Sonáta pro klavír Jaroslava Ježka podruhé aneb Poděkování profesoru Jaroslavu Mihulemu (1) – reakce\nToto je reakce Františka Cingera na článek Případ Sonáty pro klavír od Jaroslava Ježka 1\nS odstupem tří let od vydání životopisné knihy Šťastné blues aneb Z deníku Jaroslava Ježka (1) se k její části rozhodl vyslovit prof. Jaroslav Mihule, významný vědec, pedagog i diplomat, přední znalec Bohuslava Martinů. Chtěl bych mu za to poděkovat.\nPatří mu dík o to větší, že se vyjádřil k tématu, které čtenář ve všech jeho mimořádných a úctu si zasluhujících knižních pracích o této osobnosti české i světové hudby marně hledal. Totiž k zařazení díla Bohuslava Martinů Tři ricercary na program festivalu – série koncertů pořádaných Mezinárodní společností pro soudobou hudbu (ISCM) v květnu 1941 v New Yorku. Právě toho festivalu, s nímž Ježek spojoval své naděje. Jeho klavírní Sonáta byla podle zveřejněného rozhodnutí poroty (2) vybrána k provedení. Rudolf Firkušný (3) se už těšil, nastudoval ji a měl ji hrát, navíc v přímém radiovém přenosu po území USA.\nProf. Mihule dvoudílnou stať nazval Případ Sonáty pro klavír od Jaroslava Ježka (4), který „má podivné znaky kriminálního činu v morálním smyslu slova, vyskytnou se v něm těžko pochopitelná udání, několik žalobců, vážná obvinění a dokonce i smrt. Ale také závěrečná katarze.“ Píše, že jsem se „opřel o náhodně sestavená fakta“, na nichž dokumentuji „vykonstruovanou a nikdy neexistující nepřátelskou polaritu mezi Ježkem a – Bohuslavem Martinů“ i že je to „v podstatě novinářská honba za senzací, kde zpravidla nemá smysl vůbec o něčem podobném uvažovat, jde-li o naprosto běžný jev, vracející se denně při všech konkursech a soutěžích na celém světě: potencionálně úspěšné jméno či skladba se do definitivního výsledku nedostane.“\nRozhodně a naprosto odmítám nařčení z konstrukce nepřátelské polarity mezi Ježkem a Martinů, natož z honby za senzací. Pozorný čtenář mé knihy se mohl přesvědčit, že známou scénu Ježek-Rudolf Friml, která se v Holzknechtově podání jeví jako výraz arogantního nezájmu bohatého Čechoameričana o „našeho hrdinu“, jsem doplnil vysvětlujícím komentářem Jana Wericha z konce 50. let i unikátním Holzknechtovým svědectvím z let 80., která celou „kauzu“ nasvěcují naprosto jiným než původně „nepřátelským“ způsobem. (5) Nekonstruoval jsem nepřátelství Ježka vůči komukoli; odmítl jsem však přehlížet fakta – možná známá, možná ne, to ví každý z aktérů diskuse sám.\nVzhledem k zaměření statí prof. Mihuleho i k dezinterpretaci, či spíše neporozumění jedné pasáži mé knihy, odpovídám jemu i čtenářům Harmonie i serveru www.muzikus.cz.\nJežek nebyl „utrápený proletářský“ chlapec\nDíla Martinů si vážím, jako Čech mám navíc radost z jeho trvalého úspěchu. Mám za to, že to byl Evropan, avšak v době, kdy se po nedlouhém míru chystala na starém kontinentu opět válka, a Evropa byla později rozdělena tzv. železnou oponou. Jednou z obětí dějinných událostí byl Martinů. (Ale i V+W i Jaroslav Ježek.)\nZvláště po pětileté přípravě životopisné knihy-rozhovoru se spisovatelem Arnoštem Lustigem 3x18, portréty a postřehy (6), kdy byl jedním z důvodů vzniku právě zájem o poznání exilu, jsem s větším porozuměním četl vše, co s touto otázkou nejen v životě Martinů souviselo.\nProf. Mihule nepojmenoval žádné tajemství, že moje vzdělání i profesní zaměření není hudební. Můj prvotní odborný zájem je literární. Po setkáních s řadou osobností (W. Saroyan, B. Okudžava, J. Heller, B. Hrabal, L. Fuks, F. Kožík ad.) jsem se rozhodl napsat knihu reportážních portrétů těchto tvůrců (7). Adolfu Müllerovi, duši exilového nakladatelství Index v Kolíně nad Rýnem, jsem spolu s Hrabalem a Otou Pavlem vzdal hold v knize Tři portréty (8).\nPrávě zkušenost z poznávání života Arnošta Lustiga v Praze-Libni, Terezíně, Osvětimi, Izraeli i USA, kde se v roce 1972 jako s prvním „kolegou“, jenž ho přivítal, setkal s Ježkovým příznivcem Egonem Hostovským, mi dodala odvahu přijmout nabídku vytvořit na základě části nazvané Klaunova antická tragedie ze seriálu ČT Soukromé životy její literární verzi. Vznikla tak kniha Smějící se slzy aneb Soukromý života Jana Wericha. (9)\nBylo mi jasné, že o něm nelze psát bez znalosti života a díla Jiřího Voskovce a Jaroslava Ježka. Znovu jsem se proto vrátil k Holzknechtově knize Jaroslav Ježek a Osvobozené divadlo, mj. proto, že po dlouhou dobu představovala prakticky jedinou publikaci o Osvobozeném divadle, jehož písničky jsem měl rád. Právě svědectví Arnošta Lustiga, který dobře znal Wericha a v exilu i Voskovce, a zvláště jeho syna Josefa Lustiga, rovněž pedagoga a filmového režiséra, který provázel Voskovce během jeho posledních měsíců jako asistent a osobní šofér, mi pomohla jak pochopit tak i ukázat radost a tíhu exilu. (10)\nProf. Mihule se tak vlamuje do otevřených dveří, jestliže upozorňuje na mou „naprostou nepřipravenost hudebního dokumentaristy“. I proto jsem se nepouštěl do žádných odborně muzikologických interpretací a držel se faktů, byť je prof. Mihule označuje za „náhodně sestavené“. Opakuji, že mi nikdy nešlo o „konstrukci nepřátelské polarity“ mezi kýmkoli. Pokaždé jsem se snažil, s pochopením až pietou vnímanou vůči osobnímu životu umělců, připomenout neznámá nebo zapomenutá fakta patřící k naší historii. O tom, že jich je stále dost, svědčí i příspěvek prof. Mihuleho. Mluvme tedy o něm.\nVzpomíná publikaci znalce Martinů, jeho přítele a příznivce Miloše Šafránka (1894-1982). (11) Tento čs. diplomat prožil léta 1927-1938 v Paříži a 1939-1945 v USA. „...druhou napsal novinář František Cinger, který se zabývá beletrizováním rozmanitých reálných témat a bohužel se ujal i výkladů ze života Jaroslava Ježka,“ uvádí prof. Mihule. O jaká „reálná témata“ v mé publikační činnosti jde, to jsem ve stručnosti představil. Dovolil bych si opravit pořadí vydání obou knih, nejdříve vyšla moje a až poté Šafránkovy posthumní vzpomínky. Je mi upřímně líto, že od jedinečné Holzknechtovy práce nevyšla další nejméně tak důkladná od vzdělaného „hudebního dokumentaristy“ věnovaná Ježkově vážné i populární hudbě, o divadelní a scénické nemluvě. Odborná veřejnost mu to stále dluží. Není to však úkol pro prof. Mihuleho ani pro mě.\nPrávě s vědomím své „naprosto nedostatečné připravenosti“ v tomto směru jsem se nezaměřil na hudební stránku Ježkova díla, kde jsou základem zasvěcené a autentické rozbory současníka, přítele, interpreta a popularizátora jeho tvorby. Jenomže v době, kdy Holzknecht prakticky v letech 1946 až 1957 (12) chystal knihu o Ježkovi a „jeho“ divadle, nemohl se o plno faktech i tématech vyjadřovat svobodně, navíc řada věcí nebyla tehdy vůbec známa.\nI proto jsem v úvodu knihy napsal: „Například ,chudobu‘ Ježkovy rodiny a to v dobách dětství i po otcově smrti zdůrazňoval nejen on [Holzknecht], ale i Jaroslav sám. Jana Strnadová, první manželka jeho synovce ,Mirka‘ Strnada, však autorovi knihy sdělila, že skladatelův otec, krejčí Adolf Ježek nikdy nepracoval ,sólo‘, ale provozoval vždy krejčovskou dílnu minimálně s dvěma, třemi zaměstnanci. Svou dceru Jarmilu Ježkovou-Strnadovou nechal vyučit pánskou krejčovou u Heleny Podolské, což byl prominentní pražský salón, a posléze ji jako dámskou krejčovou vyučil sám. Jarmila vystupovala u Podolské i jako modelka a blízkým vyprávěla, že byla mj. ,na zkušené‘ ve Francii, jak bývalo v té době zvykem. V Paříži nakonec v roce 1928 navštívila i bratra. Po určitou dobu vedla svůj vlastní krejčovský ,salon‘.“\nA pokračoval jsem: „Sám Ježek netrpěl po konci studií finančním nedostatkem, jeho příjem v dobách Osvobozeného divadla podle Werichova vyjádření činil ročně až 120 tisíc předválečných korun. (Není proč tomu nevěřit. Z Voskovcova ,dotazníku‘ vyplňovaného 27. března 1948 pro UNESCO víme, že jako ,Direktor and Producer‘ OD přiznal 360 tisíc Kč také předválečných ročně!). Ježkovy skladby navíc vycházely tiskem i na deskách, což přinášelo další finanční prostředky [...] Jak by ale mohl [Holzknecht] přiznat v dobách, kdy oficiálním synonymem slova živnostník bylo jednoznačně hanlivé ,vykořisťovatel‘, že Ježkův otec zaměstnával minimálně dva, tři lidi? A že rodina měla ve Hvězdonicích pronajatou vilu, kam jezdili všichni každoročně na ,letní byt‘? A že si sestra Jarmila vzala za muže syna obchodníka s auty? (Který pak pracoval po léta jako šéf Autodružstva…) I že Strnadovi měli na Propasti v Jevanech u Prahy chatu, kterou nazvali – jak jinak – Ježura?“\nProti třem legendám\nPři přípravě své knihy jsem si uvědomoval, že s jeho životem jsou spojeny určité fámy-legendy. „Krutá smrt uprostřed druhé světové války daleko za oceánem i klatba vyřčená později v jeho zemi nad jazzem a exulanty dala vzniknout mnoha legendám,“ napsal jsem v ní. Třeba že jeho přátelé V+W šli v Americe jen za svým a on umřel nešťastný a opuštěný. Nebo že to byl člověk natolik postižený nemocí a zrakovým handicapem, který mu neumožňoval plně tvořit. Existuje také představa, že se Ježek v Osvobozeném divadle prosadil až díky V+W, kteří mu nabídli spolupráci, a jen s nimi se nejvíc projevil jeho hudební talent. Tři legendy, které se střídavě vynořují z temnot zapomnění tam, kde zazní jeho stále moderní hudba nebo padne jeho jméno. Přitom nic není tak vzdáleno pravdě jako tyto přísně vymezené charakteristiky lidského a uměleckého osudu. I proto jsem se rok a půl věnoval pozůstalosti uložené v Českém muzeu hudby, znovu pročetl desítky knih, desítky deníků i časopisů, navštívil desítky svědků života jeho, sestry Jarmily i synovce Jaromíra, znovu vzal za kliku dveří domů i kaváren a vináren, jimiž kdy procházel, a se znalostí zdánlivě ztracených dokumentů a bez vnějších omezení se pokusit pomyslným štětcem přidat k ustálenému portrétu několik barev a tahů.\nDíky Škole Jaroslava Ježka v Praze na Hradčanech se např. podařilo jakoby zázrakem nalézt tři třídní knihy z časů, kdy tam v Soukromém ústavu pro vychování a léčení slepých dětí a na oči chorých Ježek pobýval, a sice od 16. září 1916 do 26. února 1921, tzn. po celých 6 let a 6 měsíců. Jsou z prvních dvou ročníků, tedy 1914/15, 1915/16 a z ročníku 1919/20. Vypovídají mj. o tom, že budoucí skladatel jako dítě byl klasifikován i ze hry na klavír, klarinet, violoncello a na citeru. O „čtení a psaní Braillova tečkovaného písma notového“, o „znalosti všeobecné soustavy notové“, o „nauce o harmonii“ či zpěvu nemluvě. Byl to tedy slepecký ústav, kde se Ježek poprvé „dotýkal“ kouzla hudby, jež se mu stala láskou i osudem.\nStudiem archivů jsem mj. doložil, že Ježek vystupoval v původním Osvobozeném divadle dříve, než Voskovec a Werich, dokonce ještě před jejich Vest Pocket Revuí (19. dubna 1927). Ve dvoraně Umělecké besedy se totiž 26. února 1927 konal „Veselý večer“ Osvobozeného divadla, kde improvizátor Ježek uvedl píseň Šla Nanynka do zelí podle Mozarta, Liszta, Wagnera, Smetany, Hašlera. Nikdo menší než Jindřich Vodák o tom napsal 1. března 1927 v Českém slově: „...Ježek div se neproboří do piana, jak vášnivě vytlouká z něho své divoké, nezvedeně pošklebné zpřeženinky a výchrstky not. [...] Osvobozené divadlo se rádo přijme. Osvobodilo-li se od čeho, tedy tentokrát dozajista od řádu, jehož umění vyžaduje.“\nA první společné vystoupení V+W+J se uskutečnilo v původním Osvobozeném, respektive v Divadle Dada E. F. Buriana, které se z něho vydělilo, a to nikoliv až v roce 1929 v Brně na Výstavišti nad prvními písničkami, jak na to vzpomínali oba velcí klauni V+W.\nRevuální pořad „Visací stůl č. 2.“, který se odehrál 8. května 1927, totiž „autorsky spojil E. F. Buriana, Ježka, Išu Krejčího, Lacinu, Mařánka, Slípku a Voskovce&Wericha“. Toto bylo první vystoupení V+W+Ježka v jednom představení. Improvizace se ale pokaždé nepovede. Kritička deníku Národní osvobození paní Fischerová (If) napsala: „Po své úspěšné předchůdkyni Visacím stole č. 1 [9. dubna 1927, kde mj. Ježek rovněž s úspěchem vystupoval] zdědila č. 2 mnohé, následkem toho úspěch ne. Tato ,revue o módě, dětech, poesii, volbách, ulici a věčnosti‘ má několik dobrých scén (novou první, starou Lacinovu ,Slovanskou politiku‘, za kterou autor a interpret J. Trojan sklízejí stále bouřlivý úspěch), i několik však řídkých a nepodařených (hlavně Voskovec-Werichovu, ve které ,zpěv‘ tří zabitých bylo opravdu trapno poslouchat) a herce vesměs dobré. Z této revue divadla Dada je možnost mnohému se naučit. Předně: Pozor s nadprodukcí! [...] Hudebně byl nový nápad: produkce Ježkova na dvě piana. Pravou rukou hraje na malé jarmareční dětské pianko bez půlnot melodii, levá doplňovala a basovala. Takováhle trošku brnkavá a doplňovaná byla tahle revue číslo dvě celá,“ citoval jsem v knize pí Fischerovou. (13)\n„Bez emocí a s plným respektem k uměleckému přínosu dvou klaunů podle dobového ohlasu vychází, že ze ,tří strážníků‘ dosahoval nejvyšší úrovně právě Jaroslav Ježek,“ dodal jsem o té chvíli. A jestliže jsem v knize ještě napsal: „Takže první společné vystoupení J+V+W na jedné scéně slávy nedobylo. Není divu, že o tom V+W nechtěli mluvit. Protože Ježek opět zazářil,“ opravdu jsem to neuvedl proto, abych konstruoval „nepřátelskou polaritu“ mezi Ježkem a V+W. Při uvádění konkrétních faktů ze života Martinů a Ježka tomu nebylo jinak, i když odrážely odlišné směřování jejich aktivit nebo materiální zázemí.\nŠafránek v knize o Martinů Ježka neuvádí\nPři stopování Ježkových osudů mě zaujalo, že se při studijním pobytu v Paříži i v exilu v USA setkal s diplomatem Milošem Šafránkem a s Bohuslavem Martinů. Prvního z nich připomíná Václav Holzknecht: „Hned po příjezdu se ho ujali na čs. vyslanectví a našli mu levný a slušný pokoj. Dr. Miloš Šafránek, pozdější životopisec Bohuslava Martinů a manžel pianistky Germaine Lerouxové, který byl tehdy úředníkem vyslanectví, zajímal se o nového skladatele a snažil se mu prospět tím, že ho uváděl do salonů, kam by asi jinak nenašel přístup.“ (14)\nVzhledem k tomu, že Holzknecht v knize uváděl jako dobu Ježkova příjezdu „září 1928“ a já z pozůstalosti věděl, že Ježek spolu s Išou Krejčím vystoupil 9. října 1928 v Bratislavě na večeru „najmladšej generácie skladateľskej“, věnoval jsem se časovým nesrovnalostem v Holzknechtově podání pozorněji. A zjistil jsem, že do Paříže přijel už 6. prosince 1927. (15)\nProstudoval jsem český tisk a v Lidových novinách (LN) dne 27. ledna 1928 jsem objevil další dosud nepublikovanou zprávu: „Do Paříže přijel mladičký skladatel Ježek. Před několika dny pozvala paní Osuská [manželka vyslance Štefana Osuského-pozn. FC] menší hudební společnost na intimní čaj, při němž bylo hráno trochu české hudby. Skladatelé Bartoš a Ježek hráli několik menších svých klavírních skladeb, které se velmi líbily. Pan Ježek překvapil posléze hosty paní vyslancové svou pohotovostí improvizační, ať volnou, ať na čtyři udané tóny a vyžádanou formou (valčík, gavota, charleston atd.).“ (16) Ve stejném čísle LN uvedly zprávu, že úspěch skladby „Vřava“ (La Bagarre) Bohuslava Martinů provedená právě bostonským symfonickým orchestrem, řízeným dirigentem Sergejem Kusevickým, byl vskutku výjimečný. „Kusevický prý provede ,La Bagarre‘ na jaře v Paříži.“\nMartinů bydlel „za rohem“, Ježek si v deníku zapsal mj. setkání s ním na 10. ledna 1928, využil jsem proto ke srovnání zprávu LN: „Vrací se mi myšlenka, jak se asi díval elegantní, o šestnáct let starší Martinů na začínajícího, téměř nevidomého kolegu. Určitě si měli co říci, tehdy oba milovali jazz, Martinů měl za sebou úspěch jazzové skladby ,Half-Time‘. Hovor o konzervatoři už musel být veden z nadhledu. Pro Ježka to bylo naplnění životního snu, studovat na vzdělávacím ústavu nejvyšší možné kvality. Pro Martinů deprimující vzpomínka. V roce 1906, když se Ježek narodil, tam začal studovat s nadějí, že se z něj stane houslový virtuóz, druhý Jan Kubelík. Studium mu moc nešlo, v roce 1910 byl dokonce vyloučen pro ,nenapravitelnou nedbalost‘. Po dvou letech složil na druhý pokus závěrečnou zkoušku na konzervatoři a obdržel osvědčení o způsobilosti.\nV roce 1919, po nástupu Vaclava Talicha na post šéfdirigenta České filharmonie, získal Martinů místo řádného člena orchestru, přičemž seděl vedle přítele obou Stanislava Nováka u prvního pultu prvních houslí. Po krátké době byl přeřazen ke třetímu pultu druhých houslí. Talich odmítl nastudovat jeho skladbu ,Malá taneční suita‘. V roce 1922 začal Martinů studovat u Josefa Suka v nově vzniklé mistrovské třídě pražské konzervatoře a svěřil se mu, že chce ,komponovat jako Debussy‘. Po roce se však studií u Suka vzdal a odjel do Paříže, kde zůstal následujících sedmnáct let. Ukázalo se, že jeho cestu neprovázejí housle, ale skladatelská invence.“ (17) Nedodal jsem, že Ježek mistrovskou školu u Suka absolvoval.\nVěřím, že pro ctitele Martinů jsou připomínky jeho studijních komplikací nedůležité ve srovnání s budoucím dílem. Souhlasím. Mně však šlo o komparaci témat, o čem se dva mladí lidé mohli bavit. Jistě o společných studijních zážitcích, stejných učitelích, vždyť Ježek si pobytem v Paříži studium konzervatoře vlastně přerušil.\nO to víc jsem se zajímal o vyjádření dr. Miloše Šafránka směrem k Ježkovi. V jeho monografii Bohuslav Martinů: Život a dílo (18) zmínka o Ježkově pobytu v Paříži (ale i v USA) neexistuje. Abych byl spravedlivý, Ježek je v rejstříku zaznamenán, protože Šafránek v poznámce pod čarou připomíná, že scénu Pierot holičem z opery Divadla za bránou „hrála u nás taneční skupina Laurette Hrdinové s hudbou Jaroslava Ježka v roce 1954“. (19) Nutno dodat, že v anglické verzi (20) ani ve verzi německé (21) už není po této jediné poznámce věnované Ježkově „existenci“ stopy.\nProf. Mihule cituje z dopisu Martinů Fině Tausikové z prosince 1927: „Ježek je tady, trochu se oň starám, ale ne moc. Je to hodný hoch, ale já už nesnáším dobře tu atmosféru Devětsilu a všelijakých Bloků, protože vím na své kůži, že to chodí docela jinak…“ (22) K tomu jsem jen dodal: „Jak? Už ne tak ,kolektivně‘ a po kamarádsku? Nad prázdnou partiturou zůstane každý tvůrce opravdu sám, ke svému prosazení ,protéžé‘ potřebuje.“ Měl jsem na mysli právě situaci, kterou prof. Mihule v mé kritice charakterizuje slovy: „...naprosto běžný jev, [...] skladba se do definitivního výsledku nedostane.“\nKdybych měl v úmyslu konstruovat „nikdy neexistující nepřátelskou polaritu mezi Ježkem a – Bohuslavem Martinů“, stačilo by ocitovat Holzknechta: „Protože ani duch tehdejšího čs. vyslanectví se neshodoval s Ježkovou povahou, vyzněla všude Šafránkova snaha nadarmo. Hlavní příčinou byl ovšem Jaroslav, který nesnášel společensky upjaté prostředí, pokaždé v něm provedl docela záměrně nějakou neplechu, a místo aby předvedl dámám a jemným estétům něco elegantního, hrál jim na piano rabiácké disonance.\nNespřátelil se valně ani s Bohuslavem Martinů, který v tu dobu žil v Paříži a dostal se do styku s Ježkem asi prostřednictvím Šafránkovým. Snad to způsobila rozdílnost obou skladatelských nadání a odlišnost povah. Jisté je, že si oba skladatelé, jeden na začátku své dráhy a druhý na začátku již světového úspěchu, valně neporozuměli a nesblížili se.“ (!) (23)\nJá jsem však nic takového neuvedl, šlo mi především o Ježkův život a dílo, přesto mě prof. Mihule v druhém příspěvku nařkl: „...s jakým klidem byly v Cingrově knize pominuty doklady o vzájemném přátelském vztahu mezi Ježkem a Martinů, ale právě tak i veskrze pozitivní vazba Holzknechta na Martinů.“ Srovnáním citátů nechť si udělá názor čtenář sám.\nO tom, že nekonstruuji nepřátelskou polaritu, svědčí poznámka z mé knihy týkající se léta 1928, tedy z doby po Ježkově návratu. S Išou Krejčím a přítelem Janem Knobem se tehdy zastavili – nepochybně přátelsky – v Poličce u Martinů. A co se týká rovněž nepochybně přátelsky vlídného a obdivného vztahu Holzknechta a Martinů, ten měl jistě vliv na skutečnost, proč se Holzknecht nikdy nezmiňoval o tom, že se na festivalu v New Yorku 1941 hrála skladba Martinů. I s odstupem času ho naprosto chápu a jeho postupu si vážím i dnes.\n(1) Cinger František: Šťastné blues aneb Z deníku Jaroslava Ježka. Nakladatelství BVD, Praha 2006, 247 str., 24 str. fotografických příloh.\n(2) New York Times, 16. března 1941. Pozůstalost Jaroslava Ježka, České muzeum hudby.\n(3) Rudolf Firkušný (11. 2. Napajedla u Zlína–19. 7. 1994 New York).\n(4) Mihule Jaroslav: Případ Sonáty pro klavír od Jaroslava Ježka 1. a 2. část, Harmonie 8/2009, str. 22.-25 a 9/2009 str. 34-37. Zároveň www.muzikus.cz\n(5) Cinger František: Šťastné blues aneb Z deníku Jaroslava Ježka. Nakladatelství BVD, Praha 2006, ss. 177-179.\n(6) Cinger František, Lustig Arnošt: 3x18, portréty a postřehy. Nakladatelství HAK, Praha 2002, třetí vydání nakladatelství Mladá fronta, Praha 2007.\n(7) Cinger František: Bylo jich deset, Rozhovory se smrtelnými nesmrtelnými. Eminent a Knižní klub, Praha 2001. Přepracované vydání František Cinger: Prokletí slavných. Nakladatelství Mladá fronta, Praha 2005.\n(8) Cinger František: Tři portréty. Nakladatelství Erika, Praha 2004.\n(9) Cinger František: Smějící se slzy aneb Soukromý života Jana Wericha. Nakladatelství Formát, Praha 2004.\n(10) Následovalo 12 podob Jana Wericha, spolu s Jaromírem Farníkem Voskovec a Werich aneb Válka s lidskou blbostí a Tiskoví magnáti Voskovec&Werich. K této reedici časopisů Osvobozeného divadla jsem napsal dvě stati přibližující osobnosti, které se na vydávání Vest Pocket Revue a Lokálního patriota podílely, mj. zcela opomíjenou redaktorku a překladatelku Stašu Jílovskou. Naposledy jsem se knižně „vrátil“ k literárnímu tématu titulem Arnošt Lustig zadním vchodem, kde jsem několik kapitol věnoval právě jeho exilu.\n(11) Šafránek Miloš: Setkání po padesáti letech. Torst, Praha 2006.\n(12) První kapitoly Holzknechtovy knihy Jaroslav Ježek a Osvobozené divadlo. SNKLU, Praha 1957, vznikaly v letech 1946-1949. Uvádí to v ní sám, navíc od 3. července do 25. září 1949 v takřka doslovném znění vycházely v seriálu nazvaném Tak žil hudební skladatel Jaroslav Ježek v časopisu Haló-Nedělní noviny (vydávala je Svoboda, tiskařské a nakladatelské podniky v Praze).\n(13) If: „Visací stůl č. 2“. Národní osvobození, 10. května 1927, str. 4.\n(14) Holzknecht Václav: Jaroslav Ježek a Osvobozené divadlo. SNKLU, Praha 1957, str. 28.\n(15) Potvrzení Pařížské prefektury uvádí, že „correspondant du journal“ přijel 6. prosince 1927, a dodává i místo bydliště: „Avenue du Maine 64, Maine Hotel, Paris XVI.“ Pozůstalost Jaroslava Ježka, České muzeum hudby.\nJe to vlastně za rohem Café de la Rotonde, odkud je i společný snímek s Martinů. Podle Ježkem podepsané partitury skladby En Caffé à Place de la Bastile: „Café de la Rotonde, 14./12 1927“, jsem si tak potvrdil Holzknechtův omyl se zářím 1928. To už byl Ježek dva měsíce v Praze. Z Paříže odjel 7. června 1928.\n(16) Cinger František: Šťastné blues aneb Z deníku Jaroslava Ježka. Nakladatelství BVD, Praha 2006, str. 40.\n(18) Šafránek Miloš: Bohuslav Martinů, Život a dílo. Státní hudební vydavatelství, Praha 1961.\n(19) Tamtéž str. 181.\n(20) Martinů Bohuslav: His Life and Works by Miloš Šafránek. Artia for Allan Wingate, Praha 1962.\n(21) Šafránek Miloš: Martinů Bohuslav: Leben und Werk. Artia, Praha 1964.\n(22) Mihule Jaroslav: Martinů, osud skladatele. Nakladatelství Karolinum, Praha 2002, str. 163.\n(23) Holzknecht Václav: Jaroslav Ježek a Osvobozené divadlo. SNKLU, Praha 1957, str. 28.\nVíce z této kategorie: « Sonáta pro klavír Jaroslava Ježka podruhé aneb Poděkování profesoru Jaroslavu Mihulemu (2) – reakce\tStará hudba očima interpretů »


