Česká (nejen) křesťanská literatura III (1945–1989) | Vit-machalek.bloger.cz\nNapsal Vít Machálek (») 14. 2. 2018 v kategorii Literatura, přečteno: 549×\nTento text už nebudu s to napsat podobným způsobem jako předchozí dva díly trojčlánku, podobně jako se i třetí díl trojsvazčí Martina C. Putny (MCP) nemohl nelišit od obou předcházejících. Doba před rokem 1989 je totiž dobou mého i Putnova mládí, ve vztahu k níž člověk nemůže odložit své vzpomínky a svou zaujatost.\nZatímco v minulých článcích jsem se snažil svou zaujatost uplatňovat vesměs jen pozitivním způsobem (a to i za cenu toho, že charakteristika prvních dvou dílů trilogie zůstala neúplná), dnes už se nebudu moci vyhnout zmínce o věcech, s nimiž já ani mnozí jiní katoličtí čtenáři MCP souznít nemůžeme.\nI když bych jinak neměl sebemenší potřebu dotýkat se v souvislosti s MCP tématu „odlišné sexuální orientace“, Putna to bohužel svým čtenářům neumožňuje, protože toto téma v jeho trilogii nejednou neadekvátně vystupuje do popředí. Už ve druhém dílu mne ve vztahu k Jiřímu Langrovi zarazilo a nepřesvědčilo tvrzení, že tento autor „obzvláštní pozornost věnuje homoerotice“, kterou „dokonce představuje jako jeden ze dvou stejně legitimních ,erotických směrů‘, ba jeden z konstitutivních rysů židovské mystické zbožnosti“. (1)\nNemohu netrvat na tom, že mystiku Písně písní, mystiku lásky mezi Ženichem-Hospodinem a Jeho nevěstou-Izraelem v židovství (a mezi Ženichem-Kristem a Jeho nevěstou-církví v křesťanství), ba ani mystiku lásky mezi lidskou duší a jejím božským Ženichem nelze smysluplně reinterpretovat v duchu dnes tak módních genderových teorií a tezí o „stejné legitimitě“ všeho. A že homosexuální výklad Bible je prostě rouhavý. To jsem musel s úděsem konstatovat už někdy v první polovině devadesátých let, kdy mně i mnoha jiným českým katolíkům radost z ekumenismu projevujícího se mj. televizními Křesťanskými magazíny společně moderovanými paterem Kunešem a evangelickým farářem Otřísalem zkazil Křesťanský magazín, v němž Jiří Kuběna podporovaný farářem Otřísalem hlásal své rouhavé teorie o tom, že Kristus byl homosexuál, který měl „svého kluka“ apoštola Jana…\nJiřímu Kuběnovi MCP ve třetím dílu své trilogie věnuje více prostoru než řadě autorů mnohem jednoznačněji významných. (2) Neúměrně mnoho místa věnuje dokonce i takovému Bořivoji Kopicovi, autorovi sice literárně bezvýznamnému, leč hodícímu se k obhajobě Putnovy teze o významu „stýkání a potýkání katolicismu a homoerotiky […] v různých epochách kulturních dějin“. (3)\nChápu víc než dobře, že velmi mnozí – zdaleka ne jen autoři uvedeného druhu – jsme v prožívání lásky coby ústřední kategorie biblické víry a mystiky různými způsoby zraněni (ať už v důsledku svých hříchů, anebo ve spojení se skutečnostmi, za které nemůžeme) a že u jedinců literárně činných se to zákonitě odráží i v jejich tvorbě. Ale zajisté nedává smysl snažit se kvůli svým osobním trablům reinterpretovat celé křesťanství…\nChápu také subjektivitu přístupu MCP, která se ve třetím díle jeho trilogie projevuje i mnoha jinými způsoby než jen ve vztahu k výše naznačené oblasti. Každý máme nějaké své lásky a nelásky i literární a právě o umění se dost dobře nedá psát jen čistě racionálním způsobem. Asi bych tedy MCP ani nevyčítal, že o autorech, které zjevně „nemusí“, nedokáže psát objektivně. Nicméně mne poněkud mrzí, že z „obrácení zlého muže“ Martina Putny z druhé poloviny devadesátých let, po kterém se dosavadní autor nevybíravých útoků na kdeco a kdekoho řadě lidí omluvil a přiklonil se k „pěstování konzervativního pojetí“ katolictví (4), už toho ve třetím dílu trilogie příliš mnoho nezbývá.\nZejména dnes, kdy se respektu nesporně hodný představitel „konzervativního pojetí“ katolictví Benedikt XVI. připravuje k odchodu na věčnost, vyznívá dost nepěkně úvodní část České katolické literatury 1945–1989, v níž se MCP o minulém a předminulém papeži vyjadřuje spíš jako někdejší „zlý muž“ než jako konzervativní katolík. V kapitole „Jan Pavel II. a restaurace“ (kde je nepříliš šťastné zaškatulkování polského papeže zřejmé už z jejího názvu) mj. píše:\n„,Jan Pavel Veliký‘ […] si vybudoval i akční tým. Nejdůležitější osobou týmu se stal Joseph Ratzinger (nar. 1927), od roku 1981 představený vatikánské Kongregace pro nauku víry, jinak řečeno nástupce velkých inkvizitorů – a to nejen formálně, ale hlavně mentalitou. Ratzinger […] byl pro Wojtylu mužem na špinavou práci, hlavním likvidátorem disidentských teologů.“ (5)\nNěkdejší hyperkritický MCP z prvních let po pádu komunismu však ve třetím dílu trilogie ožívá především v hodnocení některých českých osobností. Nikoliv o portréty, ale o karikatury se zde jedná např. ve vztahu k „permanentně naštvané“ Ivě Kotrlé (6), „paranoidnímu“ hlasateli „restauračních fantasmagorií“ Tomáši Bahounkovi (7) a spoustě dalších. (8)\nI když MCP práci na trilogii o české katolické literatuře nesporně věnoval dlouhá léta ohromného a oceněníhodného úsilí a pro mne osobně je tato práce důležitá, přece jen bych ji váhal doporučit běžným katolickým čtenářům. Z literárních historiků by mohli dát přednost spíš o generaci staršímu Jaroslavu Medovi, který novodobé dějiny české katolické literatury přibližuje způsobem určitě o nic méně zasvěceným než MCP. Martinu Putnovi bohužel neslouží ke cti, že právě ve vztahu k tomuto „konkurenčnímu“ autorovi (a úctyhodnému pánovi velmi vysokého věku) neprojevuje ani špetku velkorysosti a mj. jej zcela neprávem škatulkuje jako nekritického apologetu výstřelků katolických literátů doby kolem druhé republiky. (9)\nNegativismus některých Putnových hodnocení vnímám jako politováníhodný. Není např. naprostý obrat od antisemitských tendencí k jednoznačně vstřícnému uchopení židovské tematiky, k němuž po holocaustu v české katolické literatuře pozdě, ale přece došlo, důvodem spíše k radosti než ke kritice? MCP se ani zde nevyhnul sklonu ke karikatuře, když např. postavu pana Obersteina, který si „vždycky v neděli připíná Davidovu hvězdu, aby všem připomněl holocaust“, popisuje s jízlivou ironií. (10) Jedná se ovšem o postavu z románu Věroslava Mertla, jednoho z autorů, v nichž MCP nenalezl zalíbení.\nPozoruhodně silné pasáže knihy se však někdy objevují tam, kde má Putnův subjektivní přístup naopak předznamenání empatické. To se týká např. empatie vůči „prokletému básníkovi“ Ivanu Jirousovi, jehož charakteristika je sice také místy diskutabilní, každopádně však působivá a literárně zdařilá.\nJirousova sbírka Magorovy labutí písně byla vůbec první knihou „osvobozené“ poesie, kterou jsem si koupil v době pádu komunismu. Znamenala pro mne jak zjevení v podobě svědectví víry z extrémně strašného prostředí Valdic, tak současně i šok v podobě drsně realistického líčení tohoto prostředí. (Zájem o „homoerotická“ témata u autorů typu MCP příznačně mizí ve chvíli, kdy by jim např. v rámci Magorovy poesie mohli věnovat pozornost ve vztahu k tomu, co se odehrávalo v komunistických kriminálech…) To první bylo ale neporovnatelně důležitější.\nMCP výstižně konstatuje, že ve středu Magorových labutích písní „stojí Bůh jakožto korelát k tázání po smyslu a k bolesti světa. Bůh, který existuje nutně a nevývratně – právě proto, že je tolik zla ve světě, a že je autor vržen do místa zla mimořádně koncentrovaného. Bůh je ve Valdicích posledním obranným valem před potopou zla. Je jím pro něho, Magora, samého: ,Kdybych to nebral religiózně/ bylo by mi zde věru hrozně.‘ Ještě více je jím však pro Magorovy přátele a vůbec všechny trpící. Modlitba je u Magora především modlitbou přímluvnou, modlitbou spolu-utrpení a spolu-ručení.“ (11)\nTento Jirousův postoj měl bohužel i svou odvrácenou stranu v podobě toho, že ve vztahu ke spolu-utrpení a spolu-ručení kladl na druhé ty nejvyšší možné nároky a odsuzoval je, když jim nedostáli. Odsuzování spoludisidentů a spolupředstavitelů alternativní kultury, kteří se po zkušenosti disentu a vězení následně místo dalšího pronásledování sebe a svých rodin rozhodli pro zkušenost exilu, je sice ve vězeňské atmosféře pochopitelné, ale věcně neobstojí. Svatopluk Karásek např. jako evangelický farář ve Švýcarsku a exilový aktivista nepochybně odvedl kus dobré práce a Magorovy zlobně ironické verše „Bratr Karásek ve Švýcarsku/ dokazuje svou k Bohu lásku“ (12) nejsou spravedlivé.\nSotvakteří autoři pro mne byli v době konce komunismu důležitější než právě dva exiloví písničkáři – Svatopluk Karásek a Karel Kryl. Ten druhý nás již dávno opustil, ale Sváťa Karásek může i dnes z pohledu křesťana a z pohledu někdejšího českého exulanta v roli morálního kompasu komentovat současnou migrační krizi:\n„Ježíš s Marií byli taky takoví uprchlíci. O současné uprchlíky se proto máme starat. I my jsme byli nedávno emgranti – do Švýcarska přišlo nějakých 10 tisíc Čechů, po celém světě nás byly statisíce. Musíme vracet dluhy, které máme.“ (13)\nMCP o Karáskovi právem konstatuje, že jeho dílo kazatele a undergroundového písničkáře v jedné osobě „tvoří podivuhodnou jednotu, jeden z nejpůsobivějších a nejryzejších příkladů potkání křesťanství a undergroundu i obecněji potkání křesťanství a moderní české kultury. Jen jediná otázka při pohledu na tuto jednotu zbývá: Zda by Karáskovy písňové texty obstály i jako samostatné literární výtvory, kdyby nebylo jejich spojení s hudbou a zejména s neodolatelně naivistickým autorovým podáním. Ale i kdyby ne – oné jednotě, působivosti a ryzosti to pranic neubírá.“ (14)\nCo se týče Karla Kryla, toto jméno je legendou české kultury, zasahující období všech tří dílů Putnovy trilogie. Už před první světovou válkou zpěvákův dědeček Karel Kryl nejstarší v Novém Jičíně spoluzaložil tiskárnu Kryl a Scotti a hned v ní začal tisknout tehdejší „samizdaty“ Jakuba Demla a pak i katolickou literaturu spojenou s okruhem Josefa Floriana a mnohá další skvělá díla. Po Mnichově se rodinná tiskárna musela přestěhovat z Nového Jičína do Kroměříže, ale její význam v době, kdy tiskla i texty odbojové, jen ještě vzrostl. Po únoru 1948 ji komunisté Karlu Krylovi staršímu před očima majitele i před očima jeho čtyřletého syna rozmlátili.\nCelé dílo Karla Kryla mladšího lze vnímat i jako velkolepý akt vzdoru vůči totalitnímu násilí a jako navázání na onu velkou tradici, kterou se ateistický režim marně pokoušel umlčet. Já jsem se s ním pro mne „osudovým“ způsobem setkal někdy v roce 1983 na vlnách Hlasu Ameriky, v pásmu, ve kterém se Krylovy písně střídaly s verši ze sbírky Ivana Diviše Odchod z Čech. O té se teď u Putny víceméně ve shodě se svými vzpomínkami dočítám toto:\n„Hlavním tématem Odchodu z Čech (1981) je vize dvojího češství: toho čecháčkovského, sobeckého a blbeckého, jež se nyní převtělilo do komunistického režimu; a toho hrdinského a mučednického – češství Jana Zahradníčka, čihošťského faráře Toufara či Jana Palacha. Tuto ztracenou vlast nelze milovat jednoduše – a přece ji nelze nemilovat.“ (15)\nS Ivanem Divišem mám jistě společného pramálo, ale tento zápas ve vztahu k českému vlastenectví, které kvůli čecháčkovství nelze vyznávat a kvůli českým hrdinům a mučedníkům se od něj zase nelze distancovat, určitě ano.\nKarel Kryl se, jak se mi to dnes jeví, s tímto dilematem vyrovnal nepříliš adekvátním způsobem, když do protikladu ke zkomunizovanému čecháčkovství postavil tradiční českou vlasteneckou mytologii jiráskovsko-masarykovskou včetně historicky zcela pomýlených obrazů typu hrdinných Moravanů, v jeho písni Bílá hora bojujících do posledního muže.