Listopad 2013 « Archiv | CONSUMMATE\nSex s bývalými\n30. listopadu 2013 v 13:33 | pan Nedostižný | mé myšlenkové pohnutky\nVe škole je to úžasné. Mámě tam opravdu profesionály a nedávné zasedání v rámci světa reklamy se mi strašně líbilo. Mám, ale strašně práce a sotva stíhám. S pocitem, že mám Bena mi odchází chuť na mléko. Krátký spánek, staré Dýnovi songy, spousta jídla a šála. Na kámoše (spíš kámošky) kašlu, úplně ..\nVe středu jsme s Benem, konečně trochu víc něco ,,řešili" a já měl nakonec pocit, že znám zas o kus víc. On se ale pak moc neozýval a já pořád držel mobil v ruce a čekal až napíše - zvykl jsem si a asi to beru vážněji. Po dlouhé době jsem byl s Dýnem na obědě. byl to super pokec, uvědomil jsem si, že ho mám fakt rád, něco podobného cítím k Tymisovi. Večer jsme u něj udělali prvivát. Když jsem se sešel s Benem, byl jsem takovej rozjetej, drzej a dělal sem si z něj srandu. byla to taková obrana před tím, že si chtěl jen ,,normálně" povídat a já chtěl asi slyšet, že mi to sluší a že mě chce vojet. Pil jsem víno a viděl ty rozdíly mezi Benem a Dýnem. Hlavně když přišel pan F. začal zas dělat ,,zábavu" ze které se Ben málem ,,zbláznil". Nás Dýnem to už ale nevytrhne a tak jsme na sebe házeli ty smířlivé pohledy - a to je to co od kámoše potřebuju, to neverbální pochlebování a jistotu, souznění. Strašně jsem žárlil na pana F. Slušelo mu to, byl fakt moc milej, byla s ním sranda a dokázal mou nasranost ignorovat. Ben, ale ne a bral si to osobně. Byl jsem strašně bloklej, protože ikdyž je navenek všechno ok, pan F. je pořád ten, kterej mi ukradl Dýna a já měl pocit, že krade i Bena. Benovi jsem v opilosti řekl, že žárlim, že je to můj problém, beru to vážně a začínám něco cítit. On řekl, že nechce vztah, nějak padlo, že píše ještě s jinýma a chce být asi volný. V tu ránu jsem cejtil, jak mi někdo už po čtvrté láme srdce. Ale jsem Nedostižný a nenechal jsem si svými emocemi zkazit večer. Doprovodil jsem ho a poddal se touhám. Rozdal jsem si to s panem F. i Dýnem. Ano měl jsem klučičí trojku. V líbání spíš pan F., na sex spíš Dýn, ale co chtěli sme to všichni a nikdo opravdu nic necítil.\nNejlepší bylo, když uprostřed sexování přišla Kudlanka s nějakým hezounem ( :D ). Byla tma a nevěděli že jsme nazí a v ,,pozoru". Dýn se styděl, panu F. se líbil ten kluk, kterej celkem nalitej si ke mě sednul ( :D ) a já z toho měl obrovskou prdel. Hlavně to bylo kvůli tomu, že ke Kudlance jsem cejtil velkej ostych, přecijen se mnou chodí do školy a kdyby luskla mé ,,společesnké stipendium" je v háji, ale když nás tam viděla, připadal jsem si jak král (král promiskuity sice) ale král ( :D ).\nNaštěstí psal v noci Tymis a tak jsme si ty naše problémy blili do esemesek. Článek s názvem PŘÍBĚH KONČÍ: Nepřátele mám ještě blíž mi přijde trochu passé, včera sem ho trochu překonal, ale mrzí mě ten Ben - je to milej model, kterého jsem zaujal a nechci o něj přijít. Jdu dělat něco do školy, přes haldu knih nevidim pokoje ...\nBez nich o něm\n27. listopadu 2013 v 11:25 | pan Nedostižný | mé myšlenkové pohnutky\nKult kamarádství se nekoná a já jim nevolám, nepíšu. Jediný, kdo si mě vyžaduje je Bejvalka, ale vzhledem k tomu, že když jsme byli naposledy spolu jenom se vypovídával ze zmařených friends with benefits a ona jen koulela očima a byla smutná, i z hrozby aids. Neví o žádných novinkách a já mám chuť ji odříznout a nic jí neříct, stejně jako Elle, která na tož, že se známe 4 roky se nenaučila být opravdovou kamarádkou a říkat mi vše. Ani jí už nikdy nic neřeknu. Vin Diesel se chce vídat, ale nebudu mu dělat společníka jen proto, že on má zrovna volno. Tymis si posral vztah i práci a přesto, že je jediný, kdo by mi mohl poradit s Benem, já už mu psát nebudu.\nJako opravdového kamaráda teď vnímám Ká. se kterou dnes jdu na přehlídku. Představím jí tam Bena, bude to první opravdová kámoška, kterou on pozná, a já jsem na něj zvědavý. Pořád si píšem, je to fajn, ale včerejšek byl takovej divnej. Když se scházíme jsme najednou jen kamarádi, já se s nim nechci mazlit na veřejnosti, ale je divný si ,,jen" povídat a pak, když jsme spolu děláme všechno. Když jsme sami, je to super, jsem s ním sám za sebe, ale když jsme mezi lidma, jsem najednou jen ,,kámoš" a jako kámoš mám dost velkou konkurenci. Je to tedy klasickej homoproblém comingoutu, a přesto, že vím, že mě chce, jako kámoš cítím, že za moc nestojím.\nNajednou se mi stýská po Dýnovi. Obět bojuju s časem, protože toho je ve škole tolik, že tam každý den zůstávám o několik hodin déle. Jak kdybych studoval design - když už jsme u toho, sebevědomí mi pořád říká, že ke Lvíčeti jsem toho stejně cítil víc po jednom dni, než k Benovi po deseti dnech. No, byl jsem opilý a má to své mouchy, ale stejně ...\nMám zas chuť všechno psát na fb, dlouze filozofovat a bojovat za upřímnost ve vztazích. Dlouho spím, dost jím a pořád myslím na peníze. Práci v luxusní restauraci beru jako obtíž a říkám si, že krom mého pokoje se nemáme s Benem, kde scházet. Když včera navrhl společný výlet za hranice, cítil jsem jak se mě zas dotýká jeho lví srdce.\n23. listopadu 2013 v 12:32 | pan Nedostižný | mé myšlenkové pohnutky\nJak jsem psal v minulém článku, po minulém pátku, kdy jsem ten ,,PŘÍBĚH KONČÍ: Nepřátele mám ještě blíž\n" o zkažených freinds with benefits, který jsem ukončil a řádně oslavil, tak to pak vypadalo, že mě jen tak něco nepřekvapí, nevyvede z míry. Zatímco Elle jede na drogách a s bydlením na tom byla tak špatně, že bydlela u kluka, se kterým mě podvedla Lexie, Tymis dostal výpověď, ve škole máme milion projektů a K. se jenom učí, jsem já dennodenně červený jako zamilovaný. A to jen díky Benovi ...\nZnáme se jen týden, ale za tu dobu už jsme se viděli třikrát. Byl u mě v práci, doma a viděl rodiče. Neustále si píšem, ale já jsem už mnohem obezřetnější. Celý týden mi v hlavě visela jen jedna otázka - co na mě ten kluk vidí? Je jiný než já, je to 187 centimetrý vysoký model, do kterého by jste neřekli, že je na kluky. Je to společenský, zábavný noční živočich, který se ke mě tímhle opravdu hodí, ale máme jinou práci, školu, zájmy a tak. Jeho lichotky jsou příjemné, ale přeci jenom je to nejlepší kámoš Dýna a je v kontaktu s panem F. Bojím se toho, ale říkám si, že mám výhodu toho, že ten kluk by měl vědět do čeho jde, když mu Dýn všechno řekl. Ten kluk je moc milej, ale já jsem si to celej týden nepřipouštěl. Jenže včera byl u mě a já zjistil, že je strašně stydlivej a ve vztazích nezkušenej. Asi si nebudem říkat všechno jako s Dýnem, ale ani nebudem muset. Začínám mu věřit, kašle na všechny rozdílnost a paradoxně i na ty ,,povrchní" věci a vážně mě má rád. Vždycky mi zvedne náladu a chce abych se usmíval.\nVčera večer se mezi ostatníma choval skvěle a dokonce žárlil na Dýna! Zažil jsem nejdelší líbání v životě a mám pocit, že jeho rty tam pořád mám. Spal nakonec u mě, ale byl jen peting, teda jen .... Mě to stačilo, protože to bylo tak úžasný, že ,,styk" už nebyl nutný. Je tak strašně vášnivý a v posteli si budeme rozumět. Jestli se mi líbilo bytí s Dýnem, tak tohohle se nenabažim. Na jeho ceně zvedlo i to, že Dýn mi řekl, že je to moc hodný kluk, že mu mám dát šanci (jak mam najednou já to rozhodovací právo). No, rozhodl jsem se, že o něm nikomu nebudu řikat. Po škole a práci bude vždy vztah na třetím místě, ale jak je vidět, pod kůži mi dávno zalezl.\nZačíná polotajný vztah pana Nedostižného a modela Bena, vedle kterého se cítím silný, stylový a žádaný. Nebude mi počítat daně, pomáhat s autem nebo radit, co dělat v práci, má jediný cíl - milovat mě.\nPŘÍBĚH KONČÍ: Nepřátele mám ještě blíž\n16. listopadu 2013 v 23:11 | pan Nedostižný | vyvozené závěry\nVčerejší noc byla opět jedna z těch, které mě někam posunuly a podstatným způsobem změnily mé myšlení. To, že ten pátek bude legendární jsem si do velké míry naplánoval, ale že bude až takhle super, to jsem netušil.\nPo zkažených friends with benefits, díky kterým jsem přišel o dva kamarády (pana F. a Dýna) jsem měl pořád v hlavě to, jak mě pan F. odsoudil a nepochopil. Štvalo mě to, protože se ve škole občas vídám s jeho kamarádkami a taky se spolubydlící Dýna. Ani jednoho jsem nemohl jen tak vypustit a celé mi to i přes tři měsíce dokonalé izolace přišlo nevyřešené. Podvědomě jsem cítil, že se s nimi chci sejít a protože má vůle splní každé přání mých snů, včera jsem oba viděl. Opět ta divoká noc, vodka, jejich písničky, jejich místa v Praze a hlavně ta Dýnova voňavka! Včera byl pro mě červenec!\nPo celkem dlouhé šichtě v luxusní restauraci jsem šel na večírek reklamky. Svět mocných bohatých lidí, známá jména a úspěch byli střídány neupřímnými úsměvy, suchým humorem a obrovskými intrikami. Bylo to super vidět známé lidi, získat kontakty a inspirovat se. Nicméně jsem si psal s Dýnem, který mi řekl, že jde s panem F. a dvěma kamarády. Za ty tři měsíce jsem si v hlavě srovnal to, kdo jsem a přestože pan F. měl nabité své zbraně - zná Dýna skrz na skrz, má novou práci a školu, slušelo mu to a cítil se stylově, já jsem byl nad to vše povýšen, což jsem dříve nedokázal. Přišel jsem, pozdravil jsem a hned si ho odtáhl a řekl mu, že to hodíme za hlavu a on souhlasil. Musím říct, že jsem byl lehce napitý, což k tomu strašně přispělo. Dýn se vůbec nezměnil, něco mi říká, že se ani nikdy nezmění a on ani nechce. Zase byl roztomilý, tulivý a hrozně moc opilý. Jejich dva kamarádi byli překvapivě celkem hezcí, oba vyšší a bylo vidět, že pana F. s Dýnem berou vyloženě jako kámoše na paření. Velký zlom večera přišel s tím, když mi pan F. řekl, že mi dává za pravdu, když jsem říkal, že s Dýnem nebude dlouho a že to nebude o citech. Pro mě to nic neznamená, ale pro něj to muselo být těžký, dát mi za pravdu, takže jsem to strašně ocenil a měl pocit, že hýbu světem. Do této euforie se v klubu objevil Tymis, s kterým jsem se celkem hlučně vítal (ach ten alkohol). Okamžitě jsem byl středem světa, když jsem zval nové kamarády na drink, mrkal na Tymise a odháněl po mě se plazícího Dýna, přičemž jsem mu s neskutečně ledovým klidem šeptal do ucha, že to máme za sebou. Objevil se tam taky jeden kluk ze základky, kterej na mě mával, ale já obklopen ,,svými" jsem ho dokonale ignoroval, ikdyž jsem měl zase chuť k němu jít a ukázat, že mi je jedno, že mě s nimi vidí. Cítil jsem se skvěle, ale to pořád nebylo to nejlepší! Během večera mě, říkejme mu Ben, několikrát osahával. Před rokem bych chystal svatbu, teď mé poučené já tohle ignorovalo. Několikrát se na mě podíval a já - naprosto přirozeně - jsem mu to jen tak levně neoplácel. Ten večer se mé ego vznášelo tak vysoko, že ikdyž se do mě zakoukával jeden z nejhezčích kluků, které jsem kdy potkal, jsem ten večer hrál šachy se svými vztahy, na tož abych zase padal do vztahu, ale vnímal jsem to! Nakonec, což bylo tak nějak jasný, jsme skončili jen my dva a dlouze se líbali na náměstí a pak vlastně ještě několikrát. Strašně jsem se rozpovídal o tématech tohoto blogu, stejně jako o vztazích. Zbytečně moc jsem se otevřel, ale v tu chvíli jsem to tak chtěl. Byl celkem nadržený, je vyšší a působí tak trochu nasraně - jakoby všechno bylo fejk a nestálo za nic - a tahle nasraná póza mě strašně rajcuje. O to víc, že to nesedí k tomu, jak vypadá - je blonďák! Dneska jsme si psali a já se rozhodl, že ho nebudu uhánět, jako jsem to trošku dělal po sexu s Lvíčetem.\nTen sebemilující pocit z toho večera tu bude dlouho a dává mi to sílu na to, abych počkal dostatečně dlouho, než mě pozná v plné své kráse. Jsem starší než on, a moc dobře vím, že je mu sympatické, celá ta moje ambicióznost, cíle, rádoby filozofické myšlení, cit pro umění, empatie a hlavně - samostatnost. Vzhledem k tomu, že už asi nechci potkávat nikoho dalšího, už takhle mě žere svědomí kvůli Lvíčeti, tak doufám, že aspoň budem kámoši nebo zpřízněné duše. Nechci žádný vztah na sex, gaylife ani žádná radikální rozhodnutí. Chci se mít jenom dobře a nemuset u toho měnit práci, jídelníček a hodnoty, jako s Dýnem.\nKdyž jsem se ráno probudil, byl jsem v šoku. Na tolik alkoholu nejsem zvyklý a bylo mi celkem špatně. Jen tak tak jsem se stihl umejt a najíst. V práci jsem nebyl použitelnej a několikrát jsem cítil náběh na zvracení. Přesto jsem měl úžasnou náladu, byl jsem ještě přiopilej a byla hrozná sranda. Celý den se cítím hrozně hubeně a mám červené oči (to tu ještě chybělo :p) Občas mi proběhl záblesk z toho večera, který mě vážně rozesmál. Třeba jak jsem pozval ty nové kamarády na panáka, ale na pana F. a Dýna jsem solidně sral! Proč né, ale pak mi došlo, že minutu před tím, mě zval Dýn a já mu to nevrátil. Pan F. byl ke mně hodný, ale když po mě chtěl víno, já se na něj vysral. Pak mi nějak došlo, že mě Tymis seznámil se svým důležitým kámošem - já na něj celej večer kašlal. A vůbec celej Tymis, přemejšlel jsem, jak sme se rozloučili a pak mi došlo, že jsem ho nechal samotnýho na zastávce! Pak jsem si vzpomněl na toho patnáctiletého kluka, který po mě celej večer jel a já ho jen tak přecházel. Ani jsem za tu slávu tolik neutratil (aspoň tak).\nVčera jsem opravdu zářil a doufám, že přes ten úžasný pocit, už nikdy takový večer mít nebudu. Mám nějak pocit, že tohle se má udát jen jednou (což jsem si nikdy nemyslel). Taky mi došlo, jak moc celou dobu záleželo na mě. Mohl jsem odejít s Tymisem, vykašlat se na Bena, zvát pana F., mít sex s Dýnem a já nevím co všechno. Přitom všem jsem ale myslel na to, jak jsem pár měsíců zpět pracoval v reklamce, měl asistentku a rozhodoval o propagaci. Připadám si až moc všestranný, jak jedovatá nestvůra, která ale umí jenom jedno - milovat.\nNajednou jsme s panem F. zase přátelé, jako bychom byli spolu proti všem, kteří ho u mě pomlouvali. Ve škole mi už nikdo vadit nebude - nepřátele mám totiž ještě blíž. Nebudu se muset hlídat a budu moci konečně dýchat. Naprosto mi to vyčistilo hlavu a já zas můžu jít dál. Jediné, co se může posrat je vztah Ben=pan F., o kterém nic nevím. Pan F. ví, že na něj nemá a Ben ho bere za hroznou buznu, ale kámoši jsou a to mě může zničit, ale jak říkám - nepřátele mám ještě blíž.\n16. listopadu 2013 v 22:22 | pan Nedostižný | vzhledy consummate\nBarvy: zelená, krémová, bílá\nStyl: podzimní, nature\nVýznam: Pozitivně laděný design přichází do doby podzimní únavy, aby podpořil boj s náladovostí. Stejně, jako si mé myšlenky usedají, vyjadřuje tento design skryté symboly v úsměvavém lesku, který by měl působit pozitivně.\n12. listopadu 2013 v 17:53 | pan Nedostižný | mé myšlenkové pohnutky\nMusim se vypsat, protože si opět řežu do rány. Udělal sem z polovičních bisexuálů homosexuály, ktřeí jsou teď spolu a myslí si, že je oba nenávidím, trhám si vlasy závistí a neskutečně žárlím. K Dýnovi nic necítím, věděli jsme, že to bude jen o šuku a ve chvíli, kdy jsem ho poznal jsem si ho přestal vážit pro jeho lenost a nesamostatnost. Pan F. je tak hloupý a zahleděný do sebe, že se mi nepodařilo mu vysvětlit to, jak se věci mají, odsoudil mě, naštval se a já mám od té doby chronickou hrůzu z toho, že mě na každém rohu pomlouvá. Jeho kamrádky vídám ve škole a přesto, že jsou možná skvělé, mám na ně averzi, ikdyž sami za nic nemůžou. Přestal jsem chodit na fb, ale zdi těch kamrádek mluví jasnou řečí. Mám v sobě strašnou potřebu si s panem F. sednout, pobavit se a říct, že co bylo to bylo, jenže mi přijde na nejvýš hloupé se k tomu snížit - bylo by jasný, že sem to ještě neskousl a to nechci.\nOd té doby jsem na sobě dost zapracoval co se týče práce nebo studia, mám toho opravdu moc a to, že píšu tenhle článek je skoro až biologická potřeba. Nemám na nic čas, ale o víkendech se mi daří vidět přátele, jejichž portfolio se značně proměnilo. Elle jsem naprosto odřízl, Ká. je zaneprázdněná a K. vlastně taky, vazby na starou práci jsou už tak tenké, že mi ta akce jednou za půl roku asi stačí, to samé se střední. Jediný s kým se vídám je Vin Diesel, což mě vážně překvapuje - když čtu rok staré články, píšu v nich, jak je to přátesltví málo hluboké, povrchní a tak, rozhodně by mě nenapadlo, že to bude on, kdo mě bude brát do nejnovějších artových podniků. Druhý, kdo si mě žádá je Tymis. Snad se neprozradím, ale to že jedna má kamarádka bude v Miss je ok, ale že Tymis chodí s nejhezčím klukem v ČR tak to je už moc. Jasně, nic to neznamená, ale je to sakra příjemný. Včera mi v noci napsal, že jsem pro něj strašně důležitej - no to se to usínalo :)\nNa pozadí je páteční noc s vysokým designérem, panem Lvíčetem. Nechápu, jak se mu povedlo ve mě zanechat tak velký dojem. Nejspíš tím, že je jediný svého druhu. Je v něm něco pozitivního, je přirozený, hloubavý a takový vychovaný/skromný, což pražáci nejsou. S klukem bych chodit nedokázal, jenže pan Lvíče mi udělal v hlavě dost velkej zmatek, ale takovej ten příjemnej.\nDnes je školní akce a já nvm, zda tam půjdu. Kdybych tam šel, budu se bát, nic si neužiju a jen bych si něco dokazoval - že i v kolektivu nakaženým od pana F. se umím bavit.\n9. listopadu 2013 v 11:10 | pan Nedostižný | mé myšlenkové pohnutky\nPrvoplánovost včerejška už asi nikdy nezměním, nicméně z jednoho komentáře se zrodil fajn večer s fajn člověkem. Neformální paní s panem Lvíčetem jsem bral jako zpestření na pozadí těch pracovně-studijních dní. Vůbec sem nevěděl co mám čekat, představoval jsem si asi bohatého krasavce, co mě přijede vyzvednout v limuzíně, pak pojedem do posh clubu a skončíme u něj doma v paláci. Věděl jsem, že to nepřijde, hrál jsem si sám se sebou a nechtěl být zklamán.\nPak tě najednou vidím. Vypadal si jako rozběhnuté homolvíče, co uteklo z klece do volné přírody. Jenže ty jsi pak mluvil, byl chytrej, zajímavej a mě ten první dojem přestával vadit. Vína a tmy bylo čím dál tím víc a já začínal bejt hrozně nadrženej. Udělal si ale jednu chybu, nechal si to všechno na mě a o ničem si nerozhodoval. Měl jsem pocit, že tě mám v hrsti, ikdyž si chtěl být ,,morální". Strašně mi připomínáš pana F. Bylo to tam celý večer, ale v tom pozitivním slova smyslu. Máte stejný gesta, jste zábavní a přirození. Nicméně nejsi tak povrchní a hloupý jako on. Najednou jsem byl zase s flaškou venku a skončilo to v mé posteli. Léto i teď v listopadu! Seš strašně milej a já myslím, že je to díky tomu, že nejsi z Prahy. Nicméně ráno je všechno vidět a já si teď nedokážu představit, že bych tě někomu představoval.\nSkvělá noc s vysokým designérem, těším se na další.\n4. listopadu 2013 v 18:54 | pan Nedostižný | mé myšlenkové pohnutky\nDnešní den byl moc fajn. Ráno jsem byl v luxusní restauraci, kde jsem měl na starosti občerstvení pro buisness meeting. Putování jedním z největších kancelářských bloků Prahy bylo zajímavé. Ukrajinské recepční byly nepříjemné a nic nevěděli. Strohé, umělé prostředí, kde i zdi mluvili o špinavých intrikách mě nijak nerozhodily. Dnes jsem mimořádně pracoval i s panem P., je jasné, že je gay, ale nevadí mi to. První dojem děs, ale nechal jsem předsudky za dveřmi a dnešní ráno jsem se celou dobu bavil, stejně jako on.\nKrálovská cesta do školy, v uších nejlepší songy a telefonát s mou realitní makléřkou mi zas dodali pocit, že městský život je vlastně super. Filozofická přednáška mě nebrala a tak jsem rodičům udělal na fotolab.cz fotokalendář - jako dárek ideální. Když na mě Týnn volala, že mi to ve školním časopise sluší, mlčel jsem a vykuleně krotil úsměv. Až mi to všechno přišlo moc dobré. Přišel jeden z nejtěžších předmětů - reklama. Půlka specialistů nás propaguje v Brně a tak jsem dneska nic nedělal. Yes. Mám trochu výčitky z toho, jak jednoduché věci mi udělaly na tváři úsměv, pravdou je, že se mám fajn hlavně díky ,,vztahům" ...\nVčera si k nám do restaurace přišel posedět Dylan! Celý týden mám v hlavě, že mu musim napsat, ale nechtěl jsem dolejzat (kdyby byl holka, klidně napíšu ...). A přišel za mnou, že si chce pokecat. Má nedostižná práce mi samozřejmně dovolila se na pár minut uvolnit a tak jsem s ním pokecal. I on odešel z reklamky a tím, že mě kontaktoval se z něj stane další Vin Diesel. Jsou tak stejní, dospělí a jsou oba starší. Když jsme u toho, i Diesel napsal, sms, která nic neříkala, její funkcí bylo zjistit, zda jsem se fakt nasral. Ne jsem měkkej, nevdržel jsem to a napsal mu. Za to s Elle jsem se pohádal. Má v práci podmínečné vyloučení, nemá kde bydlet a svět se jí bortí. Stačilo by párkrát lusknout a byla v pohodě, ale není ke mě upřímná, hraje divadlo, takže na ní kašlu.\nBude těžký se nezmínit o panu HotGovi, se kterým si píšu a nejspíš se s ním v pátek uvidím. Člověk by nevěřil, že to začlo jedním komentářem. Jsem fakt zvědavej, jak to dopadne. Zda mi to změní žvito jako Dýn, nebo to bude jen další zklamaní a nebo hůř - nemastné, neslané ...\nCo říct, jsem spokojenej a proč? Jím zdravě, stíhám školu a práci a kamarádům na mě záželí (aspoň většině) a v dohledné době je něco nového, zajímavého plné naděje - což mé naivní já dost hecuje ..


