3 AMD je členem České rady humanitárních organizací, Národní rady osob se zdravotním postižením České republiky a členem EAMDA Evropské aliance asociací nervosvalových nemocí. Asociace muskulárních dystrofiků v ČR, která sdružuje postižené muskulární dystrofií (tzv. myopatií) a dalšími nervosvalovými nemocemi, je celonárodní nevládní nezisková organizace působící v České republice. Muskulární dystrofici patří k nejtíže postiženým, mnozí jsou odkázáni na používání vozíku a na pomoc jiných osob se všemi negativními důsledky, které z této skutečnosti vyplývají. Asociace muskulárních dystrofiků prosazuje specifické zájmy a potřeby svých členů. Pořádá rehabilitačně výchovné kurzy, rekondiční ozdravné pobyty, semináře, šachové turnaje atd. Spolupracuje se zdravotnickými institucemi a se zahraničními asociacemi obdobného charakteru, které dnes existují ve většině zemí světa jako významná součást v boji proti nervosvalovým chorobám a jejich následkům. Poskytuje též sociálně právní poradenství a jinou pomoc svým členům. Důležitou součástí činnosti Asociace muskulárních dystrofiků je vydávání členského časopisu ZPRAVODAJ AMD, který vychází čtvrtletně a poskytuje informace členům jak z oblasti vlastní činnosti AMD, tak i z oblasti lékařské vědy a výzkumu nervosvalových chorob. Časopis přináší také novinky ze zahraničí, jež souvisejí s nervosvalovými nemocemi, a je základem pro vzájemnou výměnu zkušeností a názorů postižených. Cílem AMD v ČR je trvale sledovat a pomáhat řešit širokou problematiku postižených nervosvalovými nemocemi včetně dětí a mládeže. Tato činnost je finančně značně nákladná a závisí na podpoře veřejnosti. Všem dárcům a sponzorům předem děkujeme. Naše adresa: Asociace muskulárních dystrofiků v ČR Petýrkova 1953/24, Praha 414 tel./ fax: , webová adresa: Kancelář: Petýrkova 1950/18 (suterén), Praha 414 Úřední hod.: Po 9:00 12:00, Út, Čt 13:00 16:00 hod, St 12:00 15:00 hod, Pá 9:00 12:00 V době nepřítomnosti volejte na tel.: Číslo konta: Komerční banka, Praha 4: /0100 3\n4 ÚVODNÍ SLOVO Tématem dnešních dnů je bezpochyby skarta. Že bude, je již jisté, spíše se můžeme ptát, jaký přinese užitek? MPSV tvrdí, že úsporu peněz a zjednodušení výběru sociálních dávek. Mám obavy, že realita bude trochu jiná. Samotné vydání skarty něco stojí. Distribuce, zřizování účtů každému, kdo bude jakoukoliv sociální dávku pobírat (nejen zdravotně postižení, ale také např. nezaměstnaní aj.), čas úředníků, kteří sepíšou smlouvy (tady to jistě zaplatí stát) atd. Nechce se věřit tomu, že Česká spořitelna, jakožto vítěz výběrového řízení, to dělá jako charitu. Pokud by tomu tak bylo, a měl bych u takové banky účet, rychle bych od ní odešel, protože bych ji nepovažoval za dobrého hospodáře. A co se týká zjednodušení výběru dávek? To asi také nebude úplně pravda. Snad jen u lidí, co mají svůj účet, by se nemělo nic podstatného změnit, pokud požádají při sepisování smlouvy na úřadu práce o zasílání příslušných dávek na účet jako dosud. Pak však nevidím smysl ve vytváření nového povinného účtu u České spořitelny, byť virtuálního. Poplatky za vybírání z bankomatu a samotné zacházení s platební kartou, to pro určitou skupinu lidí problém určitě bude. Obzvlášť pro seniory a lidi, kteří nejsou zvyklí s platební kartou zacházet, nebo ty, pro které je fyzicky obtížné vybírat z bankomatu. Bohužel ne všechny bankomaty jsou bezbariérové a také se dá očekávat, že v době převodu dávek zde budou fronty. Na druhou stranu někdy hodně laciné argumenty odpůrců, že skarta bude jenom zlo, také nejsou fér. Diskusí na toto téma bylo a ještě bude hodně, přímo se nabízí srovnání se slavnou opencard. Tam však nikdo nikoho k jejímu pořízení nenutil, a že to stálo hodně veřejných peněz. Nejspíše si budeme muset počkat, jak celý projekt dopadne a na čí stranu se převáží misky vah, co se smysluplnosti týče, jestli odpůrců či příznivců. V dnešním vydání Zpravodaje Vám přinášíme článek, kde najdete ty nejdůležitější informace o skartě. Také zde najdete i další zajímavé články, např. od doktora Zámečníka o tom, jak se dělá biopsie a proč je důležitá, články o zdraví, typech svalové dystrofie, fotografie z rekondičních pobytů, z benefiční akce MDA RIDE a mnoho dalších informací. Chtěl bych ještě upozornit na dotazník pro členy AMD, kde bychom rádi znali Vaše názory, připomínky a podněty pro další směřování naší organizace. Zdeněk Janda předseda AMD 4\n6 INFORMUJEME Jednorázové heslo: DMS AMD Heslo na opakované zasílání DMS jednou měsíčně po celý rok: DMS ROK AMD DMS odešlete na číslo: Cena SMS je 30, Kč, AMD bude připsáno 27, Kč z každé SMS. Službu zajišťuje Fórum dárců. 6\n7 Dotazník Vážení členové AMD. Obracíme se na Vás s dotazníkem o budoucí činnosti naší organizace. Chtěli bychom znát Vaše názory a požadavky v oblastech organizační struktury, pořádání akcí, rekreací, vydávání Zpravodaje a uvítáme nové náměty a připomínky. Charakter celonárodní organizace nám nedává možnosti potkávat více členů na akcích, které pořádáme. Vše je navíc limitováno finančními prostředky. Proto chceme mít touto zpětnou vazbou dostatek informací pro rozhodování výboru a směrování AMD. Prosím, abyste se i volně rozepsali o svých názorech a určitě budeme rádi za každou odpověď, kterou prosím posílejte na adresu sídla AMD v Praze, Petýrkova 1953, Praha 4, nejlépe do měsíce od obdržení tohoto vydání Zpravodaje. Dotazník je anonymní, nemusíte ho podepisovat. Kdo bude chtít, může poslat dotazník oskenovaný em na: Činnost AMD žena muž věk postižení nervosvalové jiné zástupce dítěte účastním se rekondičních pobytů zájezdů jiných akcí mám zájem o pobyty: v tuzemsku v zahraničí Nikos Nerancolakis jednodenní setkání členů AMD: celostátní oblastní Zpravodaj AMD Jaké články preferujete? Z oblasti: zdraví výzkumu diagnostiky léčby praktické rady, jak řešit problémy sociální problematika ze života organizace změny a aplikace zákonů kultura Vaše připomínky a náměty:\n8 Najdete nás i na facebooku Pro naše členy i podporovatele jsme letos zprovoznili facebookovou stránku AMD, na které si nás můžete přidat a být tak stále v obraze. Příspěvky zde mimo jiné odráží i dění na webových stránkách, navíc ovšem s možností vyjadřovat Vaše názory prostřednictvím komentářů a dalších nástrojů. Stránku asociace najdete na adrese Prevence zdraví je snadnější a velmi příjemná Co nabízíme: individuální poradenský přístup regeneraci organismu zdravou redukci váhy nabírání svalové hmoty detoxikaci organismu podporu imunitního systému jak zdravě snídat školu správného stravování analýzu stavby těla Podrobnější informace: Halina Červenková, wellness poradce\n9 Členské příspěvky Prakticky jediná povinnost člena AMD je placení příspěvků. Jako každý rok musíme upozorňovat na jejich neplacení. Ke dni uzávěrky Zpravodaje mělo zaplaceno 206 členů z celkem 332. Proto vyzýváme ty, co ještě nezaplatili, aby tak učinili co nejdříve. Členský příspěvek činí 200,- Kč a můžete ho zaplatit složenkou, nebo na účet AMD. Všechny potřebné údaje (číslo účtu, adresu) najdete v každém čísle Zpravodaje na úvodních stránkách. Sanitka XXL Od ledna 2007 je součástí vozového parku Zdravotnické záchranné služby hlavního města Prahy unikátní sanitní vůz, tzv. sanitka XXL, která je určena pro přepravu obzvláště hmotných pacientů na speciálních nosítkách se zvýšenou nosností a se speciálním nájezdem do sanitního prostoru za pomoci navijáku. Sanita XXL je schopna i dalších nestandardních úkonů, například přepravy pacientů s nemocničním lůžkem či pacientů na invalidním elektrickém vozíku. Sanitní vůz je na podvozku Mercedes-Sprinter, který je vybaven tím nejsilnějším motorem. III. ročník MDA RIDE v šachu tělesně postižených ŠKTP Hrabyně ve spolupráci s Asociací muskulárních dystrofiků Vás tímto srdečně zvou na tradiční šachový turnaj. Bude se konat od do v rekreačním středisku Zámeček Hodonín u Kunštátu. Bude se hrát na 7 až 9 kol (dle počtu účastníků) a tempo hry bude 1,5 hod sekund za tah. Předpokládaný pobytový poplatek bude 2200,- Kč + startovné 200,- Kč se zápočtem na ELO ČR. Členové AMD nehradí startovné. Nejlepší hráči/ky získají finanční odměny a nejlepší hráč/ka AMD získá vítězný pohár. Upřesňující informace vyjdou v propozicích před turnajem. Kontaktní 9\n10 ZÚČASTNILI JSME SE Neuromuskulární kongres proběhl v Brně v Hotelu Voroněž V. Neuromuskulární kongres, který měl na programu 50 přednášek. Hlavními tématy byly letos hereditární svalová onemocnění a nemoci motorických neuronů. Kongresu se zúčastnili i odborníci ze Slovenska. V pořadí již pátý společný kongres tak úspěšně navázal na předchozí ročníky. Kongresu se letos účastnili také zástupci několika pacientských organizací, mezi nimi i ta naše. Na stánku jsme prezentovali naši činnost, rozdávali informační letáky a Zpravodaj AMD. 10\n11 AMD v pořadu ČT Sama doma Jitka Kačírková, členka naší organizace a výboru AMD, představila naši organizaci v pořadu Sama doma. Mluvila také o problematice svalové dystrofie, péči a výzkumu. Na pořad se můžete podívat na webových stránkách pořadu. Pořad se vysílal , rozhovor začíná záznamu v čase 48:37. Republikové shromáždění NRZP ČR 30. a 31. května 2012 Naši organizaci na jednání zastupovala Jitka Molitorisová. Součástí RS NRZP ČR byla, mimo jiné, diskuse s představiteli státu, které se účastnili místopředseda Senátu ČR pan Zdeněk Škromach, zmocněnkyně pro lidská práva paní Monika Šimůnková, náměstek ministra práce a sociálních věcí pan Jan Dobeš, náměstek ministra zdravotnictví pan Martin Plíšek a vedoucí sekretariátu Vládního výboru pro zdravotně postižené občany pan Pavel Ptáčník. Diskuse s představiteli státu byla velmi živá. Diskutovalo se o problémech zdravotnictví, sociální reformy, Úmluvy OSN a dalších palčivých otázkách, které trápí lidi se zdravotním postižením. Poté účastníci zvolili dle stanov na nové čtyřleté funkční období předsedou NRZP ČR Václava Krásu, prvním místopředsedou NRZP ČR Jiřího Morávka, 11\n12 místopředsedy NRZP ČR Janu Hrdou a Jiřího Vencla. Výsledky celých voleb najdete na webových stránkách NRZP. Setkání členů ČAVO - Česká asociace vzácných onemocnění Dne 16. června 2012 proběhlo druhé setkání nově vzniklé České asociace pro vzácná onemocnění ČAVO, jejíž jsme členem. Schůzka se uskutečnila v kavárně v Thomayerově nemocnici v Praze. Hlavním cílem této asociace je příprava Národního akčního plánu pro vzácná onemocnění pro období Podle aktuální podoby plánu se ČAVO bude moci podílet na naplňování nejdůležitějších cílů, jako je zlepšení diagnostiky a péče, užší propojení zdravotní a sociální politiky nebo zlepšení informovanosti odborné i laické veřejnosti o vzácných onemocněních. V první části schůzky paní Ing. Lhotáková představila dosavadní činnost ČAVO, co vše se podařilo uskutečnit a načrtla plány a cíle do konce roku 2012 a dále. Pan prof. Milan Macek ml. nastínil Národní akční plán pro vzácná onemocnění a principy fungování mezinárodní organizace EURORDIS. Paní doktorka Kateřina Kubáčková prezentovala situaci dostupnosti léků pro pacienty se vzácným nemocněním. Doktor Marek Turnovec představil webový informační portál ORPHANET. Místopředsedkyně ČAVO paní Kateřina Uhlíková seznámila účastníky s budoucí činností pracovních skupin Sherlock a Priority. První skupina se bude zabývat oslovováním nových členů a vyhledáváním informací o vzácných onemocněních. Druhá skupina by měla stanovit priority a cíle jednotlivých členských organizací. Svalová dystrofie patří také mezi tzv. vzácná onemocnění a naše organizace byla jednou z pěti, které se na začátku loňského roku podíley na prvotních krocích k založení ČAVO. 12\n13 IV. ročník MDA RIDE IV. ročník MDA RIDE proběhl na Hořejším nábřeží na Smíchově. Byl to jistě nejúspěšnější ročník MDA RIDE. Přišlo se podívat mnoho návštěvníků, pro které byla už tradičně připravena spousta atrakcí a zajímavých akcí. Tetování na tělo, fotografování na trenažéru motocyklu, kadeřnický salon, rytířský souboj, množství stánků s občerstvením, zkrátka vše, co k takové akci patří. V půl jedné se pak vydalo na spanilou jízdu přibližně 150 motocyklů různých značek, automobily Mustang a čtyřkolky. Ve čtrnáct hodin přišlo představování a poděkování sponzorům. Došlo také, jako již tradičně, na dražbu košile s podpisem Wiliho G, která byla vydražena Pavlem Šnajdrem za neuvěřitelných ,- Kč. Děkujeme jemu, sponzorům a všem návštěvníkům, kteří zakoupením občerstvení, předmětů s logem MDA RIDE nebo příspěvkem do kasiček stanovili celkovou částku na ,- Kč. Největší dík však patří zakladateli a hlavnímu organizátorovi Josefu Káďovi Kadeřábkovi, který se především zasloužil o to, že myšlenka MDA RIDE žije a bude i nadále. Poděkování patří také Hance Kadeřábkové, Daniele