\nMrzí mne, že jsem kdysi svého jediného (ne)setkání s ním (na akci Klubu Karla Kryla v Brně-Lískovci) nevyužil k možnosti položit mu nějakou otázku. Tenkrát jsem ovšem byl spíš jenom jeho nekritickým obdivovatelem, z jehož strany de facto nebylo o čem mluvit. Dnes, když např. v Putnovi čtu o Ivanu Slavíkovi, který jako typický český katolický umělec dvacátého století v roce 1989 vnímal spíš negativně skutečnost, že se mladí demonstrující na Václavském náměstí hlásí k Masarykovi (16), by mne opravdu zajímalo, zda si byl Karel Kryl vědom jisté rozporuplnosti svého masarykismu na straně jedné a svého tradičního katolicismu (17) na straně druhé.\nJestliže po Krylově smrti byly některé jeho písně zneužívány „hlasatelem mysticko-okultně laděného nacionalismu Danielem Landou“ (18), je asi třeba se ptát, zda v nich přece jen nejsou určité momenty, které potenciálně nebezpečné podobě vlastenectví vycházejí vstříc.\nMyslím, že v Krylově tvorbě je třeba rozlišit mezi rovinou dobově podmíněnou (např. mnou výše zmiňovaná píseň Bílá hora vznikla v dobových souvislostech roku 1969) a rovinou zcela nadčasovou či alespoň stále aktuální. Do té druhé určitě patří i osud náboženství v moderním (zdaleka ne jen komunistickém) světě, v němž je křesťanská víra jednak ponižována („nakrájeli Mesiáše/ na kostičky do guláše“), jednak ďábelsky imitována („Kněz-ďábel co mši slouží/ z oprátky má štólu/ pod fialovou komží/ láhev vitriolu“). (19)\nPro mne ovšem v době kolem přelomu osmdesátých a devadesátých let bylo – a stále je – nejdůležitější Krylovo vyznání z písně Děkuji, o níž Putna výstižně říká, že je svým duchem velmi „františkánská“, protože „důvodem díků jsou všechny možné strasti, které vedou k duchovnímu zrání: bolest, slabost, slzy či únava. Ve snášení a proměňování strastí dostává život smysl; a v něm se člověk připodobňuje Kristu.“ (20)\nIvan Diviš a Karel Kryl jsou ztělesněním „odchodu z Čech“ v době po sovětské okupaci ze srpna 1968, resp. husákovské normalizaci z devětašedesátého. Jako jednoho z klíčových literátů a současně vydavatelů české literatury z řad posrpnových exulantů je dále třeba zmínit Josefa Škvoreckého, který ovšem pro mne osobně měl v osmdesátých letech největší význam jako „profesor anglosaské literatury“, jehož „výuku“ tohoho oboru jsem absolvoval prostřednictvím Hlasu Ameriky. (Na okraj ještě zmiňuji, že pár velmi významných bývalých exulantů – kromě Škvoreckého např. Antonína Kratochvila – jsem pak mohl vidět i na vlastní oči v polistopadovém Brně, resp. na polistopadové Masarykově univerzitě.)\nNemohu tvrdit, že by mne kdovíjak oslovila Škovereckého vlastní tvorba, v jejímž středu stojí postava sexem posedlého Dannyho Smiřického. Ta ovšem ve skutečnosti zdaleka není tak monotematická, jak by se na první pohled mohlo zdát: je i svéráznou kronikou novodobých českých dějin, která nikterak nepřehlíží jejich katolický rozměr.\nMCP na příkladě Miráklu umně rozebírá lavírování tohoto románu, popřípadě i samotného Škovereckého na pomezí mezi „postkatolickým“ a „katolickým“ a konstatuje, že Mirákl vzdor všemu lze zařadit mezi romány katolické, protože jde o dílo, ve kterém se „nakonec přece jen ukáže, že věci mají svůj duchovní smysl. Nejskrytější, nejparadoxnější – a právě proto z hlediska moderního čtenáře nejuvěřitelnější. Neuvěřitelný, a přece pravdivý je i fakt, že Mirákl, tento vševýsměšný román notorického posměváčka, cynika a literárního sexomaniaka Škvoreckého, je jedním z nemnoha velkých českých katolických románů.“ (21)\nS autory nesporných „velkých českých katolických románů“ (např. Jaroslavem Durychem) Škvorecký ovšem být srovnáván nemůže. Jeho význam leží jinde, totiž na poli, na kterém se svět zdánlivě jen sekulárních představitelů českého umění a české mentality nesměle, a přece nevyhnutelně setkává se světem víry. Domnělý český „ateismus“ Škvorecký v Miráklu popisuje slovy, že většina Čechů „soudí, že něco musí být, a v tom mají přesně vzato nepochybně pravdu, ale víc se o to skoro nikdo nestará“. (22)\nNa rozdíl od dnešních českých „něcistů“, kteří by se třeba i starali, ale ve vztahu ke světu víry jim chybějí základní informace, pojmy a myšlenkové koncepty, ovšem Škvorecký, resp. Smiřický ještě v dětství prošel klasickou křesťanskou katechezí u pátera Melouna. A i když naneštěstí jeho náboženské vzdělávání se dál nepokračovalo (neposunulo se např. z úrovně školáka na úroveň vysokoškoláka), a proto jeho náboženské představy zůstaly poznamenány naivitou, přece jen má základní povědomí o Bohu, o Kristu, o Bibli atd., se kterým si posléze může začít propojovat osobní životní zkušenosti. Přes dětskou víru a následné pochybování o víře se může následně posunout dál pochybováním o svých pochybnostech, jak to popisuje nejen Tomáš Halík ve vztahu k Josefu Škovreckému a „plaché české zbožnosti“ (23), ale i autor knih na pomezí psychologie a duchovní literatury Scott Peck ve vztahu ke stadiím náboženského vývoje obecně. (24)\nJosef Škvorecký byl sice jedním z exulantů doby normalizace, generačně však patřil k těm, kteří vyrůstali v nábožensky relativně normální situaci doby předúnorové, a ne na duchovní poušti poúnorového státního ateismu. Ještě i generace Karla Kryla byla (zřejmě jako poslední) do jisté míry formována křesťanskou katechezí předávanou ne-li ve škole, tak alespoň v rodině. Generace, k níž patří MCP a k níž patřím i já, už si musela cestu k víře prošlapávat mnohem obtížněji.\nV tomto konextu musím zmínit význam, který pro mne měly verše Jana Skácela. Právě tento básník, který byl sice v nemilosti normalizačního režimu, ale zase ne takové, abych se s jeho dílem jako středoškolák osmdesátých let nemohl setkat, mi jako snad první z tehdejších českých umělců otevřel okno, kterým jsem mohl spatřit duchovní svět.\nByl to „ateista“ Skácel, a ne někdo z křesťanských básníků, což je pro mne osobním argumentem ve vztahu k nevhodnosti „škatulkování“ umělců a neudržítelnosti konfesní přihrádky „katolická literatura“ z názvu Putnových knih. „Umělec vždy překračuje navyklé hranice konfesí, světonázorů a tradičních jazykových her; ostatně právě to je jeho poslání, právě tím se básnické poslání blíží poslání prorockému.“ (25)\nLiteratura představuje „přednáboženské uvolnění lidských schopností, které dokáží zprostředkovat nezbytné předpoklady křesťanství“; básnické slovo hovoří k srdcím lidí a nutí nás, abychom poznali, co je to tajemství, a poslouchali srdcem. (26) Básníci formátu Jana Skácela tak činí zcela nezávisle na tom, zda se hlásí k nějakému náboženskému vyznání či nikoliv.\nPrávě díky tomuto autorovi jsem kdysi začal tušit, co je to modlitba, takže se mohu jen plně ztotožnit s konstatováním recenzenta jedné ze Skácelových sbírek, citovaným Martinem Putnou: „Ať mi nikdo nevykládá, že dobrá báseň není modlitbou, byť by ji psal nevěrec.“ (27) Zatímco např. čeští nevěrci devatenáctého století vesměs psali spíš pokleslosti typu patetických vlasteneckých výlevů, ód na pokrok apod., o kterých platí obrácené konstatování, že básně, které nemají nic společného s modlitbou, jsou špatnými básněmi, „nevěrci“ typu Jana Skácela sice možná nejsou schopni modlitby v konvenčním slova smyslu, avšak modlitba ve smyslu rozhovoru s Neviditelným je v jejich díle přítomná v podobě ticha. Lidský hlas jako by v jejich verších stále umlkal v mlčení, ve kterém je přítomen hlas Boží.\nSkácel, který se zvláštním řízením osudu o několik dnů nedožil sametové revoluce, si pro své poslední veřejné vystoupení, kterým byl jeho projev při udílení slovinské literární ceny Vilenice, zvolil geniální téma „moravské hymny“, totiž oněch dvou-tří vteřin „ticha mezi českou a slovenskou hymnou. Ticho je ostatně častým námětem Skácelovy poezie – ticho jakožto prostor, v němž se zjevují věci nevyslovitelné a nejdůležitější; tedy i věci náboženské: ,Za žádnou pravdu na světě,/ Ale jestli chceš,/ za malý pětník ticha.‘“ (28)\nTeď už mí zbývá snad jen zmínit verše Jaroslava Seiferta, nositele Nobelovy ceny za literaturu z roku 1984: „Teprve k stáru jsem se naučil/ milovat ticho./ Někdy vzruší víc než hudba./ V tichu zjevují se rozechvělá znamení…“ (29) Básník je ten, kdo svým čtenářům otevírá okna z materiálního světa do světa duchovního a v hluku tohoto světa jim zjevuje znamení spojená s tichem.\n1) Martin C. Putna, Česká katolická literatura v kontextech 1918–1945, Praha: Torst, 2010, s. 304.\n2) Martin C. Putna, Česká katolická literatura v kontextech 1945–1989, Praha: Torst, 2017, s. 425–446.\n3) Tamtéž, s. 463.\n4) Josef Beránek a Josef Pazderka, „Obrácení zlého muže“ (rozhovor s Martinem C. Putnou), Anno Domini, 1998, č. 5, s. 19–21.\n5) Martin C. Putna, Česká katolická literatura v kontextech 1945–1989, Praha: Torst, 2017, s. 44.\n6) Tamtéž, s. 721.\n7) Tamtéž, s. 625.\n8) Ivu Kotrlou bych charakterizoval jako významnou představitelku brněnského disentu a samizdatu i polistopadové moravské kultury. Otec Tomáš Bahounek je tomistický filosof, katolický sociolog a populární kazatel v brněnském chrámu sv. Michala, kde mj. organizuje i výstavy křesťanského umění. Po mši svaté v neděli 28. 1. 2018, při níž den po prezidentských volbách v kázání zmiňoval téma mediálních manipulací, u sv. Michala hovořil o tom, jak jej „jakýsi Putna“ i v Respektu napadl jako údajného paranoika.\n9) Martin C. Putna, Česká katolická literatura v kontextech 1945–1989, Praha: Torst, 2017, s. 545.\n10) Tamtéž, s. 513.\n11) Tamtéž, s. 758–759.\n12) Ivan Jirous, Magorovy labutí písně, Purley: Rozmluvy, 1989, s. 55.\n13) Aleš Palán, „Svatopluk Karásek: Na odpouštění jsem frajer“, Katolický týdeník, 19. 12. 2017 – 1. 1. 2018, roč. 28, č. 51–52, s. 13.\n14) Martin C. Putna, Česká katolická literatura v kontextech 1945–1989, Praha: Torst, 2017, s. 790–791.\n15) Tamtéž, s. 393–394.\n16) Tamtéž, s. 177.\n17) Viz tamtéž, s. 137.\n18) Tamtéž, s. 138.\n19) Viz tamtéž, s. 134–135.\n20) Tamtéž, s. 136.\n21) Tamtéž, s. 477.\n22) Citováno podle Tomáš Halík, „Zapochyboval jsem o svých pochybách. Knihy Josefa Škvoreckého mají mnoho společného s díly ,katolických autorů‘ G. K. Chestertona a Grahama Greena“, Lidové noviny, 14. 1. 2002, roč. 25, č. 12, s. 26.\n24) Viz M. Scott Peck, Nevyšlapaná cesta nekončí: Duchovní růst ve věku úzkosti, Praha: Argo, 2001.\n25) Tomáš Halík, „Zapochyboval jsem o svých pochybách. Knihy Josefa Škvoreckého mají mnoho společného s díly ,katolických autorů‘ G. K. Chestertona a Grahama Greena“, Lidové noviny, 14. 1. 2002, roč. 25, č. 12, s. 26.\n26) Michael Paul Gallagher, Křesťanství a moderní kultura, Velehrad: Refugium Velehrad-Roma, 2004, s. 135.\n27) Martin C. Putna, Česká katolická literatura v kontextech 1945–1989, Praha: Torst, 2017, s. 721.\n29) Jaroslav Seifert, „Kanálská zahrada“, in: Petr A. Bílek, Miroslav Huptych et al. (eds.), Pegasovo poučení: Antologie české poezie 1945–2000, Praha a Litomyšl: Paseka, 2002, s. 67.\nVít Machálek z IP 195.113.155.*** | 19.2.2018 11:13\nZvláštní shodou okolností byla druhý den po vyvěšení tohoto mého článku zveřejněna zpráva o smrti doc. Jaroslava Meda, kterého v něm letmo, ale s obdivem zmiňuji... www.cirkev.cz/cs/aktuality/180215zemrel-literarni-kritik-jaroslav-med


Zákon o střetu zájmů by se měl týkat i prezidenta, navrhují piráti. Musel by například podávat oznámení o majetku | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nPiráti ve zdůvodnění novely uvedli, že změnu se Zemanem konzultovali na schůzce minulé úterý a prezident k ní zaujal neutrální stanovisko. autor: ČTK\n23. 4. 2018 17:35 / 2 minuty čtení\nprezident střet zájmů zákon piráti\nSkupina poslanců v čele s piráty navrhuje, aby se zákon o střetu zájmů týkal i hlavy státu.\nNyní se na prezidenta nevztahuje, přestože to je nejvýznamnější veřejný funkcionář.\nPokud by úprava platila, prezident by například musel každoročně podávat takzvané oznámení o majetku. Zdržoval by se také jednání, jež by mohly ovlivnit jeho osobní zájmy.\nDVTV\tDěti z kladenských vyloučených lokalit touží po vzdělání, jsou jako houby, nejsou to žádní lenoši, říká majitelka mateřské školy Ivana Čížková....