Akce platí do 29.5.2018 nebo do vyprodání zásob.\nLuxusní polštář z viskoelastické pěny, vyrobené za použití přírodních surovin na vodní bázi a přírodních olejů ze sóje, která je ve východním světě považována za posvátnou rostlinu. Všem je známa především svým blahodárným vlivem na pokožku (pomáhá přirozeně pokožku zvlhčovat a udržovat ji pružnou). Viskoelastická pěna přináší komfort a vynikající ortopedické vlastnosti. TOM SOYA je polštář, který nabízí vysoký spánkový komfort, skvělou oporu krční páteře, relaxaci šíjového svalstva a sílu přírodních materiálů do Vaší ložnice. Díky jednoduchému, ale vysoce funkčnímu tvaru (tzv. „dražé“) lze tento polštář použít nejen ke spánku, ale například také jako oporu zad při sledování televize či při práci s počítačem. Jádro polštáře je perforované – pro maximální vzdušnost a hygienu. Perforace mají navíc různý průměr, čímž TOM SOYA nabízí další benefit – tužší a měkčí stranu. Otáčejte polštář TOM SOYA a užívejte si spánek! Antialergenní vlastnosti jsou u tohoto výrobku samozřejmostí. Rozměr: 60×40×13 cm. Potah Bungee Lara je snímatelný a pratelný na 60 stupňů Celsia.