Hvězdokupa Coma - ocas nebo vlasy? | Vzdálený vesmír | Články | Astronomický informační server astro.cz\nÚvodní strana > Články > Vzdálený vesmír > Hvězdokupa Coma - ocas nebo vlasy?\n20.06.2012 06:50 Václav Kalaš Vytisknout článek\nHvězdokupa Coma - ocas nebo vlasy?\nOtevřená hvězdokupa Mel 111\nPokud váš zrak zabrousí na obloze do oblasti mezi Lvem a Pastýřem, pravděpodobně vás zaujme shluk slabých hvězd, který se zde nachází. Dříve byly považovány za součást Lva a tvořily zakončení (střapec) jeho ocasu, případně byly přiřazovány k souhvězdí Panny. Pohled do současného hvězdného atlasu ukáže, že nyní se v tomto místě nachází nevýrazné souhvězdí Vlasy Bereniky. Jeho obrazec tvoří pouhé tři slabé hvězdy, jejichž jasnost se pohybuje mezi 4,2 a 4,4 mag. Nejvýraznější útvar celého souhvězdí je tak poměrně nahuštěné uskupení hvězd, které vytváří blízká otevřená hvězdokupa.\nJak už bylo zmíněno výše, dominantou celého souhvězdí je rozsáhlá otevřená hvězdokupa, která na obloze zabírá plochu o průměru minimálně 4,5 stupně. Poněkud neobvyklé je, že i když je viditelná pouhým okem a zmiňoval se o ní již řecký astronom Klaudios Ptolemaios, žijící ve druhém století (n. l.), dlouho nebyla zařazena do žádného katalogu. Číslo ji nepřidělil Charles Messier a nenajdeme ji ani mezi objekty, které obsahuje New General Catalogue (NGC). "Na milost" ji vzal až britský astronom Philibert Jacques Melotte, který ji roku 1915 zapsal pod číslem 111 do svého katalogu, obsahujícího 245 otevřených a kulových hvězdokup. Od té doby se označuje jako Melotte 111, případně Mel 111, stále se však používá i pojmenování hvězdokupa Coma. Také se můžete setkat s označením Cr 256, které ji dal švédský astronom Per Collinder, když sestavoval svůj katalog otevřených hvězdokup. Ten byl publikován v roce 1931 a obsahuje 471 položek. Hvězdokupa se do starších seznamů objektů vzdáleného vesmíru nedostala proto, že byla považována jen za náhodný shluk hvězd, které spolu nesouvisí. Teprve roku 1938 švýcarsko-americký astronom Robert Julius Trumpler v této oblasti prozkoumal 37 hvězd a rozpoznal, že mají společný původ a tvoří otevřenou hvězdokupu.\nJan Ridpath's Star Tales: Coma Berenices\nPrůvodce hvězdnou oblohou: Vlasy Bereniky\nWikipedia: Mel 111