Most už má rozpočet na rok 2012 :: Občané městu, město občanům\nÚvodní stránka > Most už má rozpočet na rok 2012\nMost už má rozpočet na rok 2012\nMost už má rozpočet na rok 2012 s podtitulem zastupitelé SMM, ČSSD, ODS, KSČM a TOP 09 vše schválili jednohlasně, komunisty mrzí, že nebude ples. Tak tato informace a další v článku Mosteckého deníku v pátek 16. 12. 2011 měly občany města přesvědčit, že teprve nyní budou nadcházející vánoční svátky opravdu šťastné a veselé. A budou?\nNo, i když by člověk vycházel jen z této redakční zprávičky a neznal by skutečné dopady světové hospodářské krize umocněné „tajtrlíkovou“ politikou současné republikové vládní koalice ODS, Top 09 a VV na náš každodenní život, tak by stejně příliš nejásal. Radnice má na příští rok opravdu méně peněz než třeba na letošní rok či léta minulá. Netvrdil bych však, že se tak děje jen a jen v důsledku „negativního vlivu světové ekonomiky“, jak to obecnou a nic neříkající rétorikou Haló novin vypustili mostečtí komunističtí zastupitelé. Osobně bych výrok nedával do úst mladší generaci H. Jírovcové, ale jako bych za tímto výrokem viděl sinalou tvář a umanutý výraz „doyena mosteckých stále červivějších třešní“ (říkejme mu třeba typicky česky „Novák“). Nikdo redaktorovi MD určitě ani slovem nezmínil další důvod stále nižších finančních možností statutárního města Mostu, zejména v investičních záměrech a systematičtější a cílevědomější údržbě městského majetku, kterým je plnění populistických slibů SMM. Díru cca kolem 100 mil. Kč, která těmito opatřeními (odpady tzv. zdarma, doprava pro určité skupiny tzv. zdarma, prodej městského majetku jako např. Repre doslova „za babku, podivné nastavení priorit atd.) vzniká nelze prostě zalátat jinak než právě tím, že se nutně ubere z jiných kapitol rozpočtu. Zejména pak na straně příjmů města, o něž projevila ve zprávě takovou starostlivost zastupitelka za KSČM H. Jírovcová (doufám jen, že dotyčný výše zmíněný český občan „Novák“ nekomentoval její výroky, jak byl vždy zvyklý – „co to ta k… kecák“). Tentokráte má však zastupitelka pravdu. Rozpočet na rok 2012 je napjatý a v oblasti příjmů na hranici možností. Jen bych ji malinko poopravil, není to malinko, protože s rozpočtem jsem se seznámil na webu města a musím říci, že právě v oblasti příjmů je v některých kapitolách, tentokrát řeknu já, že malinko, resp. poněkud nadsazený. Lze očekávat případný další, ještě nižší částky např. u očekávaného transferu daňové výtěžnosti, či na straně vstupu částek z rozpočtového určení daní, v nichž není na vládě, alespoň si myslím, stále jasno. Za povšimnutí stojí, že se k těmto jistě nepopulárním a svým způsobem „průšvihovým“ skutečnostem nevyjadřují jinak vždy mediálně zdatný primátor Vozka, nebo jeho náměstci Jeníčková a Pitín. Do kyselého jablka městského rozpočtu na rok 2012 kousali zastupitelé za ČSSD a komunisté. Zejména ti druzí sice nic neovlivňují, ale proč jim nedat příležitost. A že je to u nepříliš dobré záležitosti, oni stejně nezaregistrují. Myslím se, že SMM i v tomto směru opět zadařilo.\nParadoxní je, že na jedné straně komunisté ústy Jírovcové žehrají na napjatost rozpočtu z důvodu nedostatku financí u příjmů, ale jedním dechem volají po obnově tradičního reprezentačního plesu města Mostu, který, co si pamatuji, byl vždy o nějakých až 600 až 800 tis. korun. Nehledě na to, že kdysi jsem doslova musel své tehdejší kolegy ze zastupitelstva za KSČM přesvědčovat a nutit, aby na akce podobné zmíněnému plesu chodili, že to není o nějakém, jak se domnívali a hodnotilo to, „buržoazním“ stylu života, ale o standardu chování se lidí, kteří chtějí dělat politiku a jejichž prezentace na veřejnosti i tímto způsobem je nutná. Jak vidno, díky svým „doyenům“ (jednomu uvnitř a druhému, tomu důležitějšímu a movitějšímu, vně) asi prohlédli. Jenže, komunisté asi zapomněli, že i oni hlasovali pro prodej KD Repre „za babku“. Vždyť prodat majetek, včetně pozemků, které navíc mají historicky jiného majitele, za 28 mil. Kč, když jeho hodnota je 520 mil., to je skoro zadarmo. Takže vlastně by nebylo ani asi kde ples konat. V opuštěném, zhasnutém a jen temperovaném KD Repre opravdu těžko, v ne příliš utěšeném prostředí Medúzy by to důstojné jen těžko bylo, i když velikostí by to pro „mosteckou partu“ stačilo. Ve společenských prostorách Klubu důchodců, kde dnes sídlí OV KSČM v Mostě je to naopak malé a navíc odtud komunisté jen nedávno „vykopli“ kytarovou skupinu Pomezí, takže na druhé straně jim kultura vlastně nic neříká. Ale třeba se ples nakonec obnoví, protože zaručeně dobře informovaný zdroj z města sdělil, že ti, co hlasovali pro prodej Repre se ze „všimného“ za tuto zdařilou akci složí a ples bude. Rádio Jerevan přineslo ráno informaci, že se dokonce vážně zvažují prostory uvolněného prostranství po bývalém KD Zahražany, kde by se při plesovém reji pod hvězdnou oblohou mohly dámy místní smetánky blýsknout svými kožichovými róbami a sponzoři by mohli dodat ohňostrojovou show, která by se mohla odpalovat i průběžně. Takže jaká krize, že? Pro rozpočet možná, ale „mostečtí družstevní svazáci“ a jiné struktury na ně napojené stejně hodují a hodovat asi budou. Vždyť „běžný rozpočet na rok 2012 je přebytkový o 5 miliónů“. Schodek 216, 5 mil. Kč přeci uhradí úvěr, tedy spíše ti, co nastoupí po těchto „gerontech demokracie zn. made in Most - Czechsmejd“.


HC Oceláři Třinec » Reportáž ze zápasu: Kladno - Oceláři Třinec 4:5\nOfenzivní podívaná na Kladně přinesla Ocelářům tři body\n04.10.2013 · Michal Samiec\nDevět branek vidělo přes tři tisíce diváků při pátečním večeru na kladenském zimním stadionu. Přestřelka, kdy se střídal vedoucí tým, nakonec dopadla lépe pro slezský klub, který nastřílel pět branek a potřetí v řadě vítězí.\nTřetiny: 1:2, 3:1, 0:2 Branky a nahrávky: 5. Havlíček (Dalecký), 26. Patera (Tenkrát), 29. Tenkrát (Patera, Eberle), 36. Rudovský (S. Treille, Dragoun) – 2. Zagrapan (Martin Růžička, Krejčí), 9. Bonk (Hrabal), 27. Polanský (Adamský, Gorškov), 56. Zagrapan (Krejčí, Rufer), 59. Adamský (Linhart). Rozhodčí: Polák, Wagner – Bádal, Pouzar. Vyloučení: 4:4. Využití: 0:1. V oslabení: 0:0. Diváci: 3234. Střely na branku: 35:38. Průběh utkání: 0:1, 1:1, 1:2, 2:2, 2:3, 4:3, 4:5.\nChábera – D. Růžička, T. Kaberle, Majeský, Doudera, L. Procházka, Jankovič, Černošek – Tenkrát, Patera, Eberle – S. Treille, Dragoun, Rudovský – Dalecký, Kuchler, Havlíček – Strnad, Lukáč, Machač.\nHrubec – Hrabal, Zíb, Roth, Linhart, Krejčí, Kania, Lojek, Foltýn – Martin Růžička, Bonk, Varaďa – Gorškov, Polanský, Adamský – Rufer, Marek Růžička, Rákos – Matuš, Zagrapan, Ostřížek.\nOceláři se v utkání na Kladně, kde se jim podařilo vyhrát poslední vzájemný zápas hraný po vánočních svátcích 2012, ujali velmi brzy vedení. Již po 83 sekundách otevřel skóre svým třetím letošním gólem Marek Zagrapan, který dorazil pas Martina Růžičky skrz kladenské brankoviště. Domácí však po inkasované brance zvedli obrátky, Patera sice nevyrovnal, ale na začátku páté minuty se již kladenský zimák mohl radovat. Střelu Ondřeje Havlíčka zpoza obránce Hrubec nezachytil.\nPrvní třetinu však vyhráli Oceláři. Na konci osmé minuty byli blízko druhé branky po střele Rufera, gól však padl až o pár sekund později. Radek Bonk ukončil zmatky po Hrabalově střele. Třinečtí mohli vedení ještě navýšit. Gólovou šanci Martina Růžičky zlikvidoval zákrokem lapačkou Chábera. Slezané po úvodní části vedli o gól, byť domácí Rytíři měli od půlky třinácté minuty do konce prvního dějství hned tři přesilové hry.\nSrovnat se Kladnu podařilo až v minutě šestadvacáté. Domácí kapitán Pavel Patera střílel přes bránícího Oceláře tak, že Hrubec nemohl nic vidět. Středočeši se však z vyrovnaného skóre moc dlouho neradovali. Již po 34 sekundách opět převážil výsledek na stranu hostů Jiří Polanský. Přečíslení zakončil přesnou ránou poté, co mu nahrával Adamský. Ovšem ani Oceláři dlouho nevedli. Bylo to přesně 121 sekund. Patera naservíroval puk svému křídlu Petru Tenkrátovi tak, že ten – byť z úhlu – pálil na odkrytou branku Třince.\nOfenzivní podívaná se podávala i ve zbytku prostřední hrací doby. Skóre 3:3 vydrželo sedm a půl minuty a to přesto, že Oceláři hráli přesilovku a na druhé straně kladenský Havlíček trefil po výborné akci tyč. V polovině 36. minuty se však už skóre pohnulo – velký zmatek zavládl v brankovišti Šimona Hrubce, nejlépe se zorientoval Jan Rudovský a poslal puk za třineckého brankáře. Byť hlavní rozhodčí ještě akci konzultoval s videem, nakonec se rozhodl gól uznat.\nDo závěrečné dvacetiminutovky šli s vedením Kladenští. Přes patnáct minut dokázali nejtěsnější výsledek hájit, Oceláři však nakonec ofenzivní představení v samotném závěru převrátili na svou stranu. Nejprve Krejčího střelu tečoval před Cháberou opět Marek Zagrapan, který se stal střelcem večera. Pár sekund na to byl Patera vyloučen za vyhození puku mimo hřiště. Rytíři se dlouho bránili, ale malý moment před vypršením trestu svého kapitána inkasovali. Poněkud kostrbatou akci zakončil důrazným zametením nejlepší střelec Ocelářů Martin Adamský. Domácí ještě zkusili téměř devadesátisekundovou hru bez brankáře, ale prakticky se nedostali do zakončení. Třinečtí tak potřetí v řadě vítězí!\nPetr Tatíček (Rytíři Kladno): "Po třech venkovních zápasech, které jsme sehráli velmi dobře, jsme předvedli doma oproti ostatním zápasům asi nejhorší první třetinu. Zaplaťpánbůh jsme se do druhé třetiny zmátořili. Dostali jsme se do vedení a měli jsme i šanci, kdy jsme potřebovali získat vedení o dva góly. To se nám nepovedlo. Ve třetí třetině jsme se snažili výsledek ubránit. Ale neudrželi jsme to. Dostáváme doma strašné množství gólů, hrajeme nezodpovědně a velmi špatně bráníme."\nPavel Marek (HC Oceláři Třinec): "Pro hrstku našich diváků, kteří sem přijeli, musel být zápas dobrý. Chci jim poděkovat, protože nás v rozhodující chvíli podpořili. Pro trenéry to byl infarktový zápas, byly tam šílené zvraty. My jsme odehráli celkem slušně dvě třetiny, ale ta prostřední nám hrubě nevyšla a to nás málem stálo body."\n03.10.2013 • Daniel Ježek, Michal Samiec\nOceláři jedou na Kladno, potvrdí úterní vítězství?\n04.10.2013 • Michal Samiec\nAdamský M. 1 1 -1 0\nKrejčí D. 0 2 2 0\nRufer A. 0 1 -1 0\nZagrapan M. 2 0 2 0