Odehnalové a dalším dobrovolníkům, kteří se postarali o bezproblémový průběh celé akce, která byla zakončena na after party v Hard Rock Cafe. Už teď se těšíme na jubilejní V. ročník MDA RIDE. Red. 13\n16 SOCIÁLNÍ PORADENSTVÍ Aktuálně z legislativy Novela lhůty na poskytnutí příspěvku na motorové vozidlo Na základě mnoha podnětů byla již začátkem roku 2012 navržena novela zákona o dávkách osobám se zdravotním postižením č. 329/2011 Sb., který je účinný od Novela je pozitivního rázu, reaguje na nespravedlivý přístup k osobám se zdravotním postižením, které dle vyhlášky č. 182/1991 Sb, v minulosti žádaly o příspěvek na zakoupení motorového vozidla a k datu jim ještě neuplynula pětiletá lhůta pro opětovné poskytnutí příspěvku. Výše zmíněná novela upravuje přechodná ustanovení tak, aby tyto osoby mohly žádat o nový příspěvek na zvláštní pomůcku na zakoupení motorového vozidla (dle nové legislativy) poprvé po již po uplynutí pětileté lhůty od poskytnutí předchozího příspěvku. Novela již prošla celým legislativním procesem a byla vyhlášena ve Sbírce zákonů, účinnosti nabývá 15. dnem ode dne vyhlášení tzn Novela týkající se opětovného souběhu rodičovského příspěvku a příspěvku na péči Od již není možné v rámci sociální reformy čerpat na dítě se zdravotním postižením souběžně rodičovský příspěvek a příspěvek na péči. Tato skutečnost bohužel finančně postihla mnoho rodin se zdravotně postiženým dítětem. Zřejmě se však blýská na lepší časy, v legislativním procesu je nyní novela zákona o státní sociální podpoře, která by měla opět umožnit souběh rodičovského příspěvku s příspěvkem na péči. V současné chvíli je novela zákona opět v Poslanecké sněmovně, Senát návrh s drobnými připomínkami vrátil k posouzení. Nicméně návrh novely vznikl se souhlasem ministra práce a sociálních věcí Jaromíra Drábka, je zde tedy velká šance, že novela úspěšně projde celým legislativním procesem. Novela výše příspěvku na péči poskytovaného dětem ve věku 4 7 let Vzhledem k vysoké finanční náročnosti péče o děti (především) ve vyšších stupních závislosti je nyní v legislativním procesu taktéž novela zákona o sociálních službách č. 108/2006 Sb., která by měla umožnit 16\n17 zvýšení příspěvku na péči o 2 000,- Kč, a to nezaopatřenému dítěti od 4 do 7 let věku, kterému náleží příspěvek ve stupni III (těžká závislost) nebo stupni IV (úplná závislost). Upozorňuji však, že v případě, že rodině dítěte již náleží zvýšení příspěvku na péči z důvodu nízkých příjmů, navýšení se již podruhé bohužel nepoužije. V současné chvíli je novela zákona teprve v legislativním procesu. Novela příspěvku na mobilitu také pro osoby s pobytovými sociálními službami V legislativním procesu je nyní také další novela zákona o dávkách pro osoby se zdravotním postižením č. 329/2011 Sb., která by měla umožnit čerpání příspěvku na mobilitu také osobám, kterým jsou poskytovány pobytové sociální služby podle zákona o sociálních službách v domově pro osoby se zdravotním postižením, v domově pro seniory, v domově se zvláštním režimem nebo ve zdravotnickém zařízení ústavní péče. Formulace v návrhu zákona je nyní taková, že úřad práce může poskytnout příspěvek na mobilitu osobám, kterým jsou poskytovány výše uvedené pobytové sociální služby, a to ve zřetele hodných případech. To znamená, že každou žádost úřad práce individuálně posoudí. Lucie Marková, DiS. Odborné sociální poradenství Ligy vozíčkářů Bezplatná linka Dotazy z poradny pro život s postižením Ligy vozíčkářů Dotaz Můj dotaz se týká parkovacích míst pro vozíčkáře. Lidé bez postižení se často vymlouvají při parkování na vyznačených místech, že tam je pouze znak vozíčkáře namalovaný na zemi a chybí vertikální cedule, tudíž mohou značení ignorovat, není údajně platné. Má tato argumentace oporu v zákoně? Odpověď Vyhláška č. 30/2001, kterou se provádějí pravidla provozu na pozemních komunikacích a úprava a řízení provozu na pozemních komunikacích, v 21, odst. 4, uvádí: Na ploše vyznačené vodorovnou dopravní značkou č. V 10f smí zastavit a stát pouze vozidlo označené parkovacím průkazem označujícím vozidlo přepravující osobu těžce zdravotně postiženou. Značka Vyhrazené parkoviště 17\n18 pro vozidlo přepravující osobu těžce zdravotně postiženou (č. V 10f) je vždy doplněna značkou Vyhrazené parkoviště č. IP 12, kde je uveden symbol zařízení nebo prostoru pro osoby na vozíku. Obecně by tedy první věta z citovaného zákona říkala, že stačí vodorovné značení (nakreslený vozíčkář) a již lze z této věty vyvozovat, že na tomto místě nesmí parkovat vozidlo bez označení parkovacím průkazem OZP. Nicméně věta druhá uvádí, že značení vodorovné musí být vždy doplněno značkou svislou ( vyhrazené parkoviště č. IP 12). Tento výklad lze podpořit také vyjádření Ministerstva vnitra ČR, které ve své odpovědi na zaslané dotazy k této problematice uvádí: Důsledky neoprávněného parkování řidiče vozidla na vyhrazeném parkovišti pro vozidla označená parkovacím průkazem pro osoby se zdravotním postižením (dříve označení O1 ) z pohledu oprávnění obecní policie (k ) Ministerstvo vnitra, odbor bezpečnostní politiky obdržel dotazy týkající se výše uvedených problematik, ke kterým, z hlediska své kompetence, sděluje následující: A) Odtah vozidla z vyhrazeného parkoviště pro vozidla označená parkovacím průkazem pro osoby se zdravotním postižením 1) Podle 27 odst. 5 zákona č. 361/2000 Sb., o provozu na pozemních komunikacích a o změnách některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů (dále jen zákon o silničním provozu ), o odstranění vozidla, které neoprávněně stojí na vyhrazeném parkovišti, rozhodne policista nebo strážník obecní policie.... 2) Podle 67 odst. 7 zákona o silničním provozu na vyhrazené parkoviště pro vozidlo označené parkovacím průkazem pro osoby se zdravotním postižením je vozidlům bez parkovacího průkazu pro osoby se zdravotním postižením vjezd zakázán. Silniční správní úřad může na základě žádosti osoby, které byl vydán parkovací průkaz pro osoby se zdravotním postižením, vydat rozhodnutí o zřízení vyhrazeného parkoviště v místě bydliště podle zvláštního právního předpisu [ 25 odst. 6 písm. c) bod 4, zákona č. 13/1997 Sb., o pozemních komunikacích, ve znění pozdějších předpisů (dále jen zákon o pozemních komunikacích )]. 3) Dále musí vyhrazené parkoviště splňovat podmínky 12 odst. 1 písm. m) vyhlášky č. 30/2001 Sb., kterou se provádějí pravidla provozu na pozemních komunikacích a úprava a řízení provozu na pozemních komunikacích, ve znění pozdějších předpisů -... značka č. IP 12, kde je (zatím) uveden symbol označení č. O 1, označující parkoviště vyhrazené podle zvláštního předpisu, je vždy doplněna vodorovnou dopravní značkou "Vyhrazené parkoviště pro vozidlo přepravující osobu těžce postiženou nebo těžce pohybově postiženou" (č. V 10f); Obávám se tedy, že případná osoba parkující na tomto místě BEZ označení parkovacím průkazem může argumentovat právě tím, že parkovací místo není dostatečně označeno dle zákona. Po konzultaci s odbornicí na odstraňování 18\n19 bariér lze také zvážit fakt, že vyhrazené parkovací stání je na uvedeném místě již zrušeno (je odstraněna svislá značka, nicméně zůstává ta vodorovná v praxi se totiž často po zrušení vyhrazeného parkovacího stání nakreslený vodorovný znak neodstraňuje). Doporučuji tedy v konkrétním případě kontaktovat vlastníka pozemku (lze zjistit na obecním úřadě), informovat se, zda je vyhrazené parkovací stání platné či zrušené a v případě, že je platné a pouze nedostatečně označené urgovat nápravu nedostatečného značení dle výše uvedeného zákona. Dotaz Chtěl bych se Vás zeptat, zda při realizaci stavby rozhledny (spolufinancováno Evropskou unií) musí být zohledňována a podmiňována i bezbariérovost, tedy přístupnost osobám se sníženou pohyblivostí? V našem městě byla dotací podpořena stavba rozhledny, k níž nevede ani příjezdová cesta a rozhledna není ani částečně bezbariérová. Odpověď Obávám se, že rozhledna není brána jako jeden z objektů dle vyhlášky č. 398/2009 Sb., které je nutné zpřístupnit z hlediska bezbariérovosti. Případné zpřístupnění takového objektu tedy vnímám jako nadstandard, který není vyžadován naší stávající legislativou. Nicméně v zahraničí občas lze nalézt unikátní bezbariérovou rozhlednu (zpřístupněnou rampou), pro inspiraci uvádím odkaz na Baumwipfelpfad v Německu: Na vaše dotazy odpovídají pracovníci Poradny pro život s postižením Ligy vozíčkářů 19\n20 Sociální karta Kdo kartu dostane? Sociální kartu - skartu - dostanou všichni příjemci takzvaných sociálních dávek s výjimkou důchodů a nemocenské (do níž patří i peněžitá pomoc v mateřství nebo ošetřovné). Dostanou ji tedy hlavně příjemci rodičovského příspěvku, podpory v nezaměstnanosti, dávek v hmotné nouzi, příspěvku na bydlení či podpor pro zdravotně postižené. Má jít o zhruba 900 tisíc lidí. Kdy a jak kartu dostanu? Karty se začnou vydávat od září 2012 (pokud jste nepatřili mezi několik set vybraných "pokusných" příjemců, kteří ji dostali už v červenci nebo srpnu). Postupně do konce roku by ji měli obdržet všichni, kdo nyní čerpají některou dávku. O tom, že je vaše karta připravena a máte si ji vyzvednout, vás bude informovat úřad práce, který vám dávku vyplácí. Během září má nicméně kartu dostat "jen" 50 tisíc lidí. Od října do prosince tedy úřady zažijí výraznější nápor, pokud mají za tři měsíce vydat karty všem zbývajícím příjemcům dávek. Zřejmě i z obav před dalším kolapsem úřadů práce nakonec ministerstvo rozhodlo, že z první vlny výdejů vyjme lidi, kteří přijímají pouze podporu v nezaměstnanosti a současně žádnou jinou dávku. Tito lidé nakonec dostanou skartu až v další vlně na začátku roku Úřad práce chce letos podle svého mluvčího vydat kolem 600 tisíc karet. Podporu přitom bere kolem 92 tisíc lidí - i kdybychom předpokládali, že nikdo z nich už nebere žádnou jinou dávku, je to celkem 700 tisíc oproti dosud zmiňovaným zhruba 900 tisícům... Mám podávat nějakou žádost? Ne. skartu dostanou automaticky všichni, kdo nyní čerpají nějakou dávku. Stačilo tedy, že jste už požádali o samotnou dávku. Pokud se vám úřad neozve během září, nic se neděje - karty bude vydávat průběžně až do konce roku (u podpor v nezaměstnanosti až začátkem roku 2013) a měl by vás informovat dopisem, že je pro vás připravena. Nejdříve půjde jen o obyčejný dopis, teprve případný druhý pokus pošle doporučeně. 20\n21 Vedení Úřadu práce ČR nicméně ujišťuje případné nedočkavce, že pokud někdo projeví zájem získat skartu s předstihem, dostane ji. Čeká mne cesta na úřad? Ano, skartu bohužel bude nutné osobně vyzvednout na úřadu práce. Výjimku ministerstvo povolí pouze lidem, jimž osobní návštěvu nedovolují či znesnadňují zdravotní komplikace. Nezbývá než věřit, že to ministerstvo práce a sociálních věcí - navzdory personálním škrtům - tentokrát zvládne bez problémů a že příjemce dávek nečekají letos podruhé za sebou další zmatky a čekání. Přestože si lidé musí skartu vyzvednout osobně, bezpečnostní PIN kód k ní dostanou poštou, a to jako obyčejnou zásilku. K čemu vlastně sociální karta bude? Sociální karta má plnit tři funkce. Identifikační funkce: Budete se jí prokazovat ve styku s úřadem práce při případném dalším jednání o sociálních dávkách. Úřad vám také bude na kartu zasílat důležité informace k vaší dávce, tedy různá oznámení, které dosud posílal poštou. Přečtete si je buď na speciálním webu, nebo na obrazovce bankomatu. Pro zdravotně postižené má sociální karta také nahradit jejich dosavadní průkazy. Platební funkce: Stát začne posílat veškeré dávky na kartu, z níž si pak můžete buď vybrat peníze v bankomatu České spořitelny, nebo s kartou platit v obchodě. Tuto funkci nicméně půjde obejít tak, že (nejlépe hned na začátku při převzetí karty) požádáte úřad, aby vám dávky nadále zasílal na váš dosavadní účet v bance. Komplikovanější to budou mít lidé, kterým dosud chodily dávky složenkou (podrobněji později). Omezovací funkce: Sociální karta měla také zabránit tomu, aby příjemci účelově omezených dávek utráceli peníze za něco jiného. Toto omezení se nakonec bude týkat jen vybraných příjemců, u nichž podle úřadu hrozí zneužití. Tito lidé si nebudou moci vybrat peníze z karty jinak než placením v obchodě. Kdo a proč to vymyslel? Za duchovní otce sociální karty lze označit ministra práce a sociálních věcí Jaromíra Drábka a jeho prvního náměstka Vladimíra Šišku. Cílem je ušetřit provozní výdaje při výplatě dávek (hlavně za složenky, poštovné a práci s hotovostí na úřadech) a omezit zneužívání dávek. Zavedení skarty nepožaduje po ČR žádný předpis Evropské unie. 21\n22 Dávky mi dosud chodí na účet v mé bance Pokud nyní dostáváte dávky na účet ve vaší bance a nechcete na tom nic