Patronový filtrační systém CxM – VzduchoTechnik.cz\nDomů › PRODUKTY – VZDUCHOTECHNIKA › Průmyslové odsavače POC patronové › Patronový filtrační systém CxM\nPatronový filtrační systém CxM\nDíky modulárnímu systému POC je možné složit velkokapacitní patronový filtrační systém CxM, který vzniká spojením několika modulárních jednotek POC – JET a napojením na jeden centrální ventilátor.\nSestava C8M ze zadní strany\nPísmeno x v názvu filtru označuje celkový počet filtračních patron sestavy. Filtrační patrony je možno dodat v několika provedeních podle typu zachycovaných prachů.\nNásledující výkresy a informace o výkonu  informativně znázorňují příklady sestav z menších odsavačů POC 20-30. Podobný systém, ale s větším výkonem lze sestavit z odsavačů POC 60, nebo při potřebě ještě většího výkonu se ekonomicky vyplatí podobně spojit např. odsavače FM6 - 18.\nKomora ofuku slouží k zajištění pulsního čištění filtračních patron. V zadní části komory ( na straně sání ) namontovat zásobník tlakového vzduchu opatřený pulsními ventily. Ventily se uvádí do provozu pomocí elektrického impulsu na základě nastavené tlakové ztráty filtrů nebo dle časového nastavení. Tlakový vzduch je veden do trysek, které střídavě proplachují jednotlivé filtrační patrony.\nPrůřez sacího i výdechového potrubí se u jednotlivých provedení mění podle počtu dodávaných filtračních modulů – viz obrázek a tabulka.\nZnečištěný vzduch přiváděný odsávacím potrubím prochází nejprve prostorem zásobníku, kde se vlivem poklesu rychlosti vzduchu odloučí těžší odsávané částice.\nPoté vzdušina prochází filtrační komorou s patronovými filtry, které zachycují zbylé unášené nečistoty. Nakonec je již vyčištěný vzduch veden přes komoru ofuku do propojovacího výdechového potrubí.\nPro zajištění funkce zařízení je filtry nutno napojit na centrální ventilátor s optimálními parametry odpovídajícími připojené sestavě filtrů s tlakem na sání minimálně 2 500 Pa\nMontáž filtrů se provádí dle technického návrhu nebo projekčních dispozic, které musí být v souladu s platnými bezpečnostními předpisy a normami a s pokyny výrobce.\nFiltr se ustaví ve svislé poloze na vodorovnou zpevněnou podlahu, pokud možno co nejblíže odsávanému zdroji znečištění. Filtr není nutno kotvit.\nNavržený sací vzduchovod se připojí na sací potrubí filtru.\nElektrické připojení filtru smí provádět pouze osoba znalá dle vyhlášky č.50/87 Sb. Elektroinstalace spočívá v přivedení hlavního přívodu el. energie do svorkovnice řídící jednotky a v propojení ovládání s filtrem dle návodu, který je součástí dodávané řídící jednotky.\nDále je třeba zajistit přívod tlakového vzduchu pro čištění filtračních patron. Přívod se provádí tlakovou hadicí 3/8“ (vnitřní průměr 9 mm) na nátrubek regulačního filtru. Hadice se zajistí stahovacím páskem.\nPo napojení vzduchovodů, připojení odsavače na síť dle výše uvedených pokynů, řádném uzavření předních vík jednotlivých komor a zajištění sběrné výsypky pomocí upínačů je odsavač připraven k provozu.


Vedení účetnictví Praha 1 Malá Strana\npráce předmětových komisí by měla vhodně skloubit obsah učiva v jednotlivých předmětech. Časová koordinace, posloupnost a návaznost učiva v jednotlivých předmětech je pro daný předmět hodně důležitá. I toto je jedna z možností jak zefektivnit vyučování účetnictví a nejen jeho. Vyučovací proces a jeho výchovně vzdělávací aspekty Vyučovací proces je záměrné, cílevědomé, soustavné a racionální vedení účetnictvím Malou Stranou řízení aktivit žáků, které směřuje k dosažení stanovených výchovně vzdělávacích cílů. Vede k osvojení soustavy vědomostí a Petřín dovedností, k rozvoji duševních a tělesných schopností a k utváření osobnosti žáka pomocí procesu předávání vědomostí a dovedností, vzájemné interakce mezi učitelem a žákem. Jedná se o velmi složitý sociální proces, který je podmíněný mnoha faktory. Rozvoj osobnosti účetnictví Malá Strana žáka tělesný, psychický, socio kulturní je hlavním posláním výchovně vzdělávacího procesu. V jeho průběhu je žák objektem působení učitele, projektu výchovy a vzdělávání i spolupůsobících podmínek. Působení všech těchto faktorů však není mechanické a nemusí být ani ve svém konečném výsledku jednoznačné. Vzhledem k tomu, že žák je jedním z činitelů vyučovacího procesu, tak i on by neměl být jen pasivním příjemcem a vykonavatelem, ale naopak aktivním spolutvůrcem. Každý má jinou motivaci, zájmy a preferované hodnoty, ale na konci by Malostranská měli všichni aktivním přístupem dojít ke stejnému výsledku. Ve vyučovacím procesu proto nestačí žákovi jen ukládat úkoly, příkazy\nči rady aj. a očekávat mechanicky výsledné efekty v jeho chování. Žáka je třeba pro učební proces získat, aktivizovat jeho kognitivní, účetnictví Malá Strana emotivní a volní procesy, a tím zvýšit jeho účinnost. K tomu je však zapotřebí znát jaké pedagogické stimuly dokáží evokovat žádoucí a předpokládané reakce žáka a v podstatě splnění cíle výchovně vzdělávacího procesu. Na působení těchto podnětů musí účetní Malé Straně být žák také dostatečně připraven. Připravenost žáka je na danou výchovně vzdělávací činnost různá. Záleží na pohlaví, ontogenetickém vývoji tělesném i psychickém. Velký podíl má vlastní motivace k provedení úkolu, předchozí zkušenosti a správná Staroměstská orientace v učební situaci. Cílem metod a prostředků používaných ve výchovně vzdělávacím procesu není jen informovat žáka, ale umožnit mu, aby si vytvořil na dané téma vlastní názor a osvojil si přiměřené postoje a chování. K tomuto cíli by mělo vést optimální uspořádání hodin a to do těchto čtyř fází Senzibilizace cílem je pochopit určitou skutečnost, význam a smysl tématu, o kterém se Hradčanská hovoří. Zahrnuje kognitivní i emocionální senzibilizaci, pochopení a emocionální ztotožnění se s představovanou hodnotou, tématem. Mezi malostranská pražská soukromé školce\nMalou Stranu poradenství účetními\ntypické formy práce na tomto stupni patří například pozorování, psychohry, prezentace pozitivních vzorů chování. Hodnotová reflexe je snaha o pochopení teoretických nebo empirických základů a motivů a vede k zdůvodnění nebo zevšeobecnění. Hodnotovou reflexi nelze oddělit od senzibilizace, přičemž senzibilizace je bez hodnotové reflexe bezcenná. Typickými formami práce jsou dialog, hodnocení. Nácvik ve třídě.