Stupně vzdělání – Akademická aliance\nSoukromá vyšší odborná škola podnikatelská\nMoravskoslezská obchodní akademie\nAkademická aliance > Stupně vzdělání\nVytvořili jsme pro Vás unikátní a komplexní vzdělávání pod hlavičkou jedné společnosti. Akademické aliance = kontinuální vzdělávací proces od střední školy až po vysokou. Představujeme vám naše instituce:\nStřední vzdělání s maturitou – www.msoa.cz\nVyšší odborné vzdělání – www.vosaa.cz – (DiS.)\nwww.vspp.cz – (Bc., Ing., Mgr., MBA, LL.M.)\nwww.vso.cz – (Bc., Ing., MBA)\nwww.paneurouni.com – (Bc., Ing., Mgr., MBA, LL.M., JUDr., PhDr., PhD., doc., prof.)\nVŠPP si odnesla Národní cenu kvality za excelentní výkon\nVysoká škola podnikání a práva získala 1. místo v prestižním ocenění „Národní cena kvality“. Ve Španělském sále Pražského hradu převzala cenu z rukou ministryně průmyslu a obchodu Marty Novákové rektorka VŠPP Helena Válková. Škola byla oceněná za excelentní výkony v rámci programu START PLUS. „Jsem velmi ráda, že jsme toto prestižní ocenění získali. Nebylo to […]\nV pátek 21. června strávili naši studenti tři hodiny s rodilým mluvčím. Jonathan každoročně navštěvuje naši školu a pořádá aktivity s našimi žáky. Letos jsme měli možnost dozvědět se spoustu informací o Jonathanově rodném Texasu, jeho historii a zajímavostech. Poté už následovaly hry, hádanky, soutěže a spousta, spousta konverzace v angličtině 🙂


Vynikající recept na krémový karamel - Tradiční recepty - 2022\nVynikající recept na krémový karamel\nMěkce upečený pudink se proměnil v kaluž karamelu.\n110 g (4 unce) krystalového cukru\n2 lžíce kohoutku horké vody\n150 ml (1/4 půllitru) mléka\n275 ml jednoduchého krému\nTroubu předehřejte na 150 stupňů C (plynová značka 2).\nKaramel připravíte tak, že ve středním kastrůlku rozpustíte krystalový cukr, dokud nebude bublat a tmavnout, trochu tmavší než zlatý sirup. Vezměte teplo a vmíchejte vodu, POZOR! BUDE Plivat. Míchejte do hladka a nalijte tak, aby pokryla 1 1/2 půllitrové suflé, otočte po stranách.\nPudink připravíte tak, že v kastrolu zahřejete mléko a smetanu, dokud se nerozpálí. Mezitím ve velké míse ušleháme hnědý cukr, vejce a vanilku. Vpařte horké mléko do směsi.\nNalijte pudinkovou směs do suflé. Souffle misku vložte do pekáče v troubě a nalijte do ní horkou vodu, abyste vytvořili „koupel“.\nPečte 1 hodinu v předehřáté troubě, nebo dokud pudink nezačne rovnoměrně kmitat.\nOchlaďte na pokojovou teplotu, poté zchlaďte v chladničce, nejlépe přes noc. Přejeďte nožem po hraně, trochu jím zatřeste, aby se uvolnil. Jedním pohybem (s talířem přes talíř) vyklopte.\nPÁNI! S touto rodinou jsem na Velikonoční neděli opravdu zapůsobil! Je to opravdu tak snadné, jak říká recept! -09. Dubna 2010\nChutné a velmi snadné na přípravu. Opravdu plivá, když do roztaveného cukru přidáte vodu! -19. Března 2010\n34 receptů na Flan\nAť už ho znáte jako flan nebo krémový karamel, tento krémový dezert má kultovní pokračování po celém světě. Od tradičních latinskoamerických a japonských verzí po inovativnější recepty a dokonce i slané pokrmy, naši uživatelé přišli s některými z nejdivočejších a nejkrémovějších receptů na dorty, které můžete vyzkoušet.\nLahodné! Vyrobil jsem je pro soutěž ve vaření - a porotci byli ohromeni. Samotný krémový karamel je hladký, sladký, plný pikantní chuti. Pistáciové lupínky byly absolutním hitem, nikdo je nemohl přestat jíst (včetně mě!) Vyrobil jsem plné listy a další lupínky, které jsem použil na ozdobu konečného produktu. Varoval bych před použitím příliš mnoha malin, zvláště ne -li v sezóně. Jejich jemnost je příjemným akcentem sladkého dezertu, ale stačí jich jen pár.\nJe to báječný recept a krásná prezentace! Vřele doporučuji vyzkoušet.\nRád to dělám, ale obsluhuji dav nesnášející laktózu. Mohu použít plnotučné mléko bez laktózy, ale neví někdo náhradu bezlaktózové za těžkou smetanu. Nebo je to jen oxymoron ?!\nMŇAM! jaká nádherná kombinace chutí a textur. nenechte se zlákat přeskočit maliny-nabízejí důležitou ovocnou notu. zdlouhavý proces stojí za každou minutu úsilí. velikosti porcí jsou velké-podruhé jsem použil menší ramekiny.\npro plakát z bílé skály znamená „quotchai“ v hindštině také čaj. i když souhlasím, že Starbucks si účtuje příliš mnoho. Myslel jsem, že to bylo skvělé! chipsy byly příliš pracné, ale prezentace byla pěkná!\nTento recept jsem udělal, když přišli na návštěvu tchánové. Na talíři nikoho nezůstala ani kapka. Hodně komplimentů. Potřebujete pomoc s výrobou karmelu. Cukr jsem rozpustil v omáčkové pánvi a poté vlil do ramekinu. Když jsem převrátil ramekin, „quotcarmel“ byl tvrdý jako kámen a musel být vysekán z misek.\nmiloval jsem to. chutnalo to tak dobře. mé rodině se to dokonce líbilo. jsou obvykle vybíraví, ale požádali mě, abych to udělal znovu\nKrémový karamel byl vynikající a krásné zakončení jídla v indickém stylu, grilované kuře & quottandoori & quot. Krémy určitě udělám znovu - chuť byla jemná, ale lahodná. Fylo těsto je možná větší potíže, než kolik stojí, ale dodává příjemný nádech, zejména u slazených mletých pistácií. Maliny byly v pořádku, ale nebyly úplně nutné.\nTento recept je neuvěřitelný! Jemná chuť chai v kombinaci s karamelem a křupavým phylem byla mimořádná! Zklamal jsem ostatní, když to na mě tak nezapůsobilo. Toto je recept, který stojí za zopakování, i když příště jej rozdělím na 4 ramekiny místo 2.\nChcete vědět, co znamená chai? V češtině to znamená čaj a vím, že Starbucks si za to WAY účtuje příliš mnoho. Nekupujte humbuk.\nKuchařovi z Long Islandu: Čajové nápoje typu „quotchai“ najdete ve Starbucks a podobně. Podle známého indiána je to trochu nesprávné pojmenování, protože v Indii IS & quotchai & IS čaj. Masala chai je sladce kořeněný čaj, což opravdu získáte, když si objednáte chai zde v USA. Koření uvedená v tomto receptu jsou některá z obvyklých v nápojích & quotchai & quot, které zde vidíte: kardomom, fenyklové semínko, skořice, hřebíček, cukr nebo med - to je sladká kořeněná chuť & quotchai & quot. Snad to pomůže!\nNež to vyzkouším, řekněte mi prosím, co znamená koření & quot; chai & quot;\nObvykle lze v obchodě se zdravou výživou najít celé kardamomové lusky.\nOpravdu drahý dezert! Trochu příliš sladké. ale chuť chai opravdu vyšla dobře. Měl jsem spoustu zbylých pistáciových lupínků. možná by bylo lepší použít polovinu listu fylo. Krémový karamel nevypadal tak hladce jako na fotografii. Něco jsem musel udělat špatně.\nMusíte použít celé kardamonové lusky, protože jsou pouze spařeny ve smetaně a poté zlikvidovány. Měli by je mít v sekci s kořením ve vašem obchodě s potravinami nebo v obchodě. Navrhoval bych však, abyste místo toho udělali jiný krémový karamel nebo flan. Z výsledků jsem byl zklamaný. Cítil jsem, že chai koření nepřidává na jídlo, a miluji čaj chai.\nPředstavuji si, že budete moci použít mletý kardamon, protože lusky v tomto receptu pravděpodobně budete muset stejně otevřít, než je dáte do smetanové směsi. Nebo můžete zajít do indické nebo asijské potraviny a najít celé pražené kardamonové lusky. Tento recept jsem nevytvořil, takže nevím, co je nejlepší.\nS tímto receptem mám problémy-zní to strašně lahodně a extravagantně a působivě, ale nemám tušení, kde kardamonové lusky najít. Je možné místo toho použít pozemní kardamon?\nVýborný recept. Jediný, který používám, protože nikdy nemám kondenzované mléko atd. V domě. Jediná věc, kterou jsem přidal, byla skořice do sirupu poté, co byla nalita do šálků. Prostě skvělé.\nPerfektní! Neposkvrněná textura, vynikající chuť, dostatek cukru. Hledal jsem recept bez kondenzovaného a odpařeného mléka a tohle opravdu udělalo dezert, který jsem ochutnal před mnoha lety ve Španělsku. Dovolil jsem si nějaké úpravy - vařil na malé pánvi o 5 minut déle a uprostřed času zavřel zámek. Můj první recept na Epicurious a jsem rád, že jsem našel tak kvalitní obsah.\nJá a moje rodina MILOVALI jsme vytvořit tento recept. Konečné výsledky byly ÚŽASNÉ a doporučujeme vyzkoušet tento recept\nNefungovalo to! Hrozný recept!\nPřesně jsem se řídil tímto receptem, kromě toho, že nemám dost mléka. Použil jsem tedy trochu půl na půl. Bylo to naprosto dokonalé. I po ztrátě výkonu během procesu vaření. Moji tchánové byli úplně na podlaze. Taky jsem byl.\nFlan je zcela odlišný od krémového karamelu, svým způsobem je náznak v názvu (krém obecně je tekutý a teče), koláč by měl být pevný.