Návštěva Odysseovy jeskyně na ostrově Mljetu | Chorvatsko.cz\nChorvatsko... Články ... Témata ... Návštěva Odysseovy…\nMljet, Odysseova jeskyně\nTéměř sto tisíc turistů každoročně navštíví Národní park Mljet na stejnojmenném jihodalmatském ostrově, obdivují neporušenou přírodu, husté borové lesy, průzračnou vodu v jeho dvou jezerech i cenný benediktinský klášter na jezerním ostrůvku. Výrazně méně je těch, kteří si na Mljetu vyberou jako cíl výletu unikátní chráněný přírodní útvar – tzv. Odysseovu jeskyni (Odisejeva špilja). Ani ti nešetří superlativy a navíc se octnou na místě, které je spjato s řeckým mýtem o zdejším nedobrovolném pobytu hrdiny z bojů o Troju, Odyssea, při jeho strastiplných plavbách Středozemním mořem při návratu domů na Ithaku.\nMljet, vstup z moře do Odysseovy\nPodle Homéra ztroskotala Odysseova loď u ostrůvku, který byl na dohled od velkého ostrova Ogygia. Odysseus se zachránil a doplaval na ostrov, údajně nejkrásnější ostrov všech moří a oceánů, k jeskyni, kde byl láskyplně přijat vládkyní ostrova, krásnou nymfou Kalypsó, dcerou obra Atláse. Kalypsó se do Odyssea zamilovala a chtěla jej k sobě připoutat navždy. Odysseus však měl po sedmi letech dost jak ostrova, tak nymfy, bez ohledu na to, že s ní měl dvojčata a že mu slibovala nesmrtelnost. Prosil úpěnlivě bohy o pomoc a nakonec se nad ním smiloval nejvyšší bůh Zeus, který nařídil Kalypsó, aby nešťastníka propustila ze své moci a darovala mu i novou loď pro jeho další plavbu.\nS myšlenkou, že právě Mljet je onou bájnou Ogygií, přišel v 70. letech minulého století dubrovnický kartograf Aristide Vučetić, který podrobně analyzoval všechny údaje z Homérova eposu Odyssea – o přírodě, včetně lesů, pramenů a především o jeskyni, porovnával je s přírodou na Mljetu. Přitom si byl vědom toho, že obecně v povědomí těch, kdo se zajímají o Odysseovy dobrodružné plavby, je Kalypsinou Ogygií mnohem známější ostrov Malta. Oba ostrovy, jak Malta, tak i Mljet nesly v antice stejné jméno – Melita (od mell, mellis – med, tedy Medový ostrov). Přitom Malta byla již po dlouhá staletí velmi známý ostrov s bohatou historií a pozoruhodnými pamětihodnostmi, zatímco o Mljetu vědělo jen málo zasvěcených.\nMljet, do jeskyně mohou vplovat menší čluny\nVučetić opíral svá tvrzení o několik skutečností. Především o to, že u jižního pobřeží Mljetu, blízko velké jeskyně (dnes Odysseovy), jihovýchodně od ní se nachází malý ostrůvek Ogiran, jehož jméno podle Vučetić souvisí s řeckým názvem Ogygia.\nTvrzení Vučetićovo však podporují i údaje z jiných děl, a to i ze starých řeckých pramenů. Tak například Apolonius z Rhodu ve svém díle "Argonautika" uvádí, že na ostrůvku Melita, poblíž ostrova Korkyra Melaina (což je dnešní Korčula) žila panovnice Kalypsó Atlantis. V "Periplusu" od Pseudo-Scylaxe se píše, že ostrov Melita je od Korkyry Melainy (tedy opět Korčuly) je vzdálen jen dvacet stádií, tedy dnešních 18 kilometrů, což v žádném případě nejsou geografické údaje ve prospěch Malty, nýbrž naopak Mljetu.\nMljet, přístup k jeskyni po skalách\nO tom, že v minulosti prohrával vždy neznámý malý Mljet – Melita s populární Maltou – Melitou, nakonec svědčí i historie ztroskotání lodi se sv. Pavlem u ostrova Melty v roce 61, o němž je v literatuře poměrně mnoho údajů: za samozřejmé se v nich uvádí, že loď ztroskotala u pobřeží Melity – Malty, protože o Mljetu – Melitě nebylo žádné povědomí. Ale že to nebyla Malta, nýbrž Mljet svědčí mimo jakékoli pochybnosti skutečnost, že hned po záchraně na ostrově uštkla sv. Pavla jedovatá zmije. Zdejší přítomní očekávali jeho okamžitou smrt, ale světec zmiji popadl, hodil ji do ohně a zůstal živ a zdráv. Tato historka se nemohla odehrát na Maltě, kde jedovatí hadi nežili a nežijí, ale naopak je v souladu s pověstí Mljetu jako „hadího ostrova“, jak byl nazýván od nepaměti, kde se to jedovatými hady vždy hemžilo.\nMljet, Babino Polje\nA nyní k Odysseově jeskyni současnosti. Nachází se ve střední části jižního pobřeží ostrova, nedaleko vnitrozemské vesnice Babino Polje, které je administrativním centrem ostrova. Je přístupná z pevniny i z moře, ale její pevninský přístup se však běžně nepoužívá - sestup shora do jeskyně je velmi strmý a dosti nebezpečný, zábradlí proto zabraňuje případným zájemců jej používat. Jeskyně vypadá shora jako hluboká díra v zemi, která je široká několik desítek metrů. Tato jáma vznikla propadnutím jeskynního stropu a místní si ji tak také pojmenovali – Jama. Dno jámy je zaplaveno vodou, protože je přírodním tunelem spojena s mořskou hladinou.\nMljet, koupání u jeskyně\nJeskyně se navštěvuje z mořské strany, ale zážitek je doporučován jen dobrým plavcům. Vstup od moře je široký čtyři až pět metrů. Tunelem dlouhým asi dvacet metrů lze bez problémů proplavat, protože nejnižší vzdálenost mezi hladinou moře a skalním stropem je přibližně jeden a půl metru. Moře je tu hluboké osm až deset metrů. Jen je třeba zdůraznit, že při vyšších vlnách a větrném počasí může být návštěva nebezpečná.\nZa jasného letního slunečného počasí mohou návštěvníky být svědky jedinečného jevu, kterým se ve větším rozsahu vyznačují tzv. Modré jeskyně (např. na Biševu nebo na italském ostrově Capri), kdy sluneční paprsky pronikají do jeskyně a jejich lomem vznikají zajímavé modré světelné efekty. Kolem poledne jsou nejintenzivnější.\nMljet, občerstvení a vzadu ostrůvek Ogiran\nObyvatelé Babina Polje využívají Odysseovu jeskyni k uložení malých rybářských člunů a náčiní i jako relativně bezpečný přístup k moři. Není divu, že vezmou zavděk i tak malým útočištěm pro svá plavidla, vždyť jižní pobřeží Mljetu je divoké, skalnaté, jen s minimálními možnostmi kotvení a spuštění lodí na moře (nejbližší je zátoka Sutmiholjska přibližně 5 km západně).\nJeště jedna zajímavost se váže k jeskyni: kdysi bývala domovem vzácného tuleně středomořského (lat. Monachus monachus, chorv. sredozemna medvjedica), který na dlouhá desetiletí z vod Jadranu zcela zmizel. Až v posledních letech se tento chráněný tvor začíná opět objevovat, ale nikoli zatím v Odysseově jeskyni (podrobněji v článku: Tuleň středomořský se vrací na Jadran.\nA jak se lze k Odysseově jeskyni dostat? Východiskem je vesnice Babino Polje. U nové (jižní) silnice (stará silnice vede přímo vesnicí) je ukazatelem značena odbočka na pěší cestu. Místo se pozná i podle zaparkovaných automobilů. Stezka vede olivovníkovými háji směrem k jihu, nízkou vegetací a nakonec prudce klesá po skalách k moři. K jeskyni se dojde přibližně za půl hodiny. Pak už zbývá jen skočit do moře a užívat si jedinečné krásy tohoto neobyčejného místa. Výšku skoku lze volit podle libosti, od metru počínaje. Zkušenější skokani mohou využít stanoviště vysoko nad hladinou, která si tu označili místní odvážlivci. Při výstupu z vody pomůže lano připevněné ve skále.\nTěm, kteří si chtějí udělat k jeskyni celodenní výlet, je třeba připomenout, že na holých skalách otočených k jihu není kde se ukrýt před slunečním žárem. V této kamenné pustině každého překvapí improvizované občerstvení za přijatelnou cenu ve starém kamenném domku s venkovním sezením na samém okraji útesu nedaleko od jeskyně. Provozovatel sem každý den dopraví náklad plechovek nápojů a ledu, zaručující, že pití zůstane až do večera příjemně chladné. Od stolu se otevírá nádherný výhled na nekonečnou mořskou hladinu, kterou přerušuje jen malý ostrůvek či spíš útes Ogiran, kde údajně začalo Odysseovo mljetské dobrodružství.\nTuristické sdružení Mljetu (Turistička zajednica obćine Mljet): www.mljet.hr\nSuper zážitek, velmi doporučuji!!!


Manuel Rodríguez Méndez se narodil ve Valencii (1972), kde také studoval kresbu a malbu. Momentálně žije ve španělské Ibize, do které se opět vrátil po tříletém působení v Praze (2013 - 2016), kde občasně vystavoval a kde také vyšel podnět pro uspořádání výstavy v České Lípě. Věnoval se přes jedenáct let portrétování a výuce různých druhů vizuálního umění. Též se zabýval prací restaurátora starověkého umění a vytvořil celou řadu reprodukcí klasických děl včetně tvorby nástěnných dekorací. Účastnil se několika prodejních ibizských výstav Supermercat de l'Art a Mostra d'Eivissa Creativitat(významné pro tzv. "živé" malováním, sochařství a práci s dětmi v rámci ekologického designu), které tak dotváří profesionální Mendezův profil zralého umělce.\nPracoval jako učitel na několika uměleckých školách ve Valencii, na Ibize a ilustroval též knihu Anníbal i s’ibosità, editorem Editorial Mediterrània (Ibiza, 2008).\nWebové stránky vlastivědného muzea a galerie\ncesta uvede ožije projekt divadla českých ostravská knihy výstava ročník podivuhodné příběh festival příběhy rozhovor další české povídky známé televize seznamte napínavý všechno umění hudby\nDrama Rodinný film (2015), které bylo uvedeno tento víkend na Mezinárodním filmovém festivalu v Cottbusu, získalo Cenu za nejlepší herecký výkon pro hlavního představitele Karla Rodena. Tato významná německá filmová přehlídka, která letos oslavila 25...


Analýza IPR: Pražský trh s nemovitostmi není pružný - ARTN\n© AFI EUROPE\nV posledních dvou letech se Praha potýká s prudkým růstem cen nemovitostí. „Ukazuje se, že bytů se ve srovnání s minulostí nestaví kriticky málo, nabídka však nedokáže reagovat na velmi vysokou poptávku. Pražský trh s nemovitostmi není pružný – ačkoli poptávka stoupá již několik let, na počtu dokončených bytů se to zásadně neprojevuje,“ vysvětluje ředitel IPR Praha Ondřej Boháč.\n„Doplácíme nejen na to, že ekonomická krize před osmi lety utlumila stavebnictví, ale i na to, že naši předchůdci zcela přestali stavět obecní byty. Město musí být ve výstavbě samo aktivní a garantovat tak dostupné nájemní bydlení, tak jako v západních metropolích. Proto jsme příští rok uvolnili 300 mil na investice do bytového fondu. Dalším úkolem města je zvýšit platy ve veřejném sektoru a regulovat služby jako AIRBNB které dramaticky snižují počet bytů nabízených k dlouhodobému pronájmu,” říká náměstkyně primátorky Petra Kolínská.\nNabídka volných nových bytů na trhu tak stále klesá. Zato stoupají ceny: průměrná nabídková cena za byt v developerském projektu se za poslední dva roky zvýšila o více než 30 %. Ačkoli v Praze rostou i průměrné mzdy, ceny bytů však rostou rychleji a zhoršuje se tak finanční dostupnost bydlení (nejen) v novostavbách. K září 2017 stál volný byt v developerském projektu v průměru 7 007 675 Kč, přičemž levnější menší byty mizí většinou jako první a v nabídkách zůstávají zpravidla největší a nejluxusnější byty. V září 2017 byl volný byt nabízen v průměru za 75 007 Kč/m2.\nAnalýza zkoumá všechny developerské projekty novostaveb bytových domů s minimální velikostí 10 bytových jednotek, které byly v daném roce zkolaudované, rozestavěné či nabízené na trhu. K září 2017 bylo identifikováno 118 projektů o celkovém počtu 13 206 bytových jednotek v některé z fází realizace – volných ke koupi jich je však mnohem méně – 2,9 tisíce jednotek. Průměrná velikost projektu je 112 bytových jednotek. Vnitřní užitná plocha volného bytu činí průměrně 82,7 m2, když se však přičtou i balkony, lodžie a terasy, dosáhne průměrná plocha nabízených bytů dokonce rovných 100 m2.\nIPR Praha zkoumal i další s výstavbou související otázky – například v jakých částech Prahy se nejvíce staví, jaké je okolí nových rezidenčních staveb či jaká je dostupnost k nejbližší zastávce veřejné hromadné dopravy, k nejbližšímu parku a podobně. Ukázalo se, že 30 % nových bytů bylo v roce 2017 soustředěno na území správních obvodů Praha 5 a Praha 9. Jen málokdy se staví v hustě zabydlených lokalitách – jen 10% projektů vzniklo v období 2009–2016 v oblastech s vyšší obytnou hustotou než je 100 obyvatel na hektar. Nejčastěji se tak stavělo v v místech s nesourodým či nedokončeným okolím, případně na sídlištích.\nPrůměrná doba dojížďky do centra města činí 17 minut autem a 34 minut veřejnou hromadnou dopravou. Pouze 11 % developerských projektů je umístěno od nejbližší stanice metra v docházkové vzdálenosti do 500 metrů. Do jednoho kilometru od stanice metra se nachází méně než třetina bytových projektů. Přibližně třetina sledovaných projektů je v přímém dosahu tramvajové dopravy a zhruba polovina projektů má možnost alespoň vzdálenější dostupnosti k nejbližší tramvajové zastávce (tzn. do jednoho kilometru).\nAnalýza vzniká každoročně od roku 2009. Její metodika se nemění, proto její výsledky podrobně dokumentují vývoj v oblasti developerských projektů. Její výsledky však kvůli odlišné metodice nejsou srovnatelné s analýzami, které zhotovují některé developerské společnosti.\nIlustrační foto: AFI EUROPE


Přijmeme ihned: Řidič taxi Motol, Praha - Říjen 2020 - Jooble\n...Volné pracovní místo Řidiči osobních a malých dodávkových automobilů (kromě taxikářů a řidičů zdravotnické dopravní služby)od 19 536 Kč/měsíc Plný úvazek minimálně základní Vhodné pro Cizince Směnnost Jednosměnný provoz Pracovní období od 1.12.2020...\n...odpovědní formulář Jedná se o alternativní přepravní službu, řidič nečeká na zákazníka, zákazník je mu přidělen, služba funguje 24h... ...vozidlo, které musí splňovat podmínky pro provoz vozidla jako taxi bez taxametru. K výkonu je potřeba průkaz řidiče taxi, který...\nŘidič sk.B - týdenní výplata - Obchod-služby\nInformace Sháníte stálou práci nebo brigádu kam půjdete jen pokud budete chtít? Pojďte jezdit s námi. Naše flotila v Praze přijme nové řidiče sk.B. vlastnící profil u společnosti Bolt. Nemusíte řešit DPH, administrativu, živnost ani koncesi. Neplatíte žádné poplatky a...\nInformace Chcete pravidelnou práci či brigádu, kterou Vám budou kamarádi závidět? Vlastníte AUTO, PickUP ? Tak pojďte pracovat k nám!:) Hledáme kurýry pro pravidelný rozvoz zásilek každý den včetně víkendu . Záleží pouze na Vás jak často a pravidelně můžete být k dispozici...\n...použijte odpovědní formulář , e-mail: použijte odpovědní formulář prvotní kontakt emailem, místo výkonu:Praha. Požadujeme: ~ řidičský průkaz sk. B Vhodné pro Cizince Směnnost Jednosměnný provoz Pracovní období od 1.9.2018 do 31.12.2020 Hrubý plat 14...\nřidič adr Motol, Praha\nridic ce Motol, Praha\nřidič skladník Motol, Praha\nprofesionální řidič Motol, Praha\nřidič noční Motol, Praha\nstrojník bagru Motol, Praha


Kudy z nudy - Dobřichovické sochořadí – alej soch v Dobřichovicích\nÚvod > Co chcete dělat? > Dobřichovické sochořadí – alej soch v Dobřichovicích\nDobřichovice se mohou pyšnit nejen krásným, leč nepřístupným, zámkem, ale i další zajímavostí. Jsou jí sochy, které se vytvářejí u příležitosti setkání sochařů. Po vytvoření (zpravidla v okolí zámku) se stěhují na místo podél cesty mezi Karlík a Dobřichovice.\nZde tak vzniká od roku 2004 neobvyklé sochořadí. Alej soch začíná u barokního sousoší Piety v Dobřichovicích a v budoucnu by měla vést v délce 1 km k původní románské rotundě v Karlíku.\n+420 778 772 498\nTrasa z nádraží Dobřichovice k místu Dobřichovické sochořadí – alej soch v Dobřichovicích.\nGurmánská turistika 444


