leg lesson“. PK nejdříve ze země pomoci tušírky chtěl po klisně okamžité vykročení dopředu a požadoval po ní, aby sama udržovala tempo. Na malém kruhu ji také učil uhýbat zádí do strany (ven). Je třeba, aby „rozvázala“ chody.\nUvolnění huby vytažením udidla do koutků ze sedla. (Foto: Brigitte Stransky)\nUspěchané krátké kroky jsou známka ztuhlosti; kůň má dělat pomalé, ale dlouhé kroky. Pozor také na rychlý krok; často z toho vznikne mimochod!\nStejné pak prováděl i ze sedla. Klisna ze země i ze sedla reagovala na tušírku přehnaně, občas i vyhodila, ale ke konci už věděla, o čem je řeč, a poslouchala.\nKdyž kůň projeví nelibost na působení tušírky, lze s ní pracovat měkčeji, ale nepřestat.\nDruhý den již byla klisna naužděná jednou lomeným „fulmerem“ (což je roubíkové udidlo) a měla anglický nánosník. Ještě jednou si ji vzal PK, prováděl s ní ze země „leg lesson“. Klisna zpočátku opět vyhazovala. Signály se stále zjemňovaly a klisna začala chápat a reagovala se stále menším rozčílením. PK přitom držel otěže v jedné ruce, bičík ve druhé – tím bude pro začátek pomůcka bičíkem zřetelnější. Při uhýbání zádí z malého kruhu působí bič na záď, otěže v jedné ruce a kůň jde v lehkém ohnutí od člověka. Prováděl i ustoupení na holeň od sebe, to tlačí rukojetí biče na vnitřní lopatku. Zatím nezáleží na preciznosti cviku, ale na okamžitém poslechnutí.\nPokud kůň nosí hlavu výš, je třeba jezdit s vyšší rukou; přímka předloktí – otěž – huba nesmí být zalomená (pravou ruku trochu níž). (Foto: Brigitte Stransky)\nUstupování zádí ven na malém kruhu na ruce taky srovnává dominanci koně. Učí ho to, že musí ustupovat z prostoru člověka. Tím, že ho člověk vede na malém kruhu a nutí jít zádí ven a přitom uhýbat předkem před člověkem na kruhu. Dominantního koně lze taky buzerovat stylem: couvni (= udidlo působící do koutků), pojď za mnou (couvnu před koněm), uhni atd.\nDalší práci už prováděla jezdkyně; nejdříve ze země, pak ze sedla. Musela dodržovat pár zásad:\n- klisna nosí hlavu přirozeně trochu výš, proto musí i jezdkyně držet ruce výš, aby dodržela přímku předloktí – otěže – huba koně;\n- přísně dbát na pravidla „leg lesson“ (viz minulá část seriálu o Anke);\n- při ohýbání krku působit jen do koutků, nikdy nepůsobit na jazyk;\n- když kůň místo klusu nacválá, nevadí, zůstat v klidu;\n- zpomalovat koně zásadně zvednutím rukou a působením do koutků – tím se totiž mění rovnováha koně a to ho i z fyzikálních zákonů přiměje zpomalit. Nikdy netáhnout ruce dozadu!\n- při ustupování zádí na malém kruhu zatěžovat vnitřní sedací kost a vnitřní ruku dát více od krku, vnější otěž dle potřeby přiložit (neck reining); tušírka působí na záď vždy ve chvíli, kdy se zvedá vnitřní zadní noha koně.\nZ ustupování zádí na malém kruhu v kroku je dobré po chvilce ihned vyklusat po celé jízdárně a chtít po koni vytáhnout krk (ale zůstat na kontaktu).\nI ve cvalu je třeba dodržovat lehký kontakt a přitom nepůsobit na jazyk. (Foto: Brigitte Stransky)\nU mladého koně nelze držet ruce za každou cenu dole, když přizvedne hlavu. Udidlo ho bude tlačit na jazyk a kůň se bude ještě více bránit zvednutím hlavy, ještě více ho to bude bolet atd. atd. Proto je třeba mít ruce ve stejné výšce, jako je huba, pak bude možné vytvořit měkký kontakt. Platí pravidlo, že když je hlava nahoře, ruce jdou taky nahoru. Mladého koně nelze nikdy uzamknout mezi ruce a holeně!\nVýška rukou jezdce se řídí výškou držení hlavy koně.\nPříklad projíždění obratu vlevo:\n1. zatížit levou sedací kost,\n2. levou ruku doleva od krku a\n3. vytočit se rameny doleva,\n4. pravá otěž na krku (neck reining).\n= tím se udělá koni koridor doleva, kudy může jít.\nPo přechodech krok – klus – krok – zastavení přešli k práci v klusu. Je třeba najít správný rytmus. Pozice rukou ovlivní pozici krku a tím i rovnováhu, ta zase ovlivní tempo i lehkost pohybu. Střídáním práce na přechodech a ustupování na malém kruhu, vytažením krku a důsledným dodržováním lehké ruky působící jen do koutků si andaluzanka místy vracela jazyk na správné místo. Tendenci k mimochodu v kroku řešili po chvíli tím, že změnou rovnováhy (pozice krku) a lehkou rukou bez pobízení holeněmi zpomalili tempo a kroky se prodloužily; dobře k tomu později poslouží i dovnitř plec, nyní aspoň ono ustupování zádí na kroužku.\nUvolňování huby ve cvalu. (Foto: Brigitte Stransky)\nV červnu bylo vidět jisté zlepšení. Klisna chodila pilněji dopředu, udržovala už své tempo, byla však stále ztuhlá a bohužel jazyk stále stahovala dozadu, i když častěji než v únoru ho měla na správném místě. Problém s jazykem se její jezdkyně snažila mezi kurzy řešit různě – podle různých rad různých lidí; je otázka, zda to bylo vždy dobře.\nHned na začátku PK upozornil, že pro práci s koněm je třeba mít plán. Konkrétně zde: potřebuji koně uvolnit, musí mi dát nejdříve hubu, pak může dát zbytek těla. Nemá smysl stále jen jezdit po jízdárně dokola a bezcílně měnit směr apod. Musím vědět, co tím sleduji.\nProto opět na začátku pracovali na uvolnění huby ze země, ze sedla krok na kruhu, ohýbání krku a v ohnutí nechat vytáhnout dolů a dopředu. Je třeba se starat jen o správný kontakt a působit jen na koutky huby. V kroku klisna potřebuje pomalé tempo, aby nešla mimochodem, ale postupně získala „kočičí chůzi“.\nPři uhýbání zádí ven na malém kruhu klisna nereagovala pohotově na holeň, proto se vrátili ke zkrácené verzi leg lesson, aby se zadníma nohama překračovala okamžitě a výrazně. Každý cvik je třeba provádět na obě ruce – je třeba koně gymnastikovat symetricky. Poté vyklusat do natažení. A opět dovnitř plec na kroužku. Cyklus: dovnitř plec na kroužku > vyklusat a lehce vytáhnout > změnit směr > krok > dovnitř plec na kroužku > atd.\nVe cvalu musí jezdkyně udržovat ruce v patřičné výši, aby nepůsobila na jazyk, musí však udržovat kontakt. Přechodu do klusu musí předcházet zvednutí rukou, které změní rovnováhu, pak přijde zasednutí a klus. Na pravou ruku klisna často zaskakovala do kontracvalu. Je třeba ji ohnout ven a zasednou vnější sedací kost. Když to nepomůže, ohnout ji ven a záď nechat ustoupit trochu dovnitř a z toho nacválat. Odlehčení pravé lopatky pak procvičovali i klusem na velké osmičce v sestavení doleva, čili kruh na levou ruku projet normálně, na pravou ruku v kontrasestavení, otevřená vnitřní otěž (koridor doprava).\nUvolnit hubu a… (Foto: Brigitte Stransky)\n… nechat klisnu vytáhnout krk za udidlem. (Foto: Brigitte Stransky)\nDalší den po uvolnění huby a ohýbání krku ze země pracovali na celkovém uvolnění koně. Je třeba mít klisnu stále v rovnováze, aby se jí chodilo dobře. Na stěně uvolnit zvednutím rukou hubu a pak provádět přechody krok – zastavení – couvání apod. Couvat se musí bez holeně pouze na změnu pozice krku, klisně lze ještě tolerovat křivé zacouvání. Pak se projížděly malé kruhy – vše s rukou výš než huba, aby udidlo vůbec nepůsobilo na jazyk. Na malém kruhu dovnitř plec (= ustupování zádí ven): Předek musí dělat velmi malý kroužek, záď musí být velmi žívá. Zkoušeli i dovnitř plec na stěně, z ní v klusu změnit směr pro oživení pohybu a dovnitř plec na stěně na druhou ruku. V kontrasestavení měnili obloukem směr, což zlepšuje práci lopatek; kůň nemá být příliš ohnutý. Je třeba otevřít vnější otěž, když tak si pomoct bičem na vnitřní lopatce. Vnitřní otěž na krku (neck reining).\nObloukem změnit směr v kontrasestavení: pravá otěž od krku, levá na krku vedou koně do požadovaného směru za udržení požadovaného ohnutí.\nDalší den opět pracovali na přechodech a kroužcích s cílem uvolnit klisně hubu a následně celé tělo. Procvičovali i dovnitř plec a z ní vyklusání s vytažením krku na kontaktu. V klusu na osmičce projížděli jeden kruh v kontrasestavení, druhý kruh v normální ohnutí. Andaluzanka se už byla schopná pěkně natáhnout dopředu a dolů za udidlem; už je v lepší rovnováze, proto je i schopná se vytáhnout krkem níž. Při práci v kontrasestavení už jde „kulatěji“, nelehá do rukou a má pravidelnější krok.\nProblémy s jazykem:\n1. stahování dozadu\n2. vytahování nad udidlo\n3. plazení na stranu\n4. (skřípání zuby).\nTo vše je projev bolesti, kdy udidlo tlačí na jazyk a kůň se tomu snaží vyhnout. Je proto třeba přestat působit na jazyk, čili NIKDY netáhnout ruce dozadu.\nPři lonžování Philippe Karl odmítá jakékoli pomocné otěže. (Foto: Brigitte Stransky)\nUmí natáhnout kroky! Zatím bez jezdce… (Foto: Brigitte Stransky)\n11. Škola lehkosti Philippe Karla: Vyšší dívčí s Michaelou\nMichaela Ruschitzka je organizátorkou celé akce a se svým manželem mají pronajatou stáj Marienhof ve Spillernu, Rakousko. Sama se už účastnila minulé tříleté „školy“ v Německu a na jaře 2007 úspěšně složila zkoušky. Na tomto semináři jezdila na bílém osmiletém andaluském hřebci Rey Cautivo, který byl kdysi ježděn „španělským stylem“ (čili snaha o maximální shromáždění a ježdění převážně na páce), což psychicky neunesl. Když ho Michaela začínala jezdit, neustále někam utíkal, drobil chody, byl nervózní a bál se jezdce a jeho pomůcek. Byl ztuhlý, vypadal a choval se jako kompaktní koule.\nV únoru byly tyto nedostatky ještě patrné. V klusu se roloval, jezdkyně musela hodně myslet na ježdění se separovanýma rukama (od sebe) a na to, že nesmí ruce ani minimálně stáhnout dozadu. Jakmile se kůň zaroluje, musí je ihned zvednout a dát malé demi-arret (povytáhnout udidlo cukavě nahoru směrem do koutků huby).\nKůň uměl španělský krok a piafu, ale provedení bylo nevalné. U piafy se Philippe Karl pozastavil a víceméně vytkl jezdkyni to stejné co Isabelle (viz minulý díl): kůň nebyl ještě na piafu připraven, protože nebyl lehký na holeně a ruce. Příliš mu nešlo okamžité zastavení z klusu a zase okamžité vyklusání na jemné pomůcky. Pokud kůň nemá v klusu dostatek tempa a po zastavení „elektricky“ neočekává další vyklusání, nelze po něm piafu chtít, ale je třeba opět vyklusat dobrým klusem vpřed. Jinak bude mít tendenci přecházet do nechtěné pasáže (tento kůň nabízí pasáž sám od sebe). Dvojice musí ovládat energické přechody klus – zastavení – klus apod., které musí být velmi lehké, čisté a energické. Při samotné piafě pak musí jezdkyně dobře sedět, holeně trochu dozadu, ale musí jezdit koně stále s „tendencí dopředu“. A po pokusu o piafu zase energicky vyklusat. Je nutné se na piafu dobře připravit a dělat jen pár piafových kroků! Dvojice však musí nejdříve pracovat na zlepšení přechodů – musí být lehké, s týlem nahoře, do té doby nemá piafovat. Pomohou i přechody typu houpačka či přechody do couvání. Tím se trénují\nimpulsy pro prodloužené chody\nrovnováha pro pohyb na místě.\nZ těchto přechodů se vyvine piafa „sama od sebe“. Nikdy nelze koně učit piafu, dokud není lehce na holeni > nikdy neučit piafu na bičík! Bít koně a nedovolit mu přitom jít dopředu je hrozné.\nTohoto koně je třeba jezdit ve vyšším držení hlavy, aby chodil výrazně před kolmicí. (Foto: Brigitte Stransky)\nPřesto však bylo potřeba sestoupit z výcvikových výšin a vrátit se k základům: otevřít koně v týlu a ohýbat ho do stran. Dobré uvolňovací cvičení je v kroku provádět osmičku X-E-X a X-B-X. V X musí změnit ohnutí hned, ne jít několik metrů rovně. Rychlost kroku se ovlivní výškou hlavy koně – „padne-li“ hlava koně dolů, kůň změní rovnováhu a zrychlí. Při vytahování krku měl kůň tendenci se rolovat. Poté pracovali na velkých kruzích v klusu a opět se snažili o korektní vytažení. Kůň se při něm snažil příliš utíkat.\nOhebnost krku procvičovali i v zastavení: plynule měnili ohnutí zleva doprava a zpět. Pro hřebce byl velký problém ohnout se doprava. Jenže: Za cukrem se ohne i vpravo a dobře! Znamená to tedy, že má problém akceptovat ruku jezdkyně. To se pak projeví při náročnějších cvicích: traversu a renversu, piafě, přeskocích. Proto je třeba nepilovat tyto cviky, ale vrátit se k základům – chyba bude v nich!\nPři ohýbání v kroku a později klusu je dobré pracovat na výše uvedené osmičce. Krátce na snadnou stranu, pořádně a déle na stranu problematickou. Z toho nechat koně vytáhnout. Michaela musela velmi často používat demi-arret, protože kůň měl neustále tendenci se rolovat.\nKůň je ztuhlý a bez prostoru, jezdkyně musí neustále hlídat, aby se nezaroloval. (Foto: Brigitte Stransky)\nProcvičili i dovnitř plec a snažili se o dobré ohnutí. Tento cvik taky pomůže koně narovnat. Pokud je kůň křivý vlevo (čili je stále jakoby ohnutý doleva, má problém se ohnout doprava a při ježdění na pravou ruku utíká zádí dovnitř a hlavou ven), pracuje se s ním při dovnitř plec takto:\n- Na pravou ruku ve výrazném ohnutí a s nevýrazný odstupem od stěny (3 stopy).\n- Na levou ruku minimální ohnutí, ale velký odstup (4 stopy).