\nKaramel je ošidný, ale jakmile ho získáte, jste zlatí! Ti z nás, kteří používají vodu, vědí, že trvá alespoň 6–7 minut, než se voda vyvaří (při středně až velmi vysokém žáru), pak musíte trpělivě (ale pozorně!) Sledovat změnu barvy, která následuje přibližně do 2–3 minuty. Chcete středně tmavý jantar, jako je barva javorového sirupu. Pokud chcete jen získat karamel po stranách ramekinů, možná budete muset pracovat v dávkách, řekněme po čtyřech. Ale pokud právě dostáváte karamel na dno ramekinu (což je v pořádku, zvláště pokud vás to frustruje), pak je pravděpodobně můžete udělat všechny najednou. Nechte hrnec pod tekoucí horkou vodou a snadno se vyčistí. Tento recept jsem nehodnotil, protože používám svůj vlastní recept na pudink, ale chtěl jsem se zapojit do karamelového problému, protože dělám flan několikrát ročně. (A ano, použijte pro svůj Baño Maria HORKOU nebo vroucí vodu.)\nPrvní polovina tohoto receptu je busta, NEDĚLEJTE karamel s vodou, zkoušel jsem to přesně podle popisu a nikdy se to nezměnilo na jantarovou, voda se vypařila, než změnila barvu. Vyhledal jsem několik dalších receptů a našel jsem několik, které zahřívaly cukr přímo na pánvi bez vody. a pokaždé to fungovalo perfektně.\nNejsem si jistý, proč tolik lidí má rád tento recept. Chuť byla opravdu pěkná, ale textura byla mokrá a volná. Také jsem musel péct dalších 10 minut, než bylo uvedeno.\nTo je pro mě perfektní recept, ne příliš těžký, tak akorát! dobře vyvážená chuť, miluji ji.\nUdělal jsem tento flan ve velkém kastrolku, protože jsem plánoval, že ho udělám pro dav a nemohu se vypořádat s ramekiny. Fungovalo to dobře, ale myslel jsem si, že flan má příliš silnou vaječnou chuť. Možná 2 vejce a 2 žloutky místo 4 celých vajec by to udělaly trochu hladší a méně vaječné.\nVyrostl jsem a věděl, že flan je krémový karamel. Jednoduchý recept! Výroba karamelové polevy však trvá příliš dlouho. Stejně jako katany doporučuji & quot; sušenou & quot; metodu karamelizace cukru. Textura listu je hladká a hedvábná. Když jsem to dělal poprvé, zapomněl jsem ohřát vodu pro vodní lázeň a tuhnutí trvalo dvakrát déle, než se nastavilo. Pokud se vám to stane, stačí pudinkové kelímky stanovat alobalem a pudink pravidelně kontrolovat testem párátka. Pro informaci, místo extraktu jsem použil vanilkový lusk, ale nezdálo se, že by měl velký vliv kvůli silné chuti karamelu.\nMěl jsem potíže s karamelovou omáčkou. První dávka, kterou jsem položil, se nikdy nedostala do jantaru. Podruhé jsem jen zkaramelizoval cukr bez vody. Ze zkušenosti vím, že to tak funguje. Čištění je velmi snadné-jednoduše přidejte vodu a vařte karamelizované zbytky se rozpustí ve vodě, vysypte, umyjte, hotovo.\nSnadné a chutné. Použil jsem 1 TB vanilky, 1% mléka a chladil jsem 3 hodiny se skvělými výsledky. Skvělý dezert dopředu na párty. Troufám si tvrdit, že bys to mohl sníst k snídani.\nSnadno připravitelný dezert nabitý spoustou chutí. Je pevný, ale stále krémový. Jsem se všemi ostatními. několik sekund dělá rozdíl mezi karmelovou omáčkou s hlubokou jantarovou barvou a pálenou karmelovou omáčkou. Zdvojnásobil jsem recept a vytvořil 8 větších koláčů. Zjistil jsem, že po okrajích pobíhá nůž a ponořením ramekina do lázně horké vody pomohlo flanu rychle a snadno vystoupit. Určitě to potěší dav!\nVytvořil jsem to k narozeninám mého bratra a#x27, protože to byl jeden z jeho oblíbených dezertů a bylo to skvělé. Změnil jsem jednu věc - místo dvou šálků plnotučného mléka jsem udělal jeden šálek plnotučného mléka a jeden šálek slazeného kondenzovaného mléka a poté snížil cukr na 1/4 šálku. Mohl jsem cukr a vodu vařit trochu déle, ale byl jsem paranoidní z toho, že jsem to spálil. Stále chutnalo dobře, ale nemělo krásnou jantarovou barvu.\nV průběhu let jsem vyzkoušel mnoho receptů, ale toto je nejjednodušší a nejspolehlivější. Nejtěžší je výroba karamelu, protože jakmile je cukr opravdu horký, rozdíl mezi příjemným chutným sirupem a spálenou, zapáchající, těžko čistitelnou pánví je asi 30 sekund. tento dezert VŽDY vyvolává u hostů příznivé komentáře.\nchutné, snadné. Řídil jsem se pokyny, kromě toho, že jsem udělal 1,5x dávku b/ c, kterou jsem vařil pro 8. To udělalo dost omáčky pro 8 ramekinů s trochou pudinku navíc. Velká výplata za malou přípravu.\nkaramel/sirup rozhodně musíte na pánvi uvařit, dokud nezhoustne! deset minut se zdá být správné. Použil jsem kulatý corningware místo šesti ramekinů a dopadlo to dobře. Právě jsem převalil hustý sirup kolem okrajů poté, co jsem pomocí cukrářského štětce nejprve „namaloval“ strany, a poté nechal sirup mírně zesílit na spodní a boční straně zesilovače. Doporučuji také vařit vodu nebo použít velmi horkou vodu na pánev, která obklopuje talíř - poprvé jsem použil vlažnou vodu a pečení trvalo asi dvě hodiny. tento flan byl pevný, ale při servírování dělal na talíři mokré a mrazivé & goo. podruhé pečení pomocí vařící vody z mé konvice trvalo 45–50 minut a vypadalo to mnohem lépe! Také jsem použil mexickou vanilku pro opravdu chutnou chuť. to je jinak překvapivě jednoduché s pouhými několika (a běžnými!) přísadami.\nDobře, část karamelového sirupu je ošidná - musíte zůstat velmi blízko bublajícího sirupu, protože velmi rychle přechází z čirého do zlatého až jantarového. Také ho musíte okamžitě sundat z ohně a nalít do ramekinů nebo velké mísy. . .pokud ho necháte sedět, bude se dál vařit a pálit na vás. Můžete použít polévkovou lžíci k distribuci sirupu mezi šest ramekinů. Pomůže to, když je budete mít s kým 'rock ' při nalévání lépe zakrýt dna, ale nezoufejte, pokud karamel ztuhne bez roztírání. . .měkne, jak peče. Zjistil jsem, že to nestačilo na to, abych nožem prošel hranami ramekinů, každý jsem je na několik sekund ponořil do horké lázně, poté jsem je dobře poklepal a obrátil. Obraz perfektní a velmi chutný!\nBylo to velmi snadné a chutnalo to skvěle. Zvládl bych to znovu. Jediným problémem je, že musíte velmi často vyprazdňovat sítko.\nDobře, takže jsem ještě neobrátil pánev na dortový talíř. To bude skutečný test. Trochu jsem ochutnal a bylo to vynikající, klasické. Zjistil jsem, že karamelová omáčka je obtížná: udělal jsem 2 dávky, první jsem použil nebělený cukr a nikdy se nezměnil na jantarovou. zahodil jsem to. druhý jsem použil stejný cukr, ale věděl jsem, že míří stejným směrem, takže jsem přidal asi 1/4 šálku reg. cukr a bylo to perfektní. recept vám neříká, že když karamel vychladne v pekáči, ztvrdne jako bonbón. Nedokázal jsem si představit, jak by to mohlo dopadnout dobře, ale teď je karamelová omáčka tekutá, přesně tak, jak by měla.\nNejsem si jistý, co jsem zde udělal špatně. Když jsem karamel dělal poprvé, rychle přešel z hlubokého jantaru do spáleného a musel jsem ho hodit. Podruhé jsem ji uvařil spíše na střední jantar, ale pak, když se upekla, byla téměř jasná, bez karamelové chuti. Pudink sám měl při prvním soustu nepříjemnou vaječnou chuť, ale následující kousnutí bylo lepší. Doufal jsem v krásnou účast jako na fotografii, ale místo toho jsem dostal bledý, bezvýrazný flan.\nDodrželi jste recept do puntíku a výsledky byly skvělé. Perfektní, jistý a připravený dezert.\nNic na světě není jednodušší než a dortnebo její matka, volala milostivá francouzská dáma krémový karamel. Pro Latinskoameričané, naše láska k dort je v našich genech, v naší krvi a v našem překvapivě sladkém patře. Je populární po celém světě Střední Amerika, Jižní Amerikaa karibský, a přestože to může mít mnoho regionálních variací, práce je vždy stejná: pečené mléko a vejce obalené v karamelu. Jedl jsem to od mala, stejně jako moji rodiče a moje děti také, a nemyslím si, že tato kontinuita v dohledné době skončí.\nv Peru děti začínají milostný vztah s dort ve velmi raném věku. Neexistuje jediné dítě, které by nenosilo část dort ve svém školním obědovém boxu nebo v domě nebo restaurace že to nedělá pravidelně. To je dezert všechno oslavit, někoho utěšit a mít v ruce jen tak, aby uspokojil touhu po něčem sladkém. Nikdo se nesmí oddávat této sametové, pudink s vanilkovou příchutí pokryté karamelová omáčka… Tak bohatý a návykový, ale zároveň tak nevinný a domácí.\nNázev je pro mnoho lidí matoucí, zejména proto, že v Francouzské pečivo slovní zásoba, a dort je druh dortík s pečená kůrka a a krémová náplň. Co my Latinos vědět jako dort je něco docela jiného, ale stejně příjemného. Peruánci také tomu říkejte crema volteada, což doslova znamená „vzhůru nohama“ krém“A obrátili svou lásku k tomuto všudypřítomnému dezert do tvůrčí síly, produkující mnoho verzí originálu s tolik chutí a textur, kolik si lze představit: tavený sýr, jablko, hruška, rozinky, quinoa, lúcuma, kokos, kukuřice, sušené švestky, skořice... Nicméně, ruce dolů, původní pláň vanilka je oblíbený po celé zemi.\nLeche asada Je další dezert z koloniálních dob, které se podobají dort, přestože je méně sladká, není tak bohatá a má spálenou horní vrstvu. Je vyroben z čerstvého mléko namísto, pečený bez karamel, a vnější povrch je spálen horkou litinou, (takže to rozhodně není krém Brulee nebo crema catalana buď).\nZde je náš velmi jednoduchý a jistý oheň recept pro dort. Používáme odpařené mléko, slazené kondenzované mléko, a vejce, vše smíchané dohromady v mixéru, a pečený ve vodní lázni, aka “Bain Marie”, Aby získala tu jemnou, krémovou a jemnou texturu. Je to tak snadné, že to s úspěchem zvládnete, i když jste nikdy v životě nevařili pánev vody. Množství vejce se liší od recept na recept, a pokud ji připravíte v celku mléko místo toho bude výsledek lehčí a méně krémový, ale přesto lahodný. Disfrutar!\nRecept na pálený karamelový krém\nBurnt Caramel Cream se výborně podává na kilové koláče a přes čerstvé ovoce. Tato omáčka je vedlejším produktem při vaření karmelu. Výroba karmelu vyžaduje načasování, teplotu a trpělivost. Někdy může vaše karmelová omáčka zajít příliš daleko a spálit se. Nevyhazujte to. Jak vidíte z tohoto receptu, pálenou karamelovou omáčku lze použít na mnoho skvělých receptů. V případě, že chcete tuto omáčku dělat schválně, dodržujte recept a pokyny.