Portugalská správa silnic je velmi spokojena s open-source systémem Odoo - Linux E X P R E S\nLinux E X P R E S, Portugalská správa silnic je velmi spokojena s open-source systémem Odoo\nHome » Novinky » Portugalská správa silnic je velmi spokojena...\nPortugalská státní firma Estradas de Portugal (EP), jež spravuje tamní silniční síť (s výjimkou dálnic), nasadila open-source informační systém Odoo (dříve nazvaného OpenERP a ještě dříve Tiny ERP). Luis Antunes z firmy ThinkOpen Solutions, která v systém zprovozňovala, k tomu říká: „Přechod na Odoo pro řízení podniku a správu majetku ušetří [EP] spoustu práce sdílením a opakovaným používáním obchodních aplikací založených na Odoo.“\nNa finanční vykazování se používá proprietární systém, s nímž Odoo komunikuje.\nA připomíná také důležitost tohoto případu pro ostatní veřejnou správu: „Jsme nyní v kontaktu s městy a obcemi, které si všímají výhod open source.“ Carla Pires z Estradas de Portugal v únoru vyjádřila v případové studii spokojenost s použitým řešením: „Projekt implementace systému Odoo dokonale vyhovuje definovaným technickým a funkčním požadavkům, stejně jako plánovaným investičním i provozním nákladům a časovému harmonogramu. Byli jsme, a stále jsme, s tímto projektem velmi spokojeni.“\nfela 22. 04. 2015, 06:45:38\nSpráva, že niekde funguje úspešne open-source riešenie je príjemným začiatkom dňa... a zvlášť keď sa jedná o štátnu správu....\nRe: Portugalská správa silnic je velmi spokojena s open-source systémem Odoo\nChronos 22. 04. 2015, 20:38:21\nTo jo, ale je rozdíl mezi tzv. FOSS(free & open source) a tzv. commercial open source. Přitom Odoo je druhá z variant. A přestože kódy jsou open source, tak to ještě neznamená, že zde není vendor lock-in neboť kdyby zákazník chtěl přejít na jiné řešení, tak ho to bude stát takové náklady, že se mu může celá sranda ještě dost prodražit. A cena za Odoo licence není vůbec nějak extra nízká. Stačí zakliknout pár základních modulů a pro třeba 10 uživatelů v menší firmě a hned cena přesahuje 100 tisíc ročně. V takové ceně existuje v česku několik podobných komerčních ERP, které nabídnou podobné služby.\nAle podnikatelský model Odoo je zřejmý. Nabídnout platformu "zdarma" a placené služby nad ní. Např. provést aktualizaci na novější verzi a k tomu příslušné konverze dat dokáže oficiálně jen Odoo za jistý finanční obnos. Podobně to dělá řada firem včetně Googlu. Samozřejmě "zadarmo ani kuře nehrabe" :)\nMnohem působivější jsou klasické open source produkty jako Linux nebo LibreOffice. Ti nabízí plnohodnotný produkt zdarma bez omezení a přesto jsou schopni financovat vývoj z příspěvků jednotlivců případně z finanční podpory firem. Takto Odoo nefunguje a spíše jako komerční open source se jen přetvařuje a zneužívá open source jako konkurenční výhodu.\ntikytak 23. 04. 2015, 09:11:36\nTak moment, tu mi něco nehraje.\nPřece si mohu celé Odoo stáhnout a používat, aniž bych něco platil?\nO vendor lock nemůže být ani řeč. Mohu si vybrat z celého světa implementátora,\nkterý mi dopíše, co budu chtít.\nPřechod na jiný ERP také není problém. Odoo má dost propracovaný systém importu\na exportu, takže dostat to ven není zas takový problém.\nLukáš Jelínek 23. 04. 2015, 12:07:48\nSamozřejmě, že není problém takhle postupovat. Firmě Odoo se zjevně celkem úspěšně daří vyvolávat dojem, že je potřeba něco platit (podobné je to třeba u eXo Platform). Tak to ale samozřejmě není, lze si Odoo (včetně všech otevřených modulů) stáhnout, nainstalovat a používat. Nebo si zaplatit firmu, která to nasadí, včetně integrace do existujícího ekosystému (což bývá ta nejsložitější část). Na druhou stranu může být pro někoho jednodušší to provozovat v cloudu u firmy Odoo, platit ne zase tak velké peníze a o nic se nemuset starat. A pak případně přejít na vlastní instalaci, protože přenést data není problém.\njelínek odoo portugalsko veřejná správa


Oživení symbolů městské části Brno – Nový Lískovec\nZnak společně s vlajkou symbolizují sounáležitost k určitému společenství, obci, městu, kraji, zemi a jejich hodnotám. Nejen dnes, v době sílící globalizace, hledáme způsoby jakými podtrhnout vlastní svébytnost a zdůraznit svou výjimečnost. Tyto symboly tedy nejen sjednocují, ale zároveň odlišují a zviditelňují.\nNaše umělecké vyšívačky je vyhotovují tradičními umělecko-řemeslnými metodami, kterými navazují na práci řádových sester ze středověkých klášterů. Díky těmto klasickým postupům vznikají v našich dílnách produkty s uměleckou hodnotou.\nZnak MČ Brno - Nový Lískovec v podobě štítu s červenobílými pruhy a modrou čtvrtí se třemi lískovými oříšky je dlouhodobě tradičně užívanou symbolikou. Původní originální vyobrazení a popis znaku a vlajky zpracované v roce 1996 heraldikem panem Loudou se na radnici nepodařilo dohledat. V roce 2015, po modernizaci radnice, byla zpracována grafická podoba znaku dle vyobrazení ve Statutu pro užívání znaku, vlajky a loga města Brna, znaků a vlajek městských částí.\nStále však přetrvávaly pochybnosti o tom, zda je takové vyobrazení správné a proto se zastupitelé MČ obrátili na naši heraldickou kancelář s žádostí o zpracování odborného posouzení a návrhu řešení. Tohoto úkolu se zhostil náš pan heraldik a vexilolog PhDr. Zdeněk Kubík a v prosinci 2017 pak zastupitelstvo MČ Brno - Nový Lískovec jednomyslně schválilo podobu těchto symbolů. 21.6.2018 byly znak a vlajka městské části oficiálně uděleny a na podzim vznikla v naší dílně ucelená vyšívaná kolekce symbolů – znak, slavnostní vlajka a pamětní stuha, které se staly důstojnou dominantou jednacích a reprezentačních prostor.\nAlerion. Znovuobjevujeme pro vás svět viditelných a živoucích symbolů.


Dvorník po těžké nehodě zvládl návrat na hřiště: V Opavě chci hrát dál, říká - Sport.cz\nDvorník po těžké nehodě zvládl návrat na hřiště: V Opavě chci hrát dál, říká\n8. června 2015 20:46 - Opava\nJaro, na jaké nezapomene, prožil opavský obránce Josef Dvorník, kterému zimní přípravu předčasně utnula nehoda na kole. Po střetu s automobilem měl bývalý hráč ostravského Baníku propíchnutou plíci, polámaná žebra a přetržené vazy v kotníku. Hrozil mu definitivní konec kariéry, přesto se 37letý Dvorník vrátil a jaro dokončil na hřišti s kapitánskou páskou na ruce. A dres druholigové Opavy bude oblékat i v příští sezóně.\nObránce Josef Dvorník bude dres Opavy oblékat i v příštím roce.\nUž z nemocnice jste vzkazoval, že chcete stihnout třetí jarní kolo. A svůj slib jste splnil. Jak moc to bylo těžké?\nPro mě bylo těžší to, co se mi vlastně stalo. Když mě to auto srazilo a transportovali mě do nemocnice, vůbec jsem nevěděl, co se mnou je a jaké mám vyhlídky. Ve chvíli, kdy už jsem se to dozvěděl, tak jsem začal myslet jenom na to, kdy budu moct zase hrát fotbal.\nŽádné černé myšlenky jste neměl?\nSoustředil jsem se na to, že se chci co nejrychleji vrátit. Nakonec se mi to povedlo a možná více než ta polámaná žebra u páteře a plíce, mě trápily přetrhané vazy v kotníku.\nKotník jste si poranil kdy?\nTaky při té nehodě, akorát na začátku se řešily ty plíce a žebra. Na potrhané vazy u kotníku se přišlo asi až po dvou týdnech. Mohl jsem do zápasů naskočit i dříve, ale kluci hráli dobře a nabyl důvod do toho zasahovat. Ale jakmile jsem do toho vstoupil, hrál jsem jako na podzim.\nPojďme tedy k fotbalu. Opava skončila soutěž na 9. místě. Je to dobré na nováčka?\nMáme 42 bodů a to je super výsledek. Ale osobně nás neberu za nějakého nováčka. Opava do druhé ligy patří, ale bylo docela těžké se do ní vrátit. Především béčko Olomouce nám dělalo velké potíže a pořád nás v tabulce nahánělo. Museli jsme pořád vyhrávat. Kvalitu postoupili tím, že letos už postoupili.\nPrvní sezónu po návratu jste zvládli velmi dobře. Bylo vaším úkolem jenom záchrana?\nAno, cílem bylo zachránit a stabilizovat Opavu ve druhé luze. Začátek nám vyšel, dobrý jsme měli i začátek jara. Pak nám sice pár zápasů nevyšlo, ale to možná bylo dáno zraněními. Mockrát jsem nezažil, aby se tak moc mělnila sestava. Závěr už jsme zase zvládli docela dobře.\nNebyla záchrana pro tak zkušený tým přece jen málo?\nZkušení jsme, přišel Zdena Pospěch, já mám taky něco odkopáno, je tady Franta Metelka. Ale ve druhé lize jsou, když nepočítám Olomouc, týmy hodně vyrovnané. Vansdorf nebo Zlín to jsou velmi kvalitní týmy. Rozhodují maličkosti. Kdo chce postoupit, nesmí mockrát zaváhat a doma musí skoro všechno vyhrát.\nCo s vámi bude dál? Budete dál hrát za Opavu?\nJsem tady spokojený a tak bych chtěl ještě hrát. Mám ale vystudovanou trenérskou licenci a nebál bych se začít směřovat kariéru tímto směrem.\nChcete kouče Jana Baránka vytlačit?\nChviličku ho tam ještě nechám (smích). Teď vážně. Vím, že ještě rok třeba můžu hrát, ale mám 37 let, tělo bolí a do budoucna bych chtěl trénování začít dělat.\nV jaké věkové kategorii chcete začít?\nU těch úplně nejmenších dětí asi ne. Už tu zkušenost a to by mě zcela nenaplňovalo. Nejraději bych se viděl někde u dorostu, nebo v béčku.\nZdravotně je už vše pořádku?\nUž mě jen tak něco z rytmu nevyvede. Vstávání už je těžší, tělo pobolívá, ale baví mě to. Jaro bylo těžké, protože jsem kvůli zranění neměl žádnou zimní přípravu a neměl jsem moc kde brát. Pokud absolvuji v létě přípravu, vůbec se druhé ligy nebojím.\nTrenér Šmejkal je v Sokolově spokojený. Inspiraci čerpal i od kouče mistrů Koubka\nDruholigové fotbalisty Frýdku-Místku povede Radim Kučera\nNovým trenérem druholigových fotbalistů Frýdku-Místku bude Radim Kučera. Bývalý obránce Olomouce či bundesligového Bielefeldu se na lavičku...\nNěkteré články se nečtou hezky, říká nejlepší hráč druhé ligy Breite o nejistotě Varnsdorfu