\nPři vytahování krku má Rey tendenci utíkat nosem za kolmici. (Foto: Brigitte Stransky)\nV červnu byl vidět velký pokrok. Hřebec se uklidnil, už se zdaleka tolik neroloval, byl uvolněnější a jeho chody prostornější. Problém byl ale stále ve cvalu, kdy kůň nebyl lehký a lehal do ruky.\nNejdříve v kroku, pak v klusu předvedli ohýbání krku a vytažení otěží, kůň spolehlivě pracoval na principu akce-reakce. Už po něm bylo možné při ohýbání krku chtít také vyklenout týl a na vnější otěži ho nechat vytáhnout. Jezdkyně si jen musela hlídat délku otěží; když jsou příliš krátké, kůň snadno zaleze za otěž. Takhle má vypadat základní každodenní gymnastika před další prací.\nPráci na dvou stopách zahájila dvojice dovnitř plecí na stěně. (Foto: Brigitte Stransky)\nPak pracovali v kroku na dvou stopách: dovnitř plec, travers i poloviční překrok – to vše opět v rámci každodenní gymnastiky. Zde PK upozornil na pár detailů: Kůň jde příliš pomalu, dělá krátké kroky. Na pravou ruku v dovnitř pleci příliš otevřel týl > je třeba ho ohnout a vyklenout mu týl tím, že vnější ruka vydrží. Při překroku musí otevřít vnitřní otěž, jinak totiž brzdí vnitřní lopatku a kůň se začne předbíhat zádí. V klusu jim šla tato práce lépe. Při překroku byl hřebec příliš rovný, je třeba zvýraznit odstup od stěny.\nVe cvalu na levou ruku však kůň nechtěl příliš dopředu, měl tendenci přecházet do klusu. Kůň byl kdysi operovaný na levé zadní noze a padá trochu více na pravou lopatku. Na to platí práce v kontrasestavení, přitom je dobré použít neck-reining, otěže ho tak vytlačí na levou lopatku. Je však třeba střídat ohnutí, ne ho mít stále sestaveného ven. Ohnout ven, pravá ruka nahoru, levá dolů, nechat vytáhnout krk. Pokud by se kůň jezdil jen ve správném sestavení, problém s padáním na pravou lopatku by se nevyřešil. Stejné cvičení, čili změny sestavení, zopakovali ve cvalu i na pravou ruku. Zde v kontrasestavení utíkal hodně po pravé lopatce do kruhu, taky měl problém se ohnout doprava - což spolu souvisí. Tento kůň proto potřebuje často provádět na menším kruhu výše popsané cvičení – díky tomu se narovná, naučí se rovnoměrně zatěžovat lopatky a ohýbat se. Při práci na levou ruku je vhodné použít kontrasestavení i pro zlepšení rovnováhy. Pokud je totiž přirozeně křivý vlevo (ohnutý doleva), bude si více přetěžovat pravou lopatku, takže pro zlepšení jeho rovnováhy mu přesunu více váhy na levou. Je to jeden ze způsobů narovnání křivého koně, i mladého. Lze tak pracovat nejen ve cvalu, ale i v kroku a klusu.\nCval na levou ruku je pro oba ještě stále obtížný - kůň nejde dopředu nebo naopak se začne s jezdkyní přetahovat a utíká. (Foto: Brigitte Stransky)\nZvednutím hlavy koně se mění jeho rovnováha dozadu, kůň zmírní tempo a bude v rukou lehčí. (Foto: Brigitte Stransky)\nPodle této filozofie jezdili na vlnovce přes půl jízdárny v konstantním sestavení vpravo, nejdříve v kroku, pak v klusu. Úkolem jezdkyně bylo udržet koni vyklenutý týl, průběžně do toho začlenit i vytažení krku v ohnutí. Pak stejnou vlnovku chvilinku procvičovat na „jednodušší stranu“, čili v sestavení vlevo. Pak se vrátit k „těžšímu“ sestavení vpravo. Tím se kůň také učí: „Jsem ohnutý doprava a ta nahoře si s mými lopatkami dělá, co chce.“\nČím je krk delší, tím snazší je ho ohnout!\nDalší den byl Rey naužděn plnou uzdou. Začali pracovat na malém kruhu > povolit hubu > ohýbání krku > protažení. Pak vše zopakovali v klusu. Když kůň reagoval správně, přešli k práci na velké osmičce, kde měnili sestavení. To vše jsou cviky pro uvolnění koně před prací. Přestávka.\nPohyb i jezditelnost Reye se od února zlepšily. (Foto: Brigitte Stransky)\nTématem dnešní hodiny bylo zlepšení překroků – v dobrém „úhlu od stěny“ přimět koně, aby více křížil nohy. Začali na hodně malém kruhu na levou ruku dovnitř plec. Z toho přešli plynule na malý kruh na druhou ruku (osmička) do renveru. Z toho šli na překrok. Jezdkyně musí dbát, aby kůň kráčel pomalu, jen tak bude mít výrazné a plynulé chody. Stejný postup i na pravou ruku: dovnitř plec na malém kruhu > z toho na osmičce změnit směr do renveru a z toho překrok.\nDalším cvičením bylo: na stěně renver > reverzní obrat okolo předku (čili v opačném sestavení, než se normálně obrat okolo předku dělá) > z toho překrok. Zase reverzní obrat okolo předku a překrok. Kůň chodil v překroku na pravou ruku zádí napřed. Jezdkyně proto musí přesunout obě ruce doprava a otevřít tím cestu pravé lopatce. Několikrát zopakovali překrok > reverzní obrat okolo předku > překrok.\nProblém s nerovnováhou se projevil při práci v klusových a ještě výrazněji ve cvalových překrocích: na pravou ruku kůň příliš padal na pravou lopatku. Je to třeba korigovat tím, že jezdkyně otevře levou (vnější) otěž. Je však třeba dávat pozor, aby se pak nezačal předbíhat zádí. Michaela proto musí najít správnou míru „otevření“ levé otěže. Při cvalových překrocích vlevo se nerovnováha Reye projevila jinak: trochu jezdkyni „vozil“. Kůň už se zatnul moc a utíkal, je třeba ho zase uvolnit – čili udělat ve výcviku krok zpět. Jezdili tedy na levou ruku na stěně v traveru přechody krok – cval – krok. V kroku musí jezdkyně zkorigovat držení těla koně, popřípadě ho nechat trochu vytáhnout krk. Tím mu vysvětlí, že má být v klidu, a ukáže mu, jak má držet tělo. Pak může nacválat (pozice předchází akci). Do kroku však musí přejít dříve, než přijde ve cvalu problém. Postupně pak mohou zvyšovat počet cvalových skoků.\nPhilippe Karl a Rey Cautivo v polovičním překroku. (Foto: Brigitte Stransky)\nBaucherova principu „pozice předchází akci“ lze využít v případě, kdy kůň není schopen provést nějaký cvik ve vyšším chodu, třeba ve cvalu. Proto nastolím pozici v kroku, kde to umí, a pak z toho nacválám. Tímto způsobem se taky dobře shromažďují koně, co ve cvalu utíkají.\nKůň se trochu uklidnil a dvojice provedla stejné cvičení na pravou ruku, kde to koni šlo očividně lépe. Mohl tedy cválat více cvalových skoků. Pak se vrátili na levou ruku, protože je obtížnější (je tedy třeba ji procvičovat častěji a déle). Kůň nyní chodil výrazně lépe.\nAž toto cvičení zvládne na 100 %, až zvládne na 100 % renver ve cvalu, může začít dělat přeskoky. Dříve ne!\nAktivní shromážděný klus jako příprava na stranové pohyby. (Foto: Brigitte Stransky)\nMichaela přemluvila Philippe Karla, aby si na koně taky sedl – aspoň ho zkusit. Dělal nejdříve v kroku dovnitř plec na stěně a z toho traverzálu, kůň šel hezky a výrazně. Pirueta v kroku. Pak přešel do shromážděného klusu a v něm najel na překroky. Kůň šel lehce a dobře křížil nohy. PK však upozornil, že musel celou dobu jemnou prací otěžemi korigovat pozici krku. Kůň šel shromážděně, ale v pěkném kmihu.\nVe cvalu však byl kůň – podle PK – stále na předku, snažil se utíkat. Proto musel dělat často přechody do kroku a couvání. Ve cvalu mu držel hlavu výš, aby přesunul jeho rovnováhu dozadu a zpomalil tím tempo. Tyhle cviky má pak provádět i Michaela - zpočátku má cválat s hlavou hodně nahoře a s otevřeným týlem, dokud nebude kůň úplně lehký v rukou. Až pak mu smí klenout týl, protože jakmile vyklene týl, kůň padne do rukou. Pozici hlavy ve cvalu pak bude udržovat střídáním demi-arretu a snížení ruky. Mezitím mu je třeba často umožnit protažení krku.\nAby byl cval vyvážený, je třeba tohoto koně jezdit ve vyšším držení hlavy. (Foto: Brigitte Stransky)\n12. Škola lehkosti Philippe Karla: Skokové hodiny\nSeriál o škole „lehkosti“ prozatím ukončím poněkud chudšími poznámkami z únorových a červnových skokových hodin. Poslední den každého čtyřdenního kurzu je totiž věnován práci na ruce a skákání. Philippe Karl propaguje všestranný výcvik koně i jezdce. Nízké skoky a skokové řady může překonávat jakákoli dvojice a co víc – významně obohatí její drezurní výcvik a kladně ovlivní jejich další psychický i fyzický rozvoj. Kůň se překonáváním skoků učí výbušnosti, ale i samostatnosti a rozhodnosti, což se pak v (nejen) drezurní práci mnohonásobně vyplatí.\nÚnorová neděle začala prací na ruce. Dvojice byly rozdělené do dvou skupin. Philippe Karl ukázal jezdcům vodění koně ve smyslu veškeré dosavadní práce a začali základy nejzákladnějšími:\n1. Naučit koně, aby svého vodiče vždy a ihned následovat. Když se vodič pohne dopředu, kůň se pohne taky; když zastaví, kůň zastaví taky, když odbočí, kůň ho následuje. Díky tomu, že kůň bude sám podle vodiče udržovat rychlost a směr pohybu, bude mít člověk ruce pouze pro korekci držení těla koně a ne pro korekci jeho pohybu.\n2. krok: Ovládat jednotlivé části těla koně, čili provádět stranové pohyby (práci na dvou stopách).\nVodění koně podél stěny; vodič by měl být méně natočený ke koni a více do směru pohybu. (Foto: Brigitte Stransky)\nPostup byl následující: při práci na levou ruku jde vodič z levé strany koně. V levé ruce drží levý kroužek udidla, v pravé ruce vnější otěž na úrovni střední třetiny krku. V této ruce drží mezi prsty i tušírku, a to šlahounem dolů.\n1. Dvojice jde podél stěny a vodič učí koně, aby se soustředil na něho (dopředu, zastavit, zacouvat atd.). Pro rozejití se musí nejdřív rozejít vodič. Pokud ho kůň sám nenásleduje, tušírkou se dotkne jeho levého boku za podbřišníkem. Je třeba udržovat krk koně rovný, v případě potřeby ho zatlačit levou rukou ke stěně a napnout vnější otěž. Pro zastavení lehce zvednout levou ruku, pro couvání působit tahem udidla do koutků. Vodič musí sledovat celé tělo koně, nejen jeho hlavu. Pokud chce dosáhnout vyklenutého týlu, napne vnější otěž a vnitřní kroužek udidla vytáhne do koutku huby.\nKůň má jít po stěně rovný. Zde je třeba více napnout vnější otěž, netlačit koně na vnitřní lopatku a pokud to nepomůže, tušírkou mu srovnat záď. (Foto: Brigitte Stransky)\n2. Až se kůň naučí ze země ohýbat krk, lze provádět malé kruhy. Přitom je třeba dodržovat postup, jako při ježdění:\n- nejdříve ohnout krk\n- pak udělat malý kruh (opět ho musí začít vodič a kůň jen následuje)\n- na stěně krk narovnat a klidně koně nechat ho vytáhnout (levou ruku držící kroužek udidla snížit dolů a tak koni naznačit směr natažení).\nNejdříve je třeba ohnout krk a pak teprve vyjít na malý kruh. (Foto: Brigitte Stransky)\n3. Potom se provádějí malé kruhy na obě ruce (osmičky, vlnovky), přičemž vodič zůstává na stejné straně krku a mění pouze směr jeho ohnutí.\n4. Pro uhýbání zádě je dobré držet tušírku vodorovně a v případě potřeby tušírovat koně na zádi, aby rozeznal signál pro pohyb vpřed a pro uhnutí zádí.\n5. Po takové přípravě ze země je vhodné na koně sednout a jezdit.\nČervnovou skokovou hodinu předcházela práce některých koní na lonži. Philippe Karl lonžuje zásadně na jízdárně, ne v kruhové ohradě či podobném místě, protože jízdárna nabízí možnost rozmanitější práce a koně neotupuje. Lze tak lonžovat po stěně, na kruhu, rovně, lze provádět přechody i změny směru.\nPhilippe Karl drží v ruce u zádě koně bič i lonž, ruka u hlavy přidržuje lonž a mění její délku. Pobídka dopředu = bič zezadu na záď,\nven z kruhu = bič na lopatku,\nohnutí (i dovnitř plec) = bič na lopatku (pošle lopatku ven),\nzastavení = zatahat za obnosek, ne bič před koně.\nPři lonžování začíná na kratší lonži, postupně ji lze prodlužovat. Nejdříve chodí po jízdárně rovně, střídá malé kruhy a chození po stěně. To procvičí na obě ruce v kroku, pak provádí v klusu velké a malé kruhy, prokládá krátkými úseky po rovné linii. Je prostě třeba měnit směry, figury, aby kůň musel přemýšlet a poslouchat.\nDo lonžování postupně začlení přecházení přes kavalety, nejdříve je překračuje i lonžér, pak na ně koně vysílá z kruhu. Opět nejdříve v kroku, pak v klusu. Později lze kavalety nahradit malým křížkem, pak kolmáčkem. Staví skoky tak, aby je bylo možné překonat z obou stran. Před skůčkem používá odskokovou kládu, lépe řečeno dvě klady těsně vedle sebe, protože koně je lépe respektují.\nSkákání na lonži. (Foto: Brigitte Stransky)\nV únoru byla skoková hodina koncipovaná především jako seznámení koní s překážkami, protože zdaleka ne všichni už někdy skákali. Dvojice i nyní pracovali ve dvou skupinách: „začátečníci“ a „pokročilejší“.\nPrvní skupina chodila nejdříve krokem přes kavalety, Jezdci měli za úkol dodržovat všechny zásady ježdění „legerete“, především si hlídat separované ruce. Poté kavalety překlusávali. Pak místo nich postavil PK křížek s odskokovkou a nakonec ho zvedl na malý kolmáček. Dvojice najížděly z klusu, po skoku museli jet rovně a koně „zabrzdit“ zvednutím hlavy a přenesením rovnováhy dozadu.\nMladá andaluzanka toho v životě moc nenaskákala. (Foto: Brigitte Stransky)\nFranz překonává nízký kolmáček. (Foto: Brigitte Stransky)\nDruhá skupina jezdců měla za úkol při opracování koně uvolnit, ohýbat a zlepšit poslušnost častými přechody. Měli si hlídat velmi dobrý, živý cval. Začínali malým kolmáčkem s odskokovou kládou, na který najížděli z klusu. Jezdci si měli hlídat nad skokem separované ruce. Kladrubská bělka Anemona po skoku nabralo rychlost a docela zvesela se vždy proběhla po hale. Velice rychle se to však vyřešilo tím, že její jezdkyně Angelika jela krokem a teprve před odskokovkou naklusala. Po skoku ohnula klisně krk a hned ji stočila na kruh. Po několika pokusech postavil PK na jeden cvalový skok druhý kolmáček, který postupně zvedal asi do výšky 70-80 cm.