\nV malém kastrolu na středním ohni smíchejte cukr, vodu a sůl, dokud dobře nesmějí. Vařte bez míchání, dokud směs nezíská zlatohnědou barvu. Ihned odstraňte z tepla.\nZ ohně za stálého míchání vařečkou velmi postupně přidávejte smetanu ke šlehání (směs se shlukuje a ztuhne). Za stálého míchání vraťte na střední teplotu, dokud nebude směs hladká.\nDo střední mísy dáme karamelový krém. Zakryjte a chladte, dokud nebude velmi studený (asi 1 1/2 hodiny v mrazničce nebo 3 hodiny v chladničce). Může být v chladničce až 3 dny.\nAž 6 hodin před podáváním šlehejte karamel, dokud se nevytvoří tuhé vrcholy. Zakryjte a dejte do chladničky, dokud nebudete připraveni k použití.\nThajský kávový krémový karamel\nJsem velkým fanouškem thajské kávy a thajského ledového čaje. Ledový čaj, což je běžný ledový čaj slazený [obvykle spoustou] slazeného kondenzovaného mléka, je pravděpodobně o něco běžnější než kávová verze, ale káva se vyrábí stejným způsobem, se slazeným kondenzovaným mlékem. Mléko je husté a velmi sladké, s bohatou karamelovou chutí a je úžasným spojením obou nápojů. Když jsem viděl tento recept na thajský kávový krémový karamel v Dezertní kuchařce New York Times, zaujalo mě to a nemohl jsem se dočkat, až uvidím, jak se chuť převádí z nápoje na dezert.\nI ’ll cut to the chase: was fantastic. Nemůžu si vzpomenout, kdy jsem naposledy měl tak lehký, hladký a krémový dort. Nebylo to vůbec tvrdé ani želatinové (což některé z méně dobrých flanů, které jsem zkoušel), bylo, ale neuvěřitelně hedvábné a lehké. Jediným důvodem, proč jsou v karamelu kolem dezertu na fotografii nahoře malé skvrny flanů, je to, že jsem nikdy nebyl zvlášť dobrý v rozkládání krémového karamelu a měl bych sklon krájet se lehce do pudinku, pokud kolem něj zasunu svůj nůž. prostě podvádějte a snězte to přímo z ramekinu, karamelu a všeho. Káva a karamelové tóny v dezertu byly vynikající a opravdu dobře reprezentovaly původní kávový nápoj. Jako další bonus má tento dezert jen pár přísad a je pozoruhodně jednoduchý na přípravu.\nNedělal jsem karamel na dezert –, který se nalije na dno ramekinu před pečením – příliš tmavý, protože jsem nechtěl, aby pokrmu dominovala chuť spáleného cukru. Zastavte se na světlé nebo středně jantarové barvě, nic tmavšího než to. Recept vyžaduje silný kávový extrakt, který dodá kávě chuť, a má základ z vaječných žloutků, kondenzovaného mléka a vody. Uložte si vaječné bílky a připravte si dort s andělským jídlem nebo košíčky s andělským jídlem v den, kdy je plánujete vyrábět.\nTento krémový karamel se nejlépe podává chlazený, a přestože jej lze jíst při pokojové teplotě, je nejlepší dát ho několik hodin v lednici, aby se před podáváním ještě trochu zpevnil. Chcete -li odformovat, ponořte ramekin do misky velmi horké vody asi na 20 sekund a převraťte jej na servírovací misku. V případě potřeby můžete posunut tenký nůž kolem okraje, aby se pudink uvolnil, ale mějte na paměti, že tato metoda nemusí vést k odformování, které je tak čisté jako metoda pouze pro horkou vodu (i když to opravdu pomáhá při získávání věc ven!).\n(z kuchařky dezertů NY Times také online zde)\n7 velkých žloutků, pokojová teplota\n1 polévková lžíce kávového extraktu\n1 14-oz plechovka slazeného kondenzovaného mléka\n14 oz vody\nPředehřejte troubu na 300F. Získejte 6 ramekinů o objemu 8 oz a 9 吉 palců pekáč.\nVe velké míse vyšlehejte žloutky, vanilkový extrakt, kávový extrakt, slazené kondenzované mléko a vodu (pomocí plechovky ze sladkého kondenzovaného mléka odměřte vodu) do hladka. Necháme 20 minut odstát.\nNa střední plamen dejte velký hrnec vody, asi 4 šálky, a přiveďte k varu.\nMezitím do malého kastrůlku vložte cukr a vařte na středním plameni, dokud cukr nezkaramelizuje a nezmění jantarovou barvu, asi 5-10 minut. Do každého ze 6 ramekinů nalijte trochu karamelu a krouživým pohybem potřete dno. Pokud zbyde karamel, rovnoměrně jej rozdělte do kostek. Necháme 2-3 minuty tuhnout\nPřeceďte vaječnou směs do velké odměrky. Nalijte do ramekins. Umístěte ramekiny do pekáče 9 吉 palců a vložte misku do trouby. Před zavřením dvířek trouby opatrně nalijte horkou vodu z velkého hrnce do pekáče a vytvořte vodní lázeň.\nPudinky pečte asi 30 minut, dokud neztuhnou. Když se pudr otáčí, měl by se pohybovat rovnoměrně a neměl by být uprostřed mokrý.\nPudinky vyjměte z vodní lázně a nechte vychladnout na pokojovou teplotu. Pudinky lze chladit.\nChcete -li sloužit, ponořte každý ramekin do velmi horké vody asi na 20 sekund, aby se uvolnil karamel. Přejděte na jednotlivá servírovací jídla.\nZákladní krémový karamel\n⅔ šálků (150 g) cukru (superjemného)\n⅓ šálku (80 ml) vody\n¾ šálku (180 ml) mléka\n¾ šálku (180 ml) jednoduchého (nalévacího) krému\n4 žloutky navíc\n⅓ šálku (75 g) cukru (superjemného)\nnavíc 2 lžičky vanilkového extraktu\nPředehřejte troubu na 150 ° C (300 ° F). Cukr a vodu dejte do hrnce na vysoké teplo a míchejte, dokud se cukr nerozpustí. Přivedeme k varu a vaříme 8–10 minut nebo dokud směs není tmavě zlatá. Nalijte do 4 x ¾ šálku (180 ml) nádobí vhodného do trouby. Odložíme na 5 minut nebo dokud karamel nestuhne.\nMléko a smetanu dejte do hrnce na střední teplotu, dokud se nerozvaří. Odstraňte z tepla.\nVejce, žloutky, cukr a vanilku dejte do mísy a důkladně prošlehejte. Postupně přidávejte mléčnou směs, šleháním spojte. Směs přecedíme a nalijeme do nádobí.\nVložte nádobí do vodní lázně. Pečte 35 minut nebo dokud není nastaveno. Vyjměte z misky a dejte do chladničky na 2 hodiny nebo do vychladnutí. Krémové karamelky vyjměte z lednice 30 minut před podáváním. Obraťte se na talíře a podávejte. Slouží 4.\n+ Vytvořte vodní lázeň tím, že vložíte nádobí do zapékací mísy vyložené skládanou utěrkou a zalijete dostatečným množstvím vroucí vody, aby se dostalo do poloviny boků nádobí. Skládaná utěrka na dně zapékací mísy zabraňuje klouzání nádobí a zajišťuje rovnoměrné vaření krému, protože se nádobí nedotýká přímo pekáče.\n3. Začněte bílým cukrem\nZeptal jsem se Oriola Balaguera, barcelonského mistra čokolády a cukru, na otázku cukru, protože nyní i malé supermarkety skladují ohromující řadu cukrů, sirupů a náhražek. „Prakticky vždy používám bílý cukr (sacharózu), abych dal karamelu čistou sladkou chuť,“ říká Balaguer, „a přestože můžete a já používám jiné cukry, sirupy nebo deriváty, jako je fruktóza a dextróza, zjišťuji, že téměř vždy dávám přednost sacharóze . " Zpočátku použití bílého cukru značně usnadní měření barvy karamelu. Ale s praxí byste měli být schopni vyzkoušet nerafinovaný ('zlatý') cukr. Damian Allsop, jeden z nejinovativnějších nových řemeslných cukrářů ve Velké Británii, je fanouškem nerafinovaného cukru. „Nerafinovaný cukr je v mé kuchyni velká věc. Má více chuti a chuť, která je složitější. Takže můžete dělat to, co děláte s klasickým karamelem, ale jen experimentovat s různými kombinacemi, abyste získali různou intenzitu. Rád nahradím třetina lehkého cukru v receptu s muscovado pro silnou chuť. “\nMoje rada: pokud děláte karamel na tarte tatin nebo krémový karamel, použijte veškerý rafinovaný cukr. Pokud vyrábíte měkké karamely nebo omáčky, zkuste nahradit polovinu rafinovaného bílého cukru v receptu hnědým cukrem (jakýkoli), ale bílý cukr pouze zkaramelizujte. Poté přidejte zbývající hnědý cukr, když přidáte máslo a smetanu.\nPerfektní krémový karamel\nPerfektní krémový karamel. Fotografie: Felicity Cloake/Guardian\n2 vejce plus 4 žloutky\n60 g měkkého tmavě hnědého cukru\nŠest ramekinů namažte máslem a dejte stranou. Nalijte mléko do malé pánve, vanilkový lusk rozkrojte na polovinu a do pánve naškrábejte semínka. Přidejte lusk a přiveďte k varu, poté vypněte oheň, přikryjte a nechte vyluhovat, zatímco vytvoříte karamel.\nCukry na karamel dejte do hlubokého kastrůlku (co nejlehčí, abyste lépe viděli barvu) a jen stěží zalijte vodou. Přiveďte k varu na mírném ohni a poté vařte do zhoustnutí, sirupu a toastu. (Chcete -li zkontrolovat, zda je hotovo, sundejte teplo a na talíř dejte kapku. Pokud ztuhne, je připravena.) Rozdělte mezi formy, pracujte rychle, než ztuhnou, a vířením zakryjte základny. Dát stranou.\nVejce a žloutky dejte do žáruvzdorné mísy a prošlehejte. Přidejte cukr a jemně prošlehejte, aby se vše spojilo. Lusky vyjměte z mléka a za stálého míchání pomalu nalijte do mísy, poté nechte 15 minut usadit, dokud karamel ztuhne. Mezitím předehřejte troubu na 150 ° C a vařte konvici.\nZ vrchu pudinku sejměte pěnu, nalijte přes sítko do ramekinů a každý pevně zakryjte fólií a poté vložte do formy na pečení. Do plechu nalijte horkou vodu do dvou třetin cesty nahoru. Pečte v troubě 15 minut, poté sundejte alobal a pečte dalších 12–15 minut, nebo dokud pudink jen neztuhne, ale ve středu stále mírně kolísá. Vyjměte z lázně a nechte vychladnout. Chladíme do úplného vychladnutí.\nChcete -li odformovat, spusťte tenký nůž po vnější straně každé formy a převraťte jej na talíře,\nCreme caramel: kulinářská klasika nebo špatný vztah creme brulee? Která další vychytaná francouzská jídla 70. a 80. let byste rádi viděli oživená?\nNejlepší fotografie: Dokonalý krémový karamel. Fotografie: Felicity Cloake/Guardian\nPodívejte se na video: Slaný karamel @mamadomisha - recept (Smět 2022).\nCopyright 2022 \_ Vynikající recept na krémový karamel...