5. července 2012 / Jarka / Leave a Comment\nSaláty jsou u nás na denním pořádku. Večeři bez salátu si zkrátka nedovedu představit. A salát zase bez zálivky. Někdy stačí jen super rychlá z olivového oleje a balzamikového octa, někdy italská, ale na plné čáře u nás vítězí farmářský dresink.\nStrašně ráda připravuji domácí salátový dresink. Je to tak hrozně jednoduché a rychlé a výhodou je, že mám většinou všechny suroviny po ruce. Základ tvoří jen podmáslí a majonéza a k tomu stačí přidat různé bylinky jako je petržel a pažitka a dochutit česnekem, šalotkou, solí a pepřem.\nKdyž jsem dělala tento dresink napoprvé, byla jsem trochu skeptická a říkala jsem si, jaký asi bude ve srovnání s kupovaným. Výsledek se nedá srovnávat. Ta chuť čerstvých bylinek a česneku je něco, co u dresinku v lahvi skoro necítíte. Tento dresink dělám už hodně dlouho a poměr surovin a výsledné chuti je naprosto přesný. Domácí farmářský dresink mě zkrátka úplně dostal a od té doby už nedělám nic jiného.\nCategory: přílohy, saláty, všechny recepty\nServings: 2 hrnky\n2 PL posekané petrželky\n2 ČL posekané šalotky\n1 ČL lžička soli, plus více na dochucení\n1/2 ČL mletého pepře, plus více na dochucení\nV míse smícháme majonézu, podmáslí, petrželku, šalotku, česnek, sůl a pepř. Ochutnáme a dochutíme případně solí a pepřem.\nPoznámka: Můžeme také vmíchat 2 PL posekané pažitky.\npřevzato z: Williams & Sonoma\nKategorie: přílohy, saláty, všechny recepty Klíčová slova:česnek, dresink, majonéza, pažitka, petržel, podmáslí


Sukně ORTOVOX PIZ BOÉ W | Madeja Sport\nSukně ORTOVOX PIZ BOÉ W\nVlněná sukně na dynamické aktivity jako skialpinismus, skitouring a vysokohorská turistika. Se strečovými panely pro lepší prodyšnost a volnost pohybu. Vlna SWISSWOOL® hřeje i za mokra a má velký term ...\nNemáte po ruce celou hotovost? Na splátky již od 97 Kč\n36 black raven38 black raven40 black raven34 blush36 blush38 blush\nVlněná sukně na dynamické aktivity jako skialpinismus, skitouring a vysokohorská turistika. Se strečovými panely pro lepší prodyšnost a volnost pohybu. Vlna SWISSWOOL® hřeje i za mokra a má velký termoregulační funkci - přizpůsobí se teplotním podmínkám a udržuje komfortní teplotu těla. Odolný svrchní materiál Pertex® Quantum microlight s ripstop vazbou odpuzuje vodu a je odolný vůči větru. Díky kombinaci přírodní Merino vlny a syntetickému Pertex® Quantum microlight se jedná o dokonalý kousek oblečení, který udrží tvé tělo v teple.\n- měkký a poddajný\n- odolný vůči větru\n- pevný s vysokou odolností v oděru\nSWISSWOOL® – přírodní izolační materiál, který hřeje i za mokra\nSWISSWOOL® je nejkomfortnější izolace, a proto je i ve vestě ORTOVOX SWISSWOOL LAVARELA VEST použitý právě tento typ o plošné hmotnosti 70 g/m 2 . Je ideální na aktivní pohyb, protože vlna absorbuje až 35 % vlhkosti do svého jádra, takže i při vysoké fyzické\naktivitě máš pocit sucha. Navíc při porovnání se syntetickým izolačním materiálem nestárne a zachovává si své vlastnosti po mnoho let. Izolace SWISSWOOL® je zhotovena z pásů v jednotlivých panelech, které drží na svém místě a neposunují se.\n- Neutralizace zápachu\n- Antibakteriální funkce\n- Velký termoregulační rozsah\n- Absorpce vlhkosti\n- Nenáročnost údržby\nTechnické parametry ORTOVOX SWISSWOOL PIZ BOÉ SKIRT W\nMateriál: 100% Polyamide (recycled) / Pertex Quantum\nVýplň: 88% Panennská vlna / 12% Polylactide\nPodšívka: 100% Polyamide (recycled)\nDobrý den, potřebuji poradit s produktem Sukně ORTOVOX PIZ BOÉ W.


od dracekvo » 06.11.2018 10:17\nFabulous píše: Tři roky jsem v novém domě shitoval do chemického hajzlíku. Ve finále jsem splachoval jen čistou vodou. Smrad byl chvíli jen při otevření otvoru a oplachu. No a pak byl jednou za cca 10 dní zážitek s vyléváním "kejdy". To chtělo dělat v prudkém větru s konví vody, kterou se opláchly závity výlevky. No a na vylitém dnes roste trávník jako nikde\nV autě mám taky takovej chemickej hajzlík. Je to velká nádoba pod autem a v autě je normální hajzlík s klapkou na šlapku a oplachem. Standardně je klapka zavřená a je na ní trošku vody. Takže nic nesmrdí. Díra se otevře jen při "splachování" Zjistil sem že ani nepotřebuju chemii. Respektive leju jí tam jen úplné minimum proti doporučenému dávkování, kvůli redukci smradu.\nDávkování je asi kvůli moderním karavanovejm hajzlíkům typu ToiToi, kde je díra stále otevřená. Né vždy je novější věc lepší.\nV nouzi by se to nechalo používat jen s čístou vodou. Výhodu mám ve vylejvání. Najedu nad kanál, otevřu výpust a rychle uteču\nV autě je výhoda, že za jízdy se to tak nějak celé rozkvrdlá, že se tomu ani moc kejda říkat nedá.\nPravou zatěžkávací zkoušku budu dělat příští léto, kdy budu v době předělávat koupelnu a záchod. To pak budem auto používat jako hlavní koupelnu a hajzlík.\nAsi to pořeším prostě větší dávkou chemie.


Odstranit Advertherski.info pop-up ads\nod Jason Phillips | Adware Published: 2021 July 15, 11:06\nCo je Advertherski.info pop-up ads\nAutomaticky otevíraná okna a Advertherski.info pop-up ads přesměrování, jako jsou obvykle, se vyskytují z důvodu nastavení programu podporovaného reklamou. Pokud se na obrazovce objeví reklamy nebo vyskakovací okna hostovaná na tomto webu, pravděpodobně jste nedávno nainstalovali freeware a tímto způsobem umožnili adwaru napadnout váš počítač. Pokud si nejsou vědomi příznaků, ne všichni uživatelé pochopí, že se ve svých systémech skutečně jedná o adware. Adware nemá v úmyslu přímo ohrozit váš operační systém, pouze má v úmyslu bombardovat vaši obrazovku reklamami. Může vás však vystavit škodlivým webovým stránkám a můžete skončit s malwarem. Pokud si přejete, aby počítač zůstal chráněn, budete muset vymazat Advertherski.info pop-up ads .\nVliv programu podporovaného na práci na počítači\nSoftware podporovaný reklamou bude běžně implementovat bezplatné aplikace jako prostředek k infikování vašeho počítače. Pokud jste si toho ještě nevšimli, většina freewaru si nechtěla položky přidat. Software podporovaný ad, prohlížečové přesměrovávače a další případně nepotřebné programy (PUP) mohou být sousedící. Výchozí režim není to, co byste měli použít při instalaci něčeho, protože tato nastavení vám neřeknou o připojených položkách, což je opravňuje k instalaci. Proto byste měli použít režim Advance (Custom). Pokud místo výchozího vyberete možnost Upřesnit, budete moci vše rozbalovat, proto doporučujeme, abyste si vybrali tyto. Použití těchto nastavení není složité ani časově náročné, takže neexistuje žádná omluva pro jejich nevydání.\nReklamy vás začnou narušovat, jakmile bude program podporovaný reklamou uvnitř počítače. Bude ovlivněna většina předních prohlížečů, včetně , a Internet Explorer Google Chrome Mozilly Firefox . Přepínání prohlížečů vám nepomůže vyhnout se reklamám, budete je muset Advertherski.info pop-up ads odstranit, pokud je chcete odstranit. Čím více reklam budete vystaveni, tím více příjmů software podporovaný reklamou vygeneruje, a proto se můžete setkat s tolika z nich. Někdy se může stát, že adware vás požádá o stažení nějaké aplikace, ale musíte udělat opak. Používejte legitimní weby pro stahování aplikací a přestaňte stahovat z automaticky otevíraných okna a podivných stránek. V případě, že jste to nevěděli, tato vyskakovací okna by mohla stáhnout škodlivý software do operačního systému, takže se jim vyhýbejte. Software podporovaný ad může být také důvodem zpomalení systému a selhání prohlížeče. Adware nainstalovaný v počítači jej pouze ohrozí, takže jej eliminujte Advertherski.info pop-up ads .\nJak odebrat Advertherski.info pop-up ads\nV závislosti na prostředí počítače můžete zrušit dvěma Advertherski.info pop-up ads způsoby, a to buď ručně, nebo automaticky. Doporučujeme stáhnout software pro odstranění spywaru pro ukončení, protože by to Advertherski.info pop-up ads byl nejrychlejší způsob. Je také možné eliminovat ručně, ale může to být složitější, protože byste Advertherski.info pop-up ads potřebovali udělat vše sami, což může chvíli trvat, protože identifikace adwaru může být obtížná.\nStáhnout nástroj pro odstraněníto scan for Advertherski.info pop-up adsUse our recommended removal tool to scan for Advertherski.info pop-up ads. Trial version of WiperSoft provides detection of computer threats like Advertherski.info pop-up ads and assists in its removal for FREE. You can delete detected registry entries, files and processes yourself or purchase a full version.\nkrok 1. Odinstalujte Advertherski.info pop-up ads a související programy.\nOdstranit Advertherski.info pop-up ads ze Windows 8\nZ Windows 7 odinstalovat Advertherski.info pop-up ads\nOdstranit Advertherski.info pop-up ads ze systému Windows XP\nOdstranit Advertherski.info pop-up ads z Mac OS X\nkrok 2. Odstranit Advertherski.info pop-up ads z vašeho prohlížeče\nSmazat Advertherski.info pop-up ads z Google Chrome\nOdstranit Advertherski.info pop-up ads z Mozilla Firefox\nOdinstalovat Advertherski.info pop-up ads ze Safari (Mac OS X)\nKlepněte na tlačítko Go tlačítko v horní levé části obrazovky a vyberte aplikace. Vyberte složku aplikace a Hledat Advertherski.info pop-up ads nebo jiný software pro podezřelé. Nyní klikněte pravým tlačítkem myši na každé takové položky a vyberte možnost přesunout do koše, a pak klepněte na ikonu koše a vyberte vyprázdnit koš.\nKlepněte na tlačítko Odinstalovat vedle nežádoucích Advertherski.info pop-up ads a zbavit se všech ostatních neznámých položek stejně. Pokud si nejste jisti, zda je rozšíření spolehlivé, nebo ne, jednoduše zrušte zaškrtnutí políčka Povolit pro dočasně zakázat.\nOfferStáhnout nástroj pro odstraněníto scan for Advertherski.info pop-up adsIf you have been infected with Advertherski.info pop-up ads, you need to get rid of it as soon as possible. For faster removal, use anti-malware software.