Cesta kolem světa - Bagan (Myanmar) - Blog iDNES.cz\n14. 05. 2020 19:45:31\nRáno vstávám docela pozdě, vzhledem k tomu, že snídaně jsou až do 10 a venku neskutečně leje, není moc kam spěchat. Navíc stále nemám pocit, že bych zvládla být venku nějak dlouho. Původní plán, jak budu Bagan objíždět na kole vzdávám uplně, na tom bych se neudržela ani pár minut. Místo toho si před snídaní na recepci domluvím půjčení elektrické motorky, což je spolu s kolem to jediné, na čem se tu smí jezdit.\nPotom odcházím na snídani do velké jídelny. Je tu bohatý výběr všeho možného a skoro i nemožného jídla, ale stejně si dávám tousty s marmeládou a ovoce. Za chvíli k mému stolu přijde muž v bílé košili a představí se mi jako manažer hotelu. Podává mi skleničku s pitím a vysvětluje: „Recepční říkal, že když jsi přijela, bylo ti špatně. No a pořád vypadáš nemocně. Tak jsem ti nechal namíchat citronovou šťávu, v tom je hodně vitamínů, abys byla brzo zdravá.“ Koukám na něj jak na zjevení, než ho vyruší dvojice lidí, kteří jsou právě na odchodu a táhnou ho k tabulce s místní abecedou. On jim začne vysvětlovat, jak se čtou jednotlivá písmena a oni ho občas opravují. To mi trochu nedává smysl, tak přemýšlím, jestli třeba pochází z jiné oblasti a tam je jiná výslovnost, ale jakmile odejdou dostane se mi vysvětlení: „Číňani. Nestačí, že tady obsazují pozemky, odvážejí si naše nerostné bohatství, oni mě ještě budou urážet a tvrdit, že mám svůj rodný jazyk vyslovovat po jejich.“ Pak mi ještě doporučí, ať si v klidu vypiju svůj vitamínoví životabudič, počkám, až přestane pršet, a pak až vyrazím ven. Moc mu děkuju a uposlechnu jeho rad. Z jídelny tak zamířím ještě na hodinu do měkoučké postele, kde v leže nad mapou vymýšlím, které chrámy bych dnes chtěla navštívit.\nVen se dostanu až kolem poledne. Čeká mě rozsáhlý areál, na kterém je rozeseto přes 2 000 Buddhistických památek. Od malinkatých polorozbořených pagod po velké chrámy. (V dobách jejich maximální slávy někdy ve 13. století jich tu prý bylo přes 10 000.)\nSedám na „motorku“ a vyrážím. Fakt, že jede maximálně 40 km/h mi přestane vadit po pár minutách, kdy začínám mít problém se na ní i tak udržet. Naštěstí je tady všude spoustu věcí k vidění, takže vůbec nevadí časté zastávky, kdy si na chvíli někde sednu, udělám pár fotek, pak si projdu chrám buď kolem do kola, anebo ty větší i zevnitř.\nV mnoha z nich jsou zachovalé nástěnné malby a obří sochy Buddhů, ke kterým se místní lidé chodí modlit a nosí sem květiny a jiné obětiny. Většina chrámů je pořád ještě pobořená a pod lešením od zemětřesení v roce 2016. Chrámy bohužel leží na území, které bývalo zemětřesením zasaženo velmi často, a proto je v dnešní době velká část chrámů vlastně postavena úplně nově, což tomuto areálu dlouho stálo v cestě zápisu do UNESCO. Základním pravidlem a slušnosí je, že kamkoliv člověk vstupuje, tak vstupuje bez bot, ale se zakrytými rameny a koleny. U větších chámů jsou na boty i růsné schránky, jinde se nechávají jednoduše na schodech. V těch nejposvátnějších se navíc nesmí fotit.\nJedu nakonec spíš rovnou za nosem po jedné z hlavních cest, kde se mi v dálce něco zalíbí, tam jedu. Před některými chrámy mají obchodníci vystavené své zboží ve stáncích, jinde na zemi a někde ho věší po stromech. Zvonečky na stromech jsou fajn, pověšené loutky působí trochu strašidelně.\nDojíždím k jednomu z velkých chrámů, na který se smí vylézt a lidé sem většinou jezdí hlavně na východ, nebo západ slunce. Já se rozhodnu, že do západu slunce se mi tu čekat nechce a lezu nahoru rovnou. Není to žádná závratná výška a stejně pak nahoře sedím asi půl hodiny, klepou se mi nohy a kotníky i kolena vypovídají službu. Po vyhlídkovém ochozu se tak přemisťuji hodně pomalu a opatrně. Ostatní lidí na mě koukají jako na blázna, a když se dolů sunu v podstatě v sedě, tak ještě víc.\nDole se usadím ke stánku s kokosy. Opět mi jeden stačí nejen jako občerstvení, ale i jako oběd. Sedí nás tam několik turistů a přitočí se k nám malý kluk, tak maximálně desetiletý. Začne docela slušně anglicky a každého se ptá, odkud jsme a jaké tam máme peníze. Lidé vedle mě se s ním nebaví vůbec, já která jsem tu zatím nezažila žádný negativní zážitek, bohužel naletím a dám se s ním do řeči. Když řeknu, že jsem z ČR, tak on nalistuje ve svém albu, kde má různé bankovky a ukazuje mi naší 200. A nevíš, kolik to je vlastně v Kyatech, ptá se? Udělám rychlí propočet a on na to, ať mu ty Kyaty dám. „Proč bych to měla dělat?“ „Protože tohle jsou tvoje peníze a já je nechci, chci Kyaty.“ Kroutím hlavou. On začíná být skoro až agresivní, mává mi bankovkou před obličejem, jako kdyby mě chtěl praštit. Spratek. „Jsou to tvoje peníze, dej mi Kyaty! Co mam já dělat s tvýma penězma?“ Dívám se na ně a česky mu sdělím, kam si je třeba může strčit. Platím za kokos a odcházím k motorce.\nV tu chvíli začne ale šíleně lejt a já nemám svoje super pončo. Zapomněla jsem ho totiž na autobusové zastávce v Kalawu. Takže se jdu schovat do nejbližšího chrámu. Déšť naštěstí netrvá moc dlouho.\nPo něm odjíždím do Nyaung – U, kde by měla být asi největší a nejznámější místní pagoda – Shwezigon.\nPři příjezdu do města potkávám zvláštní průvod. Kdyby na sobě muži neměli civilní oblečení, myslela bych si, že to jsou mniši. Takhle vůbec netuším, kdo to byl, ani proč vybírali jídlo stejně, jako to dělají mniši a lidé se k nim chovali se stejnou úctou. Možná nějaká sekta? Těžko říct.\nJedu dál k pagodě, tam mi před motorku vběhne paní a začne mě kamsi navigovat. Nevidím důvod, proč bych měla jezdit tam, kam mi ona ukázala, takže parkuju motorku prostě na velké parkoviště k ostatním. Ona mě ale doběhne a začíná mi vysvětlovat, že tady si musím zout boty už před vstupem do chodby vedoucí k pagodě, což bych podle množství bot kolem asi byla schopná identifikovat i tak. Ale opět, zrady netuše, jí děkuji za radu a ona, že je ráda, že mohla pomoct, protože tu občas turisté nedodržují jejich zvyky, tak se je snaží upozorňovat. To mi přijde fajn. No a pak tak mezi řečí říká „Mám tu kousek stánek, kdyby ses pak chtěla třeba přijít podívat.“ „Jo, jasně, proč ne, až půjdu zpět.“\nJdu k pagodě. Tady je všude spousta modlících se lidí, takže dojdu k závěru, že jsou asi nějaké svátky. Pagoda samotná je ale skoro do poloviny pod lešením a obalená jutou. Holt se nedá nic dělat.\nUdělám si kolečko kolem a vracím se k motorce. V podloubí sem tam sedí nějaký obchodník, tu s obrázky, tu malé holky navlékají a prodávají nitě s květy, až vše přejde v jedno velké tržiště, kde se mačká jeden obchod se suvenýry na druhý. Hledám východ, u kterého jsem nechala boty, ale ta hodná paní, co mě tak mile upozorňovala na místní zvyky mi pomůže. „Mam tvoje boty, pojď se podívat ke mně do stánku!“ No, jako okey, šla bych se tam podívat spíš, kdyby se nepokoušela brát si moje boty jako rukojmí. Ale zatím to zkusím po dobrém. Jdu s ní. Ona mě usadí na židličku a začne mi ukazovat všechno možné. Musím uznat, že prodává opravdu krásné věci. Možná, že kdyby zvolila jinou strategii, dokonce bych si i něco koupila. Takhle má ale smůlu. „Mám tvoje boty, kup si něco!“ „Hele, ty bot mě stály asi dolar, tamhle o dva stánky dál si můžu koupit nové žabky a odjet v nich. Takže jestli si je chceš nechat, tak doufam, že se ti v nich bude chodit dobře.“ Mrskne je po mně se sprchou sprostých nadávek. Achjo.\nSedám na motorku a vyrážím zpět do hotelu, udělám si jen jednu zajížďku k chrámům u řeky. Tady je to docela dost frekventované, ale jsou tu hlavně místní, turisté sem asi tak často nedojedou, i kdž jsou tu na ně připrveni.\nJsem unavená a pořád je mi dost blbě. Na druhou stranu mám docela hlad, takže ve chvíli, kdy projíždím kolem takového malého zapadlého a částečně spadlého stavení, před kterým ale jsou židličky, stolečky a docela dost místních, rozhodnu se, že dnes se navečeřím tady. Původně jsm se chtěla poptat v hotelu po nějaké restauraci, ale tohle mi přijde lepší. Podle toho, jak se tváří paní majitelka/kuchařka sedící nad pánvmi u ohniště, tak jsem první turista, který sem kdy zabloudil. Domlouváme se rukama nohama, snažím se říct, že bych si dala jednu porci toho, co mají ostatní. Zdá se, že to chápu. Ukazuje mi stoleček a židličku, kam se mám usadit. Čekám na jídlo a pozoruji jeho přípravu. Vše je smažené. Takže asi nezdravé, ale zároveň by to mělo být poměrně bezpečné. Jsou to nějaké obalované lusky, placičky z těstíčka, které nemá moc chuť a pak cibulové kuličky. Paní mi nejdřív nandá 5 lusků a 5 placiček bez chuti. Než dojím první placku, tak přijde, sebere mi dva lusky a dvě placičky a místo nich mi dá tři cibulové kuličky. Nestěžuju si, ty cibulové jsou nejlepší. A cena 5 000 Kyatů je více než dobrá.\nVracím se k hotelu. Cestou ve městě potkám několik půjčoven e-motorek a mají dost slušné ceny, tak se jdu přeptat, jak tu funguje půjčení a nakonec si v jedné nedaleké domluvím, že si tam ráno dojdu. Bude mě to stát od 2500 méně, než v hotelu a třeba to pojede slušněji. A když ne, tak hůř už to snad ani nejde.\nV hotelu si dám sprchu a na chvíli si odpočinu a nakonec se ještě vydám na krátkou procházku po setmění. Nejdu nijak daleko, jen mě zajímá, jak to tady v tom asi nejturističtějším místě žije. A zjistím, že docela dost. U hotelu totiž potkám obří žábu...\nSe vstáváním opět nijak nespěchám. Ráno prší stejně jako včera a stále mě neopouští horečky, takže jsem ráda za každou chvíli navíc, kterou můžu strávit v pohodlné posteli. Před desátou ale zase vyrazím na snídani a po ní si půjčit motorku.\nTentokrát z ní vyždímu i 45 km/h po cestě k muzeu historie. U vchodu si kupuji vstupenku a musím odložt foťák a boty. Ale na mobil mi tu fotit dovolí. Muzeum nabízí úžasné exponáty a jediná jeho vada na kráse je děravá střecha, kterou sem slušně zatéká. Chvílemi se tak z prohlídky muzea stává slalom mezi kyblíky rozestavenými na zemi. Některé exponáty jsou replikami různých místních soch, modelů nejhezčích a největších pagod a chrámů a několik modelů, jak chrámový areál vypadal v různých dobách. Jsou tu i modely královských paláců, které se nacházeli nejen tady v Baganu, když byl ještě hlavním městem, ale i po zbytku Myanmaru. V další části expozice pak jsoi zlaté sochy Buddhů za zlatými mřížemi.\nZ muzea mířím do Královského paláce, tedy jeho repliky. I tak ale stojí za to. Projdu si (samozřejmě opět bez bot) několik palácových budov, prohlédnu si venku zaparkované kočáry a chvíli posedím jen tak v trávě a pozoruji veverky.\nOdpoledne se zaměřím na chrámy u vedlejších uliček, kde jsem včera nebyla. Na to, abych ale stihla objet všechny, tak bych tu musela být minimálně měsíc a ne dva dny.\nKdyž se začne schylovat k večeru a pomalu i mému odjezdu do Rangunu, najdu si na mapě zkratku směrem k hotelu. Kombinace rozbahněného terénu a mojí přetrvávající slabosti způsobí, že zahučím do obří louže. Motorka leží na jedné straně cesty a já sedím po pás v blátivé louži. No bezva.\nTlačím motorku k pevnější cestě, omotávám se šátkem, abych nevypadala jako uplné prase a jedu do města, abych nechala vyčistit motorku před jejím vrácení. Co provedu se sebou nemám tušení. Moc se mi nelíbí představa, že pojedu obalená zaschlým sradlavým bahnem 12 hodin v autobusu. Zachrání mě recepční v hotelu, který mi dovolí použít sprchu, která je u toalety vedle jídelny.\nČistá a převlečená se tak ještě na chvíli odebírám ven na večeři. Tentokrát jdu do malé restaurace kousek od hotelu, kde si dám sendvič a skvělý rajčatový salát se zelenými rajčaty a arašídy.\nPo večeři se vracím do lobby hotelu, kde vyčkávám na sběrný hijet k autobusu. Ten přijede kolem 7 večer. Venku už je zase tma. Osvětleným areálem opět objíždíme všechny hotely a sbíráme další a další lidi. Hned ve vedlejším hotelu si přistoupí mladý kluk, čerstvě plnoletý. Je to americký vojenský medik a neskutečný sympaťák. Loučíme se na autobusovém nádraží. On jede do Mandalay, já do Rangunu. Škoda, dobře se s nim povídalo...\nNáš autobus bude odjíždět asi za půl hodiny, takže nás všechny naženou do čekárny naší autobusové společnosti. Tady je pár laviček, rozdají nám tu čísla na zavazadla, můžem si tu odskočit na záchod a ještě dostaneme jako bonus horký myanmarský čaj. Sice pytlíkáč, ale já mám ráda i ten.\nKonečně přijíždí VIP bus, na který mám lístek. Vypadá zvenku opět velmi luxusně. A i první dojem z interiéru je skvělý. Do chvíle, než zjistím, že jsou sedačky tam moc blízko u sebe, že nemám kam dát nohy. Tak těchhle 12 hodin bude fakt stát za to. Naštěstí sedím na jednosedačce, takže se na ní můžu zkroutit alespoň trochu tak, abych mohla nohy mít vytočené v uličce. Druhá varianta je, že budu celou cestu sedět s koleny pod bradou. Jedno je jisté, tohle bude další bezesná noc.\nAutor: Klára Kutačová | čtvrtek 14.5.2020 19:45 | karma článku: 13.42 | přečteno: 195x\n25.5.2020 v 11:15 | Karma článku: 8.98 | Přečteno: 176 | Diskuse\n24.5.2020 v 12:22 | Karma článku: 21.22 | Přečteno: 672 |\n24.5.2020 v 11:20 | Karma článku: 13.84 | Přečteno: 400 | Diskuse\n23.5.2020 v 17:33 | Karma článku: 15.39 | Přečteno: 543 | Diskuse\n23.5.2020 v 9:12 | Karma článku: 28.80 | Přečteno: 668 | Diskuse


1 Tento Digitální učební materiál vznikl díky finanční podpoře EU- Operačního programu Vzdělávání pro konkurenceschopnost Není –li uvedeno jinak, je tento materiál zpracován Mgr. Evou Majlišovou Rovnice s neznámou ve jmenovateli\n2 Vyber zlomky, které nemají smysl: 4 6 7 24 67 7 9 13 8 5 7 0 11 0 9 13 0 7 7 67 13 Proč nemají tyto zlomky smysl? 0 0 0 Zlomek je jinak zapsané dělení a nulou se nedá dělit!\n3 4 6 7 24 67 x y k a m Kdy tyto zlomky nebudou mít smysl? (Když za proměnné dosadíme nulu.) 4 6 7 24 67 x+5 7-y m+11 x+y 9+3x (x‡-5; y‡7; m‡-11; x‡-y; y‡-x; x‡-3) SP: Řeš tyto rovnice a proveď zkoušku: 5x + 16 = 81 3y – 25 = 2y + 12 2x - 4 = x + 4 5 4 43+ x = 33+x 9 7 První skupina Druhá skupina\n4 Rovnice s neznámou ve jmenovateli: 15 = 5 x 1) Nejdříve určíme smysl = podmínku a pak řešíme pomocí ekvivalentních úprav. (X ‡ 0) 15 = 5 x 15 = 5 /.x x 15 = 5x /:5 3 = x (zk.:každý sám) (x‡-5) 42 = 6 /.(x+5) x+5 42 = 6. (x+5) 42 = 6x+30 / -30 12 = 6x /:6 2 = x 5x + 16 = 81 /-16 Zk: L= 5.13+16 = 5x = 65 /:5 = 65+16 = 81 x = 13 P=81 L = P 3y-25=2y+12 /-2y Zk: L=3.37-25= y-25=12 /+25 = 111-25=86 y = 37 P=2.37+12=74+ +12= 86 L=P 2x-4=x+4 /.20 Zk: L= 2.12-4 =24-4 5 4 5 5 8x-16=5x+20 /-5x = 20 = 4 3x-16=20 /+16 5 3x =36 /:3 P=12+4 = 16= 4 x =12 4 4 L=P První skupina Druhá skupi na\n5 Jak budeš řešit rovnici s neznámou ve jmenovateli? Byli jste při řešení úspěšní?