Alois Nebel - příběh zahalený v mlze - Moviescreen.cz\nAlois Nebel – příběh zahalený v mlze\n27.9.2011 at 10:12 • Posted in Recenze by Martin Bubrín\nStagnace české produkce v točení divácky úspěšných, ale kvalitativně naprosto nedostačujících titulů znemožnila jakoukoliv možnost se dlouho dopředu na nějaký tuzemský snímek těšit. Čestnou výjimkou však právoplatně zastal atypický projekt Alois Nebel, který nám slibuje hned dvě „poprvé“ najednou – první adaptaci komiksu a první rotoskopický snímek u nás.\n„To vypadá úžasně“, honilo se hlavou snad každému druhému divákovi, když v kině spatřil dvouminutový trailer na atypicky vyhlížejícího Aloise Nebela. V záplavě všech tuctových a až nesnesitelně ambiciózně propagovaných titulů jako Muži v naději, které sázejí jen na známé tváře a rádoby komickou zápletku „ze života“, ve vás znovu mohl vyvolat známou domněnku, že s českým filmem to není zas tak špatné. Nebudu tady jmenovat snímky, které v našich končinách zaznamenaly nebývalý kritický úspěch (a že jich bylo…) a naši kinematografii reprezentovaly na mezinárodní úrovni, podotknu jen, že kdyby bylo tolik úsilí věnováno do každého druhého českého filmu, možná bychom se na soupiskách festivalu v Benátkách nebo v Torontu objevovali častěji.\nDo první české adaptace komiksu toho bylo investováno hodně. Jak úsilí, financí, tak práce mnoha zručných lidí. Celovečerní debut absolventa filmové školy ve Zlíně a pražské FAMU Tomáše Luňáka byl na realizaci opravdu náročným snímkem. Režisér, který vystudoval animovaný film, však dokázal svůj první počin dovést do zdárného konce, za který by se nemuseli stydět ani zručnější a ostřílenější tvůrci. Po standardním, asi třicetidenním natáčením, nastala však zdlouhavá dvouletá postprodukce, na níž pracovalo asi patnáct hodin denně padesát animátorů a na výsledku je to poznat. Metoda rotoskopie, která byla užita například ve snímcích Waking Life Richarda Linklatera (kde režisér tvrdí, že mu byl inspirací) nebo izraelského Valčíku s Bašírem Ariho Folmana, překresluje natočený materiál do animované podoby. Precizní vizuální stránka, to je něco, co často v českých filmech nevídáme. Svou jednoduchou černobílou stylizací dokážou být i zdánlivě jednoduché a nezajímavé záběry pastvou pro oči. Pokud bychom měli Aloise Nebela hodnotit čistě z technického hlediska, jednalo by se o jeden z nejlepších tuzemských počinů posledních let. Jak už ale sami víme, líbivé obrázky nemohou zakrýt vše ostatní.\nTím ostatním samozřejmě myslím scénář. Komiksová předloha Jaroslava Rudiše a Jaromíra 99 složená ze tří dílů pod názvy Bílý potok, Hlavní nádraží a Zlaté hory má totiž přibližně třistapadesát stran. Pro účely celovečerního filmu však musela být celá trilogie seškrtána do 87 minutové stopáže, což jde na výsledku hodně poznat. O Aloisu Nebelovi se tedy rozhodně nedá říci, že by obsahoval nějaký složitý děj. Mohutný příběh (alespoň dle ohlasů lidí, co četli i komiks) byl ohlodán jen na jednoduchou základní kostru, v níž máte hodně možností se začít nudit a ztrácet. Není to však jen o prázdných místech, když film spíše oplývá vyprázdněnou narací (tedy vyprávěním bez zdánlivého významu a bez žádného konkrétního sdělení), ale spíše tím, že na tak malé ploše nemají tvůrci šanci pořádně načrtnout postavy a smysl jejich počínání.\nDivák neobeznámený s komiksem nebo jen se synopsí filmu může hodně rychle ztratit orientaci jak v postavách, tak v samotné zápletce, která na první pohled vůbec složitá není. Nepropracovanost charakterů tak nedovolí odhalit jejich úmysly a jejich úloha v příběhu nám není známa. Proto filmu chybí něco jako napětí či gradace, jelikož nemáme šanci vědět, jaké jsou mezi postavami vztahy a proč se chovají tak, jak se chovají. A když má dojít na vyvrcholení, divák necítí žádnou emoci – jen vidí další pěkný obrázek. I samotný konec vyzní do ztracena – klidně by to celé mohlo skončit o deset minut dříve nebo o půl hodiny později a nic zásadního by se nestalo.\nVýpravčí Alois Nebel (minimalistický Miroslav Krobot jej výborně dokázal ztvárnit pouhými dlouhými pohledy a krátkými dialogy) tak většinou posedává na stanici, sem tam někdo přijde, odejde…nebo odejde on. Věřím, že vedlejší postavy mají ve větším celku podstatnější úlohu, zde jsou ale smrsknuty jen na banální figurky (Ondřej Malý, Simona Babčáková), které hrdinovi zajišťují další epizodní minipříběh. Navíc když Nebelovu („Nebel“ znamená německy mlha a pozpátku život) postavu ovlivnily dva historické předěly (odsun sudetských němců po 2. světové válce a pád komunismu v roce 1989), nepřidává to výsledku potřebný přesah, důležitý jak ke ztotožnění diváka s postavou, tak vyznění celého tragického a smutného příběhu. Má se snad v Nebelovi vidět typický Čech nebo se jedná jen o obyčejného „malého“ člověka ztraceného ve velkých historických událostech?\nStylu vyprávění a celkovému tempu je uzpůsobena také formální stránka. Kamera Jana Baseta Střítěžského lpí na detailech, dlouhých statických záběrech na krajinu nebo na obličeje postav. Pomalosti přidává také nenásilný střih a ambivalentní hudba. Tyto prvky však ve spojení s nádhernou vizuální stránkou vykouzlí působivou atmosféru, hustší než sudetská mlha, která se dokáže zažrat nepříjemně pod kůži. Už jenom úvod, který je dlouhou jízdou kamery skrz les podbarvený zvuky drsné přírody a Nebelova nezaujatého voiceoveru, je jedním z pomyslných vrcholů filmu. Udržet si snímek celou dobu takovou hutnou atmosféru, slabší scénář by jistě nikomu tak moc nevadil. Stačí si jen vzpomenout na dunivý zvuk přijíždějící lokomotivy a diváka dokáže zamrazit. Smůlou však je, že veškeré ty „hutné“ okamžiky pramení čistě jen ze samotné podstaty vizuální stránky a se sílou příběhu nemají nic společného. Ten vtáhnout nedokáže.\nBojím se, že kdyby byl Alois Nebel natočen jako normální černobílý film, tak by bez použití metody rotoskopie zapadl do mírného nadprůměru, tematicky by zapadl do škatulky filmů jako Habermannův mlýn nebo Lidice a prošuměl by kiny bez většího povšimnutí. Takto si dokáže alespoň udržet v našich luzích a hájích auru výjimečné události a my si tak akorát můžeme přát, aby vydělal více než nová Saxána (i když ruku na srdce, to víme, že se nestane) a Státní fond na podobné novátorské snímky začal přispívat i do budoucna. Rozhodně je totiž na co koukat.\nTags: 2011, animovaný, ČR, drama, komiksový, Miroslav Krobot


FireFlyCoin kurz – graf, kalkulačka, vývoj ceny, kde koupit FFC?\nHome » Kryptoměny » FireFlyCoin kurz – graf, kalkulačka, vývoj ceny, kde koupit FFC?\nSledujte aktuální kurz FireFlyCoin v online grafu nebo použijte naši kalkulačku pro převod FFC do českých korun. Víte, kde koupit FireFlyCoin?\nFireFlyCoin graf vývoje kurzu\nHistorický kurz FireFlyCoin\nProč nekupovat FireFlyCoin?\nGraf kurzu FireFlyCoin/USD\nV levém horní rohu můžete vidět symbol měny (aktuálně FFC/USD), vpravo od něj jsou k dispozici intervaly 1 min, 30 min, 1 h reprezentující dobu jedné svíčky, tu si můžete libovolně měnit kliknutím na trojtečku (vpravo od časových intervalů).\nDvojí poplatky za směnu peněz. FireFlyCoin bohužel nemůžete přímo koupit za fiat ("standardní peníze" => české koruny, eura, usd apod.), ale je zapotřebí nejprve koupit BitCoin nebo Ethereum a až za něj pak můžete koupit na burze FFC.\nŘešením může být FFC nekupovat, ale pouze spekulovat o změně jeho ceny pomocí CFD. Zjednodušeně řečeno se jedná o sázku na to, zda kurz poroste nebo bude klesat v určitém čase. Doporučuji vám si přečíst článek co je to contract for difference.\nNa druhou stranu přímé koupení FFC má i své výhody, například můžete tuto virtuální měnu držet roky ve své peněžence a neplatit za to žádné poplatky. Případně můžete využívat FireFlyCoin technologii pro vaše účely. Vidíte nějaké další výhody? Podělte se o ně s námi v komentářích.\nNázory a zkušenosti s FFC\nVyplatí se zajímat o FireFlyCoin a zvažovat nákup? Má vůbec nějakou budoucnost? Sdílejte s námi váš názor hlasováním níže:\nNapadá vás, kdy je nejlepší čas FireFlyCoin koupit nebo prodat? Dáte ostatním čtenářům nějaký tip? Přidejte komentář.


Hubení a deratizaceLikvidace švábů a rusů domácích\nLikvidace švábů a rusů domácích\nPokud se objevili u vás švábi a potřebujete je velmi rychle vyhubit, pro jejich likvidaci se používají nejrůznější hubící přípravky, jako postřiky, nástrahy, gely a lepové pasti. Abychom vám mohli maximálně usnadnit hubení švábů, používáme osvědčené produkty, které vám pomohou tyto nepříjemné škůdce velmi rychle zlikvidovat. Výskyt švábů v bytových a komerčních prostorách je vždy velmi nepříjemný. Objevují se totiž především tam, kde je příjemně teplo, velmi vlhko a často temno. Nejčastěji je můžeme vidět ve spížích, sklepech, skladech, ale i v klimatizacích. Tento velmi nepříjemný hmyz nám dokáže znehodnotit svým okusem a trusem veškeré potraviny, ke kterým se velmi snadno dostane, protože si cestu vždycky najde. Velmi rychle se také tito škůdci množí a jsou překvapivě velmi často příčinou různých alergických reakcí.\nŠvábi jsou aktivní zejména během noci. Pokud je ve svém obydlí objevíte přes den, je už velmi pravděpodobné, že se u vás výrazně rozšířili. Je tedy opravdu nejvyšší čas začít s jejich likvidací. Používáme postřiky na šváby, které je rázně zcela vyhubí a vytvoří následně i dlouhodobou ochranu proti jejich opětovnému rozšíření. Veškeré používané přípravky proti švábům jsou zcela bezpečné pro lidi i pro vaše domácí zvířata. Během likvidace švábů probíhající v bytových domech je obvykle zároveň nutné provést dezinsekci v sousedních bytech. Bez tohoto kompletního zásahu vám totiž hrozí, že se škůdci budou po uplynutí nějaké doby znovu vracet.\nProces hubení švábů můžete vzít sice i do vlastních rukou pomocí dostupných přípravků. Pro zaručený výsledek a neopakovaný výskyt vždy ale doporučujeme využít služeb odborníků. Postřiky jsou vhodné zejména k ošetření napadených míst šváby a k ošetření vstupů do prostor, kde se švábi a rusy vyskytují. Postřiky lze použít i přímo na lezoucí hmyz.\nDISKRÉTNĚ - NEOZNAČENÉ VOZY - CIVILNÍ ODĚV\n2014 © sos-stenice.cz | Odkazy\nHubení (deratizace) štěnic, švábů, mravenců, blech a hmyzu v následujících městech a okolí:\nHavířov, Zlín, Kladno, Most, Karviná, Opava, Frýdek-Místek, Karlovy Vary, Jihlava, Tepilce, Děčín,\nChomutov, Přerov, Jablonec nad Nisou, Mladá Boleslav, Prostějov, Třebíč, Česká Lípa, Třinec, Tábor, Znojmo, Příbram, Cheb,\nOrlová, Kolín, Trutnov, Písek, Kroměříž, Šumperk, Vsetín a další města v ČR.