Blogy - Jiří Koula: Jsou věci větší než divadlo | i-divadlo.cz\nÚvod » Názory » Blogy » Jsou věci větší než divadlo\nOLDstars: Věřím a nenávidím\nJsou věci větší než divadlo\nvydáno: 29.1.2020, Jiří Koula\nVěřím a nenávidím je nejnovější přírůstek do rodiny "domácích" monodramat OLDstars a z nich jediné, k němuž jsem se dosud nevyjádřil. Kéž by to tak mohlo zůstat! Ovšem když vidím, jak u nás této inscenaci přibývají veskrze pozitivní hodnocení, nemohu dále mlčet, osobně mám totiž s touto inscenací jeden opravdu velký problém, jímž je samotný text Stefana Massiniho (či jeho český překlad, ale budu předpokládat, že v němž nedošlo k výrazným významovým posunům).\nPřitom právě ten učaroval herečce Kláře Cibulové a dramaturgyni Lucie Flemrové, když nezávisle na sobě ve Francii zhlédly jeho inscenace, jež v nich vzbudily touhu ho uvést v Česku. Proč? Nebudeme-li zacházet do "detailů", je na první pohled vskutku povedený, proplétající se monology tří žen sdílejích spolu čas a prostor, kteréžto však nahlížejí z radikálně odlišných pozic, a jejichž osudy se setkávají až v závěrečné překvapivé a mrazivé pointě, pane jo, taková hra je jasný poklad, no ne?\nNo... Ne. Kazí to totiž právě ony "detaily". Tím sdíleným prostorem je Izrael a Pásmo Gazy, časem období let 2002 a 2003. A ony ženy? Židovská profesorka Eden, palestinská studentka Širín a "americká" vojačka (rozumějte členka armády USA) Mína. Ano, Massiniho hra tematizuje "izraelsko-palestinský konflikt", který podává skrze osobní výpovědi dvou příslušnic zúčastněných stran a jedné "relativně nezúčastněné pozorovatelky". To je přece dobrý přístup, no ne?\nNo... Ne. Pojďme se na postavy podívat blíže. Liberální Eden přednáší židovské dějiny na blíže neurčené univerzitě v Izraeli, v důsledku příliš blízkého setkání se smrtí se však začíná bát o vlastní život a zpochybňuje své dřívější postoje. Naproti tomu Širín studuje dějiny Palestiny na Islámské univerzitě v Gaze, což je jen poznámka na okraj, protože se od samého počátku hry touží přidat k Brigádám mučedníků Al-Aksá a v jejím průběhu k tomuto cíli směřuje. A Mína? Ta je pozorovatelkou, jejím úkolem je udržovat pořádek, řešit "nepříjemnosti". Svěřuje se, že jí obecně nepřísluší soudit, na čí straně je pravda či právo (posuzovat má jen konkrétní situaci, je-li to možné), stejně jako to, že země, jež ji vyslala, nesleduje žádný vyšší princip, ale paktuje se s tím, s kým je to zrovna výhodnější.\nA teď přichází můj problém. Mína je vlastně projekcí autora, který se též tváří nezaujatě. Jenže je to podobné jako se zpravodajstvím, můžete sice mít formálně zcela neutrální jednotlivé zprávy, ale jejich výběrem (který je nutný, protože není ve vašich silách informovat o všem ani v silách diváků/čtenářů/publika vše vstřebat) realitu zjednodušujete a měníte. A v tomto ohledu jde Massini velmi daleko.\nUž samotný název hry, který lze v originále interpretovat jako "věřím v jednoho boha" i "věřím v jednu nenávist" je zavádějícím zarámováním, jež "izraelsko-palestinský konflikt" redukuje na otázku náboženství. To Massini dále utvrzuje právě skrze Mínu, jež ve svém úvodním monologu přemítá o Velikonocích a Vánocích, aby měl divák jasno, že zastupuje křesťanství, načež v dalším výstupu přihazuje zkušenost s rukojmími z USA, kdy šlo o peníze. A je vymalováno, křesťanství a násilí spolu v dnešní době nesouvisejí, v křesťanském kulturním okruhu si lidé ubližují už jen kvůli světským věcem.\nLeč ne tak na Blízkém východě, Mína (a tedy Massini) pokračuje: "Zkrátka, když bůh jedněch i bůh těch druhých způsobí pořádný dusno a hrozí, že všecko poletí do vzduchu, tak zavolají nás. Zápaďáky. Nás. Dorazili jsme z opačnýho konce planety Země až sem, do tohohle bláznivýho koutu světa, kde stojí na každým rohu vyznavač jinýho boha... Protože tady, v těchhle končinách světa se Bůh zabývá rozezvučením sirén a dokonce přikazuje z tlampačů půst... Zejtra se objeví někdo, kdo tu urážku pomstí. Na Jaffa Road se odpálí pro Azízova uraženýho boha. Nebo v Betlémě znásilní a znetvoří falešný agenti Mossadu arabskou holku."\nNa palestinské straně je důkazem tohoto pohledu právě Širín, vysokoškolačka, jež touží zahodit svou budoucnost a vyhodit se do vzduchu ve jménu... Čeho? No, to nám Massini tak úplně neřekne, ale můžeme si to vyvodit z kontextu, je muslimka, studuje na Islámské univerzitě v Gaze, tak asi prostě proto, že je zblázněná do Alláha. Naproti tomu u Eden coby nejviditelnější zástupkyně izraelské strany víra nehraje roli, její radikalizace vychází ze strachu o holý život, ze strachu rozsévaného fanatiky typu Širín.\nUž tato volba postav je z mého pohledu velmi nešťastná, jaký obrázek totiž vykresluje? Palestinci jsou zastoupení islámskou fundamentalistkou, Izraelci pak "sekulární" liberálkou snažící se skrze studium historie léčit extrémismus, kteréžto úsilí ale palestinští radikálové svými činy hatí, Eden tak směřuje ke schvalování izraelské politiky kvůli vlastnímu bezpečí. Jo, to z určitého úhlu pohledu dává smysl. Tedy z toho oficiálního izraelského, tohle je přesně narativ, kterým se Izrael zaštiťuje od šestidenní války v roce 1967 (byť dle vyjáření "izraelských odpadlíků" vznikl ex post).\nAle pojďme dál, o existenci jakých dalších postav se z textu dozvíme? Na palestinské/arabské straně je to "pěkný" výčet: Aját a Wafa, jež Širín seznámily s radikály, tři členové Brigád, Arab, co pobodal dva Židy, člen Hamásu, co se omylem vyhodil do vzduchu, fundamentalistický imám Marwan, dvě sebevražedné atentátnice a navrch další dva sebevražední atentátníci, s nimiž se Śirín potká... A Azíz, který si vzal dva Židy jako rukojmí, ovšem podle jeho příbuzných ne proto, že by byl radikál, ale proto, že "kvůli Izraelcům ztratil hlavu. Protože k němu vpadli: už po šestý, jak to dělávají v uprchlických osadách: vyrazili dveře, údajně šlo o bezpečnostní kontrolu, rozervali matraci, vykuchali gauč, roztřískali nádobí, vyházeli je na zem z kuchyňských skříněk a prohledávali je, a když se vrátila domů jeho žena Latifa, strčili jí ruku mezi nohy: To už Azízovi vážně hráblo, říkají, a popadnul tátovu pušku, to se dá pochopit, říkají, to se dá pochopit."\nA kdo kope za tým osvícené kapitánky Eden? Tři ruští Židé hrající šachy, z nichž jeden je společně s barmanem rád, že člen Hamásu odpálil jen sám sebe. Izraelští vojáci a policisté. Edenin kolega Izák, jehož názoru "Izraelské osady mají pravdu. Palestinci provokují, hotovo tečka. Nemáme si co vyčítat." by Eden dříve oponovala, ale pod vlivem strachu začíná přikyvovat. Mladí bavící se lidé. Další Edenini kolegové. A novinové titulky "Židovští extrémisté poničili hřbitov", "Izraelská policie kryje potyčky" a "Izraelské razie v pásmu Gazy".\nPravděpodobně jsem někoho vynechal, ovšem nemyslím si, že by to změnilo fakt, že volba jen zmíněných postav slouží k podpoření dojmu vyvolaného volbou postav hlavních. Izraelci jsou normální lidé jako my, chtějí prostě jen v klidu žít, jenže proti nim jsou zástupy fanatiků nemyslících na nic jiného než jak je připravit o život. Mezi Izraelci jsou sice také extrémisté, ale ti se spokojí s poničením hřbitova, izraelská policie není úplně čistá, ale krytí "potyček" nezní nijak strašně. A ty razie? Když proti sobě máte takovou zvěř, tak co vám zbývá?\nTento obraz v Massiniho textu vážněji narušuje jediné místo, totiž Azízův případ. Ono líčení razie je dosti drsné a byť je podkopáno tím, že se Azíz nakonec uchýlil k násilí a ona k Izraelcům nelichotivá verze je tvrzení Azízových příbuzných, i tak tam je. A dokonce v něm padne slovo osady (jež se v celé hře objeví dvakrát), wow.\nNo, dostali jsme se do bodu, kdy si můžeme položit otázku, nakolik Massinim vylíčená situace odpovídá realitě, tedy do jaké míry je jeho hra vhodným výchozím bodem pro diskusi o "izraelsko-palestinském konfliktu". Eden vyučuje (židovské) dějiny, Širín studuje dějiny (Palestiny), ovšem Massini se jim zdatně vyhýbá, dovolím si tak jeho text doplnit o pár historických momentek.\nDůsledkem založení státu Izrael v roce 1948 bylo uprchnutí či vyhnání více než sedmi set tisíc jedinců převážně arabské národnosti z jeho území. Ačkoliv od konce roku 1948 bylo v OSN pravidelně (dokud to mělo smysl) deklarováno právo těch uprchlíků, kteří by byli ochotni žít s novými sousedy v míru, na návrat v nejbližším možném termínu, nikdy k tomu nedošlo.\nOsady, jež Izrael od roku 1967 zakládá na okupovaných (či dle proizraelského slovníku sporných) územích, považuje většina mezinárodního společenství za nelegální, přesto vesele (dobrá, v průběhu času někdy veseleji než jindy) vzkvétají a vznikají nové. Zajímavý zlom nastal v roce 2019, kdy osady za nelegální přestaly považovat USA, k tomu se ještě vrátím.\nSeparační bariéru (na české Wikipedii k nalezení pod izraelskému narativu vyhovujícím názvem Izraelská bezpečnostní bariéra) shledal roku 2004 Mezinárodní soudní dvůr v Haagu nelegální... A stále stojí.\nStát Palestina, jehož území by mělo tvořit Pásmo Gazy a Západní břeh Jordánu (a v očích největších snílků i Východní Jeruzalém), je uznáván většinou mezinárodního společenství (i na to ještě dojde) a od roku 2012 je nečlenským pozorovatelským státem OSN. Přesto je stále myšlenkou a ne realitou, jeho faktickému uskutečnění brání mimo jiné izraelské osady na území Západního břehu. Jejich vysídlení by znamenalo akci rozměry srovnatelnou s palestinským exodem z roku 1948, kdo by na tohle dnes přistoupil?\nTak, vraťme se k Massinim zkonstruovanému obrazu a uveďme ho do širších souvislostí. Massini nám ukazuje Izraelce (tedy dle národnosti Židy, na to také dojde) jako po klidu a bezpečí toužící "obyčejné lidi". Proč ne, takových je jistě dost, to je fér. Tedy bylo by, kdyby zároveň ukázal i palestinské uprchlíky, kteří také touží po klidu a bezpečí a chtěli by prostě jen žít, ideálně tam kde jejich rodiče. Či Palestince ze Západního břehu, kteří by okamžitě vyměnili klid a bezpečí za současné "výhody" izraelské vojenské správy tohoto území (viz Azíz). Či Araby na území Izraele, kterým by jistě na klidu přidalo, kdyby přestali být považováni za občany druhé kategorie, kdyby jejich staronový premiér Benjamin Netanjahu přestal Izrael označovat za židovský stát, v němž jsou vlastně jen trpěni.\nPoslední bod si dovolím rozvést. V Deklaraci nezávislosti Státu Izrael z roku 1948 stojí: "Stát Izrael bude otevřen židovským přistěhovalcům a všem příslušníkům národa rozprášených po celém světě. Bude se starat o rozvoj země pro blaho všech jejích obyvatel; bude založen na svobodě, rovnosti a míru - ve světle slova izraelských proroků; bude poskytovat všem občanům plnou sociální a politickou rovnoprávnost bez rozdílu náboženství, rasy a pohlaví; bude garantovat svobodu víry, svědomí, jazyka, výchovy, vzdělání a kultury; zabezpečí posvátná místa všech náboženství a zůstane věrný principům Charty Organizace národů."\nKdyž roku 2013 usilovala na základě tohoto prohlášení skupinka převážně etnických Židů, aby měli v oficiálních dokumentech uvedenu izraelskou národnost, Nejvyšší soud Státu Izrael žádost zamítl s odůvodněním, že to není možné, protože existují jen národnosti židovská a arabská. Moderní stát, od něhož nelze odvodit národnost pro všechny jeho občany, je dosti neobvyklý, ne-li zcela unikátní úkaz.\nSice nám jako první může naskočit námitka, že československá národnost před třiceti lety také neexistovala, jenže existovala už při sčítání lidu roku 1921. A kdyby nový samostatný československý stát vydržel 65 let (stejně jako Izrael v roce 2013), osobně bych si nevsadil mnoho na to, že by československá národnost neexistovala (třeba už proto, že při posledním sčítání lidu v roce 2011 bylo možno se přihlásit ke dvěma národnostem, takže kdo se cítí být Čechoslovákem, mohl vyplnit českou i slovenskou - možnost hlásit se náhradou za izraelskou národnost k židovské i arabské v Izraeli nejspíše nebude, když je tento údaj úředně evidován). A když si vezmeme takovou Kanadu, jež je etnicky dosti rozmanitá a coby úřední jazyky má angličtinu a francouzštinu, což odráží její historii, tak při jejich posledním sčítání lidu se ke kanadské národnosti přihlásilo 40 % populace.\nProč Izrael neumožňuje odvodit národnost od příslušnosti ke státu? Dostáváme se k druhému z Massiniho základních pilířů, totiž k náboženství. Mína tvrdí, že příčinou problémů je zatvrzelá víra na obou stranách. Ovšem autor to "ilustruje" akorát zástupem islamistických fundamentalistů, židovští radikálové chybějí, cenou útěchy nechť nám jsou v zásadě mírumilovní občané s vyhraněnými názory. Muslimských sebevražedných atentátníků máme dostatek, ale kde jsou židovští teroristé?\nNo, přijmeme-li tradiční představu teroristů jako jedinců či členů poměrně malých skupin, kteří útočí na civilisty, pak nelze Massinimu vyčítat, že je v textu nezohlednil, protože bude dost těžké je najít. Jenže co je to terorismus? Nechť promluví Wikipedie: "Terorismus je užití násilí nebo hrozby násilím s cílem zastrašit protivníka a dosáhnout politických (případně politicko-náboženských) cílů. Terči teroristických akcí jsou většinou civilisté." Faktem je, že nepotřebujete "osamělé cvoky" ve chvíli, kdy jejich "práci" vykonávají státní bezpečnostní složky, jako třeba v případě Izraele na Západním břehu.\nTak, teď už jsem se úplně odkopal, naznačovat, že Stát Izrael praktikuje terorismus, to jsem se snad zbláznil. A co kdybych ještě předtím napsal, že jeho vznik byl provázen etnickými čistkami či praxi na jeho (oficiálně uznaném) území nazval apartheidem? Problém je v tom, že nejde o slovník převzatý z nějakého (pro)arabského extrémistického webu, ale o jazyk, který používají třeba (ve Velké Británii žijící) izraelský historik židovského původu Ilan Pappé či americký filosof židovského původu Noam Chomsky (který navíc označuje za největší teroristickou organizaci světa samotné USA), prohlášení izraelského jednání za apartheid je pak základem globálního hnutí BDS snažícího se donutit Izrael ke změně stejnými prostředky, jakými mezinárodní společenství donutilo ukončit apartheid Jihoafrickou republiku. A také v tom, že budeme-li se držet čistě definic těchto pojmů a oprostíme se od "typických příkladů" i vnitřních zábran velících nám, abychom se ve svých úvahách některými směry raději vůbec nepouštěli, je velmi obtížné najít vůči těmto označením protiargument.\nA abych uzavřel všechny resty, vraťme se ještě na chvíli k otázce uznání Státu Palestina. Když si najdete mapu států, které jej uznávají, je tam opravdu většina světa, kdo chybí? Vedle Izraele USA, Kanada, Austrálie, téměř celá západní Evropa (čímž myslím země, jež nebyly ve sféře vlivu Sovětského svazu) a pár dalších. Je náhodou, že jde převážně o země vzniklé kolonizací či země, jež do první světové války své kolonie měly? Tedy o země, jež obsadily území, na nichž (téměř) vyvraždily či si aspoň (dočasně) podrobily původní obyvatelstvo? Je asi pochopitelné, že země s takovou historií mají problém s tím za totéž peskovat Stát Izrael, přičemž uznání Státu Palestina by znamenalo "tvrdou stopku" židovským osadám. Těm, jež Trumpova administrativa přestala loni považovat za nelegální, USA měly s Izraelem vždy nadstandardní vztahy (což je mimochodem další výtka směrem k Massinimu, Mína sice říká, že teď jsou USA proti muslimům, ale v Bosně jim byli mudžahedíni dobří, čímž se snaží vyvolat dojem vrtkavosti USA... Jenže ta funguje ve vztahu k ideologiím spojenců, ovšem nikoliv už nutně ke konkrétním spojencům jako takovým, tedy určitě ne právě v případě Izraele, v roce 1948 jej USA uznaly jako první už jedenáct minut po vyhlášení nezávislosti, což byl "začátek krásného přátelství"). Jenže to na křivdách vůči Palestincům nic nemění.\nZa zmínku též stojí, že když se hlasovalo o schválení Státu Palestina coby nečlenského pozorovatelského státu OSN, výslovně proti bylo jen devět zemí - u Izraele, USA a Kanady to nepřekvapí, u na USA hospodářsky závislých Marshallových ostrovů, Mikronésie ve volném společenství s USA, zahraničně politicky vrtkavého Nauru s historickými vazbami na Velkou Británii a Austrálii (kteréžto se ale samy hlasování "jen" zdržely) a Panamy, jíž USA zajišťují vnější bezpečnost, také ne... Překvapit to může akorát u devátého člena této "ligy výjimečných", jímž je Česko. No, vlastně to potvrzuje, že uvádět u nás inscenaci tohoto Massiniho textu skutečně dává smysl, jsme dobrými přáteli Izraele a tato hra krásně zapadá do Brand Izrael, štědře financované kampaně snažící se všemi možnými prostředky vylíčit Izrael pozitivně s vidinou, že blýskavý lak přetře všechny ty nepěkné věci pod ním.\nAle vraťme se k otázce, proč Stát Izrael neumožňuje používat izraelskou národnost. Prostě proto, že by to odporovalo jeho základnímu principu. Navzdory tomu, co uvedl ve své vlastní deklaraci nezávislosti, je totiž naplněním příslibu Velké Británie z roku 1917 na vytvoření státu pro židovský národ na území Palestiny, jež tehdy byla britskou kolonií. V rámci šestidenní války v roce 1967 pak Izrael anektoval většinu Velkého Izraele - území v Bibli zaslíbeného židům - a od té doby se snaží v těchto hranicích napevno uchytit. Izraelská národnost by znamenala na toto stoleté úsilí rezignovat.\nZatímco už třetím dnem sepisuji a přepisuji tento text, Donald Trump dnes (tedy už včera) zveřejnil návrh na vytvoření nezávislé Palestiny, informace o němž se objevily před rokem a půl poté, co USA přesunuly svou ambasádu z Tel Avivu do Jeruzaléma. Ten má být podle návrhu nedělitelným hlavní městem Izraele (což Netanjahu deklaroval i v projevu u příležitosti přesunu), v návrhu je i tehdejší spekulace, že hlavním městem Palestiny by měla být vesnice Abú Dís s třinácti tisíci obyvateli oddělená od Jeruzaléma separační bariérou. Židovské osady na Západním břehu Jordánu by měly zůstat součástí Izraele (a Netanjahu už spěchá předložit vládě návrh na jejich anexi), ten by tak získal 30 % tohoto území, jež mělo celé patřit Státu Palestina, zároveň by podle Netanjahuova vyjádření Palestina neměla armádu, hranice pod svou kontrolou a byla by dosti nesouvislá, podle jiného pak Izrael Palestincům na konci procesu nabízí podmíněnou a omezenou svrchovanost.\nCo tedy návrh říká? "Palestinci, pojďme se dohodnout, vy posvětíte a zapomenete vše, co vám Izrael za posledních 72 let udělal, na oplátku dostanete vlastní stát. No, on to tedy nebude tak docela stát v klasickém smyslu, vlastně vám jen slíbíme, že na území, které Izrael dosud nestihl zabrat, budete moci dál žít." A zárukou tohoto slibu má být asi to, že Izrael nemá tendence expandovat, že své sliby přísně dodržuje, že nemění své požadavky, že jeho prohlášení a činy jsou v jasném souladu. A že se k tomuto návrhu velmi kriticky vyjadřují i samotní osadníci? Co na nich záleží, tady máte ruku Trumpa a Netanjahua, dvou férových chlapíků, vůdců svobodného světa.\nNo, ten návrh by se dal vzít jako špatný vtip a jeho zveřejnění jako pokus nahnat politické body v situaci, kdy Trump čelí impeachmentu a Netanjahu třem nezávislým obviněním z podvodu, zneužití důvěry a uplácení. Netanjahův kvap ohledně návrhu na anexi židovských osad však může mít závažné následky. Co by se stalo, kdyby k anexi došlo a poté byl "mírový plán" odpískán? Izrael by tak utvrdil zvětšení svého území, což by pravděpodobně vyvolalo odezvu z arabské strany, to zase z izraelské se stále stejnou písničkou o nutnosti se bránit... Důsledkem "mírového plánu" by tak byla další válka, která by časem odezněla, vše by se vrátilo do současného stavu... Jen Izrael by byl opět o kousek dále na své cestě, po níž kráčí už 72 let (či celé století). No, snad je to zbytečně pesimistický scénář, přece pro něj nic z minulosti nemluví.\nMimochodem, důvod, proč jsem spojení "izraelsko-palestinský konflikt" dával celou dobu do uvozovek, je, že evokuje pocit, že existují dvě souměřitelné entity, ať už Izrael a Palestina či Izraelci a Palestinci, jež spolu mají spor. Ani jedno z toho ale není pravda, jsou zde dvě strany ve výrazně asymetrickém postavení. A tento "mírový plán" to má jen utvrdit.\nAsi bych se měl vrátit k divadlu. Dobrá. Má Massiniho text své kvality? Určitě, je to dobře odvedené řemeslo. Má je inscenace OLDstars? Bráno čistě divadelně jistě. Ale sorry, o to v tomto případě fakt nejde, dávat prostor textu, který by mohl mít na titulní straně uvedeno "sepsáno podle notiček izraelského ministerstva propagandy", je prostě velký špatný.\nEleonora (9.2.2020, 15:30:46) reagovat\nMilý pane Koulo,\nzvažte přihlášku do redakce Literárních novin či dopis Stefanu Massinimu. Ale prosím, nehoňte si své ego směšným hodnocením inscenace mladých a nadějných divadelníků skupiny OLDstars založeným na kritice výchozího dramatického textu, neb tento přístup je neadekvátní Vašemu intelektu i pozici redaktora tohoto divadelního blogu. Zároveň jím znevažujete poslání divadelních kritiků, jelikož jste inscenátorům dle mého názoru nepřinesl žádný užitečný podnět pro jejich budoucí tvorbu.\nLetem divadelním světem - můžete si na seznam četby přidat Shakespearova Kupce benátského či si zajet do Teatru Powszechneho na rozkošnou inscenaci Mein Kampf. Myslím, že i nad těmito a mnoha dalšími díly byste taktéž mohl provozovat onanii politicky zaměřené literatury.\nVřele doufám, že přes všechen svůj odpor k textu inscenaci znovu shlédnete a stejnou energii, jakou jste investoval do hodnocení dramatu, využijete i k plnohodnotné reflexi inscenace.\nVafle (29.1.2020, 17:49:45) reagovat\nChápu a (z větší části) souhlasím s kritikou textu. Ale 0 % pro samotnou inscenaci? C'mon!