měnit, nahlaste to na úřadě při převzetí skarty. Ministerstvo slibuje, že se pro vás nic nezmění a dávky vám budou stejným způsobem chodit i nadále. Sociální karta pak u vás bude plnit jen svůj identifikační účel (pokud tedy zrovna u vás nehrozí zneužití účelově omezených dávek). Dávky mi dosud chodí složenkou Pokud nyní dostáváte dávky poštovní poukázkou (složenkou), bude se vás úřad práce snažit přesvědčit, že si máte nechat posílat dávky na bankovní účet nebo přímo na sociální kartu. Bankovní účet je skutečně jednodušší řešení než složenky, pokud jej už stejně používáte pro jiné účely. Jestliže přesto budete trvat na zasílání složenkou, nově zaplatíte státu (resp. České spořitelně) náklady za "poštovné". Ministerstvo se nakonec rozhodlo zavést tuto změnu až od roku 2013, přinejmenším do konce letošního roku lze tedy dávky čerpat složenkou i nadále bez poplatku (navzdory vydání skarty). Výjimkou zůstanou lidé, kteří skutečně nemohou dostávat dávky jiným způsobem - těm může úřad odpustit i zmíněný poplatek. Můžu kartu odmítnout? Ministerstvo tvrdí, že kartu nelze odmítnout a že je povinná pro všechny, kdo od státu chtějí dávky. Zdůrazňuje nicméně, že kdo si kartu nevyzvedne nebo ji výslovně odmítne, neztratí nárok na dávky, ale "pouze" si je nebude mít jak vybrat. Zůstanou mu tedy na virtuálním účtu karty, dokud si skartu nevyzvedne, nebo dokud tuto novinku "nezruší" soud, na který se chtějí obrátit odpůrci karty. Kartu si tedy podle ministerstva musíte vyzvednout, i když si nadále necháte posílat dávky na vás účet v bance a nevyužijete tak platební funkce karty. I v takovém případě totiž pro vás má sloužit jako identifikační prostředek při jednání s úřadem práce nebo při čtení "vzkazů" od úřadu (aby úřad ušetřil za poštovné, začne vám některá oznámení posílat do vaší elektronické schránky k skartě). Když mi začnou chodit dávky na kartu... Jestliže nebudete trvat na tom, aby vám dávky dál chodily na váš účet v bance (nebo složenkou), začne vám je stát posílat na jakýsi virtuální účet sociální karty, vedený u České spořitelny. Z něj si pak peníze budete moci vybrat v 22\n23 bankomatech či formou služby cashback v obchodech nebo přímo platit kartou za nákupy v obchodech. (Pro přesnost: Na virtuální účet u České spořitelny vám stát pošle peníze i v případě, že je budete chtít nadále posílat rovnou na svůj účet - tam se vám pak automaticky přepošlou). Jak zjistím, kolik mi na kartě zbývá? Zůstatek zjistíte buď v bankomatu České spořitelny, nebo na speciální internetové stránce skontakt.cz (mimochodem, jednoduchou doménu skarta.cz provozuje síť drogerií - spořitelna si to při vymýšlení názvu karty neohlídala). Komplikovanější ale bude, když se rozhodnete celý zůstatek vybrat do poslední koruny. Bankomaty České spořitelny totiž umožňují vybrat si jen částky zaokrouhlené na 200 korun, při výběru službou cashback na 100 korun. A při placení v obchodě lze sice hradit jakoukoliv částku, ale samozřejmě ne ani o korunu vyšší, než je váš zůstatek. Jak si pak snadno vyberu drobné? Pokud zjistíte, že se vám kvůli výběru z bankomatu nebo placení v obchodě hromadí na sociální kartě "drobné", lze si je převést na jiný účet. To můžete buď komplikovaněji - zadáním převodního příkazu v bankomatu České spořitelny, nebo také komplikovaněji - osobní žádostí na úřadu práce. Nicméně nehrozí, že by vám tyto "drobné" hned propadly - zůstanou na kartě až do konce její platnosti. Kolik zaplatím za výběr z bankomatu? Kdo si nechá posílat dávky přímo na skartu, může si z ní vybrat u jakéhokoliv bankomatu. Ale pozor. Zdarma je pouze jediný výběr z bankomatu České spořitelny za měsíc (na každou dávku, takže u dvou různých dávek to jsou dva výběry). Za každý další už u bankomatu České spořitelny zaplatí šest korun. Jakýkoliv výběr z bankomatu jiné banky přijde na 40 korun. A ještě jedno varování. Bezplatný výběr lze v měsíci využít jen tehdy, pokud jste už neprovedli bezhotovostní převod dávky na účet. Platí totiž, že zdarma je pouze jedna z těchto položek, za druhou už zaplatíte šest korun. Jaké další poplatky mne čekají? Při běžném používání skarty už vám další poplatky "nehrozí" (pokud tedy nezapomenete, že zdarma je pouze jeden výběr z bankomatu nebo jeden převod měsíčně). 23\n24 Ovšem pokud kartu ztratíte, zničíte nebo vám ji ukradnou, a budete potřebovat novou, zaplatíte 240 korun za náhradní kartu. Dalších 100 korun si připlatíte za opětovné zaslání PIN nebo bezpečnostního hesla. Jak je karta chráněna? Karta splňuje standardní bezpečnostní nároky podle kartové asociace Mastercard (konkrétně jde o kartu Maestro). Platby u obchodníků i výběry z bankomatu budou autorizovány online a ověřovány PIN. Kdo si nechce pamatovat další PIN (protože jinak běžně používá jinou kartu ke svému účtu), může si jej za šest korun změnit v bankomatu. Problémy hrozí i u zdravotně postižených, protože karta má zároveň nahradit dosavadní průkaz ZTP. Pokud si totiž lidé nechají tento průkaz (skartu) kopírovat, je to v rozporu s bezpečnostními pravidly pro platební kartu. Jak si zablokovat kartu pro platby? Nejlepší ochranou je nechat si posílat dávky přímo na váš běžný účet v bance, nikoliv na kartu. Zablokovat ztracenou či odcizenou kartu pak sice bude možné zdarma, ale vyrobení náhradní karty už přijde na 240 korun. Kontrola plateb v obchodě Jestliže se rozhodnete platit skartou v obchodě, nebude vás prakticky nikdo kontrolovat, zvláště pokud čerpáte takzvaně účelové neomezené dávky (typicky rodičovský příspěvek či podpora v nezaměstnanosti). Kontrola hrozí jen u některých příjemců účelově omezených dávek (hmotná nouze), ale zatím pouze tak, že kartou nebudou moci platit ve vybraných provozovnách (herny, zlatnictví apod.). V běžném supermarketu si tedy díky skartě koupí kdokoliv cokoliv, ačkoliv jedním z hlavních přínosů skarty měl být podle jejich autorů opak - tedy lepší kontrola zneužívání dávek oproti dřívějšímu stavu. Cashback Peníze ze sociální karty lze vybírat také formou cashbacku, tedy při placení u pokladny v obchodě. Pro skartu platí stejná pravidla (limity) jako pro běžné karty. Službu lze využít, činí-li hodnota samotného nákupu alespoň 300 korun. Maximální výše jednoho výběru hotovosti pak činí 1500 korun. Podle České spořitelny musí cashback u skarty umožnit všechny řetězce, pokud jej umožňují majitelům standardních platebních karet. Tedy i COOP, který původně cashback u skarty odmítl. 24\n25 Česká spořitelna těsně před startem ostrého provozu skaret zrušila šestikorunový poplatek za cashback. Ten museli její klienti platit, ačkoliv ostatní banky nabízely tuto službu zdarma. Nechci účet v České spořitelně Odpůrci projektu nemají pravdu, když tvrdí, že si majitelé skarty "budou muset zřídit účet u České spořitelny". Stát sice začne dávky posílat přes Českou spořitelnu, půjde však jen o virtuální účet, který vznikne automaticky s vydáním karty. Kdo chce nadále posílat peníze na svůj účet, neměl by v praxi pocítit změnu. Na účet skarty se nevztahují standardní poplatky (běžných účtu ČS) nebo podmínky ohledně minimálního zůstatku a podobně. Lidé k němu nedostanou ani internetové bankovnictví, nemohou si na něj posílat ani jiné peníze. Kdo to všechno zaplatí? Ministerstvo ujišťuje, že sociální kartu nezaplatí ani lidé formou poplatků, ani stát. Všechny provozní náklady má nést Česká spořitelna, která zvítězila v soutěži na bezplatné poskytování této služby. Konkrétní obchodní model i výši nákladů ale spořitelna tají. Zřejmě chce obchodně využít databázi příjemců dávek, i když podle oficiálního vyjádření v současné době neplánuje, že by je ve velké míře začala oslovovat s nabídkami dalších produktů. Zdroj: Internet 25\n26 TYPY SVALOVÉ DYSTROFIE Emeryho-Dreifussova muskulární dystrofie (EDMD) Tuto formu svalové dystrofie poprvé společně popsali profesor Emery z Velké Británie a profesor Dreifuss ze Spojených států, po nichž bylo onemocnění také pojmenováno. Co je Emeryho-Dreifussova muskulární dystrofie? Stejně jako ostatní svalové dystrofie je to onemocnění, které způsobuje svalovou slabost. Obvykle se začíná projevovat v dětství nebo v období dospívání. Charakteristickými znaky, které ji odlišují od jiných svalových dystrofií, jsou časný vývoj kontraktur loktů a Achillových šlach a postižení srdce. Co jsou svalové kontraktury? Jedná se o ztuhnutí a zkrácení určitých svalových skupin, které vede k omezené pohyblivosti kloubů, na které se svaly upínají. Kontraktury se běžně objevují v pozdějších fázích většiny svalových onemocnění a jsou často důsledkem dlouhodobé nečinnosti svalů. V případě EDMD se však kontraktury vyvíjí velmi časně, často ještě dříve, než se projeví výraznější svalová slabost. Co kontraktury způsobují? U tohoto onemocnění kontraktury brání natažení loktů, paže jsou často drženy v semiflexi (částečné ohnutí) a pacient má tendenci chodit po špičkách. Kontraktury rovněž omezují ohnutí hlavy/krku dopředu. Kterých svalů se týkají? U horních končetin slabost postihuje zejména ramena a paže. U dolních končetin na rozdíl od většiny ostatních dystrofií slabost nejdříve postihuje oblast kolem kotníků. Takové rozložení svalové slabosti se někdy označuje jako "skapulohumerální". Zpočátku má pacient obtíže se zvedáním rukou nad hlavu a zvedáním těžkých předmětů a objevuje se tendence zakopávat o koberec. Později dochází k ochabování kyčelních a stehenních svalů, což postupně ztěžuje chůzi po schodech a vstávání ze židle. Jak je u EDMD postiženo srdce? Srdce je postiženo způsobem, který je pro svalovou dystrofii neobvyklý. Spíše než samotný srdeční sval je postižen tzv. převodní srdeční systém, který zajišťuje šíření elektrických vzruchů v srdci a určuje srdeční frekvenci. Příznaky poruch v převodním systému srdce jsou abnormálně nízká tepová frekvence, zrychlené bušení srdce (palpitace), pocity závratě a točení hlavy, zvyšující se únava a dušnost. 26\n27 Co lze dělat v případě postižení srdce? Je-li srdce postiženo výše uvedeným způsobem, může lékař doporučit implantaci kardiostimulátoru (pacemakeru). Kardiostimulátor se obvykle implantuje do podkoží pod klíční kost. Jak závažná je Emeryho-Dreifussova muskulární dystrofie? Obecně platí, že EDMD je méně závažná než mnohé jiné formy svalové dystrofie, a i když může zkrátit délku života, mnoho postižených běžně dosahuje středního i pozdějšího věku. Je však nezbytné absolvovat pravidelná kontrolní vyšetření, ideálně jednou ročně, aby bylo možné podchytit případnou srdeční poruchu co nejdříve. Existují i závažnější recesivní formy, u kterých se svalová slabost projevuje již v raném dětství a rychle postupuje. Tyto případy jsou však velmi vzácné. Lze EDMD léčit? Bohužel zatím neexistuje žádná účinná terapie, která by onemocnění zcela vyléčila. Lze řešit jen některé důsledky onemocnění, jako je srdeční porucha (pomocí implantace kardiostimulátoru). U všech svalových dystrofií je nicméně velmi důležitá přiměřená a vyvážená strava a udržování dobrého zdravotního stavu. Lze zlepšit svalovou sílu? Pravidelné střídmé cvičení, které nezpůsobuje přílišnou únavu, je prospěšné. Čemu byste se však měli vyhnout, je fyzicky namáhavé cvičení, jako je např. posilování. Je nezbytné jíst vyváženou stravu s dostatkem vlákniny a sledovat tělesnou váhu, neboť nadváha je pro již oslabené svaly přílišnou zátěží. Může pomoci operace? Operace Achillových šlach může zlepšit chůzi. V individuálních případech mohou být indikovány i jiné zákroky, které vyžadují odborné posouzení klinického neurologa a ortopedického chirurga. Vzhledem k možnému postižení srdce, které by mohlo zkomplikovat průběh operace, je nutné před operačním zákrokem informovat anesteziologa o onemocnění pacienta. Přestanu chodit? Onemocnění postupuje velmi pomalu v průběhu let (s výjimkou velmi vzácných recesivních forem) a potřeba používání invalidního vozíku může přijít až v pozdějším věku. Pracovní vyhlídky Stejně jako u jiných svalových onemocnění s pomalou progresí je možné v raných fázích vykonávat většinu zaměstnání (získání řidičského průkazu však může být podmíněno lékařským vyšetřením). Z dlouhodobého hlediska však bude vhodnější sedavější zaměstnání. 27\n28 Může onemocnění postihnout mé děti? Onemocnění je dědičné, a proto může postihnout i jiné členy rodiny. X-vázaná recesivní forma EDMD postihuje pouze muže, ženy jsou asymptomatické přenašečky. Syny postižených mužů již onemocnění nepostihuje, ale všechny jejich dcery jsou přenašečky. Co se týče potomků žen, které jsou nositelkami vadného genu, je u každé dcery 50% pravděpodobnost, že bude také přenašečkou, a u každého syna je 50% pravděpodobnost, že bude onemocněním postižen. 