\nZástupkyně skupiny „pokročilejších“ na svém bývalém parkurovém koni Cato. (Foto: Brigitte Stransky)\nV červnu se – opět ve dvou skupinách - skákalo na velkém travnatém kolbišti. Koně byli poněkud živější a Philippe Karl kladl jezdcům na srdce již probrané a procvičené zásady ježdění, především separované ruce, a zákaz stahovat je dozadu, naopak „brzdit“ měli vytažením udidla do koutků a změnou rovnováhy, popřípadě ohnutím koně na kruh. Někteří jezdci měli po skoku svého koně převést do klusu, kroku a zastavit, nechat ho odžvýknout a vytáhnout krk; tím se kůň učí neutíkat od skoku pryč a zůstat v klidu.\nFranz dostal za úkol doma pilně trénovat skokový sed a rovnováhu.(Foto: Brigitte Stransky)\nPK postavil skokovou řadu; připravil troje stojany, z nichž udělal uličku, na poslední z nich dal malý křížek. Začínala skupina „skokových začátečníků“: najížděli z klusu a po skoku formou akce-reakce opět přejít do klusu a kroku. „Westerňák“ Franz příliš ztrácel nad skoky rovnováhu, házelo ho to dozadu. Proto skákání ukončili a za domácí úkol dostal pilné procvičování skokového sedu. Poté udělal PK z křížku kolmáček a najížděli ho ze cvalu. Na jeden cvalový před něho postavil další kolmáček a párkrát je oba trochu zvýšil. Skokovou hodinu ukončil tím, že z kolmáčků postavil nízké oxery a před ně dal ještě jeden křížek. Jezdci měli na řadu najíždět v aktivním, ale ne uspěchaným cvalu; už v obratu před křížkem je třeba jít aktivně. Před řadou koně trochu zkrátit, ale udržet aktivní pohyb; pokud by kůň příliš spěchal, bude skákat příliš naplocho.\nNízká skoková řada vhodná pro jakoukoli dvojici. (Foto: Brigitte Stransky)\nSkupina „pokročilejších skokanů“ překonávala stejnou řadu, ale skoky byly o něco vyšší. Ukázalo se, že mnozí jezdci mají problém zvládnout své koně, když se „děje“ něco takového, jako je skoková hodina na otevřeném kolbišti.\nDaniela na půjčeném Catovi překonává řadu křížků. (Foto: Brigitte Stransky)\nI andaluští koně umí skákat! Michaela na Rey Cautivo. (Foto: Brigitte Stransky)\nIsabellin hnědák je bývalý parkurový kůň a s takovou řadou nemá nejmenší problém. (Foto: Brigitte Stransky)\nPo novém roce se má na Marienhofu konat další čtyřdenní kurz a já pomalu začnu procvičovat svoji pravačku, aby zvládla pořizovat poznámky aspoň v dosavadním rozsahu.\n15. Škola lehkosti Philippe Karla: Melanie a kůň učitel\nPo dvou „lekcích“ teorie se můžeme konečně dostat k praktickému průběhu dvou letošních kurzů školy lehkosti s Philippem Karlem. Jeden čtyřdenní „běh“ se konal v lednu 2008 a druhý až v září, pro zranění lektora byl květnový kurz zrušený a celá škola tak natažená až do roku 2010.\nOd minulého roku se někteří aktivní účastníci – rozuměj jezdci a koně – z různých důvodů obměnili. Spektrum nejrůznějších koňských charakterů i jezdeckých problémů však stále zůstalo pestré. Je z čeho vybírat :-) Podívejme se nejdříve na dvě dvojice, které jsou, řekla bych, nejméně problémové a v jejich práci bylo vidět nejlepší pokroky. Dnes začněme novou jezdkyní kurzu - mladou Melanií na bílém andaluském hřebci Rey Cautivo, kterého jí zapůjčila organizátorka kurzu Michaela Ruschitzka.\nMelanie na andaluském hřebci – citlivá jezdkyně na zkušeném koni\n(Foto: Brigitte Stransky)\nMelanie nastoupila na místo Michaely, která mezitím získala licenci trenéra „légerèté“ a půjčila jí svého zkušeného andaluského hřebce. Melanie v něm získala skvělého učitele. První hodinu působila sice velmi elegantně, ale ztuhle. Po uvolnění koně předváděla i stranové pohyby, jenže příliš nepoužívala vnější otěž, natahovala ruce v loktech (což byl její hlavní problém, se kterým bojovala celou dobu) a při ohýbání nesnížila včas zvednutou vnitřní ruku.\nHubu koně je třeba kontrolovat v 3D prostoru dvěma body – rukama. Ani vnější ruka proto nesmí být mrtvá, protože ona klade koni podmínku: „můžeš se ohnout, ale…“.\nPrvní i druhá lednová hodina sloužila k tomu, aby si Melanie uvědomovala své ruce a dokázala na koně působit přiměřeně a včas: na vlnovkách a kruzích měla za úkol v kroku i klusu koně řádně ohýbat a dosáhnout stálého živého kontaktu s vyklenutým týlem.\nNa rovné čáře je třeba nejdříve oživit hubu > ohnout krk > až pak jít na kruh. Na kruhu zůstat v ohnutí a nechat koně vytáhnout, ale stále udržovat živý kontakt, pak si ho zkrátit. Nedostatečná koordinace pomůcek, natahování loktů a včasné nesnížení rukou se brzy projevily: kůň se začal trochu rolovat, především ve chvílích, kdy byl požádán o snížení krku. Jakmile kůň naznačí zarolování, je třeba použít „demi arret“, čili zvednout ruce a cukavě vytáhnout udidlo do koutků. Kůň tak zvedne hlavu a otevře týl, zlepší se jeho rovnováha a oživí prostornost chodu. Jezdec pak hned ruce sníží a udržuje měkký, živý kontakt.\nTaké na vlnovkách si měla Melanie pohlídat, aby koně vždy nejdříve narovnala, pak změnila ohnutí a až nakonec změnila směr.\nTřetí hodinu přidali i práci na dvou stopách. Na stěně dovnitř plec, traver, z oblouku pak poloviční překrok. Na konci projížděli v dovnitř pleci i přes rohy. Každou práci na ohýbání a na dvou stopách prokládali řádným vytažením krku koně ve svižném lehkém klusu, přičemž si musela Melanie dát pozor, aby Rey nesnížil hlavu příliš, protože se začal rolovat.\nMelanie byla opravdu šikovná, pozorná, citlivá a její koordinace se během lednových tří hodin (plus jedné skokovky) hodně zlepšila. Je jen otázka cviku, aby si vše dobře zažila.\nLoket u těla, nehty nahoru - tak je třeba působit do koutků huby! (Foto: Brigitte Stransky)\nPokrok byl v září znát. Hned první hodinu předvedla dvojice slušnou práci na jedné i dvou stopách. Od minule se trochu zhoršilo vytahování koně – jakmile ho poslala do vytažení, nešel za udidlem, ale rychle stáhl hlavu dolů až k zemi s nosem dozadu. Další hodinu proto vzali drezurní uzdu a začali ještě před ježděním uvolňovací prací ze země. V pozici před koněm Melanie opět Reyovi uvolnila hubu stihlem i pákou, v pozici vedle koně mu ohnula krk (ohýbá se tahem vnitřního stihla do koutku proti odporu obou vnějších otěží) a nechala ho vytáhnout. To stejné zkoušela i ze sedla v zastavení a pak v kroku.\nV klusu měl Rey tendenci při snížení hlavy se zarolovat. Proto Melanie působila pouze stihlem, a to do koutků, aby koně vzpřímila a otevřela mu týl. Až z toho ho pak lehkým působením páky poslala dolů do vytažení. V tomto případě právě páka pomáhá přimět koně ke snížení a klenutému vytažení krku.\nPři práci na dvou stopách Rey místy naopak hlavu nadměrně zvedal. V tu chvíli měla Melanie za úkol více vydržet vnější pákovou otěží, aby se opět vyklenul. V dovnitř pleci na pravou ruku se kůň tlačil levou lopatkou na stěnu a zalamoval krk, na levou ruku šel zase příliš ve velkém odstupu od stěny (krásný příklad křivosti koně). Proto jezdkyně posunula obě ruce doprava a srovnala tak jeho předek odpovídajícím způsobem před záď.\nVe cvalu bylo třeba jezdit výrazně na stihle, aby se Rey nezarolovat. Měl tendence hodně spěchat (jeho starý zvyk, který prováděl už loni s Michaelou), proto Melanie nacválávala z kroku v dovnitř zádiě (traver). Tak se kůň více posadí na zadek a zpomalí ho to. V kroku v traveru se nastolí dobré podmínky pro nacválání – čili je třeba koně dobře uvolnit a ohnout. Z toho pak lze nacválat. Jakmile Rey vypadl s dobrého cvalu, utekl z kontaktu nebo se narovnal či začal zrychlovat, Melanie hned přešla do kroku, srovnala ho a mohla znovu nacválat.\nTřetí hodinu pokračovali v započaté práci. Na začátku po uvolnění a rozhýbání dostali koně trochu více na zadek polovičními krokovými piruetami, v klusu se Melanie snažila nechávat koně často vytáhnou a také dovnitř plec jel v trochu vytaženějším držení krku, aby chody získaly na prostoru. Pracovní klus prokládala středním, kdy se chody Reye nádherně rozvázaly a kůň doslova plaval.\nCvalovou práci začali opět nacváláním z traversu, potom přešli ke cvalovému polovičnímu překroku. Na levou ruku měl Rey trochu problémy a ztrácel tempo, takže ho Melanie jela s nataženějším krkem.\nPro uvolnění huby a ohnutí stačí pohyb vnitřní rukou. (Foto: Brigitte Stransky)\nPo důkladném uvolnění ve vytaženém klusu si zkusili nácvik piafy. Rey ji umí, Melanie to však ještě nikdy nezkoušela. Začali přechody klus-zastavení. Při zastavení je třeba dát nohy trochu dozadu, protože holeň na podbřišníku je pokyn pro pohyb vpřed. Pro vyklusání je třeba někdy koně oživit bičíkem. Zastavit a okamžitě klus atd. Kůň tak získá rovnováhu i impulsivnost. Místy už byl vidět při přechodech náznak piafy.\nJe úžasné jezdit citlivého a přitom zkušeného koně. Melanie má výbornou příležitost naučit se ovládat své tělo, vnímat koně a správně na něj jezdecky reagovat.\nPříště se podíváme na dvojici, kterou čtenáři starších dílů dobře znají a která letos udělala největší pokrok. Kdopak to asi bude? ;-)\n17. Škola lehkosti Philippe Karla: Poslat koně dopředu a dolů\nDnes se podíváme na dva koně s podobným problémem, ačkoli příčiny tohoto problému jsou u nich různé. A vzpomeneme si na minulý díl o Franzovi. Ano, tím problémem je neochota nebo neschopnost koně natahovat se za udidlem, čili napínat otěže, vytahovat krk. Oba tito koně mají tendenci chodit s hlavou nahoře a tím utíkat před kontaktem. To celé se zvýrazní ve chvílích, kdy „o něco jde“ – například při přechodech. Ale pojďme už konkrétně:\nMartin a podivná angloarabka\nPrvní kurz v červnu 2007 odjezdil Martin na svém hnědáčkovi, který bohužel onemocněl, takže v roce 2008 jsme ho mohli vidět na drobné rezavé angloarabské klisně. Ta je prototypem jezdecky nepovedeného koně, o to větší výzvu představuje pro trenéra i jezdce samotného. Přestavěná, s výrazným jelením krkem, který v každou možnou chvíli zvedne nahoru, přitom velmi citlivá a dobře chodivá. Martin sám je aspoň od pohledu citlivý a přemýšlivý jezdec s klidným korektním sedem. Jediným nedostatkem jsou poněkud pasivnější ruce, které se nehýbají v prstech, což je důležité pro měkký kontakt s koněm, především s tím citlivějším v hubě. (Mimochodem – příznivci PNH možná znají jeho jméno, které zní Martin Wimmer ;-), protože společně se svojí partnerkou Patricií Valdhaus, která je také účastnicí kurzu PK a bude o ní řeč příště, jsou oba dva oficiálními instruktory PNH).\nPo první hodině v lednu bylo jasné, že budou muset cíleně pracovat na akci-reakci, čili postupně se zvyšujícím vytahováním udidla nahoru do koutků huby vyvolat v koni nepohodlí a při jeho náznaku o vytažení hlavy dopředu a dolů ihned ruce snížit a následovat v měkkém kontaktu hubu koně. Ve chvíli, kdy kůň kontakt „zahodí“, ihned zase vyvíjet postupný tlak nahoru do koutků. Je to proces učení, který se stále zkracuje, až bude stačit pohyb udidla s náznakem do koutků. Zároveň bylo potřeba trochu „rozpohybovat“ krk klisny do stran a vyklenout v týlu, protože byla velmi neohebná a chodila s nosem příliš vystrčeným dopředu. Pracovali v kroku a klusu na rovných čarách i kruzích.\nAngloarabská klisna má problém se vytahovat za udidlem. (Foto: Brigitte Stransky)\nVztah mezi hubou koně a rukou jezdce je velmi důležitý, protože člověk má nejšikovnější ruce a kůň hubu. Obojí je citlivé a obojí běžně velmi používané.\nOblouky a kruhy využíval Martin k ohýbání koně a přitom k jeho vyklenutí, kdy vnější otěž zůstává dole „na kohoutku“ a vnitřní ruka se zvedá, aby vytažením udidla do koutku koně ohnula dovnitř a přitom vyklenula týl. I tento proces se stále zjemňuje, až bude kůň schopen vyklenout se na pouhý pohyb udidla ve vnitřním koutku, bez ohledu na to, zda je na kruhu nebo na rovné linii. Z tohoto vyklenutého ohnutí Martin opakovaně nechával klisnu vytahovat na stálém a měkkém kontaktu.\nPři této práci je velmi nutné správné načasování působení rukou. Včas ruce snížit, když kůň naznačí chuť se vytáhnout, včas je zvednout, když kůň zahodí kontakt, včas snížit vnitřní ruku, když se kůň ohne a vyklene. A navíc vše dělat stále jemněji a snažit o stále menší signály. Martinovi to docela šlo, přestože neměl ještě reakce spolehlivé. V kroku i klusu se klisna byla schopna dostat na měkký kontakt a trochu se vytahovat. Problémy samozřejmě představovaly přechody či jiné změny (směru například). Při ohýbání měl Martin tendenci utíkat vnější rukou dopředu.