Jamal Musiala: Talent, o který se přetahovalo Německo s Anglií - Ruik\nZdroj: FC Bayern Mnichov\nToto jméno si zapamatujte. Málokterému dorostenci se podaří prosadit se v kádru Bayernu Mnichov, tomuto drobnému záložníkovi se to ale povedlo.\nKdyž v roce 2019 Bayern pošilhával po Callumu Hudson-Odoiovi z Chelsea, netušil, že místo křídelníka, který zůstal v Londýně, přivedl možná ještě větší talent.\nTehdy šestnáctiletý Musiala přestupoval do Mnichova jako neznámý mladíček, ale již zanedlouho ukázal, jaký potenciál v něm dřímá.\nSpolečně s Musialou tehdy do Bavorska dorazil z Chelsea i o měsíc mladší Bright Akwo Arrey-Mbi, ten ale zatím na rozdíl od svého krajana hraje pouze za béčko Bayernu ve třetí lize.\nJamal Musiala se narodil ve Stuttgartu, jeho otec je Angličan nigerijského původu a jeho matka Němka polského původu. Odtud tedy jeho příjmení, které nezní německy ani anglicky.\nBrzy se s rodiči stěhoval do Fuldy, města nedaleko Frankfurtu. První fotbalové krůčky udělal v místním klubu TSV Lehnerz. Potom se s rodiči odstěhoval do Anglie.\nZde pokračoval ve své fotbalové kariéře nejprve v mládeži Southamptonu a později v Chelsea. Právě zde si ho všiml Bayern a začal usilovat o jeho přestup.\nMusialův postup už byl potom poměrně strmý. Nejprve půl roku v sedmnáctce, pak půl roku v devatenáctce a poté už A-tým. Dokonce ho trenér Hans Flick vzal s sebou i na finálový turnaj Ligy mistrů do Portugalska.\nMusiala už teď drží několik rekordů. Stal se nejmladším hráčem v dresu Bayernu v Bundeslize ve věku 17 let a 125 dní. Je také nejmladším střelcem Bavorů v lize a to ve věku 17 let a 205 dní.\nV týdnu se stal nejmladším střelcem Mnichovanů v Lize mistrů, když to stihl dva dny před osmnáctými narozeninami. Není proto divu, i vzhledem k jeho původu, že se o něj přetahují reprezentace Německa a Anglie.\nMusiala doposud v mládežnických kategoriích reprezentoval Anglii, až na dva zápasy, které odehrál v německé šestnáctce. Nedávno se ale sám nechal slyšet, že by rád reprezentoval Německo.\nJeho rozhodnutí bylo oficiálně oznámeno minulou středu. Joachim Löw na to hned zareagoval a prohlásil, že by ho hned nominoval na nejbližší reprezentační sraz.\nNemyslím si, že by to udělal proto, aby Musiala nemohl už nikdy nastoupit za Anglii, ale protože je opravdu přesvědčen, že tento 180 cm vysoký záložník bude v budoucnu jedním z tahounů německého národního týmu.\nPoužité zdroje: Kicker, Transfermarkt, Instagram Bayern Mnichov