28\n29 Dědičnost EDMD může být i autozomálně dominantní. Tato forma EDMD postihuje muže i ženy stejně často a skýtá odlišná genetická rizika. Každé dítě postiženého rodiče má 50% pravděpodobnost, že bude rovněž postiženo. Aby byla situace ještě složitější, vyskytují se u obou forem, jak u X-vázané EDMD, tak i u autozomálně dominantní EDMD, případy, kdy se dítě narodí s tímto onemocněním, ačkoliv v předchozích generacích tímto onemocněním nikdo v rodině netrpěl. V těchto případech je onemocnění výsledkem nově vzniklé mutace a postižená osoba jej později může přenést na své děti. V každém případě je potřeba tuto skutečnost konzultovat s klinickým genetikem nebo specialistou na nervosvalová onemocnění. A co budoucnost? Budoucnost je mnohem nadějnější, než byla v minulosti. Nejen díky možnosti řešit poruchy pomocí kardiostimulátoru, ale i díky skutečnosti, že byly identifikovány geny zodpovědné za autozomálně dominantní formu (způsobenou mutacemi v genu LMNA) i za X-vázanou formu EDMD (způsobenou mutacemi v genu pro Emerin). Tyto informace jsou klíčové pro výzkum a hledání účinné léčby i pro prenatální diagnostiku. Publikováno: květen 2002 Upraveno: duben 2008 Autor: Professor Alan E.H.Emery for the Muscular Dystrophy Campaign ODMÍTNUTÍ ODPOVĚDNOSTI Ačkoliv byla vynaložena veškerá snaha zajistit, aby informace obsažené v tomto dokumentu byly úplné, pravdivé a aktuální, nelze toto zcela zaručit a Muscular Dystrophy Campaign neponese žádnou odpovědnost za jakékoliv škody vzniklé v důsledku jejich použití. Muscular Dystrophy Campaign nemusí nutně schvalovat služby poskytované organizacemi uvedenými v našich informačních materiálech. Z anglického originálu přeložila: Jitka Kačírková 29\n30 ZDRAVÍ Diagnostické možnosti svalové biopsie na začátku 21. století Doc. MUDr. Josef Zámečník, Ph.D. Vedoucí lékař Laboratoře neuropatologie a myopatologie Ústav patologie a molekulární medicíny 2. lékařská fakulta UK a FN v Motole, Praha O pacienty s neuromuskulárními chorobami se stará celá řada lékařů různých odborností, z nichž většinu nemocný zná (neurolog, rehabilitace atp.), další však stojí v pozadí. Mezi ně patří mimo jiné i patolog, který pacientům s nervosvalovými poruchami poskytuje diagnostický servis s využitím mikroskopické analýzy vzorku svalové tkáně (tzv. svalová biopsie). Že diagnózu ze svalové biopsie stanovuje patolog, pacienti často nevědí, neboť historické předsudky o našem dnes moderním diagnostickém oboru (který se z více než 95 % věnuje diagnostice onemocnění žijících pacientů), nutí klinické lékaře skrýt patologa raději pod roušku termínů jako biopsie nebo histologie (z řeckého histos - tkáň). Ale o problémech se společenskými předsudky asi členům AMD vyprávět nemusím :-) O to větší radost mi udělala nabídka předsedy AMD pana Jandy v kuloárech letošního Neuromuskulárního kongresu v Brně, abych pro členy vaší asociace připravil příspěvek o současných diagnostických možnostech svalové biopsie. Tady je. Termín svalová biopsie má vlastně dva významy - jednak se jedná o vlastní proces odběr vzorku svalu (většinou chirurgem), ale hlavně pak o následné zpracování a vyhodnocení výsledků v histopatologické laboratoři. Svalová biopsie patří mezi nejstarší metody využívané pro diagnostiku svalových onemocnění (jako první ji nejspíše vymyslel a používal francouzský neurolog Guillaume-Amand Duchenne, po kterém se také jmenuje jedna z nejčastějších svalových dystrofií). V posledních letech však došlo k výraznému rozvoji diagnostických možností svalové biopsie, a to zejména díky zavedení molekulárních technik, enzymové histochemie a imunohistologie. U kterých pacientů s nervosvalovými poruchami je svalová biopsie indikovaná? Zdaleka ne u všech. Při diagnostice nervosvalových poruch (ostatně stejně jako při diagnostice jiných onemocnění) se lékaři v první řadě snaží stanovit diagnózu co nejméně "invazivním" způsobem. Přímé zkoumání postiženého svalu nemusí navíc vždy onemocnění odhalit, neboť celá řada chorob se ne- 30\n31 projevuje strukturálními změnami pozorovatelnými v mikroskopu, ale spíše poruchami funkčními. Pro ty je nejdůležitější elektromyografické vyšetření (EMG) a rozbor krve (např. u myasthenia gravis a dalších poruch). Dále v posledních letech došlo k rozvoji molekulárně genetického vyšetřování příčiny mnoha muskulárních dystrofií z krve pacienta, např. DMD/BMD, některé pletencové myodystrofie (LGMD), facioskapulohumerální dystrofie (FSHD), myotonické dystrofie atp., a svalová biopsie je pak indikovaná, až když dostupné genetické testy příčinnou změnu neodhalí nebo výsledky nejsou jednoznačné. Kromě genetického vyšetření je dnes k dispozici i několik dalších neinvazivních testů, zejména tzv. test suché krevní kapky na odhalení jedné z mála v současnosti léčitelných vrozených onemocnění svalu, glykogenózy II. typu - Pompeho choroby. V souhrnu je tedy svalová biopsie indikovaná až tehdy, lze-li u onemocnění vyloučit funkční podklad a ani další neinvazivní vyšetření nepřinesla vysvětlení pro původ onemocnění. To platí zejména pro vrozená onemocnění svalů. U získaných svalových chorob, mezi které patří hlavně imunitní zánětlivé myopatie (polymyositida, dermatomyositida), je svalová biopsie indikovaná vždy před zahájením imunosupresivní léčby z důležitého důvodu - imunosupresivní léčba přináší značnou zátěž pro pacienta, je proto racionální stanovit diagnózu s jistotou před zahájením terapie. U pacientů s diagnostikovanou zánětlivou myopatií je navíc indikováno opakované provedení biopsie, pokud po počátečním zlepšení klinických obtíží při terapii nastupuje další svalová slabost. Biopsie pak může rozlišit mezi vzplanutím původního onemocnění anebo rozvíjejícími se nežádoucími účinky léčby. Ale i u ostatních onemocnění, u kterých zatím není specifická léčba dostupná, je mnoho důvodů ke stanovení přesné diagnózy svalovou biopsií: - v některých případech je indikována tzv. symptomatická léčba, která sice vlastní chorobu nevyléčí, ale může pacientovi ulevit od některých příznaků - mnohá z těchto onemocnění jsou dědičná a správná diagnóza je nutná pro učení typu dědičnosti, stanovení rizikových členů v rodině a pro prenatální diagnostiku v rodině - pacienti s určitými onemocněními se mohou stát součástí výzkumných nebo terapeutických studií. Výběr místa bioptického odběru svalu Obecně bývá svalová biopsie většinou odebírána z některého končetinového svalu. Místo vhodné pro odběr vzorku vybírá po vyšetření ošetřující lékař. Je to velmi důležitý moment, neboť ošetřující lékař musí vybrat oblast, která je postižena (a vyšetření vzorku tedy může o povaze onemocnění něco vypovědět), ale jen středně výrazně. Pokud by byl odebrán vzorek s nejpostiženějšího místa, může být obraz změn tak pokročilý, že vymizení svalových vláken a jejich náhrada tukovou tkání (tzv." end-stage muscle") zcela překryje i zbytkové známky onemocnění, které k takovému stavu vedlo. V důsledku ložiskového charakteru postižení u některých myopatií (zejména u myositid) nemusejí být vždy v odebraném vzorku patologické změny zastiže- 31\n32 ny. Při podezření na myozitidu lze dnes proto s výhodou uplatnit při volbě místa odběru svalové tkáně vyšetření magnetickou rezonancí (MRI), která výborně lokalizuje postižené oblasti v příslušném svalu. Jak odběr vzorku svalové tkáně (svalová biopsie) probíhá Svalová tkáň může být získána buď otevřenou cestou (tj. chirurgicky) nebo punkcí bioptickou jehlou. Obě metody mají své výhody i nevýhody a vhodnost některé z nich pro konkrétního pacienta stanovujeme individuálně u jednotlivých případů. Svalové biopsie mohou být u většiny dětí a dospělých pacientů prováděny v lokální anestézii, v některých případech lze ale biopsii provést i v krátké celkové anestézii, většinou podpořené lokální anestézií. Většina svalových biopsií probíhá v rámci tzv. jednodenní chirurgie, tj. bez nutnosti hospitalizace. Při odběru je získán vzorek svalu veliký jen několik milimetrů (většinou zhruba 10 x 5 x 5 mm), což pro pacienta neznamená žádný funkční deficit. Komplikace tohoto drobného chirurgického výkonu bývají spíše výjimečné. Co se děje se vzorkem v histopatologické laboratoři Ihned po odběru je vzorek zpracován v naší laboratoři (viz obrázek 1). Jak rozvádím níže, možných vyšetření, která lze na vzorku provést, je velké množství. A protože nevíme, která z nich u konkrétního pacienta budeme nakonec indikovat, je potřeba být připraven na cokoli. Významná část vzorku je nejprve šokově zmražena ve vymraženém izopentanu (při teplotách hluboko pod -100 C), což je metoda, díky které si svalový vzorek mimo lidské tělo udrží kromě struktury i aktivitu enzymů a další důležité vlastnosti, které prověřujeme pro stanovení diagnózy. Tyto vlastnosti si vzorek ponechá dokonce několik let, po které je po skončení vyšetření archivován v hlubokomrazicích tkáňových boxech při -80 C. Další část vzorku je fixována zvláštním způsobem pro potřeby elektronové mikroskopie a je-li materiálu dostatek, část se fixuje ve formolu pro zhotovení klasických histologických tkáňových bločků zalitých v parafinu. Takto zabezpečený vzorek pacientova svalu je připraven pro celou paletu testů, kterou moderní myopatologie nabízí. Ze vzorků se krájí v kryokatu nebo na mikrotomu velmi tenké řezy (většinou jen asi 3 mikrometry), ty se kladou na podložní sklíčka. A s těmito řezy se dále pracuje v některé z našich specializovaných laboratoří. Jaká vyšetření lze na vzorku svalové biopsie provést a co nám řeknou A. Klasická histologie. Asi nejstaršími (a desetiletími prověřenými) metodami barvení řezů tkáňového vzorku jsou klasická přehledná barvení (vlastní vzorek je na sklíčku bezbarvý a různá barvení nám pomáhají ozřejmit různé tkáňové struktury, viz obrázek 2). Už z takto obarvených řezů můžeme v mikroskopu leccos rozpoznat - lze určit, zda je sval zdravý, nebo nemocný; zda je porucha spíše primárně svalová (tj. myopatie) nebo způsobená poruchou svalové inervace (tj. neurogenní), nebo zda je přítomen zánět. Také nás zajímá, zda do- 32\n33 chází jen k úbytku hmoty svalového vlákna (atrofie) nebo zda dokonce dochází k odumírání vláken (jak je tomu u myodystrofií a myositid). Případné zmnožení tukové tkáně mezi vlákny nás zase informuje o délce trvání a pokročilosti onemocnění. Na podkladě základních barvení pak indikujeme některé z následujících speciálních metod. B. Enzymová histochemie. Díky tomu, že šokově zmražený sval zachovává svou původní enzymatickou aktivitu, můžeme pomocí různých substrátů tyto enzymy ve svalovém vláknu znázornit. Nejdůležitější je možnost rozlišit v řezu vlákna pomalá a rychlá. Další testy nás informují nejen o funkčnosti některého z enzymů (jako třeba při negativním průkazu myofosforylázy u glykogenózy V. typu), ale také nepřímo o funkčnosti vnitřní výbavy vlákna a o případné poruše uspořádání vnitřní kostry vlákna. Touto cestou lze diagnostikovat řadu tzv. kongenitálních myopatií (např. central core disease, nemalinová myopatie apod.) a také metabolických poruch (glykogenózy, mitochondriální myopatie atp.). C. Imunohistochemie. V principu při této metodě aplikujeme na tkáňový řez roztok protilátky proti některému proteinu, který chceme v řezu vizualizovat. Protilátek používáme velké množství a umožňují nám detekovat úbytek nebo úplnou nepřítomnost některého ze stavebních kamenů (bílkovin) svalového vlákna - např. dystrofin u Duchenneovy a Beckerovy choroby, dále některé proteiny, jejichž deficit je spojen s rozvojem pletencových myodystrofií, např. sarkoglykany, dysferlin a také merozin, emerin atp. Stejným principem můžeme ve tkáňovém řezu identifikovat různé populace bílých krvinek a další imunopatologické procesy, které se podílejí na rozvoji zánětlivých myopatií. D. Immunobloting (Western blot). Jedná se podobně jako v případě imunohistochemie o průkaz antigenu (proteinu) ve tkáni, avšak nikoli s možností lokalizace antigenu ve tkáňovém řezu, ale z tkáňového homogenizátu. Využívá se buď u takových antigenů, které zatím není z technických důvodů možno prokázat ve tkáni imunohistochemicky (např. calpain-3 u LGMD2A), nebo v případě potřeby prokázat změnu délky prokazované bílkoviny nebo její změněné množství (např. dystrofinu u Beckerovy myodystrofie). E. Elektronová mikroskopie je nákladná, časově náročná a vyžaduje speciální erudici pracovníků laboratoře. Výhodou je možnost využívat mikroskopické zvětšení v řádech desetitisíců a tím studovat detailně nejen svalová vlákna, ale dokonce jejich jednotlivé "vnitřnosti", tj. buněčné organely, které svou chybnou funkcí mohou stát za rozvojem myopatie (mitochondrie, bílkoviny kontraktilního aparátu svalového vlákna, lysosomy atd.). Rozvoj moderních technologií zpracování tkáně, zejména imunohistochemie, ale postupně omezil význam elektronové mikroskopie a určil její diagnostický přínos jen na omezenou skupinu svalových onemocnění. 