null QF: Replied: Jul 1, 2016 8:48 AM\nDobrý den, obracíme se na Vás s dotazy, které nám položil náš potenciální žadatel o dotaci. Děkujeme za případné odpovědi.\nPředmět sociálního podnikání – výroba hnojiv a topných peletek\nUrčení druhu sociálního podniku\n1) Může se žadatel nezávazně rozhodnout pro založení integračního sociálního podniku i v případě, že bude provozovaná činnost podniku charakteristická spíše pro enviromentální sociální podnik? Důvodem je získání podpory z IROP, který nebude enviromentální SP podporovat.\nŽadatel – právní forma\n1) Náš žadatel (zapsaný ústav) v současné době poskytuje sociální služby. Ve svém statutu má mimo poskytování sociálních služeb uvedenou také vedlejší činnost, kterou je sociální podnikání? Je zapsaný ústav oprávněným žadatelem v OP ZAM nebo si subjekt musí založit novou živnost či obchodní korporaci? V IROP jsou v opatření 2.2 sociální podnikání, nestátní neziskové organizace, mezi které patří i ústav oprávněnými žadateli.\n1) Potenciální odběratelé výrobků ze sociálního podniku: Bude ŘO vyžadovat doložení např. smlouvy o smlouvě budoucí s potenciálními odběrateli?\n2) Lze produkt vyrobený v sociálním podniku využívat v rámci úspor pro provoz podniku? Vyrobené peletky by podnik z části využíval k zajištění tepla ve svých objektech.\n3) Žadatel uvažuje o zřízení e-shopu, ve kterém by nabízel své produkty. Je podmínkou výrobek distribuovat pouze v území MAS nebo lze také v případě zájmu produkt nabídnout odběratelům mimo území MAS?\n4) Místní prospěch u integračního podniku. Uspokojování potřeb na základě místní poptávky. V rozpoznávacím znaku uvádíte doložení účetních dokladů 3 hlavních odběratelů podniku, kteří mají sídlo nebo provozovnu ne starší než 12 měsíců na území MAS.\nNa základě průzkumu místního trhu bude zjištěno, že žádný potenciální odběratel nesplňuje výše uvedenou podmínku stáří sídla či provozovny max. 12 měsíců od založení? Jak zajistit v tomto případě odběr výrobků?\nJun 27, 2016 10:09 AM MAS Svitava\nad) Určení druhu sociálního podniku\nAno, žadatel se může rozhodnout pro integrační sociální podnik, podnik musí naplňovat rozpoznávací znaky integračního sociální podniku definované ve výzvě ŘO pro MAS č. 47.\nad) Žadatel – právní forma\nV investiční prioritě 2.3 OPZ nejsou neziskové organizace oprávněnými žadateli v projektech zaměřených na sociální podnikání. Pro aktivity sociálního podnikání jsou oprávněnými žadateli v tuto chvíli pouze osoby samostatně výdělečně činné dle zákona č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění a obchodní korporace vymezené zákonem č. 90/2012 Sb., o obchodních korporacích. V současnosti jsou NNO - poskytovatelé soc. služeb pilotováni coby příjemci ve výzvě OPZ č. 67, na základě evaluace bude zváženo jejich případné zařazení mezi oprávněné žadatele ve výzvě ŘO OPZ pro MAS.\nad 1) Jde o doporučenou přílohu, která pomůže hodnotitelům lépe posoudit životaschopnost podniku.\nad 2) Ano, ale mimo to musí SP doložit další doklady o odběru zboží/služeb od místních dodavatelů (u integračního SP stačí účetní doklady 3 dodavatelů se sídlem firmy nebo provozovnu na území MAS ne starší než 12 měsíců; environmentální sociální podnik by měl odebírat zboží/služby od místních dodavatelů vždy, pokud podnik tento znak nesplňuje, musí prokázat nerelevanci - např. nákup kávy, čaje apod. - sleduje se celý dodavatelský řetězec!!).\nad 3) Žadatel musí přednostně nabízet produkty odběratelům z území MAS. Musí být schopen předložit při kontrole účetní doklady 3 odběratelů se sídlem nebo provozovnou na území MAS (ne starší než 12 měsíců). Může však také v případě zájmu nabídnout produkty i mimo území MAS.\nad 4) Požadavek na doložení účetních dokladů byl špatně pochopen. Mají být doloženy účetní doklady 3 odběratelů se sídlem nebo provozovnou na území MAS. Účetní doklady nesmí být starší více jak 12 měsíců.\nJul 1, 2016 8:48 AM Ivana Pýchová\nnáš žadatel (NNO) chce podat žádost o podporu do 1. výzvy MAS, kterou plánujeme vyhlásit začátkem roku 2017. V současné době nejsou NNO dle podmínek výzvy oprávněnými žadateli. V jakém časovém horizontu plánujete aktualizaci výzvy č. 47, kde by mohly být NNO zařazeny mezi oprávněné žadatele?\nJul 1, 2016 10:17 AM MAS Svitava


Tommy Haroldova pouť - Zapomenuté hrady Moravy - Starý hrad Drahotušský nad Podhořím - Bedřich Dušek\nÚvod » Zapomenuté hrady Moravy » Starý hrad Drahotušský nad Podhořím - Bedřich Dušek\nProf. B. Dušek, Lipník:\nStarý hrad Drahotušský nad Podhořím.\nPřemalebné je to údolí Bečvy v lipenském kraji. Věnčeno k jihu posledním lesnatým výběžkem hor Vsatských, na jejichž jednom vrcholku strmí zachovalé ještě zříceniny památného Helštýna, přiléhá na severu k horám Oderským, na jejichž jednom kuželu od 13. stol stával předchůdce helštýnské slávy, hrad Drahotušský. Okolí lipenské skýtá vděčné pole nejen turistice, ale i studiu dějepisnému. Zvláště nyní, kdy správa velkostatku věnuje všemožnou péči k udržení zřícenin Helštýnských a kdy z nařízení paní Antoinetty Althánové, držitelky starého panství Drahotušského, zříceniny původního sídla tohoto rodu se vykopávají, nabývá náš kraj zvýšeného historického významu.\nObr. 1. Ideální obraz hradu\nOd r. 1491-4., kdy Drahotušský hrad opuštěn a ponechán na pospas sžíravým vlivům přírody, za těch 400 let, kdy ruka lidská nedotkla se jeho stěn, zůstaly po tomto památném panském sídle jen pahrbky zanesené zřícenými zdmi, listím, mechem a porostlé lesními houštinami.\nPohádkové zkazky obyvatelstva okolních vesniček, jež kdys tvořily zboží pánů Drahotušských, hlavně o skrytých tam pokladech, časem probouzely naši mysl, aby se vracela zpět k dobám rytířské slávy ve st. 13.-15. A zdálo se, že staré hradisko upadne časem do úplné nepaměti potomstva, kdyby zminěným nařízením nynější držitelky velkostatku nebyly naše vzpomínky probuzeny. Vždyť dnes, kdy na podobné podniky není šlechetných dárců, kdy se všechny podobné podniky jednoduše odkazují stát. památkovému úřadu, jenž přirozeně ze svých dotací nemůže vyhověti všem přáním v ohledu konservace starých historických památek, je tento počin velkostatku nanejvýš úctyhodný.\nZaložení hradu spadá do dob Přemysla Otakara II. (1253 až 1278). Miláčkem tohoto krále byl Bohuš z Holštýna, jehož oddanost uznal král pověřením úřadu maršálka mor. Od 1264 až 1267 a darem celého panství v kraji Lipenském. Rodné sídlo pana Bohuše bývalo na Boskovsku. Hartman z Holštýna psal se tak poprvé. Tento Bohuš vystavěl si na darované půdě obranný hrádek, nazvav jej podle starého hradiska Drahotušského Drahotušem, sám pak se začal zváti „z Drahotuš“, kdežto druhá linie tohoto rodu nazývala se i nadále z Holštýna a udržela se v blízkém okolí ještě ve st. 14. Zdá se pravděpodobným, že Bohuš svou věrnost králi dodržel až do poslední chvíle života, padnuv asi spolu s jinými českými rytíři na Moravském Poli. Neboť potom o něm už v dějinách není zmínky. Do znaku svého rodu přijal trojlistou korunu, z níž vyrůstají dva kamzičí parůžky.\nZnámo, že po smrti Přemysla Otakara II., za poručnictví nezletilého Václava II., nastaly zlé časy opuštěnému království. Nebylo pevné ruky, která by držela na uzdě loupeživou šlechtu, tak že řemeslo loupežnické rozmohlo se měrou strašnou. Kdo byl silnější pěsti, osobil si právo nad slabším a uchvacoval cizí majetek beztrestně.\nNa vých. Moravě byl v té době postrachem Friduš z Linavy, slezského původu, který asi po smrti Bohušově uchvátil nedospělým jeho dětem otcovské sídlo a stal se mezi lety 1286 až 1312 postrachem celého kraje. Aby se v kraji zajistil, postavil na protilehlém kopci nad Bečvou, na statcích drahotušských, hrad Helštýn, čímž uzavřel jako železnými vraty celé údolí Bečvy a ohrožoval kupce, jež se tudy ubírali z Moravy do Polska.\nAby Moravu od loupeživých rytířů očistil, vtrhl Václav II. i do přerovského kraje, dobyl po osmidenním obléhání Helštýna a daroval hrad Vokovi z Kravař.\nPrimátor města Lipníka, Martin Zikmundek, píše dějiny svého města někdy v 1. pol. 17. stol., mohl jistě zachytiti ještě dobře tradice stol. 12. a 13. On v kronice své poznamenává, že Vok z Kravař koupil panství Helštýnské od kterés kněžny a tak je převedl na svůj rod. Nejsme asi dalecí pravdy, tvrdíme-li, že touto kněžnou mohla báti míněna jen Kunhuta, vdova po Přemyslu Otakaru II., jež za svého vdovství pobývala na panství kravařském v Hradci u Opavy, na niž také jmenovaný Vok měl značný vliv, jsa komořím kraje Opavského za časů Mikuláše I., vévody Opavského, nevlastního syna Kunhutina. Sám byl mimo to manželem slečny z Kuenringů, levobočné dcery Přemysla Ot. II.\nI když Helštýn se stal majetkem Kravařů, seděl Friduš dále na Drahotuši. Teprve za Jana Lucemburského donucen 1312 hrad vydati, čímž se tento dostal znova do rukou původních majitelů.\nMezi potomky Bohušovými a pány z Kravař nastaly pro Helštýn různice, které ukončeny roku 1349. Když totiž r. 1348. založeny zemské desky cúdy olomoucké, vepsal do nich Jan z Kravař, nejvyšší komoří, že hrad Helštýn držel vším právem otec jeho Vok, to že dědičně přešlo i na něho, a má-li pan Čeněk z Drahotuš jakési právo na něj, ať se jím vykáže. Bratří Čeněk a Mikuláš ohlížejíce se asi na obdarování královo, ohlásili veřejně a zapsali do desk skromně pouze, že hrad Helštýn byl vystavěn na jejich pozemcích. Za to dal jmenovaný Jan v desky zapsati, že hrad Drahotuše patří dětem Bohuše z Drahotuš.\nR. 1371. prodali Kuník, Jaroš, Jan a Bohuš z Drahotuš hrad s vesnicemi a s třetím dílem v Bohuslávkách markraběti Janovi. Téhož roku i Machník z D. prodal svůj díl témuž, tak že celý zbylý statek dostal se do jedněch rukou.\nObr. 3. Půdorys hradu Drahotušského.\n(1, 2, 3, 4 příkopy; 5 studně).\nMarkrabí Jošt počátkem 15. st. zastavil statek Ctiborovi z Cimburka a jeho synu Albertovi, což král Václav potvrdil 1416 synům Albertovým Janovi a Ctiborovi. V dobách, kdy Jan z Messembeka násilně držel Helštýn (1434-1440), zmocnil se Drahotuš Boček Pukklice z Pozořic. - 1476 Ctibor, syna Jana z Cimburka, prodal zboží s hradem Vilémovi z Pernštejna za 7000 dukátů. 1548 prodal Jan z Pernštýna statek Hranický s Drahotušským hradiskem Václavovi Haugvicovi z Biskupic. To jsou doby počátku zkázy hradu D. - V rukou mocného rodu Pernštýnského, jenž ovládal kraj s helštýnského mocného cimbuří, stal se hrad drahotušský nepotřebným a ponechán zkáze.\nHrad, jak vidno z půdorysu, postaven na horském hřebenu táhnoucím se směrem severním. Na nejsevernějším a nejvyšším skalisku stála asi hláska kulatá, mezi níž a hlavní budovou vylámány čtyři obranné příkopy, oddělené skalisky, na jichž vrcholcích vybudovány věže tvrzní. Ty spojeny visutými dřevěnými můstky, jež v případu nebezpečí mohly býti snadno ohněm zničeny. Před budovou hlavní byl asi most spouštěcí. Studna na straně východní, jak patrno zřetelně z pozůstatku zdiva, byla s hradem spojena úzkou, kamennou chodbou. Pokud je mně známo, byly i jinde malé tvrze podobného slohu; připomínám jen starobylou tvrz Krchlebskou. Ty ukazují na starou dobu slovanskou, kdy se k nám nedostalo ještě stavitelské umění ani franské ani německé.\nIdeální obraz hradu nakreslil p. lesní adjunkt Hlaváč, jemuž tuto děkuji za laskavou pomoc.\nDušek, Bedřich (1928/29): Starý hrad Drahotušský nad Podhořím. Záhorská kronika XI, č. l, s. 2-6.


Vaříme dětem - Blogy - ŽENY s.r.o.\nŽENY s.r.o. > Blogy > Rodina a děti > Vaříme dětem\nTaky kolikrát přemýšlíte, co těm našim malým prckům uvařit?\nSepsala jsem pro Vás několik jídel, které jsme my doma vařily, tak snad se vám zalíbí a třeba najdete inspiraci.\nRybí filé se zeleninou a rýží/bramborem\nČervená čočka s krůtím mase, zeleninou a vajíčkem\nVepřové maso s dýňovo-květákovým pyré\nKuřecí maso a bramborový salát s jogurtem\nKuřecí maso s mkrví, brambory\nVepřové maso se zeleninou a rýží\nVepřové maso, batáty s mkrví a paprika\nKuřecí maso se špenátem, těstovinami a vajíčkem\nDomácí Lučina z bílého jogurtu\nBílý jogurt dáme na plátýnko, to dáme do cedníku a do misky. Celé to vložíme do ledničky a 24 hodin necháme odkapávat syrovátku. Poté máme výbornou domácí lučinu pro děti. Můžeme přidat např. i pažitku\nDo misky si naskládáme piškoty, na to jogurt a ovoce (buď rozmixované nebo kousky). Takto skládáme vrstvy až nám nahoře zbydou pouze piškoty. Dáme do ledničky uležet.\nSmícháme tvaroh se šlehačkou. Pro děti do jednoho roku dáme místo tvarohu zakysanou smetanu nebo jogurt. Může se přidat i ovoce.\nDo mixéru si dáme různé ovoce - meloun, nektarinky, broskve, meruňky, jahody a přidáme vodu. Vše rozmixujeme.\nOvesná kaše s jablky a banány\nUvaříme si ovesné vločky do měkka. Poté je dáme do mixéru společně s jablky a banány a umixujeme. Samozřejmě můžeme použít jakékoliv jiné ovoce, které mají děti rády\nDortík ze zakysané smetany a jogurtu\nDo misky naskládáme piškoty, na to smíchaný jogurt se zakysanou smetanou, poté ovoce, piškoty. Pokračujeme až nám nahoře zbydou pouze piškoty. Necháme uležet v lednici.\nOvesná kaše s banány a blumy\nUvaříme si ovesné vločky, poté je dáme do mixéru, přidáme mléka a ovoce a vše rozmixujeme.\nJogurt s jablky, švestky a piškoty\nOvoce si buď nakrájíme na kousky nebo v mixéru rozmixujeme, přidáme piškoty a smícháme s jogurtem.\nNa oleji si orestujeme na kostičky nakrájenou mrkev, brambory, jarní cibulku a cuketu. Po té přilijeme vývar nebo vodu a vaříme do změknutí. Možno je i tuto zeleninu připravit na páře. Poté vše vložíme do mixéru a rozmixujeme a přidáme smetanu/jogurt/zakysanou smetanu na zjemnění.\nMrkvu si očistíme a nakrájíme na kostky, totéž uděláme i s petrželkou. Do hrnce si dáme trošku oleje a na něm mrkvu a petržel orestujeme. Poté podlijeme vývarem a vaříme do změknutí. Vše potom rozmixujeme. Od 6. měsíce můžete přidat na zjemnění jogurt (pokud ho máte zavedený, jinak nepřidávejte nic). Do polévky můžete přidat i rýži.\nKvěták a brambory nakrájíme, dáme do hrnce a zalijeme buď vodou nebo vývarem. Vaříme do změknutí. Od 6. měsíce můžete přidat na zjemnění jogurt (pokud ho máte zavedený, jinak nepřidávejte nic).\njojo, byla to fuška, v době, kdy jsem měla malé děti se žádné příkrmy krom ovocných přesnídávek ani koupit nedaly, tak člověk vařil a experimentoval\nsnažím se vařit hodně zeleninové pokrmy