9. 2. 2019 | aktualizace 9. 2. 2019 17:48\nOtázka placení vstupného do výstav je z pohledu muzeí kruciální záležitost. Argumentovat příklady z anglosaského prostředí, kde je velmi silná tradice mecenášské podpory kultury ze strany korporací a bohatých soukromníků, je nefér. Navíc se jedná i v celosvětovém měřítku spíše o výjimky, zatímco ve většině zemí, i těch nám kulturně bližších (Německo, Rakousko, Francie), převládá model muzeí a galerií se vstupným, a to často nemalým. V silně podfinancované české kulturní sféře, kde se na straně zřizovatelů bohužel dlouhodobě prosazuje ekonomický přístup k hodnocení „výkonnosti“ institucí, redukovaný na statistické vykazování návštěvnosti a otázku, jak velkou část rozpočtu je ta která organizace schopná získat vlastními silami i právě pomocí výnosů ze vstupného, si jednostranný výpadek příjmů může dovolit málokdo. Situace v Praze je přitom specifická i díky vysokému podílu zahraničních návštěvníků, kteří se stávají de facto významnými mecenáši českého kulturního provozu.\nI ve zmiňovaném Londýně či New Yorku se takto významné výstavní projekty, jako byla výstava Františka Kupky, které se neobejdou bez mimořádně finančně náročných svozů z celého světa, prezentují divákům za vstupné, jehož zaplacením návštěvníci mimo jiné stvrzují kvalitu výstavy a svoji ochotu přispět na její realizaci. Vstupné kromě toho slouží i jako prostředek přirozené regulace počtů lidí.\nZaujala mě stať o Tomáši Petříčkovi. Též mám za to, že jde o schopného mladého politika, jehož ministerské působení vychází zřejmě nejen z přesvědčivé hodnotové orientace, ale i z u nás velmi nadstandardních znalostí evropského systému. Vím z vlastní zkušenosti, jak málo českých politiků skutečně ví, jak Unie funguje – platí to od období tzv. screeningu evropské legislativy před vstupem, ale bohužel i při její často nelehké transpozici po vstupu do Unie, která trvá. Autor stati vynikajícím způsobem charakterizuje hodnotová stanoviska i znalosti Tomáše Petříčka a komplikované prostředí Černínského paláce, ve kterém se musel zorientovat. Těší mě, že kromě „velkých“ témat nachází vůli řešit i některé staré škody po svých předchůdcích (např. narovnání sporu s panem Páleníčkem). Je to radost vidět ve vládě někoho, kdo se nebojí občas spáchat to dnes mnohými nenáviděné havlovské „dobro“ i v rámci vlády, která je žel lecčím, jen ne pokračovatelkou tradice vlády práva a braní se za pravdu. Ministr Petříček bude teď potřebovat silnou podporu nejen uvnitř vlastní strany, ale zejména u české veřejnosti a všech skutečně prozápadních českých politiků. Držím mu palce!\nJaroslav Šuchman, bývalý vedoucí Stálé mise České republiky při OSN v New Yorku\nDovolte mi zareagovat na nepřesnost v mé jinak s přehledem nejoblíbenější rubrice vašeho týdeníku. Stojí v ní: „Výbor pro vnitřní trh a ochranu spotřebitele Evropského parlamentu odsouhlasil zákaz dvojí kvality potravin, takže výrobcům skončila možnost dodávat na západoevropský trh vysoce kvalitní produkty a současně na východ EU vozit tamním nenáročným spotřebitelům pod stejnou značkou, obalem a často i vyšší cenou horší, náhražkami vybavený šunt.“\nVýbor Evropského parlamentu ovšem hlasoval pouze o vlastní zprávě, a tedy vyjednávací pozici vůči Radě EU. Teprve až bude přijata společná pozice této Rady ministrů, budou moci začít vyjednávání o finální verzi dokumentu, který se stane platnou legislativou až po společném schválení oběma spoluzákonodárci. Obrázky Petra Čecha i gothaje byly v nejlepším pořádku.\nEduard Hulicius, Brusel\nRespekt čte naše rodina už od dob, kdy jsem ještě ani nebyl teenager a Respekt se ještě ani nejmenoval Respekt. Po těch více než dvaceti letech jsem se odhodlal vám napsat dopis.\nJsem moc vděčný za váš článek, který „vám zachrání manželství“. Gottmanovi čtyři apokalyptičtí jezdci jsou fascinující čtení, stejně jako jeho „pokusy na lidech“ se sledováním EKG, měřením aktivity potních žláz a kódování každé vyřčené věty během diskusí mezi manžely… Tenhle způsob zjišťování, jak funguje komunikace v manželství, si skutečně nezadá ani s těmi „neurobiologickými lahůdkami na úrovni“.\nMožná i nevědomky jste článek načasoval dva týdny předtím, než budou v týdnu kolem Valentýna probíhat po celé ČR v rámci Národního týdne manželství desítky akcí ke zlepšení manželství. Letos se přidává na 60 míst, kde budou různé neziskovky pořádat kurzy Manželské večery, kurzy, které z velké části právě z Gottmanových doporučení vycházejí – tedy ne až tak z jeho schopnosti predikovat rozvod, ale spíš z poznatků, jak mu zabránit. Na tyhle nástroje už ve vašem článku nezbylo tolik místa – mapovat si svět toho druhého, zmírnit svůj hrubý nástup, budovat sdílené rituály a podobně. Když jsme měli čtyři malé děti a já v práci zůstával dlouho do noci, objev tohohle kurzu pro nás byl jako oáza.\nV Respektu 5/2019 jsme u článku Průvan ve vitrínách k popisce k ilustraci na str. 42 omylem uvedli, že se jedná o záznam britské trestné výpravy. Ve skutečnosti se jedná o kresbu útoku na britskou misii, po které trestná výprava teprve následovala.\nVe stejném vydání jsme u českých zpráv uvedli u fotografie u zprávy nesprávný kredit. Správný je Aktron / Wikimedia Commons.\nFerda v Respektu\nOndřej Kundra získal prestižní Cenu Ferdinanda Peroutky


XL modelky | Svět modelek\nUž dávno neplatí, že modelkou se může stát jen štíhlá dívka s ideálními mírami, stále častěji se totiž prosazují tzv. XL modelky, tedy dívky krev a mléko. Proč? Odpověď je nasnadě – modelky, které nesklouzávají k anorexii, jsou pro mladé dívky mnohem lepším vzorem. Ono totiž platí, že být zdravá je důležitější, než být štíhlá.\nJe až udivující, kolik mladých dívek a žen staví svoji tělesnou váhu nad vše ostatní. Jako by bylo něco špatného na tom, mít na těle nějaký tělesný tuk. Platí zde zlaté pravidlo střední cesty, totiž to, že nic by se nemělo přehánět – je prostě špatné, být příliš hubená, stejně jako je špatné, být obézní. Vše mezi tím je v pořádku a není důvod, proč se za to stydět!\nJe opravdu podstatné, abychom se nestyděli za své tělo! Nikdy nepochopím ty nádherné dívky, které se celé léto potí v jeanách jen proto, že je nějaká vyhublá koza označila za tlusté. Tak to prostě není správné. Nestyďte se ukázat kůži, jde tady přece o vás, o vaše pohodlí a vaše zdraví!\nMarilyn Monroe byla považována za jednu z nejvíc sexy žen 50. let, přestože rozhodně netrpěla podvýživou. Její tělo bylo kypré a mělo tvary – a tak to má být. Žádný muž přece nestojí o chrastítko, o ženu, které jdou spočítat žebra a která za den pozře dva jogurty. To není ve skutečnosti přitažlivé pro nikoho.\nXL modelky dobývají svět. A není to vůbec nadnesené tvrzení. Zájem o ně totiž stále stoupá, spolupracují s firmami a značkami velkých jmen. Prezentují přitom oblečení či spodní prádlo pro běžnou ženu, pro normální smrtelnici a běžnou konzumentku konfekce. Je vlastně udivující, že trvalo tak dlouho, než firmy pochopily, že by se měly zaměřit právě na obyčejné ženy, které se chtějí cítit v oblečení dobře, přitažlivě a pohodlně.\nNejznámější českou XL modelkou je bezesporu Barbora Bartáková, která dokonce navštívila show Jana Krause. Rozhodně nemůžete popřít, že je nádherné. Stejně tak Kanaďanka Justine Legault či jedna z prvních XL modelek Barbara Brickner. Další překrásnou XL modelkou je Ashley Graham.\nAshley Graham v reklamním spotu v magazínu Sports Illustrated.\nJaký je váš názor na XL modelky či na tento trend obecně?


05. 06. - 08. 08. 2021 | 26 990 Kč\n05. 06. - 08. 08. 2021 | 28 990 Kč\n05. 12. 2020 - 21. 01. 2021 Holiday Inn Sokolniki****, Moskva uzavřeno 4 dní / 3 nocí 1 29 990,-\n05. 12. 2020 - 21. 01. 2021 Hotel Cosmos uzavřeno 4 dní / 3 nocí 1 26 990,-\n05. 12. 2020 - 21. 01. 2021 Hotel Golden Ring uzavřeno 4 dní / 3 nocí 1 27 990,-\n05. 06. - 08. 08. 2021 Hotel Izmailovo Vega volno 4 dní / 3 nocí 1 26 990,-\n05. 06. - 08. 08. 2021 Holiday Inn Sokolniki****, Moskva volno 4 dní / 3 nocí 1 28 990,-\n05. 06. - 08. 08. 2021 Hotel Cosmos volno 4 dní / 3 nocí 1 27 990,-\n05. 06. - 08. 08. 2021 Hotel Golden Ring volno 4 dní / 3 nocí 1 29 990,-\nPočet obyvatel: 146 544 710\nMezi jednotlivými místy zájezdu je doprava zajištěna v autobusech či mikrobusech ruských přepravců v závislosti na velikosti skupiny. K dopravě mezi Petrohradem a Moskvou je využíván rychlovlak.\nUbytování je na poznávacích zájezdech v Rusku zajištěno v hotelech 3*. Standardním typem pokoje je v hotelech pokoj dvoulůžkový, který je možno obsadit jednou či dvěma osobami. Případná třetí osoba bývá ubytována na přistýlce, což není plnohodnotná postel. Kategorizace hotelů odráží mínění CK ESO travel. Základním vybavením všech hotelů je vlastní sociální zařízení, klimatizace, TV a minibar. Některé hotely vyžadují číslo Vaší kreditní karty coby záruku pro případ, že klient nad rámec předplaceného ubytování využije některou z nadstandardních služeb (telefon, pokojový bar, placené televizní programy a filmy apod.). CK ESO travel nehradí za klienta žádnou z těchto služeb.\nV ceně zájezdu je zahrnuta vždy snídaně, která je většinou podávána formou švédských stolů, u některých hotelů a la carte. U okruhu Zlaté srdce Ruska je 4x zajištěna večeře dle programu. Ostatní stravování během dne není v ceně zájezdu a je individuální starostí klienta. Orientační cena jídla v restauracích je 10 - 15 EUR. Ceny nealkoholických nápojů v restauracích se pohybují okolo 3 EUR, pivo pak kolem 5 EUR.\nDoporučujeme si na cestu vzít skladné zavazadlo menších rozměrů (nikoli tedy obří skořepinový kufr) a malý příruční batůžek. Hlavní zavazadlo bude při přepravě umístěno v zadním zavazadlovém prostoru autobusu či mikrobusu.


Yachting revue -březen 2012\ndatum: Ne, 12. únor 2012 17:49\nPrávě vychází nové číslo Yachting revue – březen 2012!\nHlavní událostí měsíce ledna byl bezesporu nový rekord v plavbě kolem světa, kterého dosáhl trimaran Banque Populaire V vedený Loickem Peyronem. Obeplout svět na plachetnici za 45 dnů se zdálo i jen před deseti lety nemožné. Francouzský tým to dokázal. A nejen to. Ukázal také, že v případě ideálnějšího počasí by měl být schopen z rekordu ještě čtyři dny ubrat. Špatnou zprávou na druhou stranu je, že na světě není momentálně jiná loď, která by mohla s Banque Populaire V soupeřit. Proto je otázkou, jak dlouho si na další překonání rekordu počkáme. Vzhledem k rozporuplné finanční situaci dnešních dnů se nedá očekávat, že by v tuto chvíli někdo investoval 12 miliónů eur za loď podobnou Banque Populaire V. Roční provoz trimaranu je přitom otázkou dalších 3 miliónů eur. V tomto čísle samozřejmě věnujeme rekordní plavbě náležitý prostor.\nSvé místo si zaslouží ještě jedna zpráva, již zdaleka ne tak radostná. V Itálii by měla být aplikována nová daň za pobyt lodí v italských vodách. Bude se týkat jak lodí italských, tak i jachet plujících pod jinými vlajkami, tedy rovněž nás. Nové dani věnujeme dvě stránky a v článku se dozvíte, kolik peněz si budete muset do Itálie připravit. Je otázkou, kdy po podobném nápadu sáhnou i další jihoevropské státy, které jsou na tom ve většině stejně jako Itálie. Abychom ale odbočili od nepříjemností, podíváme se v rubrice cestování na ostrov Jan Mayen, ležící na samé hranici Arktidy. Na nezvyklé místo nás zavede na své plavbě Jiří Zindulka.\nTesty tentokrát představí tři zcela odlišné lodě. Půjde o motorové lodě Pershing 108, který při rychlosti přes 40 uzlů dokáže za hodinu spolykat 1500 litrů paliva, a o úsporný Greenline 40, který ukazuje, jakým směrem se mohou v budoucnu motorové čluny vydat. Plachetnice Maxus 24 potěší ty, kteří hledají menší loď na naše vody i na moře.\nZ dalších článků stojí za připomenutí technická témata o plavbě s radarem od Oldy Straky a přehled satelitních telefonů od Kateřiny Křelinové. Bezpečnosti se věnuje článek o bezpečnostní „mapě“ lodi. Tradiční rozhovor přináší tentokrát kontroverzní téma. Dvojnásobný olympionik Martin Trčka hovoří o finanční situaci v olympijském jachtingu u nás a nebere si servítky.\nPetr Sládeček, známý jachtařský rozhodčí, začíná pro všechny milovníky regat připravovat seriál o pravidlech. Pro okruhové jachtaře možná nic nového, ale pro širokou skupinu těch, kteří na moři začali až na velkých lodích, půjde o užitečné rady.\nBoot ve znamení koncernů\nZa jachtami a vybavením do Tullnu\nMaxus 24: polská jachta na naše vody\nJan Mayen, ostrov na konci světa\nČeši a Slováci na mořích a oceánech\nDrahé italské břehy\nKalendář závodů a výstav\nMajitelé a jejich lodě: Log Book – dlouhodobé zkušenosti Petr Ulrich: S/Y Tea\nMartin Trčka před olympijskými hrami\nZávodní pravidla jachtingu\nKdo s koho v Malackém průlivu\nKolem světa za 45 dnů\nBackpage: Výjimečný Sirius\n19. červen 2018 21:59