\nKlisna se hůř ohýbá na levou ruku, proto je třeba ji v tomto ohnutí nechávat vytáhnout dopředu a dolů, aby se protáhly zkrácené pravé krční svaly. Na kruhu ji taky občas „utekla“ záď ven. Ale jsme v tréninku a je třeba řešit problémy jeden po druhém od jednoduššího ke složitějšímu: větší problém je ten, že se kůň špatně ohne, ten je třeba řešit nejdříve, pak mohu zvládat utíká zádí z kruhu. Prioritou je nyní do všech stran ohebný a pružný krk, proto není řešením jezdit na velkých kruzích, kde kůň zádí nikam neutíká.\nOhýbání ve cvalu je problematičtější, protože kůň je v tomto chodu celkově více stabilizován. Proto ho musím „naohýbat“ v kroku a klusu. Ve cvalu Martin střídal větší kruhy se snahou o dobré ohnutí a cval na rovné linii s výrazným narovnáním a vytažením koně. Další hodinu zkoušeli i dovnitř plec v kroku, ale především na levou ruku narazili na poměrně velký problém s ohýbáním klisny, na kterém se prostě bude muset pracovat „za domácí úkol“.\nKdyž klisna ve cvalu zvedne hlavu, musí Martin zahájit akci-reakci. (Foto: Brigitte Stransky)\nV září se dvojice předvedla docela dobře. Ohýbání i vytahování klisny už Martin zvládal a problémy měli většinou pouze při přechodech – nejhorší byly přechody do cvalu, kdy klisna těsně před nacváláním vyvrátila hlavu a pak se nechala hned měkce vyklenout na kontakt. Příčinou možná bylo i pozdní snižování vnitřní ruky Martina. Pokud chce nacválat kulatě z klusu, musí nejdřív v klusu koně ohnout a vyklenout v nataženější pozici a nacválat až z toho („pozice předchází akci“). Jakmile šli v konstantním tempu, kůň většinou zůstával ochotně na živém kontaktu, a to na rovných liniích, i na obloucích či při změnách směru. Martin musí myslet na to, že má koně s velmi citlivou hubou, který se bude bránit jakékoli nepravosti zvednutím hlavy a útěkem před udidlem. Jakmile jde jeho kůň v korektní pozici, je třeba mít velmi klidnou ruku a citlivé prsty, což byl u Martina občas problém.\nPokud jde klisna v korektní pozici na měkkém kontaktu, musí mít jezdec ruce velmi klidné, živé a ciltlivé. (Foto: Brigitte Stransky)\nOpět zkoušeli práci na dvou stopách v kroku, která byla už výrazně lepší než v lednu. Martin musí jenom myslet na to, že vnější ruka vydrží, neutíká dopředu, pouze tak lze udržet ohnutí koně. Nesmí ji přetahovat přes krk.\nKoně s takto nekorektní tělesnou stavbou jsou vždy horší na redrezuru, protože se musí naučit své tělo používat a držet úplně jinak, než byli dosud zvyklí. I když je jejich jezdec (= učitel) dobrý a opakováním se to vštípí do jejich mozku, bude trvat ještě dlouho (při dobré práci asi půl roku), než se tomu přizpůsobí tělo. Proto nelze od „žirafích“ koní očekávat úspěchy už po pár lekcích – jejich redrezura vyžaduje hodně citu, jezdecké šikovnosti, postřehu a také trpělivosti. Tuto klisnu je třeba jezdit s vytaženějším krkem, ale přitom s vyklenutým týlem, důsledně ohýbat, ale mít přitom nesmírně spravedlivé a citlivé ruce.\nAngeličin černý Grandissimo\nAngelika se podílí na organizaci rakouského kurzu Philippe Karla a s aktivní účastí začala na podzim 2007. Jezdí pěkného černého asi dvanáctiletého valacha po Grannus, který kdysi skákal (a má prý velmi velký skokový potenciál) a hlavně byl využíván jako kočárový kůň. Je to nesmírně citlivý a temperamentní kůň s vysoko nasazeným krkem, který také umí velmi vysoko nosit. A přitom utíkat citlivou hubou před působením otěží nahoru a navíc za kolmici. Celou situaci ztěžuje samotná jezdkyně, která má tzv. „záchodový“ sed, nestabilní, včetně nestabilních rukou – což je něco, před čím bude její kůň vždy utíkat.\nIlustrační foto Angeliky a Grandissima. (foto M. Ruschitzka)\nUž první lekce ukázala hlavní problémy: Angelika seděla na koni „ztěžka“, pasivní ruce zapíchnuté na kohoutku. Jakékoli signály otěžemi pro otevření týlu dávala příliš tvrdě a včas rukou neklesla na znamení, že tak je to správně. Kůň byl i v kroku zalezlý za kolmicí, když ho Angelika nechala jít do natažení, prudkým trhnutím jí vytáhl otěž a hned na to se v nízké pozici zaroloval a tak utekl před případným kontaktem. Zcela zřetelně odmítal otevřít týl a napínat otěže.\nNejdříve pracovali ze země. Philippe Karl koni ukázal odžvýknutí na vytažení udidla do koutků a pak natažení za udidlem, čili akci-reakci. Pak to zkoušela ze sedla Angelika, jenže byl u ní problém udržet kontakt; téměř pokaždé, když kůň natáhl krk, otěže „zahodila“. A nebo, místo aby vytažení krku následovala pohybem ruky dopředu a dolů, dala ruku pouze dolů.\nU tohoto koně je nutné, aby na signál otěžemi zřetelně otevřel týl, což se provede demi-arrety ve chvíli, kdy kůň vytrhuje otěže z rukou nebo se v nízké pozici zaroluje. Tím se mu zvedne hlava a on vystrčí nos dopředu. Pak se v této pozici udržuje na kontaktu, který lze zesilovat do koutků, až kůň projeví náznak vytažení (akce-reakce). Jezdec pak musí ale nabízet otěže do vytažení jen tolik, kolik si kůň vezme, aby zůstal na kontaktu a nezaroloval se. Jakmile se zaroluje, už následuje rozhodný demi-arret. U tohoto koně jezdec nesmí klenout týl, ani v pozici nahoře, ani při ohýbání, ani ve vytažení. V tom je velký rozdíl mezi tímto koněm a Martinovou angloarabskou klisnou!\nOtěže má napínat kůň, nikoli ruka jezdce!\nDalší den procvičovali akci-reakci a kontrolu otevřeného týlu. Oběma to šlo o trochu lépe, i když spíš bych řekla, že to šlo lépe Grandissimovi než jeho jezdkyni. Ta nedokázala udržet kontakt, buď koně cukala nebo nechala otěže prověsit. Prováděli přechody mezi krokem, klusem, zastavením a couváním a přitom musela Angelika dbát na heslo „pozice předchází akci“. Její velkou chybou je také to, že koni po práci náhle zahodí otěže a krokuje ho na volné otěži – což si pak kůň vynucuje i v případě, kdy se má vytáhnout na stálém měkkém kontaktu.\nAkce-reakce i demi-arret jsou vlastně pohyby, které vytahují udidlo do koutků. Provádějí se ale různě a používají se v jiných situacích:\nPři akci-reakci chci nastolit důvěru koně v udidlo a přimět ho, aby se za ním natahoval. Čili ji provádím u koní, kteří mají tendenci chodit s hlavou nahoře a většinou i před kolmicí a chci, aby tuto pozici opustili a snížili hlavu. Jak kůň zvedá hlavu nahoru, já přitom zesiluji tah do koutků – až ucítím chuť koně se natáhnout, povolím tah a zachovám jen lehký kontakt.\nPři demi-arret chci koně zvednout, když mi lehá do rukou, nebo mu otevřít týl. V obou případech tedy chci, aby kůň chodil s vyšším držením hlavy. Působím proto do koutků rázně a cukavě ve chvíli, kdy mi lehne do rukou nebo se navíc i zaroluje, a čím výš kůň zvedá hlavu, tím je můj tah jemnější, až se změní na lehký kontakt ve chvíli, kdy má kůň hlavu v požadované pozici.\nU Grandissima se vlastně jednalo o neustálou kombinaci obou působení – vždy podle situace, do jaké kůň jezdkyni postavil. Nebo do jaké ho ona přivedla… Bohužel celý úspěch padal na jejím špatném ovládání vlastního těla.\nVelmi podobné problémy totiž měla i v září. Šlo jim to sice o kus lépe, než během lednového kurzu, příliš velký pokrok to však nebyl. Celý výcvik se proto soustředil na to, aby jezdkyně udržela měkký kontakt s citlivou hubou svého koně a přiměla ho vytahovat se a chodit s otevřeným týlem.\nPo celou dobu samozřejmě bylo nutné korigovat i sed jezdkyně a následně tempo koně. Angelika měla velké tendence se předklánět a stavět do třmenů, Grandissimo zase příliš utíkal s tendencí drobit. Vše souviselo se vším. Pro pomalejší tempo je třeba zasednout, napřímit se, nedržet ruce dole, ale naopak koni přizvednout hlavu a tím přesunout jeho rovnováhu trochu dozadu. V kroku se to už dařilo, bohužel ve chvíli, kdy naklusali nebo nacválali, problém se vrátil.\nProcvičili si i práci na dvou stopách, která obecně má uklidňující účinek na uspěchané koně. Pro klidnější nacválání například platí přechody krok-cval v traveru (dovnitř záď). Bohužel v tuto chvíli se ukázalo, jak škodlivé je učit koně „vyšší“ cviky bez zvládnutých základů. Při pobídce holení do strany ve snaze vyprodukovat dovnitř plec nabízel Grandissimo piafu… Angelika navíc používala holeň příliš silně – jejího koně se stačí dotknout, aby správně zareagoval! Philippe Karl proto opět vzal koně na ruku a chvíli ho navykal na dlouhé a pomalé dotyky biče (hladit bičem, že se nic neděje, jít v klidu s bičem přiloženým na bok) a pak ho učil klidně reagovat na lehoulinké krátké dotyky, které jsou podle místa použití pomůckou pro vykročení dopředu nebo ukročení do strany. Bylo velmi zajímavé sledovat, jak se nervózní kůň uklidnil, když s ním člověk pracoval citlivě, čitelně a přesně.\nPS: Samozřejmě pracujeme s materiálem, jaký máme. Přesto si já osobně myslím, že dokud nebude jezdkyně pracovat na sobě, tato dvojice se nemůže v kladném slova smyslu nikam posunout. Takže – uvidíme příště…\n18. Škola lehkosti Philippe Karla: Když mám koně plné ruce\nŘekla bych, že metoda „legerete“ je právě velmi vhodná na koně, kteří si lehají do rukou, nebo na koně, o nichž se říká, že mají tupou hubu. Princip oživení huby zvedáním udidla do koutků totiž vyvolává působení, na které kůň rozhodně tupý není a znemožní mu do ruky si lehnout, navíc princip úpravy rovnováhy koně změnou pozice hlavy a krku ho přiměje lépe se sám nést. U koní, kteří si lehají do rukou, totiž lepší pobízení většinou vede ke zrychlení a tím i k většímu přenesení váhy na předek a tedy do otěží. Stejně jako neustálé prodlužování a nabízení otěží situaci neřeší a naopak prohlubuje problém.\nNa kurzech Philippe Karla v Rakousku bylo hned několik koní, kteří měli přesně tento problém. Je zajímavé, že se jednalo veskrze o koně „sportovní teplokrevné“ s poměrně korektní moderní stavbou těla a předtím ježděné drezurně nebo parkurově, a to na různých úrovních. Na první pohled koně vypadali líbivě, ježděni ve standardním „rámci“, na který je našinec zvyklý (čili se snahou nechávat koně se neustále vytahovat a kulatit), pohybovali se však těžce a jezdci na nich doslova dřeli. O radosti z ježdění či lehkosti „moderní“ drezury zde nemohlo být ani trochu řeči. Velmi často byli tito koně neustále pobízení dopředu (mimo jiné i se snahou, aby se dobrým pobízením „sami“ vepředu odlehčili a odrazili od udidla…), takže velmi rychle otupěli na holeně a jejich pohyb ztratit energii, šmrnc, reakce na pobídky nebyly okamžité, chyběla impulsivnost a to, že by byli ježděni na myšlenku, skutečně nemohlo napadnout ani poloinformovaného laika.\nKlasickým příkladem může být Anke a její velký sportovní teplokrevník Faustino, o nichž jste už mohli číst v dřívějších dílech. Nebo Edith na půjčeném velkém ryzákovi či Daniela na úžasné tmavé klisně.\nParellistka Patricia na drezurním koni\nNovou dvojicí na kurzech 2008 byla Patricia na pětiletém rezavém oldenburském valachovi. Tato paní, oficiální představitelka PNH, si chtěla tohoto koně koupit a v lednu si ho na zkoušku přivezla na kurz PK. V září už byl její. Kompaktní, chodivý, exteriérově standardní valach (nevýhodou byl trochu níž nasazený krk, ale nic hrozného) s krátkou drezurní minulostí - ta ho však docela spolehlivě hodila na předek, takže Patricia měla koně doslova plné ruce, především v klusu a cvalu, jak se „rozehřál“.\nNa kurzech s ním proto pracovala podle následujících dvou principů:\n1. Ve chvíli, kdy si kůň sám sníží hlavu a/nebo lehne do rukou, je třeba provést demi-arret (čili zvednout ruce a udidlo cukavě vytahovat do koutků, jakmile kůň zvedne hlavu a odlehčí kontakt, ihned ruce snížit a udržovat měkké spojení s hubou). S koněm je třeba celkově pracovat ve vyšší pozici, čili aby měl hlavu trochu výš a otevřený týl. Pouze tak může přesunout rovnováhu trochu dozadu, odlehčit předek a omezí to i jeho spěchání v klusu a cvalu.\n2. S koněm pracovat hodně na přechodech, které ho udrží v rovnováze i pozornosti. Přechody je třeba dělat dle hesla „pozice předchází akci“, čili nejdříve uvolním hubu, v případě potřeby přizvednu koni hlavu, aby se vyvážil, a až pak dám signál k přechodu. Při přechodech se nebojím používat i couvání, které u těchto koní spravuje rovnováhu směrem na záď. Zároveň je třeba pracovat dle principu „ruka bez nohou, nohy bez ruky“, čili holeně jsou pouze jako pobídka vpřed, pro zpomalení slouží pouze ruce působící do koutků a měnící rovnováhu koně. Velmi rychle a výrazně to koni dodá impulsivnost a lehkost v přechodech, kůň bude reagovat pokamžitě na sebemenší pohyb těla.\nValach Patricii první hodinu poměrně hodně vozil. Přechody především dolů byly velmi táhlé, kůň reagoval špatně, měl dlouhou „brzdnou dráhu“. Proto dělali hodně přechodů, při nich striktně dodržovali „ruku bez nohou a nohy bez ruky“, koně ohýbali s otevřeným týlem a samozřejmě mezi cviky ho nechávali vytáhnout, ale jen omezeně, aby nepadl zase na předek. Jakékoli lehnutí či zatáhnutí do rukou Patricia korigovala demi-arrety. Především v klusu bylo nutné hlídat i pomalejší tempo, kůň zrychloval především ve chvíli, kdy se mu podařilo trochu se přes snahu jezdkyně vytáhnout. Patricia měla problémy především s „pevností“ rukou. Nechávala se koněm vytahovat, nevědomky narovnávala ruce v loktech a otevírala pěsti. Holt, od toho musí stát na zemi trenér, který ji na tento nedostatek bude neustále upozorňovat.