33\n34 Jak vzniká konečný diagnostický závěr Po skončení laboratorní práce přichází na řadu patolog a jeho mikroskop. Vlastně už během provádění laboratorních testů jsou průběžně hodnoceny výsledky jednotlivých vyšetření a na základě toho jsou indikována další. Když je vše hotovo, zasedne patolog ke svému mikroskopu a po desítky minut a někdy i hodin studuje výsledky vyšetření a snaží se je, podobně jako puzzle, poskládat v kontextu klinických informací o charakteru obtíží pacienta, jejich trvání, výsledků dalších vyšetření před biopsií do mozaiky, ze které by měla vyplynout definitivní diagnóza. Ne vždy je ale závěr jednoznačný, často biopsie ukáže jen směr, kterým by se mělo ubírat další vyšetřování pacienta. Vzorek svalové tkáně, který máme dlouhodobě uchovaný v hlubokomrazicích boxech, nám také umožňuje část z něj předat k dalším vyšetřením do jiných laboratoří, se kterými spolupracujeme. Ať už to je laboratoř pro výzkum mitochondriálních poruch, laboratoře specializované na diagnostiku dědičných poruch metabolismu nebo molekulárně genetická pracoviště. Někdy i přes maximální úsilí k jednoznačnému diagnostickému závěru nedojdeme. Za posledních 20 let došlo k obrovskému rozvoji poznání svalových onemocnění, ale zdaleka ještě nevíme vše a výzkum nadále probíhá. Proto je důležité, že když se objeví nějaký nový poznatek nebo nové diagnostické metody, můžeme je aplikovat na archivovaný vzorek, u kterého jsme k diagnostickému závěru zatím nedošli, a to bez nutnosti nové biopsie. Jak dlouho to celé trvá? Jak je zřejmé z výše uvedeného, patolog se může zabavit analýzou svalové biopsie poměrně dlouho (provedení každé jedné z výše uvedených metod vyžaduje mnoho hodin, někdy i dní laboratorní práce); většinou se ale snažíme diagnózu uzavřít do dvou týdnů. Ne vždy to však jde a některá vyšetření se musejí opakovat. Vždy zdůrazňuji, že je lepší mít diagnózu později, ale správnou než rychle ale špatnou. Na druhou stranu, pokud zjistíme onemocnění, které vyžaduje okamžitou léčbu, postupujeme velmi energicky a výsledek (i když třeba jen předběžný) je telefonicky sdělen i během několika hodin ošetřujícímu lékaři. Vše je velmi individuální. Závěr Stanovení přesné diagnózy svalových onemocnění je zásadní nejen v reálném čase pro konkrétního pacienta. Poznání příčiny a mechanismu rozvoje svalových onemocnění je obecně nutným východiskem pro další výzkum. Zatím jsme u mnoha chorob jen na tom prvním, ale důležitém stupínku - umíme stanovit přesnou diagnózu a příčinu onemocnění. Navazující výzkum snad v budoucnu přinese kýžený výsledek, na který se všichni těšíme - efektivní léčbu těchto chorob. Ze srdce Vám přeji zdraví, sílu, psychickou pohodu i trpělivost! 34 Doc. MUDr. Josef Zámečník, Ph.D.\n35 Popisky k obrázkům Obr. 1. Hodně lidí si myslí, že v laboratoři vložíme vzorek do nějakého přístroje a ten vyplivne výsledek. Omyl! V histopatologické laboratoři jde v naprosté většině o poctivou ruční práci laboratorních pracovníků a výsledek interpretuje v mikroskopu patolog. Vzorek svalu je nejprve šokově zmražen v izopentanu, který je vymražen tekutým dusíkem (A). V kryokatu připravuje laborant při teplotě -20 C ze zmraženého vzorku 2-3 mikrometry silné řezy a fixuje je k podložnímu sklíčku (B). Na řezy jsou poté aplikovány různé látky, které nám pomáhají vizualizovat strukturální komponenty svalové tkáně (C, D). V laboratoři elektronové mikroskopie se ze vzorků připravují pomocí diamantových nožů řezy silné jen asi 100 nanometrů (E) a výsledek se analyzuje v elektronovém mikroskopu (F). 35\n36 Obr. 2. Svalová tkáň v mikroskopu po zpracování různými technikami. V přehledných barveních (tzv. hematoxylin-eozin) je přítomen buď nepostižený sval (A) s normální distribucí poměrně pravidelných svalových vláken. U myopatie (B) jsou přítomna atrofická a odumírající vlákna. U myositid jsou mezi vlákny přítomny bílé krvinky (C). Enzymová histochemie nám umožní rozlišit rychlá (tmavší) a pomalá (světlejší) svalová vlákna (D). V průkazu NADH-tetrazolium reduktázy (E) jsou v centru vláken přítomny defekty, což ukazuje na diagnózu central core disease. V elektronovém mikroskopu jsou při nemalinové myopatii (F) přítomny tmavé doutníkovité inkluze. Imunohistochemie. Zkoumané bílkoviny na povrchu vláken se obarví navázáním protilátky s hnědým chromogenem (dystrofin, G), zelenou fluorescencí (sarkoglykan alfa, H) nebo červeným chromogenem (dysferlin, I). Pokud by barevný produkt po reakci v řezu chyběl, nález by ukazoval směrem k příslušné svalové dystrofii. 36\n37 Výživa a příjem stravy Úvod U nervosvalových onemocnění se může vyskytnout řada problémů s příjmem potravy a výživou. Ty se mohou lišit u různých diagnóz. Zdravý růst se měří podle váhy a výšky. K tomu slouží růstové tabulky a grafy, které ukazují přehled rozsahů tělesné hmotnosti, které jsou považovány za zdravé vzhledem k výšce. U lidí s nervosvalovými onemocněními je tento rozsah trochu rozšířen vzhledem k různému množství svalové hmoty. Modely růstu, které mohou vyžadovat pozornost a je potřeba je průběžně sledovat, je buď nadváha vzhledem k výšce (známka nadměrné výživy), nebo podváha vzhledem k výšce (známka nedostatečné výživy). Co způsobuje nadváhu? Nadváha vzniká, když energie, kterou tělo vydává, je menší než energie, kterou přijímá. U nervosvalových onemocnění to může být způsobeno sníženou pohybovou aktivitou (tělo spaluje méně kalorií) nebo zvýšenou chutí k jídlu (což může být vedlejší účinek užívání některých léků, např. steroidů). Průměrná porce jídla může v některých případech dodávat tělu více energie, než potřebuje, což vede k nadměrnému váhovému přírůstku. Jak se lze nadváhy zbavit? Během dospívání dochází k růstovému výšvihu (spurtu), je proto důležitá přiměřená výživa, která by měla být vyvážená a brala v úvahu množství energie, které dítě dokáže spálit. Obecně platí, že prevence je lepší než léčba. Je snazší sledovat a udržovat stabilní tělesnou váhu, než pak hubnout. Existují různé způsoby, které mohou pomoci zhubnout. Jedním z nich je zvyšování energetického výdaje cvičením. To však může být obtížné pro osoby s omezenou pohyblivostí. Některá cvičení nemusí být vhodná, a proto byste se vždy před zahájením cvičebního programu měli nejprve poradit s lékařem nebo fyzioterapeutem. Konzumace potravin s nižší kalorickou hodnotou (např. čerstvé ovoce a zelenina) a méně potravin, které mají vysoký obsah kalorií (obsahující velké množství tuku a cukru), může pomoci při redukci tělesné hmotnosti u osob s omezenou pohyblivostí. Zakázané potraviny jsou většinou lákavé, ale často je možné je nahradit jinými pamlsky. Dietolog nebo nutriční terapeut může pomoci stanovit cíle a poskytnout konkrétnější návrhy a doporučení. Co je podváha? Podváha je příliš nízká tělesná hmotnost vzhledem k tělesné výšce. Nepřibírání na váze je způsobeno nedostatečným příjmem energie (kalorií) ve stravě. Příčinou podváhy mohou být častá onemocnění. Pokud tělo nepřijímá dosta- 37\n38 tek kalorií, může také klesnout hladina cukru v krvi, což se projevuje celkovou slabostí, závratěmi, změnami nálad, pocity horka nebo chladu a třesem. Existuje řada důvodů, proč děti s onemocněním svalů mohou trpět podváhou: Názor, že všechny děti se svalovým onemocněním jsou hubené kvůli sníženému objemu svalové hmoty nebo slabosti, je mylný. Děti se svalovým onemocněním mohou být různě velké a mohutné. Pro hubené dítě sice může být jednodušší provádět některé pohyby a nízká hmotnost rovněž zjednodušuje rodičům/pečujícím osobám přemisťování dítěte, je však důležité si uvědomit, že zajištění správné výživy je zásadní pro udržení dobrého zdraví. Ať je příčina jakákoliv, mějte na paměti, že problémy spojené s výživou lze často řešit a zmírnit a je důležité poradit se s odborníkem. Noční hypoventilace Děti, které trpí noční hypoventilací, se ráno probouzejí s bolestmi hlavy a necítí se dostatečně odpočaté, v důsledku toho často mívají sníženou chuť k jídlu. Nemoc V době nemoci (např. při infekci dýchacích cest) děti se svalovým onemocněním často ztrácejí na váze v důsledku ztráty chuti k jídlu a omezenému příjmu potravy. Aby však s infekcí dokázaly bojovat a rychle se zotavit, potřebují naopak přijímat více kalorií a bílkovin, než je obvyklé. Totéž platí i pro období rekonvalescence po chirurgickém zákroku. Polykání a žvýkání U dětí, které mají oslabené svaly podílející se na žvýkání a polykání, může žvýkání jídla, hlavně pokud je tuhé, žvýkací nebo má hrubou konzistenci, trvat déle. Další problémy mohou mít děti s vadným postavením zubů, ztíženým otevíráním úst, vysoko klenutým patrem nebo omezeným pohybem jazyka. Ve snaze překonat tyto obtíže děti často jí velmi dlouho nebo jí jen velmi málo. Některé děti s těmito problémy jsou označovány za "vybíravé", protože se často vyhýbají jídlům s konzistencí, která jim nevyhovuje, a volí potraviny, které mohou snadno rozžvýkat. Slabost a špatná koordinace svalů v oblasti hltanu může vést k poruchám polykání. Pokud dítě jídlo nebo tekutinu vdechne (aspirace), může začít kašlat a dávit se, aby sousto zastavilo v posunu dolů. Pokud dítě po vdechnutí potravy nekašle (tichá aspirace), jídlo nebo tekutina sestupuje do plic a může způsobit infekci dýchacích cest. Gastroezofageální reflux Reflux je zpětný tok žaludečního obsahu - části natrávené potravy a žaludečních šťáv do jícnu (ezofagus). Příčinou může být oslabený svalový tonus 38\n39 nebo skolióza. Opakované zvracení nebo regurgitace (návrat spolknuté potravy zpět do úst bez zvracení) má za následek bolestivý pocit pálení za hrudní kostí, tzv. pálení žáhy. Pokud k refluxu dochází velmi často, dítě si zpravidla jídlo spojí s bolestivou zkušeností a vyvine se u něj "odpor k jídlu" a odmítá jíst. Pokud se navrácená potrava dostane do krku, může dojít k aspiraci do plic a způsobit infekci dýchacích cest nebo ohrozit život dušením. Rychlé dosažení pocitu sytosti Slabý svalový tonus v žaludku může mít za následek pomalejší vyprazdňování žaludku a tím časnější pocit sytosti, což může opět vést k omezenému příjmu jídla a tekutin. Omezená pohyblivost Omezená pohyblivost může ovlivnit schopnost samostatného přijímání potravy. Pro dítě je obtížné zvednout příbor k ústům, sedí/leží v nevhodné poloze nebo se může v průběhu jídla unavit. Špatná poloha při sezení v důsledku zakřivení páteře a krku často ztěžuje žvýkání a polykání, což vede k delší době konzumace jídla nebo ke snížení porcí. Psychosociální faktory Některé tělesné problémy mohou vést k obavám ohledně přijímání potravy. Neochota jíst a pít může být způsobena předchozí nepříjemnou zkušeností s dušením. Delší doba, kterou dítě tráví u jídla, může vést k pocitu sociální izolovanosti, neboť jeho kamarádi jí rychleji a dříve odcházejí od stolu. Obavy rodičů kvůli malým přírůstkům na váze mohou vést k přemlouvání nebo nucení k jídlu. Tento přístup může dítě ještě více odrazovat a doba jídla může vyvolávat pocity strachu, než aby se dítě na jídlo těšilo. Posouzení příjmu potravy může pomoci identifikovat obtíže a zvolit vhodné možnosti řešení. Odborný tým, který se na hodnocení podílí: Dietolog/nutriční poradce se bude podílet na hodnocení skladby a množství stravy na základě denního jídelníčku a měření tělesného růstu. Jedná se o měření tělesné hmotnosti a výšky a hodnocení těchto měření v porovnání s percentilovými růstovými grafy. U nechodících osob nebo u osob s omezeným rozsahem kloubů v kotnících nebo s deformitami páteře může být obtížné určit přesnou výšku, lze ji však odhadnout na základě měření rozpětí paží. Aby bylo možné posoudit rychlost růstu dítěte, je nutné provádět opakovaná měření v pravidelných časových intervalech. 