Kladivo na Antikrista - DEBUSTROL, TÖRR - Reporty - ABYSS - hudebně-kulturní magazín\nDvě české metalové legendy se vydaly na společné turné, zastřešené kombinací názvů jejich slavných hitů. Jedna ze zastávek proběhla v Olomouci, kde obě kapely v minulosti již párkrát hrály, leč s velmi proměnlivým úspěchem. Pokud jde o akce s mou osobní přítomností, v září 1990 byl TÖRR na vrcholu slávy a výrazně nadchl zaplněný S-klub. Pravý opak nastal v červnu 1998 v U-klubu, kde finále soutěže Rock Made In Gambrinus coby host uzavřel tehdejší "DOGATÖRR", v pozdní hodině hrající pouhé čtyři songy pro posledních osm lidí pod pódiem. Pikantní je, že v obou těchto případech vystoupila sestava naprosto odlišná od té současné, která se však již silně rýsovala v listopadu 2004 v S-klubu. Pokud jde o DEBUSTROL, ten měl v prosinci 1992 dorazit do Slovanského domu a s ním i Freddy Krueger, jenže nestalo se tak a v pozici náhradníka zaskočil KRABATHOR. Nápravu měl v květnu 2002 přinést S-klub, kam však příliš mnoho lidí nedorazilo. Tentokrát bylo mnohem lépe.\nPřestože agentura Magmakoncert zastupuje kapely, z nichž většina svůj vrchol prožívala před dvaceti i více lety a sází tedy na konzervativní vkus tradičních rockových a metalových fanoušků, nutno uznat, že z pohledu přítomného diváka vše proběhlo naprosto hladce. Zatímco na amatérských akcích bývá obvyklé, že hodina sem, hodina tam a nic se neděje, přičemž ještě hodinu po stanoveném začátku se chystá pódium, zde naopak vše proběhlo excelentně a asi k plné spokojenosti zhruba 250 příchozích návštěvníků. Aparatura byla kompletně připravena minimálně hodinu předem a též samotný koncert začal pouhých několik málo minutek po ohlášené startovací hodině.\nNedlouhý úvod obstaral ANARCHUZ, který se před časem po mnoha letech vrátil na scénu. Někdejší průkopníci domácího thrashcoru plně zapadají do času devadesátých let, slávy panterovských kapel či litoměřického Dynamo Open Airu, jenž právě tito pánové pořádali. Aktuálně nepředvedli nijak špatný výkon, přesto bylo zřejmé, že doba pokročila, takže to, co kdysi bývalo moderní, dnes už není, což žel platí i pro jejich tehdejší žánrové souputníky BORON, FERAT, LOCOMOTIVE nebo SHAARK. Tak trochu ztuhlé vystoupení srážel huhňavý až nepříjemný zpěv, lidi také moc nereagovali, samotné songy však jakžtakž ujdou. Během půlhodiny zaznělo pouze šest skladeb, mezi nimi novinky "Přestaň mě srát" či "Protiklady", ze starší tvorby například "Inner Conflict" a na závěr pak vděčně přijatý debustrolovský "Svět co zatočí s tebou". Škoda, že nedošlo na "Blindspot", vůbec nejlepší a nejpamětihodnější song, který tato formace před neuvěřitelnými dvaceti lety zplodila.\nPočítáme-li i prastaré předhenychovské období, pak už neskutečně letitý TÖRR se nachází v rozdílně přijímané době, v níž se obrazí osobní postoje příznivců vůči historicky klíčovým personám. Škarohlíd může tvrdit, že alkeholovský protagonista se pokouší o styl, který do souboru kdysi dávno vnesl spíše někdo jiný. Přestože magický odér dávné minulosti se tak trochu vytratil, jakési blackmetalové temno z toho stále vyvěrá a v přítmí klubu působí obstojně. Zvláště pokud Ota Hereš naznačuje, že když chce a má k tomu prostor, může pořád dokazovat své kytarové schopnosti. Zpočátku zřetelně převažovaly svižné a přímočaré palby, převážně z novějších desek, mezi něž však skvěle zapadl prastarý "Exorcist". Následně ubylo rychlosti, zato přibylo kompozičně promyšlenějších skladeb, v nichž se občas vokálně zapojil i basák, byť "Smlouva s peklem" se v jeho pojetí jen stěží může rovnat šakalovskému originálu. Předloňské album sice nepatří k těm nejzdařilejším, song "To smrt jsem já" ale náleží k jeho ozdobám a může konkurovat i těm starým nesmrtelným klasikám, mezi nimiž dominuje středovým kytarovým kvílením prodloužené a nadále fenomenální "Kladivo na čarodějnice". Zatímco koncem loňského roku tolik očekávaný "Armageddon" nenastal, tentokrát k potěše všech přítomných ano, po mikropauze jej však úspěšně doplnil textově vcelku zapadající "Antikrist" od kolegů.\n"A den byl horký, dusný," zapěl reprodukovaný hostující Robert Kodym a byl to kratičký úryvek právě z písně "Stanoxofobia", kterou zahájil DEBUSTROL své vystoupení. Posluchač se ocitl v "Údolí Hádu", kde proti němu bylo zahájeno tvrdé a nekompromisní "Vyhlazení". Naprosto poctivá thrashmetalová "Krvavá práce" působila dojmem drtivého massakru, svědčícím o tom, že kapela je koncertně vskutku ve velké formě. Jakmile nastal "Příchod zla", bylo zřejmé, že příjemně sebetýraný návštěvník prožívá opravdovou "Noc husí kůže", kterou by živě někdo už možná ani nečekal. Pokračující "Apokalypsa" se postupem dostala až k písni "Masoterian" a zvuku ostré motorové pily. Přídavkově následovalo ještě "Kladivo na čarodějnice" od kolegů a pár starých notorických hitovek, jež nelze nezahrát. Rovněž ony podaly přesvědčivý důkaz toho, že byť nová tvorba spíše nevzniká, tito pánové se jako téměř jediní ze starých českých metalových legend udržují v nadprůměrné kondici.\nBezprostředně navazující finále skvěle gradovaného večera obstarala očekávaná chuťovka v podobě kombinované sestavy zvané DEBUSTÖRR. Členové obou kapel spojily své síly a Kolinss se v návaznosti na někdejší revival převlékl do bílého ozzyovského oblečku, aby všichni takto pohromadě a v početné kytarové síle předvedli legendární a nesmrtelný megahit "Paranoid" od BLACK SABBATH. Kravál to byl neskutečný, jenže ve všech směrech dobře zvládnutý. Trvale vzestupná tendence celé akce byla tímto kvalitně završena a také ve vnímání lidí určitě převládla spokojenost.\n(v závorkách původní počiny bez živáků)\nČert mě vem (Törritorium – 2006)\nExorcist (Witchhammer – 1987, Kladivo na čarodějnice – 1993)\nNěkdo to rád mrtvé (Made In Hell – 2003)\nAž mě naserou (Tempus Fugit – 2011)\nGenerace mrtvol (Törritorium – 2006)\nProkletí zrádců (Tempus Fugit – 2011)\nOsud (Made In Hell – 2003)\nSmlouva s peklem (Armageddon – 1990)\nAnální alpinista (Made In Hell – 2003)\nKult ohně (singl & Rockmapa – 1989, Kladivo na čarodějnice – 1993)\nTo smrt jsem já (Tempus Fugit – 2011)\nKladivo na čarodějnice (Witchhammer – 1987, singl – 1989, Kladivo na čarodějnice – 1993)\nArmageddon (Witchhammer – 1987, Armageddon – 1990, Kladivo na čarodějnice – 1993)\nintro – Stanoxofobia (Pád do hrobu mrtvol – 1998)\nÚdolí Hádu (Vyznání smrti – 1988, Neuropatolog – 1991)\nVyhlazení (Vyhlazení – 1995)\nPapež vrah (Vyhlazení – 1995)\nUmučená (Apokalismus – 1999)\nKrvavá práce (Neuropatolog – 1991)\nRwanda (Rwanda – 2009)\nPříchod zla (Vyznání smrti – 1988, Neuropatolog – 1991)\nNoc husí kůže (Vyhlazení – 1995)\nPocit druhého konce lana (Vyhlazení – 1995)\nLidský svině (Apokalismus – 1999)\nNeuropatolog (Neuropatolog – 1991)\nPřerushit (Přerushit – 2005)\nTrendshit (Přerushit – 2005)\nApokalypsa (Vyznání smrti – 1988)\nYugoslavia (Apokalismus – 1999)\nMasoterian (Přerushit – 2005)\nKladivo na čarodějnice (TÖRR)\nAntikrist (Vyznání smrti – 1988, Ultrametal – 1990, Neuropatolog – 1991)\nProtest (Vyznání smrti – 1988, Ultrametal – 1990, Neuropatolog – 1991)\nVyznání smrti (Vyznání smrti – 1988, Neuropatolog – 1991)\ntorritorium 05.02.13 | 20:48:53\nLadislav Oliva | 05.02.13\n07.03.16 | 11390x\n23.04.16 | 10344x\n18.06.16 | 8833x


Přečtěte si o tématu "pořad doktorka česká televize". Abychom vám usnadnili vyhledávání zajímavého obsahu, připravili jsme seznam nejoblíběnějších článků s klíčovými slovy "pořad doktorka česká televize", které hledáte. V naší encyklopedii najdete články, fotografie i videa k tématu "pořad doktorka česká televize".\nUtkaly se o hlavní ženskou roli v novém retro seriálu České televize První republika. Jitka Čvančarová (35) a Markéta Plánková (35) byly do…\nŽhavá kandidátka na premiérku Miroslava Němcová: Chtěla jsem umřít!\nPokud se Miroslava Němcová (60, ODS) opravdu stane předsedkyní vlády, pak to bude česká premiéra. Ale nejen v tom, že kabinet poprvé povede žena.…\nPRAHA – Lékařka Kateřina Cajthamlová (46), která se proslavila nekompromisním přístupem k hubnoucím tlouštíkům v »primáckém« pořadu »Jste to, co…


Barvy/ Barevný koncept pro designové a koupelnové radiátory - Kermi\nmožnost lakování ve všech odstínech RAL\nKlasické řešení v sanitárních barvách s elegantně matným povrchem.\nbílá, RAL 9016 Soft\nčistě bílá, RAL 9010 Soft\nZákladní přírodní odstíny. Svěží a výrazné.\nNyní velmi žádané: výrazné teplé odstíny barev exotických kultur.\nSkvělý retro trend padesátých let. Klasicky interpretovaný v brilantních metalických odstínech.\ncircon stříbrná Metallic\nstříbrná lesklá Metallic\nmatný bronz Metallic\nZ technických důvodů nelze vyloučit barevné odchylky mezi tiskovými a originálními barvami. Váš kvalifikovaný prodejce vytápění a sanitární techniky Vám ochotně ukáže originální vzorník a řekne rovněž, které barvy jsou u různých modelů otopných těles možné.


Půjčka expres do 15 minut - volejte - Nabídka: Půjčky na směnku - Půjčky a úvěry – pujckyseznam.cz\nPůjčka expres do 15 minut - volejte\nExpres půjčka do 15 minut. Půjčte si na cokoli od soukromé osoby 30.000.-Kč až 2.500.000.-Kč ještě dnes. Rychlé jednání, vyřízení v kanceláři. Vyřešit si můžete i exekuci, konsolidaci, oddlužení volejte\nDobrý den, Pane a Paní , Jsem připraven poskytnout vám úvěr mezi 5000 € na 10.000.000, - KČ (rychlé a spolehlivé úvěr.) Jsem ve spolupráci s několika bankami, které jsem pomohl s úrokovou sazbou 2%, mohu vám tento úvěr s všechny pojišťovny, bankovn...\nNabídka: Budete potřebovat finanční pomoc\nTouha nabídnout vážné bezpečnostní ahoj speciální charakter, upřímný a dobrý. Měli jste problémy se získáním úvěru, jediný způsob, jak se kvalifikovat pro úvěr mezi jednotlivci, je poslat dopis úvěru slavný v souladu s evropskou legislativou ve F...\nNabídka: Ok půjčka od soukromníka\n30.000.-Kč až 2.500.000.-Kč NEBANKOVNÍ RYCHLÁ PŮJČKA potřebujete finanční hotovost Soukromý investor půjčí ihned. Seriózní nabídka pro klienty starší 18 let matkám na md, důchodcům, osvč, zaměstnancům, brigádníkům, na úp. Online žádost po telefonu ...


Rychlý tip pro zimní polévky: Uložte těstoviny za poslední\nMushi, převařené těstoviny, které se rozpadají na kontaktu, jsou jedním z hlavních důvodů klasických studií jako je minestrone a kuřecí nudlová polévka. Naštěstí existuje jednoduché řešení: přidávejte nudle na konci vaření těsně před podáváním.\nVlastně počkáme, dokud zbytek polévky nebude úplně dokončen pak házet nudle. Bez ohledu na to, jaký čas vaření odpovídá recept, zjistili jsme, že toto je jediná jistá cesta, jak zabránit přepečení těstovin. Vzhledem k tomu, že většina polévek je stejně pomalá, další minuty nepoškodí finální pokrm.\nOdstraňujeme také teplo, když jsou těstoviny stále trochu křupavé. Zbytkové teplo polévky dokončí vaření těstovin.\nNebo můžete vařit těstoviny zvlášť a přidat část do každé jednotlivé porce. Zjistili jsme, že je to nejlepší metoda, pokud vaříme velkou dávku polévky, protože nudle v zbytcích budou pokračovat v absorpci kapaliny – a stane se hnusnou – dokonce i poté, co se polévka ochladí.\nJaká je vaše oblíbená polévka na těstoviny?\nPříbuzný: Dívej se! Těstoviny ve tvaru pipety!\n(Obrázek: člen Flickr kaytethinks licencovaný pod licencí Creative Commons)\n5 tipů, jak udělat zbytek polévky do velké těstoviny\n5 Cool Melon Polévky pro poslední léta\nStop! Nepečte ramenní nudle jako těstoviny\nNejlepší těstoviny na těstoviny