\nDruhou hodinu už bylo snazší koně dostat do lepší rovnováhy a dvojice se mohla soustředit na přesnější a impulsivnější přechody a na ohýbání. Valach byl totiž skoro neohebný, se zatnutým krkem.\nProblémy s ohýbáním jsou\n1. problémy zkrácených svalů\nPři přechodech kůň reagoval příliš hrrr. Při zastavení rychle zapíchnul nohy do země, při couvání příliš spěchal dozadu. Známka nerovnováhy. Patricia proto prováděla každý přechod pomalu, vždy si nejdříve pečlivě nachystala ("pozice předchází akci"), upravila rovnováhu, koně vždy nechala chvíli v klidu a pak pokračovala v práci.\nPak do práce vložili i stranové pohyby. Nejdříve rozhýbali záď na malém kroužku tím, že ji vytlačovali ven. Při práci na dvou stopách se projevila ztuhlost a neohebnost koně, na které bude potřeba pracovat.\nNejhorším chodem byl cval. Mladý kůň měl ještě sám se sebou problémy, které se ukázaly už při nacválání. „Vběhl“ do něho a pak měl tendenci příliš utíkat a lehat do rukou. Proto procvičovali správné přechody mezi klusem a cvalem, kdy musela Patricia striktně nejdříve upravit rovnováhu a pozici koně a až pak nacválat. Projet jen pár cvalových skoků a hned přejít do klusu a kroku. Potom nacválávali z kroku a do přechodů vkládali i couvání.\nLednový výsledek byl opravdu ohromující. Kůň po chvíli správné práce získal na rovnováze, odlehčil předek, zprostornil kroky a jeho pohyb byl celkově naprosto jiný, lehký, elegantní a pro jezdce méně namáhavý.\nV podobném duchu se nesla práce i v září. Kůň se výrazně zlepšil, přechody dělal pohotově a rozhodně už tolik nepadal na předek. PK především upravoval detaily, jak u koně, tak u Patricie (stále ty ruce utíkající dopředu). Trochu upravili tempo v klusu, ale přitom mu dodali výrazu a impulsivnosti.\nV září začali hodně pracovat na dvou stopách. Tento kůň s tendencí stále padat na předek potřebuje ježdění s trochu vyšší pozicí hlavy a s otevřeným týlem a neustálý živý kontakt mezi hubou a rukou. Samozřejmě koni je třeba dovolit vytažení, ale to musí být kontrolované a z něho je třeba koně postupně zase zkrátit, aby se naučil pracovat s krkem „jako harmonika“.\nValach měl tendenci ve stranových pohybech zpomalovat, protože to mu velela vyšší pozice krku. Bylo proto třeba ho upozorňovat dotyky bičíkem, že tempo se má udržovat i v této rovnováze „na zádi“. Při dovnitř pleci se projevily problémy s křivostí koně. Na levou ruku utíkal do jízdárny, takže bylo třeba výrazně sednout na vnější sedací kost, přiložit na krk levou otěž a otevřít pravou (čili obě ruce doprava, sed doprava). Bylo pak logické, že v polovičních překrocích měli problémy na pravou ruku.\nJezdecké problémy jsou jen dva:\nPokud Patricia dodržovala všechny zásady, kůň chodil opravdu pěkně a vlastně se nám před očima změnil. U koní s tímto problémem je totiž toto řešení velmi efektní a rychlé. Respekt a poslušnost vůči udidlu a rukám jezdce se nastolí rychle - na rozdíl od koní z minulého dílu, kteří se udidlu bránili a utíkali před ním a u nichž se bude muset znovu vybudovat důvěra a "přestavět" tělo.\n19. Škola lehkosti Philippe Karla: Jak se cvalem na mladého koně\nJistě si pamatujete Bettinu a její mladou andaluskou klisnu, s níž měla docela dost problémů. Zatahování jazyka v hubě a celková ztuhlost a neochota k živému prostornějšímu pohybu.\nZačátkem roku klisna prodělala několik veterinární zákroků, kdy jí upravovali zuby i „napravovali“ hřbet a krk. Bettina proto měla v lednu jiného koně a s andaluzankou se ukázala až v září.\nZačátek práce byl poznamenaný přílišným spěchem klisny v kroku, drobením a tendencí k mimochodu. Neuvolněnost se u ní projevila – jako obvykle – i zatažením jazyka. Přestože klisna měla snahu hubou „klapat“, ve skutečnosti ji řádně neuvolnila. První snaha jezdkyně se proto musela soustředit na skutečné uvolnění huby a následně na zpomalení tempa.\nNejdříve je třeba uspěchaného koně zpomalit a až pak z toho zlepšovat prostornost kroků.\nK tomu posloužila dovnitř plec. Jakmile jezdec koně uvolní a upraví tempo, lze ho ohnout a přimět k vyklenutí týlu. Dovnitř plec pak projížděly i v klusu a střídaly ji s vytažením na velkém kruhu. Bettina musela dbát na to, aby působila do koutků, čili aby jezdila s rukama výš. Tuto zásadu musela udržovat i při nacválání. S ním však měla dvojice problémy; klisna často naskakovala do kontracvalu. Bettina si měla hlídat dobrou přípravu klisny před vlastním nacváláním (kvalitní krok, vyšší držení rukou a přenesení váhy na vnější sedací kost). Cval nesměl trvat příliš dlouho, protože andaluzanka měla tendence zrychlovat. Je třeba po několika cvalových skocích přejít do klusu a zpět do kroku.\nDalší hodinu procvičila Bettina klisnu v klusu, uvolnila ji a ve vyšší pozici hlavy začala procvičovat osmičku i vlnovku v konstantním ohnutí na levou ruku (čili oblouky doprava projíždět v kontrasestavení). Andaluzanka je totiž přirozeně křivá doprava a je potřeba protáhnout její zkrácenou pravou stranu i upravit její pravolevou rovnováhu. Odlehčení předku pak zlepšila častými přechody krok-klus-krok-zastavení-couvání, kdy couvat měla co nejdříve po zastavení (bez holení!), naklusat měla pomoci bičíku, aby klisna vyklusala živě a od zádi, nikoli líně a po předku.\nPak se soustředily na nacválání. Zkusily to na velkém kruhu, kde měla Bettina myslet na to, že při nacválání má celou dobu sedět na vnější sedací kosti, pak klisna naskočí na správnou nohu. Tomu napomohly i tím, že nacválávali z traveru. V dobrém kroku na kruhu udělali traver, s výrazně zatíženou vnitřní sedací kostí. Poté je třeba přenést váhu na vnější sedací kost a nacválat. Bohužel právě tento krok Bettině dělal velké problémy a před nacváláním se vždy hned přesunula na vnitřní sedací krok. Klisna často naskakovala do kontracvalu.\nTřetí hodinu pokračovaly s nácvikem spolehlivého nacválání na korektní nohu. Po rozcvičení, uvolnění, naohýbání a oživení zádě pomoci přechodů nejdříve začaly jezdit na vlnovce v konstantním sestavení doleva. V kroku, potom v klusu. Obrat (podobný kruhu) projely v kontrasestavení (sestavení vlevo v obratu na pravou ruku) s výrazným zasednutím pravé sedací kosti. Tohoto sestavení i sedu pak Bettina využila v bodech označených *, čili v místě, kdy navazoval oblouk doleva: zachovala ohnutí vlevo a zatížení pravé sedací kosti a pouze klisnu pobídla do cvalu:\nPostupně změnila figuru na „od stěny ke stěně“. Jezdila na levou ruku ve stálém ohnutí doleva, takže obloučky do jízdárny jela v kotrasestavení a nacválala ve chvíli, kdy přijela zpět na stěnu (bod označený *):\nAndaluzanka naskočila vždy na správnou nohu a dokonce velmi prostorně a ochotně. Nejdříve nacválávala na stejném místě, ale pak bude třeba toto místo měnit, aby si ho kůň nezafixoval a nepředbíhal pomůcky jezdkyně.\n20. Škola lehkosti Philippe Karla: Kůň na předku a stranové pohyby\nKoní, kteří mají rovnováhu „na předku“, je na kurzech Philippe Karla více. Jistě si vzpomínáte na teplokrevného hnědáka od Anke. Kůň prodělal v první polovině roku 2008 operaci hrtanu (trpěl obrnou hlasivky), takže se pod Anke objevil až na záříjovém kurzu.\nUž po první hodině bylo vidět, že se mu dost ulevilo. Krom toho, že zcela přestal chrčet, i jeho pohyb byl živější, lehčí. Bohužel Anke – přes veškerou snahu – stále zcela nezměnila styl svého ježdění. Myslím, že vzhledem k tomu, že tato jezdkyně tak dlouho a tak intenzivně jezdila „tvrdým německým stylem“, změna návyků není a nebude vůbec snadná. Jejím největším problémem je neustálé pobízení, které koně otupuje a bere mu veškerou lehkost a reaktivitu. Na druhou stranu bylo třeba Anke pochválit za to, že jezdile citlivěji a kontrolovala svoji rozčilenost v sedle, pracovala s koněm v klidu a bez trestání.\nUž první hodinu bylo vidět, že kůň se naučil celkem spolehlivě vytahovat za otěžemi. Dvojice se předvedla v běžných jízdárenských figurách, přechodech a také v práci na dvou stopách. Anke musí myslet na to, že její kůň potřebuje od samého začátku „probrat“, proto má jezdit hodně přechodů, často střídat ruce i cviky, na začátek hodiny nedávat příliš mnoho práce na dvou stopách, protože ta má tendenci koně zpomalit (proto je vhodné pro koně příliš „utíkavé“). Musí dávat pozor na své neustálé pobízení; je sice pravda, že kůň potřebuje čas od času oživit krok, Anke to však nesmí chtít pobízením patami, ale raději má použít tušírku. Neustálé dloubání koně ve stranových pohybech taky kazí měkké přilnutí. Další věcí, na kterou si musí dát jezdkyně pozor, je sedět při stranových pohybech vždy do směru pohybu. Koni to výrazně ulehčí provedení cviku.\nProblém Anke je obecně v tom, že má příliš zatnuté nohy. Používá je silně, nemá je dostatečně uvolněné, neumí je „pověsit“. Krom toho, že to vyvolá celkově silové ježdění a neustále to otupuje koně na holeně, má díky tomutu zvyku tendenci příliš ho tlačit i do polovičního překroku. Vnější holeň má být v tomto cviku jen lehce přiložená, má být pro koně signálem k překroku, nikoli donucovacím nátlakem. Ve cvalu měl kůň problém projíždět rohy – lekal se a neustále utíkal plecí do jízdárny. Anke proto musela cválat stálým tempem a kontrolovat projetí rohu tím, že nechá vnitřní ruku dole a vnější dá od koně, čímž udrží jeho předek na stěně.\nDruhou hodinu po opracování, při němž se hnědák předvedl opravdu dobře a na svůj styl velmi lehce, pracovala dvojice na stranových pohybech. Nejdřív v kroku, pak v klusu. Právě v klusu musela Anke dbát na to, aby si koně nejdříve řádně připravila, a to jak tempo, tak ohnutí na malém kruhu, až pak mohla zahájit dovnitř plec na stěně. Klus pro stranové pohyby musí být pomalý, ale prostorný a kůň musí dobře křížit nohy. Valach měl tady ještě tendenci lehat si do ruky, což Anke ihned napravovala demi-arrety a vyšším držením rukou. Při traveru musela dávat velký pozor na lehounké působení vnější holeně. Pokud na ni kůň nezareaguje hned, nesmí ho holení více tlačit či dloubat patou, ale hned ho musí klepnout tušírkou.\nStranové pohyby často prokládali oživením klusu na velkém kruhu s vytažením krku. Při polovičním překroku v klusu měl valach problém s výraznějším pohybem do strany, zaostával předkem. Anke se to snažila řešit tím, že do směru pohybu vytlačila vnější otěží, což pak zase vedlo k tomu, že spíš šli po diagonále než v překroku. Místo toho má otevřít vnitřní otěž; je to pro koně menší nátlak, oživí mu to hubu a přiměje se také lépe ohnout. Poloviční překrok je dobré procvičovat na diagonále. Pokud se nedaří, je zde dostatek místa ho nechat jít pár kroků rovně – ale zachovat dobré ohnutí – a pak se může zase vrátit na diagonálu do překroku.\nI další hodinu procvičovali práci na dvou stopách. Zde jsou další rady, jak je vhodné dělat tyto cviky s těžkopádnějším koněm s tendencí lehat si do rukou:\n- Před prací na dvou stopách si koně oživit na přechodech; myslet na pravidla leg-lesson! Až pak lze chtít práci na dvou stopách.\n- Nikdy nezačínat stranový pohyb s nízkýma rukama, protože kůň bude na předku a už se z toho nedostane.\n- Netlačit koně do strany holení – holeň je jen od toho, aby mu dala signál ke křížení nohou, kůň to musí provádět sám o sobě. Holeň se tedy koně jen dotkne a on musí udělat krok: dotyk – krok – dotyk – krok atd. Pokud ho do stranového pohybu bude jezdec tlačit holení, kůň možná provede dva-tři kroky dobře, ale pak ztratí výraz a omezí křížení nohou.\n- Pokud kůň jde v polovičním překroku nebo traveru příliš do strany, není dobré na to reagovat tím, že „dám více vnitřní holeně“, ale začít tím, že „dám méně vnější holeně“. Raději ubrat toho, čeho je moc, než ještě něco přidávat.\n- Při dovnitř pleci působit vnitřní holení opravdu na podbřišníku, to vyvolá výrazné křížení předních nohou do strany.\nPokud jezdíte koně, který má od přírody kvalitní pohyb, prostor a kmih, musíte po něm chtít méně práce. Takový pohyb, i když je koni vrozený, je totiž vždy namáhavější a kůň se dříve unaví než ten, který kroky drobí a pohybuje se nevýrazně. Pohybově nadané koně je proto velmi sandné při ježdění přetáhnout!\nPokud se kůň umí spolehlivě natahovat dopředu a dolů, nemá smysl ho jezdit na páce (foto je ze září 2007, kdy ještě ono vytahování tak dokonalé nebylo). (Foto: Brigitte Stransky)\nDomácím úkolem Anke a jejího hnědáka zůstává neustále zlepšovat reaktivitu na holeně. Vytahování krku už dvojice zvládla. Z toho důvodu už nemá smysl pracovat na plné uzdě (kterou použili v roce 2007 právě z důvodu zlepšení vytahování koně dopředu a dolů).