39\n40 Denní záznamy jídelníčku mohou poskytnout informace o druzích, množství a konzistenci potravin. Také ukazují, zda je strava vyvážená a které živiny mohou chybět. Dobrý růst je známkou správné výživy. Dietolog je schopen navrhnout vhodné změny ve skladbě stravy, a také poradit alternativní formy výživy. Klinický logoped zhodnotí výživovou anamnézu (vyhodnocení pestrosti stravy a stravovacích zvyklostí) a zkontroluje funkčnost svalů jazyka, rtů a hrdla. Pokusí se zjistit jiné problémy, které mohou mít vliv na žvýkání, např. problémy se zuby. Posoudí rizika aspirace při polykání. Při podezření na poruchu polykání doporučí lékař nebo logoped videofluoroskopické vyšetření (tj. speciální vyšetření polykacího aktu), které je detailnější a umožňuje 100% vyloučení aspirace. Výsledky vyšetření jsou zásadní pro plánování následných terapeutických strategií. Gastroenterolog provádí vyšetření refluxní choroby jícnu pomocí endoskopie a ph-metrií jícnu (změření kyselosti obsahu zatékajícího do jícnu v průběhu 24 hodin). Psycholog může pomoci se sociálními nebo emocionálními problémy, které souvisejí s obtížemi při přijímání stravy. Ergoterapeut / fyzioterapeut poskytne doporučení ohledně správné polohy těla při jídle nebo různých pomůcek a vybavení, které může příjem stravy usnadnit. Zvládání obtíží Doporučení ohledně bezpečného polykání Jejich cílem je snížení rizika aspirace. Doporučuje se například po jídle sedět vzpřímeně, aby se zbytky jídla nemohly dostat do nesprávných míst. Pokud jídlo vázne v hltanu, doporučuje se snažit se polykat na sucho, spíše než zapíjet je tekutinami, neboť by mohlo snadno dojít k jeho aspiraci. Některé děti necítí, že mají zbytky jídla v krku, proto je nutné jim připomínat, aby po jídle polykaly sliny nebo se snažily polykat na sucho. Omezením délky jídla na minut se může předejít únavě svalů a snížit tak i riziko vdechnutí jídla. Změna konzistence stravy Změna konzistence jídla, např. rozmixováním může jeho konzumaci značně usnadnit. Aby se jídlo lépe polykalo, mohou se do pokrmů přidávat omáčky. Běžně se používají zahuštěné tekutiny, neboť stékají pomaleji, lépe se polykají, a tím se snižuje riziko jejich aspirace. Existuje celá řada speciálních pomůcek, jako jsou savičky, lahve, hrnečky a brčka, které usnadňují příjem stravy. Promluvte si o jejich použití s vaším terapeutem, který vám pomůže najít nejlepší řešení problému. 40\n41 Cvičení orální motoriky Nejsme si vědomi specifických cvičení, které mohou posílit orální svalstvo u dětí s nervosvalovým onemocněním. Žádné cvičení však nemůže ublížit, je ale důležité sledovat, zda přináší nějaký prospěch. Ústní hygiena Pravidelné čištění zubů a návštěvy zubaře za účelem odstranění zubního plaku nebo zubních kazů je důležité pro každého a pomáhá udržovat ústní dutinu čistou a zdravou. Pokud jsou sliny plné zbytků potravin nebo bakterií a dojde k jejich aspiraci, může se rychle rozvinout infekce dýchacích cest. Dietní opatření k udržení odpovídajícího růstu Cílem je zabránit úbytku tělesné váhy a zajistit přiměřenou rychlost růstu. Existuje celá řada kroků, které je potřeba učinit, dokud nebude rychlost růstu uspokojivá. Jejich použití a vliv na růst by měl být pravidelně sledován. Změna stravy Změna stravy může spočívat ve zvýšení frekvence a množství jídla (tj. jíst "málo a často"): např. zavedení svačin mezi hlavními jídly nebo moučníků po jídle. Pokud je třeba zvýšit obsah určitých živin nebo energetickou hodnotu jednotlivých pokrmů, lze do nich přidávat složky bohaté na energii nebo s vysokým obsahem bílkovin (např. arašídové máslo, tvaroh, čokoládová pomazánka, proteinové prášky, jako např. sušené odstředěné mléko) nebo tuky a oleje (např. šlehačky do jogurtu, sýry do omáček). Doplňky stravy (obvykle předepisuje váš praktický lékař na základě doporučení dietologa) Mohou jimi být speciální tukové emulze a sacharidové doplňky stravy, které se přidávají do jídel s vysokým obsahem bílkovin, nebo nutriční nápoje, které jsou vysoce energetickou a téměř nutričně kompletní tekutou stravou. Nápoje mohou být ovocné nebo mléčné. Doplňky stravy jsou praktické a jejich použití je jednoduché. Jsou užitečné zvláště v případech, kdy je obtížné sníst dostatek běžné stravy. Existuje však jen omezený počet příchutí a může se stát, že se jejich chuť časem zprotiví. Příjem výživy sondou Příjem stravy je možné zajistit také podáváním výživy sondou, která se zavádí přímo do žaludku. Tímto způsobem lze zmírnit stres dítěte při jídle, kdy bojuje s tím, aby snědlo a vypilo dostatek jídla a tekutin. Může rovněž pomoci, aby dítě přibývalo na váze a zároveň správně rostlo. Výživa sondou je také vhodná u osob s poruchami polykání, dochází-li u nich k aspiraci. 41\n42 Existují dva způsoby podávání výživy do žaludku: 1) pomocí nazogastrické sondy (NGT), která slouží ke krátkodobému (4 6 týdnů) podávání umělé výživy. Nazogastrická sonda je zavedena nosem přes nosohltan a jícen do žaludku. Tento způsob není přijatelným řešením pro dlouhodobé použití, i když může být někdy dobře tolerován. Výhodou nazogastrické sondy je, že může být použita v době akutního onemocnění a přispět tak k zotavení. Nevýhodou je podráždění nosní sliznice a nosohltanu, ulcerace (tvoření vředů) jícnu. Může dojít ke zhoršení refluxu, neboť sonda brání svalovině v horní části žaludku se těsně uzavřít. Vážné komplikace mohou nastat, pokud dojde k povytažení sondy mimo žaludek a pacient je nadále jejím prostřednictvím vyživován. Nazogastrická sonda je také dobře viditelná a může u druhých lidí vyvolávat mylné představy o jejím účelu. 2) pomocí endoskopické gastrostomie (PEG). Jde o metodu, při níž je speciální kanyla zavedena do žaludku přímo přes stěnu břišní. Zavedení gastrostomie je nejlepší volbou pro nemocné, kteří vyžadují dlouhodobou nutriční podporu. Více informací najdete v informačním letáčku Muscular Dystrophy Campaign s názvem Gastrostomie. Shrnutí Odpovídající strava a výživa je zásadní pro všechny děti. Je třeba pečlivě sledovat růst a potíže s příjmem potravy, abychom mohli poskytnout co nejlepší podporu a řešit efektivně případné komplikace. Jakékoliv obavy ohledně příjmu stravy sdělte vedoucímu lékaři nebo členům odborného týmu. Děkujeme personálu a pacientům z Dětského neuromuskulárního týmu v nemocnici Hammersmith NHS Trust za jejich podporu a pomoc při přípravě tohoto informačního materiálu. Publikováno: září 2004 Aktualizováno: duben 2008 Autor: Annie Bagnall, dětský klinický logoped a Trak Davies, dětský dietolog ODMÍTNUTÍ ODPOVĚDNOSTI Ačkoliv byla vynaložena veškerá snaha zajistit, aby informace obsažené v tomto dokumentu byly úplné, pravdivé a aktuální, nelze toto zcela zaručit a Muscular Dystrophy Campaign neponese žádnou odpovědnost za jakékoliv škody vzniklé v důsledku jejich použití. Muscular Dystrophy Campaign nemusí nutně schvalovat služby poskytované organizacemi uvedenými v našich informačních materiálech. 42\n43 Dehydratace Někteří mladí lidé s tělesným postižením jsou náchylní k dehydrataci, protože málo pijí. Podíváme se na důvody a navrhneme způsoby, jak děti povzbudit, aby měly dostatečný příjem tekutin. S přibývajícím věkem se děti snaží být samostatnější, začínají se samy oblékat, mýt a jíst. Batole naučené na nočník se pomalu začíná dostávat do koupelny a používat toaletu. Tento přirozený pokrok je u dětí, které mají oslabené svaly, mnohem složitější. Běžet do koupelny může být snadné pro tříletého chlapce s DMD, ale čtyřleté nebo pětileté dítě již začíná být pomalejší a občas se mu na cestě do koupelny může přihodit malá nehoda. To bývá pro dítě nepříjemné zejména v mateřské nebo základní škole, kde na ně může dohlížet podrážděný a netrpělivý personál. Problémy s toaletou nekončí ve škole nebo ve školce. Jízda autem, dovolené, dokonce i hraní si s kamarády může být znepokojující, pokud v blízkosti není přístupná toaleta. Jestliže potřeba jít na toaletu působí rozruch při rodinných výletech, vyvolává stud před kamarády nebo je to nepříjemná povinnost pro pečovatele, dítě usoudí, že by bylo jednodušší, aby nemuselo v těchto situacích jít na záchod vůbec a jak to udělat, než tím, že omezí pití. Teenager má ještě pádnější důvody, proč nepít: na večírcích, v hospodě, ve škole (zvláště pokud navštěvuje běžnou školu, kde je obklopený zdravými přáteli) se tato osobní potřeba stává věcí veřejnou. Proč je důležité dbát na dostatečný příjem tekutin? Asi 75 % našeho těla se skládá z vody, která je nezbytná, aby naše těla správně fungovala. Pokud obsah vody klesne, může se stát několik věcí: Zácpa. Organismus vodu využívá k tomu, aby změkčil stolici a zajistil snadné a pravidelné vyprazdňování. Pokud se našemu tělu nedostává dostatečné množství tekutin, zůstává stolice v tlustém střevě a způsobuje bolesti břicha, nadýmání a zácpu. Je sice možné situaci řešit užitím projímadla, příčinu zácpy to však neřeší. Ve vážnějších případech bývá nezbytné dítě hospitalizovat a dodat tělu tekutiny infúzí, popř. ulevit od bolesti pomocí klystýru. Jedovaté látky. Voda, kterou pijeme, je zpracovávána v ledvinách a vylučována z těla spolu s různými toxiny jako moč. Pokud se toxiny v moči nevyplaví, zůstávají dál v našem těle. 43\n44 Poškození ledvin. Důsledkem dlouhodobé chronické dehydratace organismu může být poškození ledvin. Tento problém je v současné době předmětem výzkumu. Hypotenze a posturální symptomy. Důsledkem nižšího obsahu vody v těle je i nižší objem krve, což často vede k únavě, podráždění a závratím, zejména při vstávání. Mladí lidé, kteří používají invalidní vozík, mohou závratě pociťovat při přesunu z postele na vozík nebo během používání vertikalizačního zařízení. Ledvinové kameny. Je známým faktem, že chronická dehydratace přispívá u náchylných jedinců k tvorbě ledvinových kamenů, zvláště v horkých klimatech. Ty způsobují opakované bolesti žaludku a v důsledku opakované infekce a obstrukce močových cest dochází ke zhoršení funkce ledvin. Bolesti, zapadlé oči a suchá pleť jsou rovněž projevy dehydratace. Jak můžete povzbudit dítě nebo teenagera k pití? Začněte již od útlého věku. Snažte se, aby pro dítě bylo co nejjednodušší dojít si na toaletu. Pokud máte doma toaletu v prvním patře, mohlo by malé dítě nadále používat nočník v přízemí. Dítě bude potřebovat vaše ujištění, že je to tak v pořádku a že nebude považováno za zlobivé, když se mu občas přihodí malá nehoda. Pokud se dítě začne pomočovat do postele, stojí za to zvážit, zda to není kvůli fyzickým potížím vstát z postele a dojít včas na toaletu, než předpokládat, že noční pomočování má čistě psychickou příčinu. Zjistěte, zda jsou toalety ve školce nebo ve škole přístupné. Vysvětlete učiteli a pečujícím osobám, proč je důležité, aby dítě mělo normální příjem tekutin, a proč se v případě, že je to komplikované, může zdráhat jít na toaletu. Vychází dítě s pečující osobou? Pokud ji dítě nemá rádo, nebo se před ní stydí, bude se pravděpodobně snažit omezit návštěvy toalety na minimum. Dítě by mělo mít u sebe během dne lahev s pitím. Než se vydáte na cestu, zjistěte, kde jsou veřejná WC s bezbariérovým přístupem. Kompenzační pomůcky a potřeby Existuje mnoho pomůcek, které mohou ztížené podmínky pomoci řešit. 44\n45 Přenosné nádoby na moč pro muže i ženy. Pokud je sezení na toaletní míse nepohodlné nebo je těžké udržet rovnováhu, může být řešením toaletní židle, která se umístí nad mísu. Je nezbytné konzultovat typ toaletní židle s ergoterapeutem, aby byla bezpečná a poskytovala dostatečnou podporu. Výběr židle bude záviset i na tom, zda se bude používat i ve sprše nebo ve vaně. Pro děti, pro které je otvor toaletní mísy příliš velký, existuje celá řada tvarovaných nástavců, které dítěti dávají pocit bezpečí. Pokud se dítě na toaletě nemůže nohama zapřít o zem, je vyprazdňování náročnější, zvláště když jsou jeho svaly slabší. Řešením zde může být stupátko pod nohy. Vydáno: 2002 Aktualizováno: duben 2008 Z anglického originálu přeložila: Jitka Kačírková Jen ne do nemocnice! Asi těžko by se hledal člověk, který by byl nadšen nutností být hospitalizován. Samotná nemoc, bolesti, změna prostředí, ztráta soukromí, pozice příjemce péče vyvolávají tíseň a stres u všech hospitalizovaných, tím spíše u osob s tělesným postižením, kteří se hospitalizaci, pokud to není vyloženě nevyhnutelné, brání a často odbornou léčbu oddalují. Mám s tím sama osobní zkušenost a chápu, proč tomu tak je. Tělesně postižený člověk, který je v domácím prostředí relativně soběstačný, ať už chodí nebo se pohybuje na vozíku, často v nemocnici o část soběstačnosti a schopnosti sebeobsluhy přichází z důvodu nemoci, kvůli které je hospitalizován, nebo kvůli nemocničnímu prostředí, které není přizpůsobeno jeho potřebám. Stává se tak více závislým na pomoci ošetřujícího personálu, což pro většinu lidí není příjemné. Pokud je hospitalizován člověk, který je ve většině úkonů odkázán na pomoc druhé osoby i v domácím prostředí, může být frustrován tím, že ošetřující personál určité úkony vykonává jiným způsobem, než na který je zvyklý. Vnímá skutečnost, že pro lékaře a ošetřující personál není pacient s tělesným postižením a specifickými potřebami každodenní zkušeností, což se může odrážet v jejich jednání. Protože se většina lidí se zdravotním postižením s určitými těžkostmi a předsudky zdravotnických pracovníků často setkává, zahájila v roce 2006 Národní rada osob se zdravotním postižením ČR projekt Desatero pro komunikaci s osobami se zdravotním postižením. Jeho cílem bylo zlepšit přístup zdravot- 45\n46 nických pracovníků k lidem s různými zdravotními postiženími. V rámci projektu byly vytvořeny