Doslovně nebo obrazně? | Milost.cz\n18.4.2017 13.5.2017 Daniel Šobr 1450 Views\nKlement Alexandrijský se narodil v polovině druhého století v řecké nekřesťanské rodině. Po svém obrácení studoval v Alexandrii školu křesťanské filosofie. Klement se snažil vytvořit ortodoxní (pravověrné) křesťanské učení, které by bylo možné proniknout intelektem. Snažil se ukázat, že je možno zkoumat filosofické a intelektuální otázky, aniž by se člověk stával bludařem. Zastával názor, že filosofie připravila Řeky na příchod Ježíše Krista stejně, jako na něj Stará smlouva připravila Židy. Napsal: „Filosofie byla pro Řeky před příchodem Páně nutná k ospravedlnění. A nyní vede ke zbožnosti. Je to svého druhu přípravné cvičení pro ty, kteří docházejí k víře cestou argumentace… Filosofie tak byla přípravou, dlážděním cesty pro ty, kdo jsou přiváděni k dokonalosti v Kristu.“\nJména obětí holocaustu dnes veřejně zazní ve 13 městech →


Certifikát GMP | Zdraví-bohatství\nVšechny výrobky firmy Dr. Nona jsou testovány a certifikovány jak v Izraeli, tak při dovozu do EU.\nVýrobky mají také certifikát ISO, příslušný pro danou oblast. V oblasti kosmetiky jde zejména o stanovení norem a zásad pro správnou výrobní praxi kosmetických produktů. Organizace tedy poskytuje metodické pokyny pro výrobu, kontrolu, skladování a přípravu kosmetiky a doplňků stravy a zabývá se taktéž kontrolou dodržování těchto norem. Na tomto základě poté vydává certifikáty označené ISO a příslušným číslem, podle druhu činnosti, které se daný certifikát týká. Přestože má ISO celosvětovou působnost, je nejrozšířenější zejména v Evropě.\nVšechny výrobky Dr. Nona jsou dále testovány a certifikovány při vstupu na trhy EU. Kosmetické výrobky jsou testovány Státním zdravotním ústavem v Praze a splňují všechny podmínky, které jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu 1223/2009, který vstoupil v platnost 11.7.2013.\nVeškeré doplňky stravy, které firma uvádí na trh EU, jsou testovány a certifikovány v souladu s platným nařízením Komise (ES) 1170/2009. Všechny náležité testy jsou prováděny certifikovanou laboratoří při Státním zdravotním ústavu v Praze.\nDále jsou všechny preparáty Dr. Nona notifikovány u Ministerstva zdravotnictví ČR v souladu se zákonem ČR číslo 456/2004.\nKaždý produkt Dr. Nony je označen certifikací GMP (Good Manufacturing Practise), což Vám dává jistotu a záruku, že daný výrobek má vysokou úroveň.\nSprávná výrobní praxe (ang. Good Manufacturing Practice, GMP) – označuje seznam standardů použitých v průmyslové produkci a nyní nově i v gastronomii.\nStandardy GMP garantují vysokou kvalitu a čistotu použitých surovin ve vyrobeném produktu. Potvrzují rovněž vysokou míru kontroly nad kvalitou celého procesu výroby.\nStandardy GMP byly původně určeny pro farmaceutický průmysl. Obecně se ale používají i pro firmy, které vyrábí kosmetiku a doplňky stravy.\nVšechny výrobní závody firmy pro kosmetiku i doplňky stravy mají certifikát GMP .\nUžívání standardů GMP dává spotřebiteli jistotu a záruku, že daný výrobek má velmi vysokou úroveň.


Bio-groom v akci a s dopravou zdarma od 799 Kč - PETHOME.cz\nSeznam produktů výrobce Bio-groom\nChcete pro svého psího mazlíčka jen to nejlepší? V případě kosmetických výrobků pro psy by pro vás produkty značky Bio-groom mohly být tím, co sháníte. Jedná se o americkou společnost s dlouholetou tradicí v oblasti zvířecí kosmetiky. V její nabídce najdete vše potřebné k tomu, aby srst vašeho mazlíčka byla lesklá a rozjasněná a celkově aby váš pejsek vypadal udržovaně. V sortimentu společnosti Bio-groom naleznete šampony mnoha druhů, například proti blechám a dalším parazitům nebo šampony pro zesvětlení a rozjasnění srsti. Pro zjemnění srsti a zklidnění pokožky zvířete můžete zase použít některý z kondicionérů Bio-groom pro psy. Dále v nabídce kosmetiky této značky naleznete nejrůznější oleje, pudry pro úpravu srsti, pudry do uší nebo přípravky proti klíšťatům.\n285 Kč ( -15.1 % ) 242 Kč\nLihoétherový přípravek s obsahem jódu na bezpečnou likvidaci a odstranění zakousnutých klíšťat z pokožky se současnou...\nŠampon Bio-Groom Super White tónovací pes 355ml. šampon pro zesvětlení srsti, nedráždí oči. Vyběluje, rozjasňuje,...


28.06.2021 10:52 440 zhlédnutí Napište první komentář\nMost - Strážníci s oteplením zaznamenali více případů, kdy řidiči po jízdě nezabezpečili vozidlo. Ve dvaceti případech během 14 dnů řešili otevřená okénka u aut. Ve většině případů se strážníkům podařilo sehnat kontakt na majitele, kteří si vozidlo zabezpečili, a strážníkům poděkovali.\nZávažnější případy jsou však spojené s vysokými teplotami ve vozidle, když v zaparkovaném autě zůstane dítě nebo pes. "Na linku 156 oznámil muž, že se nachází u nákupního střediska Albert, kde žena omylem zabouchla dítě v autě. Vzhledem k vysokým teplotám operační pracovník na místo vyslal hlídku strážníků a zároveň kontaktoval technika, který se specializuje na otevírání vozidel. Během několika minut se vozidlo podařilo otevřít a dítě bylo v pořádku předáno matce," uvádí mluvčí strážníků Veronika Loucká.\n„V tomto případě se oznamovatel zachoval naprosto správně. Pokud se stane, že v autě omylem zabouchnete dítě nebo psa, neprodleně zavolejte na linku 156. Obdobně postupujte, když uvidíte, že dítě nebo psa v horkém dni nechal v autě někdo jiný. Můžete jim zachránit život. Na místo přijedou strážníci a zároveň seženou technika, který vozidlo otevře. Pokud to není možné, v krajním případě strážníci rozbijí okénko,“ uvedl ředitel Městské policie Most Jaroslav Hrvol.\nVe dvou případech během dvou dnů strážníci vyjížděli na oznámení oznamovatelů, kteří si všimli psů ve vozidlech zaparkovaných v horkém dni na slunci. V obou případech to bylo na parkovišti před obchody. Strážníci kontaktovali majitele a oba muže důrazně upozornili, že teploty v horkých dnech ve vozidle rychle stoupají, a že své čtyřnohé přátele podobným jednáním ohrožují na životě.\nPozor na prudký vzrůst teplot ve vozidle v letních dnech! Nikdy v autě nenechávejte dítě ani psa!\nNenechávejte v autě dítě ani psa nikdy, ani na minutu. Nikdy nemůžete vědět, jestli vás něco nezdrží.\nNespoléhejte na vzduch vychlazený klimatizací před zastavením, teplota ve vozidle zaparkovaném na slunci stoupá s každou minutou a zvyšuje se o více než deset stupňů během 10 minut - ze 30 stupňů se tak teplota ve vozidle vyšplhá za 10 minut na 40°C, za několika desítek minut až na 60°C.\nPři vysokých teplotách se organismus dítěte i psa snadno přehřeje, což může vést ke kolapsu až ke smrti.\nAni pootevřené okno není řešení a život nezachrání.\nPředchozí článek Oldřich Hájek 28.06.2021 546\nNásledujicí článek Oldřich Hájek 29.06.2021 574\n03.07.2022 12:33 43 zhlédnutí\n17.09.2021 14:56 353 zhlédnutí\n08.07.2021 12:50 326 zhlédnutí\n28.06.2021 10:52 441 zhlédnutí\n22.06.2021 15:19 493 zhlédnutí\nCestování Covid19 Doprava Dům a byt Gastronomie hasiči Hobby Krimi Kultura Nehody Podnikání


Brejlíkům k „O stáří“ | Oldwomen’s Blog\n← Kanapíčko v pracovně jest nutností\nBrejlíkům k „O stáří“\nPosted on Leden 25, 2014\tby oldwomen\nNevím proč, ale co pan Krůta reinkarnoval Brejle, tak mi tam nejdou vkládat komentáře. Přihlásit se – to jo, přihlásím se. Ale chlíveček pro komentář řve prázdnotou, ať do klábosnice mlátím datloidním ukazovákem nebo ji něžně hladím všemi deseti. Jako bych psala neviditelným inkoustem.\nKdyž na dědině potřebujete sehnat poskytovatele či umětele něčeho, je nejlépe zaběhnout večer do hospody. Buď tam dotyčný je, nebo někdo ví, kdo umí a dá kontakt, že zaběhni si, že tě posílám…\nTěsně před Hody mi umřel řezník. Ty hodné a dobré k sobě pánbu povolává zbytečně brzo. Prasata mají hrubě přes dva metráky, v mrazničce se honí pavouci, počasí se konečně srovnalo s ročním obdobím. Je čas škrtnout pod kotlem a přivést vodu k varu.\nAle ještě předtím zaběhnout do nálevny.\nŘezníka jsem ten večer nesehnala. Mladí nebyli přítomni a dědci byli rozverní. Nevědomky jsem vpadla do oslavy jmenin a do hlavního proudu zábavy. Ach, tak dobrou trnkovou jsem už dlouho nepila. Taky na dávné lásky z obecné školy došlo, krasavice z měšťanky korzovaly nad hlavami pánů, svraštělé ruce znova hladily pozadí zanícené štětinami se solí. Dávno odešlí tátové nešli pro ránu daleko a brokovnice visívala hned vedle dveří. Ne, o svém věku jsme se nebavili. O tom, jak staré máme děti jsme se rozvykládali. Také o tom, že máme děti hodné a pracovité a že se jim daří tohle a tamto už méně, sem tam poznámka na adresu vnoučat také padla. Rodáky i odrodilce jsme u páleného proprali.\nVlastně jsme se o svém vlastním věku bavili. To když jsme počítali roky svých dětí. A shodli se, že je to neštěstí. Ještě pár let a fyzický věk našich dětí bude vyšší, než je ten, na který se cítíme. Čert vezmi vrásky v tváři i stříbro ve vlasech. Duše je stále plná touhy se rozletět a obejmout svět.\nPříspěvek byl publikován v rubrice Až já budu velká ...., jak to vidím. Můžete si uložit jeho odkaz mezi své oblíbené záložky.\n10 reakcí na Brejlíkům k „O stáří“\nLeden 25, 2014 (8:14 am)\nJé, Brejle žijou? Hned tam hupsnu 🙂\nLeden 25, 2014 (8:16 am)\nZačínám se zase cítit přesně tak, a někdy mladší než ta moje banda. Uvědomuju si, co všechno by se dalo…\nLeden 25, 2014 (10:15 am)\nŽijou je asi trošku nadnesené. Kolem Vánoc se objevily starší recykláty tématické, pak pauza, teď sem tam něco. Diskuze prakticky nulové, ale to přičítám k tomu, že asi nejsem sama, kdo nevloží příspěvek ani kdyby se rozkrájel. Přeinstalovávala jsem kvůli tomu i noťas, že je závada u mne, ale nevím, nevím, pochybuji. Zabanovaná snad nejsem.\nJojo, děcka nám rychle zestárla.\nLeden 25, 2014 (10:34 am)\nMrkla jsem tam, už ani nevím, jak jsem se hlásila, takže nic. Hm, máte pravdu…\nLeden 25, 2014 (2:43 pm)\nOna už stárnou i vnoučata…\_a.\nLeden 25, 2014 (5:12 pm)\nJá se na Brejle dostanu s komentářem bez problémů.\nLeden 25, 2014 (6:42 pm)\nStrejdo, právě teď jsem učinila pokus, tedy napsala jsem do patřičného chlívečku v reakci na Vás slovo „pokus“ – a jak jsem kladla písmenka, tak je matrix žral a chlíveček zůstával nedotčený. Takže i když jsem už jen pro srandu králíkům klikla na „Odeslat“, tak se nic neudálo.\nNevylučuji problém mezi mou židlí a klávesnicí, ale fakt nemohu přijít na to, kde je chyba.\nLeden 25, 2014 (8:19 pm)\nUž jsem o problému informoval nic netušícího Honzu (už Vás asi kontaktoval emailem).\nLeden 25, 2014 (8:23 pm)\nHonzovi jsem to psala už někdy počátkem ledna – jak se objevila nová anketa. Plus jsem připojila i cosi osobního. No, zakecali jsme se na onom soukromém 🙂 . To jsem netušila, že nejsem sama problémová.\nTakže dík i za Jolanu.\njá ni … – pravda je, že je víc stránek, kde si ani neškrtnu (SzK, Witch .. 😦 ) Joo věk – to je hrůza, jak děti stárnou ..