Profesionální hasiči zasahují v Příbrami už 50 let | Náš REGION Profesionální hasiči zasahují v Příbrami už 50 let | Náš REGION\nLetos uplyne půlstoletí od doby, kdy byla v Příbrami otevřena první stanice hasičů z povolání. První strážnice byla v bytě v centru města. Za desetiletí se změnily i události, u nichž hasiči zasahují.\nZavádění nových technologií a materiálů, mnohdy požárně nebezpečných, a obtížnost při zajišťování hasebních prací při požárech v denní době si vyžádala v sedmdesátých letech minulého století profesionalizaci hasičů.\n„Vznik profesionální požární ochrany se datuje od 15. srpna 1970, kdy z popudu krajských a okresních orgánů vznikl Okresní veřejný požární útvar Příbram, jehož hlavním úkolem bylo snižovat škody způsobené požáry na minimum,“ připomíná ředitel příbramských hasičů Tomáš Horvát.\nPrvní strážnice byla zřízena ve starém bytě na náměstí v centru města, dnešní náměstí T. G. Masaryka.\n„Zpočátku byly služby organizovány pouze přes den od 7.00 do 19.00 hodin a zajišťovali je pouze dva příslušníci. V noci službu zabezpečovali dobrovolní hasiči,“ dodává ředitel Horvát.\nPoprvé se profesionální hasiči stěhovali v srpnu 1972 do bývalého dolu Marie na Březových Horách. V 70. a 80. letech se postupně zlepšovaly podmínky pro zásahy hasičů.\n„Což bylo dáno především angažovaností tehdy sloužících hasičů, kteří si své základny z valné většiny opravovali, rekonstruovali nebo dodělávali svépomocí,“ říká Horvát.\nPolicejní auto na prevenci nikdo nepřehlédne. Nová auta si převzala středočeská policie, kolínští hasiči i město Kolín\nPostupně byla vylepšována i technika, kterou hasiči potřebují při hašení.\n„V listopadu 1990 se Okresní veřejný požární útvar Příbram přestěhoval z Březových Hor do nově postavené a na svou dobu moderní požární stanice ve Školní ulici, tedy do části města s největší koncentrací výškových budov, kde sídlí stanice HZS Příbram i ředitelství příbramského územního odboru HZS Středočeského kraje dodnes,“ dodává ředitel.\nDnes už hasiči nezdolávají pouze požáry, ale zasahují při dopravních nehodách při vyprošťování osob z havarovaných vozidel, zasahují u průmyslových havárií a také pomáhají při živelních pohromách a katastrofách.\nHasiči zajišťují i technickou pomoc při pracích na vodě a pod vodou, ale také ve výškách a nad volnou hloubkou, otevírají i uzavřené prostory.\n„Právě technické zásahy tvoří největší a podstatnou část zásahů dnešních profesionálních hasičů, zatímco požáry zaujímají ve statistikách ani ne pětinu jejich práce. Vysoká četnost zásahové činnosti se samozřejmě promítla i na příbramské stanici, kde v posledních pěti letech přesáhla hranici 750 výjezdů za rok,“ říká ředitel.\nDnes centrální stanice územního odboru Příbram zabezpečuje plošné pokrytí jednotkami požární ochrany a činností specializovaných služeb dvěma výjezdy k zásahu. Výjezdy do dvou minut jsou zajišťovány na úrovni rychlé a účinné pomoci v nepřetržitém režimu 24 hodin denně.\nNa stanici je i lezecká skupina pro zásahy ve výšce a nad volnou hloubkou, další hasiči jsou vyškoleni pro první předlékařskou pomoc na úrovni, mají instruktory pro práci s motorovou řetězovou pilou, garanty na vyprošťování osob u dopravních nehod nebo pro práce na vodní hladině a specializované chemiky.\nFOTO: Profesionální hasiči zasahují v Příbrami už 50 let


Hlídání psů, venčení, hlídání koček Mostkovice | Hlídačky.cz\nHlídání psů a mazlíčků Mostkovice\nNajděte si hlídačku na opatrování mazlíčků v Mostkovice. Můžete si také prohlédnout hodnocení ostatních uživatelů a úroveň ověření hlídaček.\nPoužít filtry (12)\nMilí majitelé mazlíčků, jmenuji se Linda. Ráda se postarám o vaše zvířátka 😊. Nějaké zkušenosti mám doma jsme měli pejska a tři kočičky. Mám zvířata moc ráda 😊.\nPoslat zprávu Rezervace Zavolat (703...)\nMůžu od pondělí do pátku\nDobrý den, jsem maminka dvou dětí, momentálně na rodičovské dovolené. Velmi ráda Vám pohlídám Vašeho mazlíčka. Moje děti zvířata milují a byl by to pro ně celkem i zážitek. Děti jsou na zvířata zvyklé, jelik...\nMilí majitele domácích mazlićků, zvířátka miluju a proto mi bude potěšením se postarat i o ty vaśe. Sama mám doma dva pejsky a kočićku.Rada vyvenčim vašeho pejska , nakrmim a postarám se podle potřeby.\nPoslat zprávu Rezervace Zavolat (704...)\nAhoj, mám velkou potřebu se přátelit s pejskem. Mám v srdci díru a ráda bych ji občas zalepila tak, že někomu pomohu s hlídáním vašeho mazla. Už teď se těším. Jsem milovníkem psů a celkově všech zvířat a př...\nJmenuji se Tereza. Je mi 19. S hlídáním zatím zkušenosti nemám. Odjakživa jsme měli doma pejsky nebo kočky. Nyní Jsem paničkou 5 letého Rotwajlera, takže s pejsky zkušenosti mám. Nabízím tedy hlídání převážn...\nJmenuji se vendula a ráda se starám o domácí mazličky jestli jsou to psy nebo kočky nebo domácí králíček jsem spolehlivá a miluji zvířátka pokud máte zájem prosím pište sms\nPoslat zprávu Rezervace Zavolat (607...)\nOd pondělí do čtvrtka\n1 hodnocení 23 let primární místo\nUž od malička jsme měli zvířata (psy,kočky, papoušky,hlodavce) Momentálně mám X-Labrador fenka.Mamce sem hlídala 17ti letou Yorkshirku a 11ti letou. Máme k dispozici celkem velkou zahradu kde by si mohli hrá...\nZkušenosti mám hlavně s hlídáním psů a drobných hlodavců (hlídání kamarádům, rodině...) Vlastním fenku menšího vzrůstu, která se snese i s ostatními psy a fenkami, je zvyklá na všechny zvířata od osmáků až p...\nJmenuji se Gabča a jsem hrdá majitelka slovenského čuvače, ale zkušenosti mám i s menšími plemeny. Ráda Vám pomůžu s hlídáním vašeho mazlíčka jak u Vás doma tak není problém i nějaká pořádná vycházka.\nJsem Vám k dispozici o víkendech a přes týden po domluvě ( ranní/odpolední hodiny)\nDobrý den, se psy žiji již 23 let. Zůčastňuji se nejrůznější akcí a seminářů pro psy, včetně psích táborů. Mám široké zkušenosti s venčením cizích psů. V současné době mám psa, který byl třikrát v útulku ...\n1 hodnocení 18 let primární místo\nStuduji na střední škole obor Kosmetické služby. Se hlídáním zvířat mám veliké zkušenosti a už jednu brigádu ohledně hlídání mazlíčku jsem měla. Nemusíte mít strach , o vaše mazlíčky bude dobře postarano!!\nJmenuji se Barbora a o zvířata se starám od mala. Nabízím pomoc s venčením Vašeho pejska společně s mým nebo samostatně. :) S pejskem jsem zvyklá podnikat dlouhé i krátké procházky.\ncelkem 12 hlídaček pro mazlíčky v Mostkovice (4km)\n» Olomoucký » Prostějov » opatrování - venčení Mostkovice


Jezděte do práce na kole! Můžete vyhrát třeba zájezd - Pardubický deník\nJezděte do práce na kole! Můžete vyhrát třeba zájezd\nPardubice – Od začátku dubna se můžete registrovat do dalšího ročníku soutěže Do práce na kole.\nPokud se svým zaměstnaneckým týmem absolvujete během května alespoň dvě třetiny všech cest do práce na kole, máte šanci vyhrát.\nLoni se to podařilo učitelskému týmu z pardubické Základní školy Benešova a České spořitelny. „Máme hodně zážitků, zájezd byl zajímavý a nesl se ve velmi přátelském duchu," říká Dana Hrobařová, jedna z výherkyň loňského ročníku, která relaxovala v Moravských Teplicích.\nV letošním roce se bude soutěžit o zájezdy v hodnotě patnáct a třicet tisíc korun.\nPro účastníky kampaně jsou připraveny i další dárečky, například poukaz na základní preventivní vyšetření krve pro zjištění stavu organismu nebo každotýdenní losování o volné vstupenky do Prvního českého muzea cyklistiky v Nových Hradech.\nNa kole jezdí do práce dvaadvacet procent Pardubáků. Zaregistrovat do soutěže se mohou na webových stránkách dopracenakole.pardubice.eu. Každý květnový den pak je nutné na webu vyplnit, zda jste přijeli do práce na kole.\n„Kromě toho budete každý týden dostávat zprávy s novinkami ze světa cyklistické kultury a informace o připravovaných opatřeních pro cyklisty v Pardubicích," uvádí Miroslav Janovský z tiskového úseku magistrátu.\nKřivkův memoriál se nepojede kvůli špatné dopravní situaci ve městě Legenda pardubické cyklistiky prohrála v 87 letech poslední závod Živný: Takto drastický světový šampionát jsem za třicet let nezažil


Haas: Možná bude lepší začít stavět nové auto - Sport1 CZ\nHaas: Možná bude lepší začít stavět nové auto\n2019. 06. 27. 11:18\n27. 6. 2019 – Americký tým Haas se od Velké ceny Monaka hodně trápí. Šéf týmu Günther Steiner dokonce řekl, že “jsme ve “sr****ch” a možná bude nutné postavit nové auto.\nTým Haas zažil během GP Francie doslova katastrofu. Už po pátečních jízdách se Romain Grosjean rozčiloval, že takový den ještě ve formuli 1 nezažil. V závodě to nebylo o nic lepší, jelikož jel na sedmnácté pozici a poté odstoupil. Týmový kolega Kevin Magnussen se k elitní desítce také ani nepřiblížil.\n„V naší čtyřleté historii si myslím, že je jasné, že to byl náš nejhorší víkend ze všech. V závodě jsme se prostě jen trápili. Netuším proč, je to celkem velká záhada. Auto bylo v úvodu sezony dostatečně silné na sedmé a osmé příčky. V Monaku jsme byli na šesté příčce a nyní jsme druhým nejhorším týmem.“ říká Günther Steiner, šéf Haasu.\nKromě Grosjeana si ale stěžoval i Magnussen už minulý závod v Kanadě. Magnussena dokonce do rádia okřikl samotný Steiner.\n„Neptejte se mě, co je za problém. Já to zkrátka nevím. Je to opravdu velmi frustrující, protože nevíme, co máme změnit pro to, aby to bylo lepší. Bylo to ještě horší než v Montrealu, protože pátek jsme tam měli dobrý. Kvalifikace byla také dobrá, protože jsme jeden vůz dostali do první desítky. Nejsem naštvaný, beru to zkrátka jako další výzvu, i když není zrovna pozitivní. Nikdy se nevzdáváme. Řekl jsem klukům, že musí více pracovat, protože jsme nyní sr*****. Nesmíme na nic čekat, zkrátka se musíme jen vrátit trochu zpět, abychom všemu porozuměli.“\nSteiner dodal, že jestli tým rychle nevyhledá příčinu problémů, „bude lepší okamžitě začít stavět nové auto“.\nGP BRAZÍLIE: VYHRÁL VERSTAPPEN, JEZDCI FERRARI SE NAVZÁJEM VYŘADILI A HAMILTON DOSTAL TREST!\n18.11. 2019 – Fantastickou podívanou nabídla Velká cena...\nAnalýza tréninků na Grand Prix Brazílie: vyzve Red Bull Mercedes?\n16. 11. 2019 – S ohledem na propršený...\nVIDEO: Analýza pravidiel 2021 bez servítky\n10.11. 2019 – Prečo je predčasné otvárať šampanské?...\nFerrari čeká těžká sezóna 2020 a účast v sezóně 2021 je stále nejistá\n9.11. 2019 – Louis Camilleri, generální ředitel Ferrari,...\nVIDEO: (Ne)dokonalý šampión Lewis Hamilton\n5.11. 2019 – Kariéra čerstvého šesťnásobného šampióna pod...\n3.11. 2019 – Velkou cenu na Okruhu Amerik...\n2. 11. 2019 – I druhý trénink na...\n1. 11. 2019 – Poslední říjnový den byla...\n28.10. 2019 – Ani na okruhu Bratří Rodríguezů...\nVerstappen penalizován, z prvního místa tak odstartuje Leclerc\n27. 10. 2019 – Ztráta tří míst na...