základní zásady, tzv. Desatera, komunikace s pacienty se sluchovým, zrakovým či pohybovým postižením, ale i se zdravotně postiženými seniory a pacienty se syndromem demence. Nevím, do jaké míry se daří tyto základní zásady komunikace prosazovat a dostávat do povědomí zdravotnických pracovníků ve všech typech zdravotnických zařízení a oddělení, ale pokusím se posoudit situaci na základě svých osobních zkušeností, z pohledu osoby s pohybovým postižením, konkrétně progresivní svalovou dystrofií, v současné době zcela závislé na pomoci druhé osoby a částečně i na dýchacím přístroji. Použiji k tomu Desatero komunikace s pacienty s pohybovým postižením a pokusím se vyjádřit k jednotlivým zásadám. Omezím se pouze na nemocnice a hospitalizaci. Desatero komunikace s pacienty s pohybovým postižením 1. Zdravotnický pracovník komunikuje při zjišťování anamnézy zásadně s pacientem s pohybovým postižením a nikoliv s jeho případným průvodcem. S opakem se určitě setkala a nadále setkává většina z nás. Příčinou je předsudek, že pohybové postižení doprovází i postižení mentální a nejistota vede zdravotníky k tomu, že se raději obracejí k doprovodu. Pokud se to stane v mém případě, můj doprovod, jímž často bývá moje máma, pohotově zareaguje a řekne, že je možné mluvit přímo se mnou. Některé maminky rády přebírají iniciativu za své, byť již dospělé, děti a některým dětem, pokud jsou neprůbojné a nesmělé, to i v mnohých případech vyhovuje. Možná i pro mne to bylo do určitého věku pohodlnější, ale ke konci mých náctin jsem se domluvila s rodiči, že bych ráda mluvila sama za sebe a v rámci možností vyřizovala záležitosti, které se mě týkají. Myslím, že někdy stačí, když se při návštěvě lékaře doprovod drží stranou, pak lékaři či jinému zdravotnímu pracovníkovi nezbývá než komunikovat přímo s vámi. Pokud se týče komunikace s lékaři během hospitalizace, mám velmi dobré zkušenosti. Vždy ochotně odpovídají na mé otázky a vysvětlí okolnosti léčby apod. 2. Při nezbytné manipulaci s pohybově postiženým pacientem (uložení na vyšetřovací lůžko, rentgen aj.) mu vysvětlíme, co konkrétně potřebujeme, a požádáme jej, aby nám říkal, jak máme postupovat. Většina pacientů přesně popíše způsob manipulace. Když se ocitám v nemocnici, vždy chvilku trvá, než si sestřičky osvojí způsob, jakým se mnou manipulovat. U osob s pohybovým onemocněním, zejména pak v případě svalové dystrofie, je potřeba respektovat kontraktury či deformity a nepoužívat zaběhlé způsoby například u přetáčení a polohování. Sestřič- 46\n47 ky jsou zvyklé pacientovi po přetočení na bok natáhnout nohy a narovnat kolena. V mém případě však narovnání nohou vede k ještě většímu prohloubení bederní lordózy a poloha se tak pro mne stává nepohodlnou. Proto již předem sestřičky instruuji, že je pro mne pohodlnější, když mám kolena pokrčená, břicho a žebra podseknutá. Postupně sestřičky také přijímají skutečnost, že pro osobu, která se nemůže na lůžku a na vozíku samostatně pohnout, jsou při posunu ruky či nohy důležité i pouhé milimetry. Překvapilo mě, když se mi dvě sestřičky v různých nemocnicích ke konci mého pobytu přiznaly, že se zpočátku při péči o mě cítily nejistě, měly obavy, aby něco neudělaly špatně, nevhodně. Většinou jsou na odděleních intenzivní péče zvyklé pečovat o pacienty v bezvědomí, je proto pro ně nezvyklé, když s nimi pacient komunikuje a říká si, co potřebuje a jak, nebo na druhé straně pečují o pacienty, kteří nemají závažné tělesné postižení a potřebují jen malou dopomoc. Myslím, že pro sestřičky je uspokojující, když vidí, že jejich pomoc vede k většímu pohodlí a spokojenosti pacienta, a pokud jim pacient sděluje, co potřebuje, trpělivě, bez podráždění, tím ochotněji vyhoví. Co se týče manipulace při přesunu z lůžka na vozík, mám jeden příklad, který podporuje důležitost výše uvedené zásady. Jednou se mi na standardním plicním oddělení stalo, že sanitář nečekal na mé doporučení, jak mě uchopit, vzal mě za paže a byl velmi překvapen, když mi při zvednutí poklesla kolena a paže se rozlétly do stran. Musel pak vyvinout řádnou sílu, abych neskončila na zemi. Nakonec se mu podařilo vytáhnout mne na sedadlo vozíku, ovšem za cenu toho, že mi málem vykloubil ramena. 3. Dbáme, aby pacient s pohybovým postižením měl ve svém dosahu nezbytné kompenzační pomůcky. Tím zvyšujeme jeho jistotu. V mém případě se jedná hlavně o vozík, který je přímo uzpůsobený na míru, má postranní opory a opěrku hlavy. Třebaže se přímo nejedná o kompenzační pomůcku, je pro mne nezbytné mít na dosah signalizační zařízení, kterým lze přivolat sestřičku. Na standardních odděleních často zvonky chybí nebo jsou umístěny příliš daleko, často na zdi, kam pacient z lůžka nemá šanci dosáhnout. Na odděleních intenzivní péče se předpokládá, že na problém vždy upozorní přístroje, které pacienta monitorují, přesto mi vždy sestřičky našly a připojily zvonek, který bylo snadné stlačit, a měl dostatečně dlouhou šňůru. 4. Pokud potřebujeme vykonat zdravotnický úkon (odběr krve, aplikace injekce apod.) požádáme pacienta s pohybovým postižením, aby si sám - pokud je to možné - zvolil místo vpichu či jiného zákroku. Pacient obvyklé ví, které místo je nejvhodnější. Odběry krve a zavedení nitrožilní kanyly jsou pro mne strašákem. Mé žíly se umí velmi dobře schovávat a navíc jsou na krev celkem skoupé. Poté, co se o této skutečnosti sestřičky přesvědčí, se mne skutečně ptají, kde se mají po- 47\n48 koušet mě bodnout. Většinou se to podaří na hřbetu ruky, málokdy na zápěstí. Občas dojde i na prohledávání žilek na hřbetu chodidla, ale tam to bývá téměř vždy bez úspěchu. Výhrou je, když se v případě delší hospitalizace podaří zavést nitrožilní kanylu do dobré žíly, která slouží nejen k podávání léků a infuzí, ale také k snadným odběrům krve, které jsou v nemocnici každodenní záležitostí. 5. Zásadně dbáme na to, aby pacientu s pohybovým postižením byly sanitním vozem současně dopravovány i nezbytné kompenzační pomůcky. Zajistíme, aby "vozíčkář" měl ve zdravotnickém zařízení k dispozici svůj vozík. V případech neplánované hospitalizace, kdy jsem byla do nemocnice přepravena záchrannou službou, nebylo pochopitelně možné současně přepravit i vozík a popravdě první dny hospitalizace jsem většinou na sezení na vozíku neměla ani pomyšlení. Po zlepšení zdravotního stavu mi vždy bylo umožněno, aby mi někdo z rodiny do nemocnice dopravil elektrický vozík. Mohl zůstávat v nemocničním pokoji nebo byl uzamčen ve skladu. 6. Při delším pobytu ve zdravotnickém zařízení zjistíme, které bariéry v pokoji a jeho okolí brání relativně samostatnému pohybu pacienta s pohybovým postižením a snažíme se je odstranit. Bariérovost nemocničního pokoje je závažnějším problémem pro osoby, které se mohou samostatně pohybovat, ať například pomocí berlí nebo invalidního vozíku. Dokážu si představit, jakou nepřekonatelnou překážkou může být například postel, kterou nelze výškově nastavit, což se většinou týká standardních oddělení. Třebaže nechodím již od 11 let, velmi dobře si pamatuji, jak důležitý je pro chodícího dystrofika prostor při vstávání z lůžka, židle, toalety, možnost opřít se o pevný bod, který je ve správné výšce, ať je to stůl, noční stolek nebo madlo. 7. Maximálně se snažíme, aby pacient s pohybovým postižením nebyl trvale upoután na lůžko, pokud to není nutné. V tomto ohledu jsem se dosud setkala více než s pochopením, nebylo mi nikdy bráněno mít s sebou v nemocnici elektrický vozík, často mi dokonce ošetřovatelský personál sám navrhl, že mne posadí do vozíku, abych změnila polohu, mohla si číst či vyjet s návštěvou do kiosku apod. 8. Jen v nejkrajnějším případě používáme takové pomůcky jako je permanentní močový katetr apod. Je to velmi ponižující pro všechny pacienty. 48\n49 Většinou mi močový katetr nebývá vnucován, při nedávné hospitalizaci, kdy jsem podstoupila operaci žlučníku, jsem však vzhledem k pooperační bolesti močovou cévku ocenila. Byla jsem taky ráda, že nemusím několikrát denně sedět na nově zavedených jednorázových podložních mísách, které jsou vyráběny z recyklovaného novinového papíru. Představte si materiál, ze kterého jsou papírová plata na vejce. Dobrý šmirgl pro citlivou pokožku, která by se měla chránit před jakýmkoliv defektem. 9. Při podávání stravy se vždy informujeme, zda pacient s pohybovým postižením je schopen se najíst, nakrájet si jídlo apod. Až na zkušenost ze standardního oddělení plicní kliniky, kdy mi bylo jídlo postaveno na noční stolek, a poraď si, mám s podáváním jídla dobré zkušenosti, pokud tedy pominu (ne)chutnost nemocničních jídel. 10. Zvláště při delších vyšetřeních dbáme na časový prostor na použití WC - standardem zdravotnických zařízení by mělo být bezbariérové WC. Popravdě nemám zmapováno, zda v nemocnicích, ve kterých jsem měla tu čest nějakou dobu pobývat, byla jednotlivá oddělení vybavena bezbariérovým WC, ale spíš bych soudila, že ne. Přizpůsobené WC určitě bývá v patře pro návštěvy, ale pochybuji, že v rámci každého oddělení. Mé zkušenosti s hospitalizací jsou vesměs pozitivní. Je to dáno tím, že vzhledem k tomu, že mám tracheostomickou kanylu a používám dýchací přístroj, můžu být hospitalizována pouze na odděleních JIP a ARO, kde je pacientovi věnována intenzivní péče. Sestřička tam má na starosti jednoho dva pacienty, má tedy na individuální péči mnohem více času než na odděleních standardních. Pokoje jsou vybaveny polohovacími lůžky s pohodlnou vzduchovou matrací. Obecně musím říci, že jsem dosud s péčí a přístupem zdravotnického personálu na těchto odděleních byla velmi spokojená, třebaže je vždy potřeba vyrovnat se s určitými omezeními a odlišným řešením potřeb, než na jaké jsem zvyklá doma. S jednou negativní zkušeností, překvapivě na neurologické JIP, kam jsem byla přeložena z ARO krátce poté, co jsem podstoupila tracheostomii, jsem se však setkala. Byl třetí den mého pobytu na JIP. Pokoj byl vybaven polohovacími lůžky, to mé však postrádalo antidekubitní vzduchovou matraci. Ta sice na oddělení byla, ale uzamčená v místnosti, od které měla klíč staniční sestra. Ta však v té době byla na dovolené. Byl večer, když se mi po hodině a půl ležení na zádech začala nehorázně připomínat kostrč. Zazvonila jsem na sestřičku a požádala ji, zda by mě přetočila na bok. Odpověď To si takhle nemůžete říkat, 49\n50 kdy chcete. V devět budeme přetáčet ostatní pacienty. Musíte počkat, jsem ani v nejmenším nečekala. Bylo teprve tři čtvrtě na osm; pro moje bolavé pozadí nepředstavitelně dlouhá doba. Než jsem se stačila vzpamatovat a zareagovat (v té době jsem ještě neměla mluvicí kanylu, mohla jsem jen šeptat), sestra byla pryč. Chvíli jsem nevěřícně zírala do stropu. Věděla jsem, že je pravidlem přetáčet pacienty pravidelně přes den po dvou hodinách a ve večerních a nočních hodinách po třech. Většina pacientů na oddělení však byla ve stavu bezvědomí a nemohli tedy vyjádřit potřebu změnit polohu. Pravidelný řád je v tomto případě nesporně vhodný a dobrý. Já jsem si však dosti citelně uvědomovala bolest a nepohodlí. Neubránila jsem se návalu sebelítosti a pocitu bezmoci a do očí se mi začaly tlačit slzy. Čtvrt hodiny jsem sbírala odvahu a snažila se znovu nabýt důstojnosti. Pak jsem na sestru zazvonila podruhé. S úmyslem vysvětlit, že mě bolí kostrč, jsem vyřkla dosti nešťastnou otázku. Sestřičko, vy máte pocit, že vás zbytečně obtěžuji? Odpověď zněla: No, říkaly holky. Musíte počkat. Nečekala na reakci a odešla. Tak z toho už jsem vůbec nebyla moudrá. Jaké holky? Sestry, co měly denní službu? Ty byly přeci v pohodě. Ani náznakem nedaly najevo, že bych je příliš obtěžovala. Ano, jednu ze sestřiček jsem při předávání služby zaslechla, jak říká, že nevěděla, co dřív, neboť ke konci služby byl příjem nového pacienta, musela vyplnit nějaké papíry a já do toho potřebovala na mísu. Byla jsem přesvědčená, že to nebylo namířeno proti mně, že to bylo jen konstatování. Jsem dostatečně soudná a nežádám odkladné věci, když vím, že jsou sestřičky v jednom kole. Byla bych ten večer přijala odpověď, že musím počkat, protože má něco rozdělaného nebo že musí počkat na druhou sestřičku, ale vytknout mi, že si nemůžu diktovat, kdy potřebuji otočit, bylo absurdní. Navíc na oddělení byl v té době naprostý klid. Sestry mne nakonec přišly přetočit v půl deváté. Byla jsem odhodlaná otevřeně si se sestrou při její další službě promluvit, druhý den však odjížděla na čtrnáctidenní dovolenou a po návratu již o mě do konce mé hospitalizace nepečovala. Ostatní sestřičky byly obdařeny mnohem větší empatií a tato situace se již neopakovala. Vysvobozením od nepohodlné tvrdé matrace byl také návrat staniční sestry z dovolené, která zajistila vzduchovou matraci, a bylo zase dobře. Protože