Češi stále častěji sepisují závěti, myslí i na neziskovky. Státu přesto ročně propadnou stamiliony - Aktuálně.cz\n12. 9. 2017 18:40\nČechů, kteří chtějí před smrtí rozhodnout o dalším osudu svého majetku, oproti minulým rokům přibývá. Mohou za to novinky, které v roce 2014 přinesl občanský zákoník, a snaha, aby pozůstalost bez zákonných dědiců nepropadla státu. Současně vzrůstá počet lidí, kteří část svého majetku věnují na dobročinné účely. Dar ze závěti znamená řešení zejména pro ty, kteří už nemají příbuzné nebo se s nimi nestýkají.\nPraha - Počet sepsaných závětí od roku 2014, kdy v Česku začal platit nový občanský zákoník, stále stoupá. V roce 2013 rozhodovalo o svém majetku u notáře jen 11 a půl tisíce lidí, o rok později jich už bylo 17 tisíc a loni téměř 20 tisíc.\nZároveň stále více Čechů věnuje část majetku na dobročinné účely. Neziskové organizace zapojené v průzkumu české iniciativy Závěť pomáhá zaznamenaly za loňský rok 22 darů ze závěti a obdržely částku přes 23 milionů korun. Z hlediska počtu donátorů je to za posledních 11 let vůbec nejvyšší číslo a dvojnásobek ve srovnání s rokem 2015.\nNa dobročinné účely mohou Češi majetek věnovat buď v závěti, nebo už za života prostřednictvím darovací smlouvy. Letošní dotazování mezi 83 českými neziskovkami ukázalo, že lidé nejčastěji věnují hotovost a nemovitosti. Cenné papíry a hmotný majetek darují jen zřídka.\n"Od organizací jsme zjistili, že mezi dárci převažují ženy a věřící lidé bez příbuzných nebo se špatně fungujícími příbuzenskými vztahy," sdělil Tomáš Vyhnálek, mluvčí kampaně Závěť pomáhá, která se od roku 2014 snaží šířit osvětu o možnosti darů ze závěti.\nPoukazuje i na to, že pokud lidé bez zákonných dědiců závěť nesepíší, jejich majetek po smrti připadne státu.\nPodle Úřadu pro zastupování státu ve věcech majetkových stát loni nabyl po zemřelých 273 milionů korun a v roce 2013, kdy nový občanský zákoník ještě neplatil, takto propadlo dokonce 360 milionů. "Není to pro nás ale žádný dobrý kšeft. S pozůstalostmi se pojí značné administrativní náklady a většinou jen pokrýváme dluhy," informoval náměstek ministra financí Ondřej Závodský.\nK rostoucímu množství závětí podle prezidenta české notářské komory Radima Neubauera přispěly novinky, které přinesl občanský zákoník, jako možnost určit náhradního dědice nebo v závěti stanovit různé podmínky. "Zůstavitel může od roku 2014 uzavřít i dědickou smlouvu, kterou lze odvolat jen se souhlasem všech stran. V takovém případě ale doporučuji se nejprve poradit, protože pak mohou nastat sporné situace," upozornil Neubauer.\nPřestože se oproti minulým rokům zvýšil i počet darů ze závěti, průzkum iniciativy Závěť pomáhá ukázal, že pro samotné pracovníky neziskovek může být toto téma stále tabu. "Bojí se o tom s dárci mluvit, aby neztratili jejich důvěru. Naše starší studie přitom dokázaly, že kolem 30 procent Čechů považuje dobročinnost za rozumný způsob, jak předejít pozdějším sporům o dědictví," zdůraznil Vyhnálek.\nCílem jeho projektu je dohnat trend ze západu, kde má darování ze závěti dlouhou tradici. V sousedním Rakousku například loni neziskové organizace získaly ze závětí 55 milionů eur.\nOrganizace, které se dotazování zúčastnily, většinou přiznávají, že o záměrech svých dárců před jejich smrtí nevěděly, nebo tyto dárce dokonce za života neznaly. "Dárci, kteří se s neziskovkou rozhodnou závěť konzultovat, mají na druhou stranu možnost přesně určit, kam jejich peníze půjdou. Pokud se organizace nepohybuje v oblasti, na kterou chtějí přispět, může je odkázat jinam," vyzdvihla Monika Granja z Výboru dobré vůle - Nadace Olgy Havlové.\nSepsat závěť u notáře není ze zákona povinné, ale má to řadu výhod. "Pokud ji zůstavitel sepíše sám, nemusí se často vůbec najít. Mnohdy ji naopak objeví někdo, kdo podle ní nedědí, a proto závěť zničí. Závěť sepsaná laikem může obsahovat řadu právních chyb, které mohou znamenat její neplatnost. Ve sporech mohou padat námitky, že rukopis není pravý nebo že zůstavitel nebyl při smyslech," vysvětlil Neubauer.\nU notáře podobné komplikace nehrozí, protože se sám přesvědčí, že lidé při psaní vědí, co dělají. Navíc notář oficiální závěť zavede do elektronické evidence, takže se neztratí a nikdo kromě autora k ní nedostane přístup. Sepsání závěti u notáře vyjde asi na dva tisíce korun bez ohledu na rozsah majetku.\nVědma s advokátkou připravily seniora o desítky milionů. Nejspíš nebyly samy\ndomácí Aktuálně.cz notář závěť Úřad pro zastupování státu ve věcech majetkových


Novoroční oslava v metaverzu: Decentraland slaví Silvestra na Times Square - CryptoSvet.cz\nNovoroční oslava v metaverzu: Decentraland slaví Silvestra na Times Square\nDecentraland bude hostit silvestrovskou oslavu na Times Square od 31. prosince 2021 23 hodin EST do ranních hodin roku 2022. Digital Currency Group (DCG) a globální realitní společnost Jamestown, vlastník One Times Square, vytvořili 26patrovou věž v metaverzu pro slavný Ball Drop.\nDecentraland, Silvestr na Times Square v metaverzu\nDigital Currency Group (DCG) a Jamestown oznámily společné partnerství s cílem obnovit One Times Square v Decentralandu a uvést do života MetaFest 2022, oslavu Silvestra 2022 v metaverzu.\n“Oslavte Nový rok na Times Square… v Decentralandu!”\nGlobální realitní společnost Jamestown získala 170 LAND a je vlastníkem One Times Square. Michael Phillips, prezident Jamestown, uvedl:\n„Budoucností nemovitostí je promyšlená integrace virtuálního a fyzického světa, optimalizovaná pro uživatelskou zkušenost. Zatímco fyzické nemovitosti jsou z velké části omezeny na lidi s geografickou blízkostí, metaverzum může lidem na celém světě poskytnout přístup prostřednictvím pohlcujících virtuálních zážitků. One Times Square v Decentraland metaverzu je součástí rozsáhlejší strategie, jejímž cílem je vyvinout a zlepšit naše nemovitosti pro Web 3.0 a otevřít nové cesty k tomu, aby naše aktiva mohla v budoucnu existovat ve více metaverzech.“\nMyšlenka přichází v době, kdy v reálném životě bude skutečný Times Square Ball drop omezen na 15 000 sociálně oddělených a plně očkovaných účastníků kvůli nárůstu případů COVID-19.\nMetaFest 2022 v metaverzu Decentraland bude globální, s hudbou a zábavou, střešními VIP salonky, galeriemi s NFT a hrami. Na digitálních billboardech se budou vysílat reálné živé přenosy z Times Square a virtuální večírky ze Zoomu, díky čemuž se návštěvníci večírků z celého světa setkají v metaverzu, aby oslavili nový rok.\n„Komunita Decentraland je připravena na tento dokonalý vrchol neuvěřitelného roku,“ řekl Fede Molina jménem Decentraland Foundation. „Nemůžeme se dočkat, až si v roce 2022 připijeme s přáteli z celého světa a ukážeme, jak daleko náš ekosystém dospěl. Partnerství mezi Jamestown a DCG při vývoji One Times Square ztělesňuje krásu Decentralandu: značky a stavitelé přinášejí do našeho virtuálního světa své rozmanité nápady, a tím obohacují zážitek pro všechny.\nZdá se, že Decentraland získává stále větší popularitu jako metaverzum. Ve skutečnosti, kromě aktuálního oznámení Silvestra na Times Square, platforma také nedávno oznámila, že spolupracuje s luxusním tržištěm UNDX na organizaci Metaverse Fashion Week.\nToto je týden přehlídek, pop-up obchodů, afterparty a pohlcujících zážitků, připravený hostit kolekce NFT od velkých luxusních módních značek. Metaverse Fashion Week na Decentralandu se bude konat 24.–27. března 2022.\nTagy: DecentralandSilvestrTimes Square


Mark Cuban nebude investovat do Bitcoin Futures ETFs - KRYPTOMAGAZIN.cz\nUpdated: 20. října 2021\nMark Cuban nebude investovat do Bitcoin Futures ETFs\nV době, kdy mnozí investoři nešetří nadšením nad spuštěním bitcoinového futures ETF, Mark Cuban podobnou euforii nesdílí. Miliardář uvedl, že mnohem raději by koupil a držel toto aktivum, než aby investoval do produktu založeného na futures.\nBitcoinové ETF futures je pro Marka Cubana nezajímavé\nMark Cuban je v posledních letech jedním z nejvýraznějších nadšenců do Bitcoinu (BTC) a snaží se využít každé příležitosti, aby vychválil přednosti tohoto aktiva. Ale přes veškerou lásku, kterou k Bitcoinu chová, stejnou náklonnost k právě spuštěnému produktu Bitcoin ETF nechová.\nCuban svůj názor vyjádřil v rozhovoru pro ‘CNBC Make It’, kde byl dotázán, zda se chystá po spuštění investovat do Bitcoin ETF spuštění. Odpověď byla jasná:\n“Ne, Mohu si koupit přímo Bitcoin”\nUž v minulosti Mark Cuban několikrát prohlásil, že Bitcoin je “lepší alternativou ke zlatu, a to bude pokračovat”. Dodal, že jeho víra v hodnotu této kryptoměny je důvodem, proč toto aktivum vlastní a nikdy by jej neprodal.\nJeho víra v Bitcoin se projevuje také ve složení jeho portfolia. Bitcoin v něm tvoří plných 60 %, Ethereum tvoří 30 % a zbývajících 10 % je určeno pro další projekty, které se mu zdají atraktivní.\nDůvodem jeho nedůvěry k ETF na bitcoinové futures je fakt, že sleduje futures kontrakty a nemusí odrážet skutečnou cenu BTC. Navzdory této nevýhodě ovšem stále nabízí investorům možnost expozice vůči kryptoměnám, aniž by museli aktivum vlastnit a museli řešit potíže s jeho bezpečnou úschovou.\nCuban: Cesta k bitcoinovým ETF\nKe schválení Bitcoin ETF (i když zatím jen futures a na spotové si budeme muset ještě nějakou dobu počkat) vedla dlouhá a klikatá cesta, která byla ze strany SEC lemována řadou zamítnutí.\nV pátek se začaly objevovat informace, že se pět komisařů SEC sešlo, aby projednali novou žádost, podanou podle zákona o investičních společnostech z roku 1940 (splnění všech regulačních požadavků) a této žádosti dali skutečně zelenou.\nTou historicky první schválenou žádostí se stala žádost společnosti ProShares, jejíž dodatečně upravený projekt byl definitivně spuštěn 19. října.\nProč je Cubanův postoj pro investory vlastně tak zajímavý? Je třeba si uvědomit, že neochota některých investorů investovat do ETF na bitcoinové futures může vést k vlně žádostí o spuštění spotových ETF. Kupříkladu společnost Grayscale je již připravena podat žádost, v níž usiluje o přeměnu svého fondu Grayscale Bitcoin Trust právě na spotový ETF na Bitcoin.


Archív/ 2015/ Porota\n2015 Soutěžní filmy Porota Doprovodný program\nS Adamem Breierem se diváci mohli seznámit na loňském 55. ročníku Brněnské 16, kde jsme uvedli jeho absolventský snímek Příliv (Marea), který vznikl během jeho studií na EICTV (Escuela Internacional de Cine y Television), kde se věnoval filmové režii. Před tím se věnoval studiu režie a scenáristiky v New Yorku a veřejným médiím v Budapešti, odkud také pochází. Věnuje se natáčení krátkých fikčních i dokumentárních snímků a reklam. Tématem jeho filmů je často potlačovaná či probouzející se sexualita a sexuální sexuální trauma (vedle zmíněného filmu Marea například Cathrine Magánélete či dokumentární film Zsazsa.\nKristína Aschenbrennerová (1980) včas zhodnotila své herecké schopnosti a plánovanou kariéru herečky, úplně logicky, přesměrovala před filmové plátno. Věnuje se zejména východoasijské kinematografii, od roku 2009 je blonďatější polovičkou za sekcí Prísľuby z východu na MFF Art Film Fest Trenčianske Teplice / Trenčín. Publikuje texty i o jiných filmových lokalitách — a přečíst si je můžete například ve film.sk anebo v KINO-IKONu či na kinema.sk. Aktuálně je nejnovějším přírůstkem akčního týmu Národného kinematografického centra Slovenského filmového ústavu.\nAndy Fehu (vlastním jménem Ondřej Pavliš, r. 1986) na sebe poprvé výrazněji upozornil krátkometrážní hříčkou Klobouk — příběh xyz (2003, mj. uveden v soutěži na Brněnské 16). Po několika dalších amatérských filmech začal Fehu studovat na Katedře střihové skladby na FAMU. Vyzrál v nekompromisního filmaře, pro kterého je charakteristický „špinavý“ amatérský vizuální styl a kontroverzní témata spolu s nečekanými scenáristickými zvraty. Jeho celovečerní debut Nenasytná Tiffany byl uveden na 50. ročníku MFF Karlovy Vary.\nMgr. David Utrera Domínguez (1972) působí od r. 1998 na Filozofické fakultě MU v Brně na Ústavu románských jazyků a literatur, kde založil a postupně vybudoval Katalánská studia, která se tam dnes studují jako bakalářský obor. V seminářích se zaměřuje zejména na katalánský jazyk a kulturu (literaturu, kinematografii a reálie Katalánska). Vydal několik učebnic katalánštiny pro studenty. Pro barcelonské nakladatelství Proa v roce 2001 přeložil spisy Jana Husa do katalánštiny (Výklad Viery, Desatera a Páteře). Pro nakladatelství Host také přeložil\n(ve spolupráci s Olgou Čtvrtníčkovou) do češtiny dva katalánské romány — detektivku Zlá žena od Marca Pastora (2014) a román Samota spisovatele Natália Gruesa (2015).\nŠárka Roušavá vyrůstala v Kanadě, kde vystudovala mediální umění v Torontu. Pracovala pro National Film Board a tamější filmový festival. Na konci devadesátých let se vrátila do rodného Brna, aby zde učila angličtinu na Masarykově univerzitě. Kromě jiných aktivit více než deset let spolupracovala s Brněnskou 16. Několikrát také zasedala v porotě budapešťského festivalu krátkých filmů BuSho.\nČlenka studentské poroty\nVarvara Šatunová pochází z Ruska, ale žije v České republice již od roku 2001. Momentálně je studentkou filmové vědy na FF a mediálních studií a žurnalistiky na FSS. Ve svém volném čase se mimo jiné věnuje umění (malbě i kresbě) a fotografii (pracuje s analogovými fotoaparáty a dírkovou komorou).\nMagdaléna Hlatká je studentkou filmové vědy a estetiky, asistentka produkce v kině Scala a milovnicí Michela Gondryho a Anny Kariny. V současnosti dokončuje na estetice práci o americkém režisérovi Halovi Hartleym.\nČlen studentské poroty\nBarry Wan je rodák z Hong Kongu, s nímž se diváci Artu měli možnost několikrát seznámit jako s talentovaným hudebníkem a tvůrcem video kompozic, kterými svou hudbu doprovází. V současné době se ze studia na JAMU přesouvá na pražskou HAMU.\nVeronika Lengalová je studentka filmové vědy a žurnalistiky. Kdykoli se v kinosále před představením zhasne, ovládne ji dětinské nadšení. Nejradši má snímky, které o sobě vědí, co jsou zač.\nStefano Manconi je rodák se Sardinie, kde také studoval v Cagliari multimédia. Nyní je studentem JAMU, kde se věnuje multimediální kompozici. Milovník filmů, který se jako hudebník na několika krátkých filmech rovněž podílel.