Novoluní ve Vodnáři podpoří nezávislé a svobodné bytí ♥ | Kateřina Spurná ♥\n10.2. 2021Kateřina Spurná226x\nZdravím vás ♥, zítra máme Novoluní (v 20:05 hod) ve Vodnáři. Přináší nám nové začátky, ale i osvobození se od všeho starého, destruktivního a nefunkčního, nalezení svobody.\nMěli bychom se zamyslet nad tím, co už sebou vláčet nechceme, kde nejsme spokojení a doslova tam trpíme. Kde nám to zkrátka nic nepřináší, tam kde necítíme vnitřní naplnění.\nNechat minulost za sebou, vzít si ponaučení a kráčet vpřed… 🙂\nJe tu závan něčeho nového a svěžího. Když se tak dívám na postavení planet, vidím tu mnoho příležitosti k něčemu novému. Zahájení nového cyklu, vykročení na cestu ke svým přáním a snům. K vlastní individualitě a přirozenosti. ♥ ♥ ♥\nNež vykročíme k něčemu novému, měli bychom za sebou nechat vše, co si nechceme táhnout do naší nové přítomnosti i budoucnosti. Do naši nové kapitoly. Odhrnout z cesty, to, co k nám nepatří.\nJe to podobné jako knížka, která má vždy nějaký začátek, střed a konec.\nJakmile kapitola skončí, obrátíme list a cítíme závan něčeho nového a svěžího. Stejně tak někde uvnitř sebe cítíme naději a víru, že příběh se bude vyvíjet lépe.\nVěříme, že náš hrdina se z toho dostane, že se oklepe a bude pokračovat na své cestě dál.\nA stejně tak je to i v životě.\nSice ne vždy to dopadne dle našich představ, ale získáme vždy zkušenost. A tu nám nikdo nemůže vzít. 🙂\nPři čtení knížky narazíme většinou na hrdinu, který nejdříve padne na dno, poté se oklepe, nalezne svou vnitřní silu a s odvahou se vydá vstříc k něčemu novému.\nNečeká, až ho někdo zachrání. Protože moc dobře ví, že on sám má sílu na to, aby změnil svou situaci. Jeho vlastní víra a naděje v lepší zítřky ho vede stále kupředu.\nPohyb vpřed přináší radost a nové zážitky. Když zůstaneme na místě, kde nám to nic nepřináší, tak zavřeme sami sebe do klece a vytvoříme si překážky, které ještě více prohlubují naší nespokojenost. Věřím, že abychom rostli a vyvíjeli se, tak změny, jsou to nejlepší, co nás může potkat.\nA nevyužít příležitost je jako bychom stáli na stanici a nechali si ujet vlak. V pohodlnosti se absolutně nic nenaučíme. Už jsem se o tom sama několikrát přesvědčila, pohodlnost mi nikdy nic nepřinesla.\nPředstavte si malé dítě, které poznává svět a učí se z toho, že si chce všechno ohmatat a osahat. Když spadne, tak zase vstane a s velkou nadějí udělá další krok.. 🙂\nDítě se nevzdá po prvním neúspěchu. Každý pád ho učí, vstát a zkusit to znovu. A znovu a znovu, to je koloběh života. 🙂\nNyní máme ve Vodnáři šest planet, to znamená, že energie Vodnáře jsou velmi silné a citlivější jedinci je velmi vnímají. Novoluní tedy bude silné, ale věřím, že pro spoustu z vás i přínosné.\nJe to období znovuzrození, máme příležitost začíst od znova, přichází nové a svěží myšlenky. Nové začátky jsou podpořeny, ale nebude to zadarmo. 🙂\nAbychom něco nového začali je potřeba vykročit, udělat akci… A s každou akcí je spojená i vytrvalost.\nI hrdina v našem příběhu v knížce na své cestě vytrvá, než se dostaví odměna. K tomu abychom vytrvali, potřebujeme jasný směr, vizi toho, čeho chceme dosáhnout.\nKdyž někde uvnitř v sobě cítíme, že nám to dává smysl, je to pro nás to pravé. Dobré pocity nám říkají, že jdeme správným směrem. Negativní pocity nám dávají signál, že tudy naše cesta nevede.\nNaše pocity jsou krásným kompasem na naší cestě životem, ukazují nám cestu vpřed.\nA při tomto novoluní zesílí naše pocity, ale i potlačené emoce. To, co nás svazuje, již nebudeme chtít sebou vláčet dál. Touha po svobodě a volnosti zesílí, budeme se chtít osvobodit od omezování. Už si nenecháme nikým a ničím určovat svoje vlastní hranice.\nTouha po osvobození bude silná, boj mezi starým a novým světem, mezi konzervativním a svobodným myšlení, mezi omezováním a svobodou…\nNovoluní nás vede k novým začátkům a to v myšlení, v mezilidských vztazích, v naší vlastní individualitě. Je potřeba se osvobodit od starých a nefunkčních způsobů myšlení, destruktivních rodinných vzorců a starých emočních bolestí.\nUzavřít minulosti. Uzavřít kapitolu. Naše přirozenost je podporována, je to jakýsi náš vnitřní restart…\nMůžou přijít i originální a neobvyklé nápady, které podpoří náš rozvoj. Nápady, které se budou chtít projevit ve hmotě.\nVodnář je sám o sobě nápaditý a originální, vždy si chce jít svou vlastní cestou, protože v tom spočívá jeho přirozenost a jedinečnost. Nenechá se svazovat něčím, co mu bere jeho svobodu a volnost, něčím co mu nedává žádný hlubší smysl.\nMůžou přijít i vize, které nám dodají příliv nové energie a naději. Uskutečňování plánů nám může jít s větší lehkostí.\nSen se může stát realitou, využijte těchto energií ve svůj vlastní prospěch. Běžte si za tím, kam vás ♥ volá. Pohnout se z místa je velmi osvobozující.\nPozor na impulsivní jednání, jestliže přijde spontánní nápad, zkuste se nejdříve zeptat sami sebe, zda je to opravdu to, co chcete ze svého ♥. Zda vaše vnitřní pocity jsou s tímto nápadem v souladu. Dařit se bude v oblasti vzdělávání. Chcete-li si rozšířit svoje obzory a prahnete po nových informací, je to velmi příhodný čas na vzdělávání. Nové informace budete vstřebávat s větší lehkostí.\nVe vztazích může přijít citový chlad, hádky a nedorozumění. Komunikace je základ všeho, to jak sdělíme druhému naše pochodové myšlenky je klíčové.\nJestliže se nám ve vztazích nedaří, je potřeba abychom pracovali sami na sobě – cesta vede vždy dovnitř. Dejte svým emocím průchod, neshromažďujte je v sobě.\nNajděte si aktivitu, při které ventilujete tyto emoce ven, pryč ze svého těla. I taková procházka v přírodě je velkým přínosem. Hledáte – li novou práci, je nyní velmi vhodný čas.\nCelkově vnímám, že pro naši spokojenost je důležité, abychom nalezli svou přirozenost a individualitu. Vědět, co nám přináší radost.\nPokud ale nevíme v čem jsou naše kvality, těžko se nám hledá místo, kde nalezneme pocit štěstí a naplnění.\nNespokojenost je znamením toho, že nežijeme v souladu sami se sebou, s našimi potřebami a vrozenými talenty. Dlouhodobá nespokojenost vede k únavě, člověk ve svém životě nenalézá radost.\nKdyž víme, co nám jde, co máme rádi, radost přichází naprosto přirozeně. A to je krásný, intuitivní a čistý.\nNáš střed, naše přirozenost je naše životní síla a energie. Z naší přirozenosti čerpáme energii a nemusíme nosit falešné masky, které nás vyčerpávají.\nByl nám dán život, pro mě osobně je to obrovský dar. Jsem přesvědčená o tom, že spokojenost, zdraví a štěstí se odvíjí od naší přirozenosti, od našeho středu.\nVěřím, že jsme se narodili, pro to, abychom byli šťastní. Ale zároveň abychom nebyli ve svém životě pasivní a nevšímaví k bolestem druhých. Spíš naopak, abychom byli tvůrci, a dokázali tvořit i ve chvílích zkoušek.\nNemusíme se trápit a dělat něco, co nám nedává smysl. Všem byla dána svobodná volba a vždy máme možnost vystoupit ze situace, která nám škodí.\nOd spokojenosti se odvíjí vše ostatní – radost ve vztazích, radost v domácím prostředí, plnohodnotné zdraví.\nI já sama jsem si prošla nespokojeností a to vedlo k únavě. Únava způsobila vyčerpání a to vedlo k nemoci. Nemoc vedla k bolesti, frustraci, smutku a bezmoci.\nTady jde krásně vidět, jak je naprosto všechno propojené. Od jednoho ke druhému. Nic tady není samo o sobě.\nPsychické znečistění způsobuje oslabení vnitřních orgánů a životní energie odtéká pryč. Musíme také vyléčit svoje rány, které pochází z dětství. Každá nevyléčená rána způsobuje blok na cestě vpřed.\nDěláme-li to, co nás baví, jsme zároveň naplnění životní energii a optimismem, je to náš smysl života. Je to radost, která se přirozeně dostaví s pocitem vnitřního naplnění.\nA není to nic, co bychom našli tam někde venku, ale najdeme to pouze uvnitř v sobě. Každý z nás v sobě nosí perly, tak pátrejte, uvnitř.\nNa co se tedy zaměřit? ♥\nStanovit si své osobní cíle.\nZjistit, co vám přináší radost a potěšení.\nNajít i v tom negativním, něco pozitivního. Vždy tam najdete něco, co vám pomůže na cestě vpřed.\nPodívat se na situaci i z druhé stránky.\nUjasnit si v čem se chci posunout a kam?\nKam se chci v práci posunout?\nKam se chci ve vztahu posunout?\nKam se chci v osobním životě posunout?\nCo chci ukončit? Co už mi neprospívá? Od čeho se chci osvobodit?\nVodnář je velmi společenské znamení, potřebuje kontakt s druhými. Pokud se nemůžete s někým sejít, tak i takový hovor na dálku pro vás může být velkým přínosem. Kontakt s druhými nám dodá novou energii a na chvilku zapomeneme na starosti, vypneme ustarané myšlenky a budeme si užívat čas s tím druhým.\nBuďte sami k sobě laskaví, milí a dopřejte péči sami sobe. Nepřemýšlejte nad tím, jak je to těžké, hledejte cesty a možnosti. Vždy existuje cesta.\nNepodkopávejte sami sobě nohy kritikou, protože jedině vy máte svůj život ve svých rukou. Jen vy umíte tvořit nové zítřky. Tak je tvořte s láskou a s radostí.\nZvýšenou péči budou vyžadovat lýtka, kotníky, holenní kost, svalstvo, předloktí, hormony štítné žlázy. Tyto orgány budou citlivé a doporučuji je nezatěžovat. ♥\nMějte na paměti, že planety i celý Vesmír nepracují nikdy proti Vám. ♥\nS láskou a úctou Kateřina. ♥ ♥


České Fórum • Zobrazit téma - Jak veřejně zpřístupnit svůj disk z Windows?\nPrávě je ned 19. zář 2021 23:37:11\nJak veřejně zpřístupnit svůj disk z Windows?\nPředmět příspěvku: Jak veřejně zpřístupnit svůj disk z Windows?\nNapsal: pát 02. kvě 2014 14:34:44\nJak nejjednodušeji zpřístupnit můj disk pro každého kdo má heslo když mám Windows Vista a jsem připojen přes privátní síť s pevnou IP. Nechci ale tuto IP použít a dělat nějaké přsměrování portů na routeru.\nExistuje nějaká bezplatná veřejná ip kterou si mohu přidělit a nebo jak to udělat.\nDisk by měl být přístupný přes SSH, SCP a nebo FTP po zadání hesla\nPředmět příspěvku: Re: Jak veřejně zpřístupnit svůj disk z Windows?\nNapsal: pát 02. kvě 2014 21:11:59\nsamba + var ip no-ip.org


Galerie Na shledanou vydává velkolepé 40 stránkové smuteční noviny formátu A2. Shrnují práce vystavujících umělců a také mají své teoretické téma.\nPrvní číslo bylo věnované vývoji české funerální architektury a lokální funerální historii, druhé se věnovalo lokálním i globálním tématům spjatých se smrtí a uměním.\nTřetímu číslu výtvarně dominují ilustrace tematické trofejí jelenů Jana Turnera. Hlavním tématem jsou „malé smrti zaživa“, především v umění a architektuře. Najdete tu rozhovor se Borkem Lacinou o medikamentech, které schizofreniky neléčí, ale naopak zadržují doživotně v nemoci, nebo článek o mumifikaci architektury památkovou péčí.\nJádrem čtvrtého čísla je projekt Překročení prahu aneb o smrti a znovuzrození kurátora Jiřího Zemánka, který se v galerii uskutečnil v roce 2015. Ten byl inspirovaný rozsáhlými objevy transpersonální psychologie a kosmologie, které dávají velkou naději na plnější prožívání našeho vědomí, nevědomí, světa a vesmíru. O reálném "překročení prahu" podává svědectví rozhovor který připravila Martina Faltýnová. Dozvíte se o zahradě nezahradě podle Mattioliho herbáře od Jakuba Frydrýška nebo o výstavě Petry Houskové, která přespala na hřbitově tři noci. V sekci o práci a technologiích se od filozofa peněz a technologií Petra Šourka dozvíte, jak nám google přidělává práci, ale bere nám peníze, Radka Schmelzová provedla neradostnou sondu do bídného stavu platů v současném umění, přečtete si také o uměleckých dílech ve virtuální realitě. Karel Skalický noviny uzavírá článkem o choleře ve Volyni. Běžné bylo být ráno živý a večer mrtvý. Noviny ilustrovala Adéla Součková, obsahují na několik desítek fotografií a graficky je upravil Matouš Mědílek. Redakce a fotografie Jan Freiberg.\nAndrej Boleslavský - Beztíže - projekt ve virtuáln...