jsme si vědomi bariér v komunikaci mezi zdravotnickými pracovníky a lidmi s těžkým tělesným postižením a mnozí členové AMD mají s hospitalizací nepříjemné zkušenosti, chystáme se oslovit zdravotnická zařízení s nabídkou školení/semináře pro zdravotnické pracovníky o tom, co je pro osoby s těžkým tělesným postižením důležité, pokud jsou hospitalizováni, jaké technické vybavení je nezbytné, aby pobyt v nemocnici nezhoršoval jejich základní onemocnění či nezpůsobil jiné komplikace, jako jsou proleženiny, zhoršení kontraktur nebo zhoršení hybnosti. Určitě nám v tom pomohou vaše "zážitky", zkušenosti a názory. Budeme rádi, pokud se s nimi podělíte na stránkách Zpravodaje AMD, na FACEBOOKu, či pošlete do redakce s tím, co vás nejvíce pálí, co je potřeba zdůraznit. Jitka Kačírková 50\n51 REKONDIČNÍ POBYTY Tradičně již velmi oblíbené rekondiční pobyty, které pořádá naše organizace, by se nemohly uskutečnit bez podpory státních institucí a sponzorů. Patří mezi ně Ministerstvo zdravotnictví, Praha 11, Raiffeisen bank stavební spořitelna, Nadace ČEZ, město Plzeň, Optreal s. r. o. a další. Rekondiční pobyt v Hodoníně u Kunštátu Během sobotního dopoledne se do Hodonína u Kunštátu sjelo 50 dospělých účastníků a dvě děti. Pobyt začal obědem. Vedoucí kurzu Pavlína Riglová nás krátce seznámila s programem. První večer byl seznamovací s hudbou. Cvičení vozíčkářů i chodících probíhalo třikrát denně pod vedením PhDr. Jitky Vařekové. V neděli probíhal tradičně turnaj v kuželkách, ve kterém v kategorii vozíčkářů zvítězila Růžena Škývarová před Jiřím Karafiátem a Bedřiškou Cabejškovou, cenu útěchy získala Evička Krahulová. V kategorii chodících byla na prvním místě Alenka Černá před Josefem Osmančíkem a Růženou Žalkovskou. Cenu útěchy získala Marie Zlínská. Každý den se konaly procházky po okolí a ti otužilejší mohli využít místní bazén ke koupání. V pondělí byla přednáška MUDr. Tomáše Vařeky a PhDr. Jitky Vařekové na téma zdravá výživa, složení a kalorická hodnota potravin. V úterý nám Františka Totthová předvedla kosmetiku Oriflame s možností zakoupení produktů firmy. Ve středu dopoledne nám přijeli předvést kompenzační pomůcky z DMA Praha. Odpoledne jsme mohli využít masáže pod modrou oblohou u jezírka, které prováděla rodina Vařekova. Večer si pro nás manželé Vařekovi připravili zábavný a zároveň poučný vědomostní kvíz. Čtvrteční dopoledne si připravili poutavou přednášku z historie 14. a 15. století. V pátek dopoledne nám František Zlínský promítl DVD z loňského pobytu, odpoledne byla přednáška PhDr. Leoše Spáčila na sociální téma. Celý týden nám zpříjemňoval svou hudbou a zpěvem František Zlínský, Hana Havlíčkova a Růžena Žalkovská. V neděli nás potěšilo i opětovné vystoupení cimbálové skupiny Líšňáci. Už po osmé se konal večer hudby a poezie pana Zdenka H. Kučery za hudebního doprovodu paní profesorky Eleny Půchové. Do recitace se zapojila většina účastníků. Pondělní odpoledne nám zpříjemnila i populární skupina Surf Eva a Vašek. Jako každý rok si pro nás připravili zajímavý pěvecký program studenti hudebního gymnázia z Prahy pod vedením paní prof. Bělohlávkové a prof. Bělohlávka. Počasí nám přálo, takže se mohl konat tradiční táborák s opékáním špekáčků. Většina z nás si zazpívala při harmonice. 51\n52 Pobyt jsme zakončili gala večerem s předáním diplomů a cen a poděkováním všem zúčastněným. Během večera proběhla i bohatá tombola. Všichni se dobře bavili, tančili a zpívali. V sobotu po snídani bylo schváleno hodnocení pobytu a účastníci se rozjeli domů. Velké poděkování patří nám všem za nezapomenutelný týden, na který budeme jistě rádi vzpomínat a těšit se na příští setkání. A také všem doprovodům. Poděkování patří kuchyni i personálu zámečku Hodonín. Zvláštní poděkování patří všem, kteří se podíleli na programu: PhDr. Jitce Vařekové, MUDr. Tomáši Vařekovi, Fanince, Elišce, Františku Zlínskému, Růženě Žalkovské, Haně Havlíčkové, prof. Eleně Půchové, Zdeňkovi H. Kučerovi i ostatním za skvělou atmosféru. Velké poděkování patří vedoucí kurzu paní Pavlíně Riglové. Hodnocení sestavili: Jiří Šandera, Liduška Zelinková a Růžena Škývarová. 52\n54 Třemošná 2012 Tradiční putování po plzeňském kraji se uskutečnilo ve dnech\n56 Rekondiční pobyty ve Velkých Losinách Již tradiční rekondiční pobyt ve Velkých Losinách patří k těm nejoblíbenějším. Pro velký zájem členů jsme i v letošním roce uspořádali dva na sebe navazující pobyty. První od a druhý Součástí obou pobytů bylo plavání v termálním bazénu, ať již přírodním, umístěném v parku, či v prostorách lázní a celkové masáže, které jistě každému velmi prospěly. K celkové pohodě pak přispělo několik společných večerů, kde se každý podělil o své zážitky z každodenního života. 56\n57 Rekondiční pobyt v Hodoníně u Kunštátu V období od proběhl v Hodoníně u Kunštátu druhý rekondiční pobyt, tentokrát pod vedením Jiřího Šandery. Součástí pobytu byly přednášky z oblasti sociální politiky, každodenní cvičení, turnaj v šachu a kuželkách a ukázka pomůcek od firmy MEYRA. 57\n58 Makarská riviéra 2012 Na rekondiční pobyt jsem se těšila od té doby, co jsme se s manželem přihlásili. Moje těšení ještě umocnil Vláďa, kterého mnozí znají z Janských nebo právě z dovolené na Makarské, kam Vláďa jezdí jako asistent. Za mého pobytu v Jankách mi o Makarské vyprávěl, prohlíželi jsme si fotky a těšili se oba na moře a na sluníčko. No a tak jsem přijela z Janských a ještě než jsem se stačila vybalit a vzpamatovat se z léčení, už jsem znovu balila. Přišel den D a my se vydali na dlouhou cestu. Druhý den před polednem jsme konečně zastavili u hotelu Biokovka. Přiznám se, že nejvíc ze všeho mě zajímala sprcha a postel. Ale pak, po krátkém odpočinku, bylo před námi 10 kouzelných dnů. Já s manželem jsme podnikli výlet lodí na ostrovy Hvar a Brač a druhý den do hor na nejvyšší vrchol Sv. Jure (1762 m n. m.). Jelo se několika mikrobusy, z nichž jeden byl pro vozíčkáře a měl nájezdovou plošinu. Koupání v moři a procházky po Makarské byly krásné, výlet lodí byl úžasný, ale nejkrásnější zážitek z rekondičního pobytu byly hory. Ještě dnes, když zavřu oči, vidím před sebou výhled na moře, ostrovy jak na dlani... Jak se říká - v nejlepším se má přestat - a nám nastal ten poslední den. Poslední snídaně, rychle sbalit věci, dokoupit pár drobných dárků, odevzdat klíče a čekat na odjezd. Jaké bylo překvapení, když autobusem, kterým jsme měli odjíždět, přijela moje kamarádka z Janských, Věrka. To byla taková třešinka na dortu. Utrmácení po cestě a plni dojmů jsme se v Kladně rozloučili a všichni se rozjeli do svých domovů, kde budeme vzpomínat a těšit se na příště. Děkuji p. Procházkovi, který měl vše na starosti, děkuji asistentům Vláďovi a Jardovi za spouštění na sedačce a hlavně děkuji řidičům, že nás bezpečně odvezli tam i zpět. Vlaďka Macková 58\n60 ZAJÍMAVOSTI Otec elektrického vozíku Ve své zemi patří dodnes mezi nejslavnější vynálezce. Svou tvůrčí invenci uplatnil v obrovském tématickém spektru od jaderných reaktorů až po mikrochirurgickou sešívačku. Pohled na válečné veterány vracející se z Evropy a Pacifiku ho přivedl i na myšlenku elektrického vozíku pro tetraplegiky. Touha využít sílu motoru k podpoře mobility osob s omezenou schopností pohybu je prastará. Při pokusech o motorizaci tříkolek a vozíků se vyzkoušely pohony benzínové, plynové a je znám dokonce i vozík na motor parní. Nakonec se ukázalo, že ideálním řešením bude elektřina. Už ve 30. letech minulého století se v Anglii vyráběly jednoduché tříkolky na baterie. Jejich obliba přetrvala několik desetiletí a ještě v 50. letech se po londýnských ulicích proháněly modernizované varianty se skládací střechou. Jejich společnou nevýhodou však bylo omezení manévrovatelnosti. A s užitím v interiéru se nedalo uvažovat vůbec. Po skončení 2. světové války se ve Spojených státech i v Kanadě naplno rozbíhají rozsáhlé programy podpory péče o hendikepované válečné veterány. Vznikají velká rehabilitační centra, ve kterých se záhy zrodí i nová sportovní odvětví pro vozíčkáře. Vzniká také společný program Kanadské národní rady pro výzkum, asociace paraplegiků a vládního úřadu pro veterány. Je zaměřen na vývoj motorového vozíku a do jeho čela je jmenován Dr. George Johann Klein. Tento rodák z kanadského Ontaria ( ) se věnoval takové šíři vědních disciplín, že by mohl (úsměvně řečeno) směle konkurovat našemu Járovi Cimrmanovi. Nukleární výzkum, mikrochirurgie, nebo třeba vesmírný raketový program. Tentokrát bylo Kleinovým cílem především zajistit univerzální mobilitu hendikepovaných osob jak v exteriéru, tak v interiéru. Proto také vyšel z tehdy už velmi osvědčeného klasického modelu mechanického vozíku firmy Everest a Jennings. K jeho velkým kolům připojil dva hnací válce, které přenášely otáčecí sílu elektromotoru třením. Později použil motory dva. Koordinací vzájemného rozdílu rychlostí otáčení byl zajišťován požadovaný směr pohybu. I základní ovládací prvek každého elektrického vozíku - joystick, pochází z tvůrčí dílny doktora Kleina. Výsledky jeho práce tak vytvořily základy pro masovou produkci elektrických vozíků v podobě, jakou známe dnes. Otec elektrického vozíku je v Kanadě dodnes oslavován. Svědčí o tom například i životopisná kniha Richarda I. Bourgeois-Doyla George J. Klein: The Great Inventor. Ottawa: NRC Research Press, ISBN Po celém světě pak zůstává s úctou v paměti lidí, kterým pomohl k částečné mobilitě. Petr Šika 60\n63 SPOLEČENSKÁ RUBRIKA V období od do oslavili životní jubileum tito naši členové. 40 let Kačírková Jitka, Trojan Pavel Kavan Martin 45 let Netrval Oldřich, Miklíková Taťána, Kabrhelová Kamila, Faměra Luboš, Márová Alena 50 let Bydžovský Josef Hejduková Vladislava 55 let Dubská Marie, Staněk Roman, Feyglová Hana, Hubičková Monika 60 let Mašková Irena, Raisnerová Marie, Krausová Helena, Pohlová Jiřina, Jaroslav Seidl 65 let Müller Zdeněk, Melicharová Cecílie Rambousková Alenka, Mošna Jiří 70 let Vystrčilová Bohumila, Váchová Ludmila Molková Stanislava 75 let Pörnerová Eva, Čermáková Jiřina 85 let Zárubová Zdeňka Blahopřejeme! Navždy nás opustili Kuzník František Klepáčová Eva Michael Kutač Jiří Šandera Vzpomínáme! 63\n64 Vzpomínka na Jirku... Špatné zprávy přicházejí rychle a nečekaně. Tato však byla navíc ještě velmi smutná, navždy nás opustil Jiří Šandera. Dlouholetý člen AMD a výboru naší organizace, pro mnohé z nás výborný kamarád, perfektní organizátor, člověk, který bojoval i za ostatní ve svém okolí, aby mohli žít důstojně a v prostředí, na které jsou zvyklí. Věčně usměvavý, optimistický a dobře naladěný. Tak znám Jirku já. Takových lidí není mnoho, o to víc nám budeš, Jirko, chybět! Děkujeme za vše, co jsi pro naši organizaci i pro ostatní udělal. Budeme na tebe často vzpomínat. Zdeněk Janda 64\n65 OBSAH ÚVODNÍ SLOVO... 4 DŮLEŽITÉ KONTAKTY... 5 INFORMUJEME... 6 Dotazník... 7 Najdete nás i na facebooku... 8 Členské příspěvky... 9 Sanitka XXL... 9 III. ročník MDA RIDE v šachu tělesně postižených... 9 ZÚČASTNILI JSME SE Neuromuskulární kongres AMD v pořadu ČT Sama doma Republikové shromáždění NRZP ČR 30. a 31. května Setkání členů ČAVO - Česká asociace vzácných onemocnění IV. ročník MDA RIDE SOCIÁLNÍ PORADENSTVÍ Aktuálně z legislativy Dotazy z poradny pro život s postižením Ligy vozíčkářů Sociální karta TYPY SVALOVÉ DYSTROFIE Emeryho-Dreifussova muskulární dystrofie (EDMD) ZDRAVÍ Diagnostické možnosti svalové biopsie na začátku 21. století Výživa a příjem stravy Dehydratace Jen ne do nemocnice! Desatero komunikace s pacienty s pohybovým postižením REKONDIČNÍ POBYTY Rekondiční pobyt v Hodoníně u Kunštátu Třemošná Rekondiční pobyty ve Velkých Losinách Rekondiční pobyt v Hodoníně u Kunštátu Makarská riviéra ZAJÍMAVOSTI Otec elektrického vozíku SPOLEČENSKÁ RUBRIKA Vzpomínka na Jirku\n66 ZPRAVODAJ AMD VYDÁVÁ ASOCIACE MUSKULÁRNÍCH DYSTROFIKŮ V ČESKÉ REPUBLICE Odpovědný redaktor: Mgr. Dona Jandová Redakční rada: Blanka Jedličková, Jitka Kačírková, Miroslav Valina Grafická úprava: Kristina Pochmanová Redakce: Petýrkova 1953/24, Praha 414 VÝKONNÝ VÝBOR AMD V ČR: Předseda: Zdeněk Janda Místopředseda: Petr Procházka Členové: Zuzana Vojáčková Jaroslava Kaslová Nikos Nerancolakis Tajemnice: Jana Macáková Hospodář: Jaroslav Macák Revizní komise: předsedkyně Věra Landová členové: Jana Macáková, Jana Roušalová ADRESA: AMD v ČR, Petýrkova 1953/24, Praha 414 Kancelář: Petýrkova 1950/18, suterén Foto na titulní a třetí straně obálky: František Újezdský Foto na druhé straně obálky: Hanka Kadeřábková Vychází čtvrtletně a je neprodejný Zpravodaj AMD je registrován Ministerstvem kultury ČR pod ev. čís. E Tisk - TISK EXPRES s.r.o. Uzávěrka příštího čísla Další vydání bude záviset na získání finančních prostředků. 66