Máme žlutá štěňátka\npřijímáme rezervace na pejska a fenku\nCapronca Gary x Greta Caniwergi´s\nGrétička přivedla na svět deset krásných silných štěňátek, zvládla to na jedničku s hvězdičkou! Máme čtyři kluky a šest holčiček. Fotogalerii naleznete pod odkazem zde..\nŠtěňátka budou k odběru nejdříve od 21.7.2022. V případě dovolené apd. je odběr po domluvě.\nPřijimáme rezervace na jednoho pejska a některé holčičky.\nPro naše štěňátka hledáme domov plný lásky a radosti, nevyžaduji žádné výstavy chov apd.\nRetriever club show Attersee 14.-15.5.2022\nShaun Williamson (Sharouns labradors, UK)\nLeigh Lesley (Steeleigh labradors, UK)\nV2 r.CACA & V1 CACA, Nejlepší pes, BOS\nV2 r.CACA & V3\nUžily jsme si dva velmi teplé dny v úžasném prostředí Aterského jezera, celá výstava se nesla v přátelském duchu a hlavně pohodě! V sobotu odpoledne jsme si s Niky zasoutěžily v senior handlingu, který byl opravdu zábavný a Niky ho vyhrála :)). Po té jsme nastoupili do soutěže o nejlepší pár psů ve kterém Mayra s Kubou zvítězili!\nSpeciální výstava retrieverů 10.4.2022\nrozhodčí: Bolette Heering (Melicmark kennel)\nNa výstavu do Královic jsme se vrátili již po třetí v řadě a opět se našemu týmu dařilo! V početných třídách si odnesli první nebo druhá místa a dostali krásné posudky, které je přesně vystihují. Paní rozhodčí posuzovala pečlivě a v každé třídě si našla to co se jí líbí a v jednom typu. Na výstavě měla premiéru mezi dospěláky Dorotka, dcera našeho Kubíka a vyhrála silně obsazenou třídu otevřenou.\nKoketka (Arctic Flake Black Shade Lara - moje fletí holčička) se předvedla s Kamčou, protože já jsem byla v kruhu labradorů a dosáhli spolu krásného výsledku v početné třídě mladých se umístili na druhém místě hned za ségrou Esmé :) Zůstalo to v rodině jak říká Terka! Poznala jsem to i z té druhé strany a kouká se na to dobře :))) Děkuji moc!\nDěkujeme za parádní výstavu se skvělou organizací a těšíme se na podzimní Pink show :)\nVýborná 2 r.CAC L´Dora Caniwergi´s\nA další krásné výsledky mnou předvedených labradorů\nOtýlie - V1 CAC, Vítěz speciální výstavy\nHapi - V1 CAJC, BOJ, BOS\nPepi - V1 CAC\nMatylda - Velmi nadějná 2\nWesty - V1 v třídě česné\nGible - V1 CAC\nNárodní výstava Ost-Brno 9.4.2022\nA krásné výsledky mají také mnou předvedení pejsci LR\nOtýlie - Výborná 1 CAC, Národní vítěz, BOS\nCrazy - Výborná 1 CAJC, BOJ\nOčekáváme žlutá štěňátka\nDnešní ultrazvukové vyšetření potvrdilo březost naší Frejky. Z tohoto spojení očekáváme pouze žlutá štěňátka. Tatínek je chorvatský pejsek, který je momentálně v naší chovatelské stanici zapůjčen pro vybrané fenky. Oba rodiče mají milou klidnější povahu.\nvrh "P" Caniwergi´s\npředpokládané narození druhá polovina dubna 2022\npracovní zkouška přinášení HR\n2x Výborná 2 r.CAC\nOVVR I.cena, SZVP III.cena\nMáme volného pejska z vrhu "P"\nJeště jeden pejsek hledá svoji skvělou rodinku (zelená štužka).\nVíce fotek naleznete pod odkazem zde..\nVšechno nejlepší v novém roce 2022\nKe konci roku jsem pořídila každému psisku novou fotku, sice jsme u toho s tátou málem umrzli, ale stálo to za to! :)\nTohle je naše kompletní banda!\nKačenka, Katy, Freya, Kuba, Gretka, Kaylee, Adélka, Koky\nčernošky dole - Gwen a její dcera Mayra\nKačenka 12,5 roku a její dcera Adélka 9,5 roku, vnučka Adélky - Kaylee 20 měsíců\nKaty 7,5 roku\nFreya necelých 5 let\nGreta 3,5 roku\nKubík 6 let\nGwen 3,5 roku a její dcera Mayra 15 měsíců\nKoky 8 měsíců


Paul Ryder (1979) – fotograf a malíř | Ostravak\nPaul Ryder (1979) – fotograf a malíř\nOd 1. června do 31. července můžete v Minikino kavárně navštívit výstavu fotografií a pastelů Paula Rydera z let 2002-2009. Výstava tohoto fotografa a malíře není zdaleka první. Paul vystavuje již 12 let a má za sebou desítky autorských výstav u nás i v zahraničí.\nKresba a malba ho zajímaly již od školních let. Olejové barvy si pořídil, když mu bylo asi tak dvanáct let a začal se svými „experimenty“ malovat. Později, kolem roku 1993, začal fotografovat. Podle jeho slov byl v temné komoře třeba i celý den. V současné době se jeho tvorba soustřeďuje především na pastel, malbu a portrétní fotografii.\nPodle Paulova vyjádření jsou jeho obrazy odrazem jeho vnitřního světa. Vznikají všude, u kávy v kavárně, u čaje v čajovně, v zadní části tramvaje, v parku, ale třeba i na pláži. Skicák má stále připravený ve své levé kapse, a tužku v té pravé.\nPaul Ryder je rodilý Ostravák, pochází z centra města, kde dodnes žije a tvoří. Několik let žil na jihu Španělska, které bylo pro něj velkou inspirací a kam se dosud pravidelně vrací.\nK Ostravě má kladný vztah. Jistě k tomu přispívá fakt, že se zde narodil, ale především zde našel několik významných přátel, se kterými pravidelně pořádá řadu kulturních akcí. Jednou z nich je například literární revue „Poesia en Colores“, na které spolupracuje společně s Davidem Pillow již několik let. Libí se mu zdejší pestrý kulturní život, ale naopak v Ostravě nemá rád večerní a víkendové vylidnění ulic centra města, které by mělo být tepajícím srdcem metropole. Paul sám k vylidněné Ostravě říká: „Snad se situace brzy změní. Jsem rád, že vzniká spousta nových kaváren, které však mohou být jen malou útěchou zániku velkých kavárenských domů a zaniklé zdejší kavárenské kultury. I přesto mám Ostravu rád, stejně jako Córdobu či Madrid …“\nVýstava pastelů a fotografii – Paul Ryder\n1. 6. – 31. 7. 2010\nMinkino kavárna, Kostelní 3, Moravská Ostrava\nV létě 2009 bylo zahájeno Magistrátem města Ostravy územní řízení na stavbu Nová Karolina – prodloužená Porážková. Jedná se o projekt, při němž má být vybudována další čtyřproudová a dále tříproudová komunikace na ulici Porážkové směrem od Karoliny k centru. Velmi absurdní je to, že zároveň s touto ulicí leží souběžně stávající čtyřproudová komunikace Místecká ulice, která se momentálně dostavuje směrem k centru tzv. prodloužené Místecké.\nMěsto bohužel u stavby prodloužená Porážková slepě upřednostňuje hlavně dopravu a neřeší zde otázku občanské vybavenosti a zeleně, zvýšení hlučnosti a prašnosti v dané lokalitě. Hlavním argumentem města pro realizaci projektu je fakt, že návrh vychází z koncepce vývoje města z roku 1980 a čtyřproudová komunikace je zde nutností při vjezdu a výjezdu ve směru Karolina – centrum a opačně.\nnávrh města – pro zvětšení klikněte\nProč město například nevyužije k propojení centra a Karoliny stávající křižovatku Poděbradovy ulice a ulice 28. října? Místo toho se budou na Porážkové ulici zbytečně kácet stromy a o tom, kudy v této centrální části města budou chodit lidé kolem „dálnice“, raději nepřemýšlet.\nMěstské centrum by se přece nemělo předělávat až devastovat pouze pro potřeby aut, ale žijeme zde i my – lidé. Kdy město začne dělat konečně projekty pro nás? Kdy se budou stavět nové zelené parky, odpočinkové plochy, chodníky a smysluplné cyklostezky?\nnávrh občanů – pro zvětšení klikněte\nPřestože někteří obyvatelé Ostravy žádali město o zachování zeleně, vybudování pouze dvouproudové komunikace a zároveň cyklostezky a širokých chodníků, tak město 1. dubna 2010 vydalo územní rozhodnutí o zahájení stavby.\nDali byste osobně vy na Porážkové ulici přednost návrhu města, nebo návrhu občanů?\nVíte i vy o nějakém podobném návrhu stavby v Ostravě?\nNapište nám! e-mail: redakce@ostravak.info


Víte, co znamená čoro či šukáres? Hezký Mezinárodní den romštiny s česko-romským Slovníkem cikánské hantýrky z roku 1933 – G.cz\nVe 30. letech narazil jistý strážmistr v Břestě jménem Ludvík Machala na problém. Za krádež zatkl místního Cikána, jenže ten se při výslechu vymlouval, že umí jen romsky. A tak se muž zákona a nadšenec do cizích jazyků rozhodl sepsat praktický česko-rosmký Slovníček cikánské hantýrky...\nKateřina Horáková 5.11.2019, 15:13\nJó, 30. léta, to byla jiná doba. Romům se ještě mohlo říkat Cikáni a žili veselým kočovným životem. A sem tam holt "splašili" nějakou tu cizí slepici. Jeden takový případ se stal v obci Břesto. Na starost ho dostal zdejší štábní strážmistr Ludvík Machala. Jenže hned při výslechu provinilce narazil na problém; zlodějíček se totiž vymlouval, že mluví jen romsky a policistovi nerozumí.\nA tak se Machala, který se osobně zajímal o cizí jazyky a ovládal angličtinu, francouzštinu i němčinu, rozhodl sepsat praktickou příručku primárně pro sebe a své kolegy, takový česko-romský slovník pojmů a frází, aby ulehčil práci všem četníkům v oblasti, kde bylo Romů tehdy poměrně dost. Své dílo pak nazval Slovníček cikánské hantýrky.\n"Cikáni přes veškeré napomínání mluví mezi sebou cikánsky a často se dorozumívají před vyšetřujícím četníkem o věcech, aby vyšetřování znemožnili, nebo alespoň ztížili. Bylo by účelné, kdyby četník znal některá názvosloví cikánské hantýrky, by mohl často postřehnouti domluvu a úmysl cikánů. Tento slovník může míti četník ve služební knížce a v pádu potřeby do tohoto nahlédnouti a tím mnohý poznatek, důležitý pro vyšetřování, získati,“ píše v úvodu lexikonu Machala.\nA protože je dnes Mezinárodní den romského jazyka, rozhodli jsme se vybrat několik slovíček a trochu vás prozkoušet.\nVíte třeba, jak byste v roce 1933 romsky řekli třeba bambitka? Nebo kozí bobek? Nebo třeba fena, čisto, almužna? Peníze čili lóve byste asi uhodli. Inu, nebudeme vás více trápit. Podívejte se do galerie a prohlédněte si ukázku z Machalova slovníčku:\nGALERIE Machalův Slovníček cikánské hantýrky\nA tady si přečtěte jeden náš starší, nicméně stále kvalitní článek, který obsahuje 23 důvodů, proč jsou Romové lepší lidé než Češi.\nRomové romština Mezinárodní den romštiny slovník jazyk lingvistika cizí jazyky Retro zajímavosti


Historie: • start\nInformační wiki Odorik\nVolání z internetu\nVolání z mobilního telefonu\nZajímavé odkazy na internetu (netýká se telefonování)\nPokud hledáte něco konkrétního, doporučujeme použít hledání vpravo nahoře na této stránce. Pokud nehledáte nic konkrétního, můžete si projít obsah wiki kliknutím na tlačítko index vpravo dole. Můžete si též pročíst často pokládané dotazy.\nNávod na volání z programu Odorik.exe.\nNávod na volání ze Skype za kredit u Odorik.cz, přesměrování na Skype.\nOtestovaná VOIP zařízení, jejich výhody a nevýhody, nastavení.\nProč je volání z telefonních budek O2 jeden z nejoblíbenějších způsobů?\nJaké druhy telefonních čísel nabízíme a jaký je mezi nimi rozdíl, přenos čísla.\nMěření kvality internetu.\nPřepojování hovorů a konference pomocí tlačítka flash nebo položky v menu.\nJak volat bezplatně do sítě Odorik - směrování hovorů na URI, peering a enum.\nSpeciální prefixy a volby jako např. hlasová schránka, konference a další.\nCeník doplňkových služeb, dodatek ke smlouvě pro plnou aktivaci roamingu.\nNávod na volání přes program Zoiper pro Android, iOS, Windows, Linux, Mac.\nProvozovat vlastní ústřednu, pouze Odorik, nebo kombinaci?\nRozdělení mobilních telefonů podle vhodnosti pro volání přes internet\nNávod na volání z mobilu pomocí zpětného volání\nNávod na volání z mobilu přes Skype za kredit u Odorik.cz\nNávod na volání ze smartphone Nokia přes VoIP\nMáte-li nějaký dotaz, zeptejte se prosím na našem fóru, pomůžete nebo inspirujete jiné.\nOpravdu přesná předpověď počasí pro ČR model ALADIN - Vidíte podrobnou předpovědní mapu teplot, srážek, větru, a oblačnosti v šestihodinových intervalech.\nPředpověď počasí pro každé konkrétní místo na Zemi - Použijte hledání.\n"Jednoduché" účetnictví (daňová evidence) opravdu jednoduše - není nic jednoduššího než si dělat daňovou evidenci v excelu (nebo ještě lépe v Open Office Calc). Tahle stránka jde přímo a prakticky k věci a nedělá věci složitější než jsou.\nomed.cz - Každý má možnost napsat zajímavý článek - články amatérů přispěvatelů jsou obvykle kvalitnější, než co dovede průměrný český a dobře placený novinář. Tedy je zde něco více než jen opisování z ČTK nebo Reuters. Také obvyklá témata jsou ta, která novináři a jejich nadřízení nemají moc rádi a nebo je překroutí.\nVolební kalkulačka http://volebnikalkulacka.cz/ - vyberte bez předsudků kandidáta (stranu), se kterým máte nejvíce shodných názorů\nstart.txt · Poslední úprava: 2017/05/30 18:21 autor: jkment