Za tragickou havárii na leteckých závodech mohou úpravy letadla | E15.cz\nZa tragickou havárii na leteckých závodech mohou úpravy letadla\nHavárie při rychlostních závodech letadel v Renu, 16. září 2011\n28. srpna 2012 • 12:23\nAmerický úřad pro civilní letectví (FAA) odhalil příčinu tragické havárie letadla, ke které došlo v průběhu rychlostního závodu loni v záři v nevadském Renu. Jedenáct lidí včetně pilota přišlo o život a další desítky byly zraněny s největší pravděpodobností kvůli úpravám historické stíhačky P-51 Mustang, které na svém stroji letec provedl, a které se v kritické chvíli negativně projevily na chování letadla.\nZkušený pilot a letecký kaskadér Jimmy Leeward upravil stíhačku z 2. světové války tak, aby z ní dostal co nejvyšší rychlost. Letadla pro rychlostní závody se po úpravách od původních strojů dost liší, protože doznávají změn jak v pohonu, tak i v konstrukci draku. Leewardův mustang se už na letmý pohled odlišoval od dobové stíhačky sníženou kabinou s jiným tvarem a především výrazně „přistřiženým“ rozpětím křídla.\nLeeward však úpravy na letadle nepodal ke schválení FAA. „Jedna věc je chtít létat rychleji a snažit se vyhrát. Když ale upravujete letadlo, aniž byste plně chápali, jak úpravy ovlivní jeho aerodynamiku, je to ruská ruleta,“ prohlásil k Leewardovým úpravám stroje šéf vyšetřovacího týmu Robert Sumwalt.\nAmatérské video zachycující leteckou havárii na závodech v Renu\nUž na zpomalených amatérských videích, které zachycují rychlý průběh havárie, je vidět, že v jednom okamžiku se od výškového kormidla letounu odtrhla vyvažovací ploška, která slouží k vyvážení sil v řízení. Videa ukazují, že Leeward, který s letadlem dosáhl rekordní rychlosti, nad ním náhle ztratil kontrolu a v prudké spirále se zřítil do prvních řad divácké tribuny.\nUpravený mustang Jimmyho LeewardaAutor: YouTube\nUpravená stíhačka P-51 Mustang Jimmyho Leewarda\nHrdinská legenda padá\nVyšetřovatelé došli k závěru, že na vyrovnání letadla měl Leeward asi jednu vteřinu, protože vzápětí kvůli extrémnímu přetížení ztratil vědomí. Tato zjištění tedy silně podkopávají hrdinskou legendu, která se rozšířila po havárii, tedy že Leeward se v beznadějné situaci alespoň snažil letoun ještě navést co nejdále od tribuny plné lidí. Závěry šetření tak spíše ukazují, že stroj v kritických vteřinách už nikdo neřídil, a fakt, že dopadl na kraj tribuny a nikoli doprostřed, byla jen náhoda, která přispěla k tragédii menšího rozměru.\nZpráva FFA také říká, že když se Leeward přihlašoval do leteckého závodu, zamlčel svůj skutečný věk. Ve formuláři uvedl, že mu je 59 let, přitom mu bylo o 15 let víc.\nLetadlo zabilo deset lidí na zemi, nehodu nepřežil ani pilot. Trosky mustangu zranily dalších 70 diváků na leteckých závodech, mnoho z nich utrpělo zranění na hlavě nebo v obličeji.\nZpráva komise obsahuje i doporučení pořadatelům leteckých závodů, aby v budoucnosti přijali opatření pro větší bezpečnost diváků. Amatérská videa z této i podobných akcí ale ukazují, že jde o relativně nebezpečnou podívanou, při níž je nemožné zajistit naprostou bezpečnost publika.\nKdo spasí nejriskantnější nebe světa?


09.10.2019 17:00 – Podobné články – celý článek\nZ pražského hlavního nádraží dnes na oslavu 100 let od vzniku Československa vyjede do Lán zvláštní vlak v čele s lokomotivou zvanou Šlechtična. Jízda připomene prvního československého prezidenta Tomáše Garrigua Masaryka, který...\nVodík už desítky let pohání rakety na cestách do vesmíru. Teď se nejlehčí plyn začíná prosazovat i na železnici. Do německých regionů v roce 2018 vyjede první vlak na vodík. Stroj Coradia iLint od strojírenského gigantu Alstom by...\nV sobotu 21. května v 10:00 hod. vyjede z nádraží Praha-Braník historický vlak do Dobříše. Soupravu poveze parní lokomotiva řady 434.2186 „Čtyřkolák“ z roku 1917. Vlak zastaví ve stanicích Vrané nad Vltavou, Měchenice,...\nVlak na nádraží u Prahy srazil seniora. Na místě zemřel\nNa nádraží v Dobřichovicích u Prahy srazil v pátek kolem poledne vlak zhruba 82letého muže. Ten i přes okamžitou pomoc na místě zemřel. Vlaky na trati Praha–Beroun jezdí se zpožděním.\nV pátek odstartuje v New Yorku boj o šachový trůn, v němž se norského mistra světa Magnuse Carlsena pokusí sesadit ruský velmistr Sergej Karjakin. Poprvé v historii se o titul utkají dva šachisté, jimž ještě nebylo třicet let.\nKinobus vyjede podeváté: Čeká ho 14 zastávek a 52 promítacích večerů\nDeváté filmové turné Kinobusu začne v pondělí 20. června. Milovníkům kinematografie nabídne 15 filmů napříč žánry. Na jeho trase přibyla tři nová místa.\nÚspěšný projekt Českých drah, Správy železniční dopravní cesty a společnosti ČD Cargo Preventivní vlak bezpečné železnice pokračuje i letos. Jarní část bude odstartována na Liberecku. Cílem projektu je varovat děti a...\n24.04.2019 13:00 – Podobné články – celý článek\nNeštěstí v Nučicích u Prahy: Vlak srazil ženu, provoz na trati je zastaven\nK velkému neštěstí došlo na vlakových kolejích v Nučicích u Prahy. Vlak tam v pátek před polednem srazil ženu, ta utrpěla zranění. Provoz mezi Nučicemi a Rudnou je zastaven.\n20.12.2018 13:00 – Podobné články – celý článek\nV pátek mohlo na české železnici dojít k velké vlakové tragédii. Večer v 19:20 hodin v Ejpovicích nedovoleně projel vlak EX 350 jedoucí z Prahy do Mnichova návěstidlo zakazující jízdu a vjel do postavené vlakové cesty pro osobní...\n22.02.2019 22:00 – Podobné články – celý článek\nTuto sobotu 8. července vypraví České dráhy nostalgický vlak z Prahy-Braníka přes Davli, Jílové u Prahy a Čerčany do Sázavy. Soupravu, která bude sestavená z historických vozů 3. třídy a bufetového vozu, poveze parní lokomotiva...\n17.06.2017 11:00 – Podobné články – celý článek\n17.06.2017 15:00 – Podobné články – celý článek


Covid-19, nebo Elon-21? Žádný strach, krypto tvoří protilátky | btctip.cz\nBitcoin a pohyby ceny, Nejnovější články, Trendy\nA jsme zase u toho – škodolibé tweety Elona Muska\nPosledních pár měsíců jsme měli možnost sledovat fascinující vliv jednoho z nejbohatších lidí světa, který napříč znechucení všech zastánců Bitcoinu skutečně dokázal ovlivnit jeho cenu pouhými pár větami či dokonce jen meme obrázky svém twitterovém účtu. Ať už se po jeho prohlášeních jednalo o masivní paniku retailových investorů, nebo manipulaci velryb, které jeho účty sledují jako ostříži a čekají, kdy mohou zahájit „stop hunt“, vliv Elona na náš oblíbený trh je nepopiratelný.\nFakt, že může být cena prozatím nejsolidnější sítě světa ovlivněna jedním boháčem a pro mnoho lidí doslova idolem je zdrojem značného zklamání, a to zejména ze strany bitcoinových maximalistů. Na druhou stranu je situace zdrojem naděje, jelikož je vidno, jak malý a mladý tento trh stále je.\nAť už je Musk skrytým krypto nadšencem s tajným mistrovským plánem, nebo pouze trollem s šedesáti miliony followerů, jeho efekt na trh lze zahrnout do všeobecné kategorie tržních událostí, které jsou schopny trh pozitivně či negativně ovlivnit.\nPrávě proto se dnes mrkneme na zajímavou teorii spadající pod obchodní systém a metody Perryho J. Kaufmana. V momentu kdy pochopíme o čem Kaufman mluvil nám dojde, že Elonův vliv je pouze klasicky pozorovaným vnějším vlivem, na který si trh dříve či později vytvoří imunitu.\nJak raketový inženýr k technické analýze přišel\nPerry J. Kaufman je finanční inženýr, mezi jehož nejznamenitější úspěchy patří vývoj algoritmických strategií používaných v globálních akciových a futures trzích.\nPůvodní vzdělání Kaufmana však překvapivě nastartovalo jeho kariéru na dráze raketového inženýra. Jenže, jak se později ukázalo, jeho výpočetní schopnosti byly mnohem lépe využity pro vývoj obchodních systémů a analýzy obchodního risku.\nK Měsíci tak místo raket nakonec Kaufman posílal své institucionální či komerční klienty. Ostatně, pokud jste si všimli, Elon své tweety časuje vcelku přesně na důležitých bodech v BTC grafu a daří se mu cenu “sejmout“ přesně na resistenci. Jde vidět, že raketoví inženýři jsou bezesporu talenty i na technickou analýzu.\nChaotické jevy a jejich vliv na trh\nPojďme k věci – ve své nejznámější knize Trading Systems and Methods Kaufman popisuje události, jež mají negativní vliv na tržní cenu jako kapky vody, které po dopadu na hladinu vytváří vlny určité velikosti.\n„… tržní události a jejich vliv na vzorce grafu zprvu vypadají komplexně, nicméně při bližším pohledu je lze jednoduše přirovnat k jevům, které běžně vidíme v realitě. Každý den se ve světě dějí různé věci. Tyto věci neboli faktory přitažlivosti mají variabilní vliv na stav trhu. Celou věc nám komplikuje fakt, že většinou nevíme, kdy se takový faktor přitažlivosti, negativní novinka či událost, objeví. V případě, že očekáváme například report o stavu ekonomiky, stejně nevíme, jaký bude konečný impakt. Konečný impakt si můžeme jednoduše představit jako kapky vody dopadající na hladinu jezera. Kdy každá další kapka, tedy další událost, udeří, nelze s jistotou předpovědět. Kruhovité vlny, které dopady kapek způsobí, se od místa impaktu vzdalují a slábnou stejně tak jako slábnou dopady reálných eventů… Tato analogie je obzvláště dobře aplikovatelná na tržní události: frekvence a síla tržních událostí je stejně náhodná jako dopady kapek na hladinu. Čas od času je dopad jedné z kapek schopen překrýt sílu ostatních, či menších a častějších kapek.“\nPerry Kaufman – Trading System & Methods\nZa negativní událost tohoto typu se v našem případě dá lehce považovat kterýkoli škodolibý tweet Elona Muska. Pokud se na věc podíváme objektivně, tak se nejedná se o nic jiného, než všeobecně řečeno negativní událost, která se zde ve výsledku projeví v záporném efektu na cenu bitcoinu.\nKryptoměnový svět je velice náladový a dá se říct, že paměť zejména nově příchozích spekulativních investorů se často rovná paměti mouchy. Šok z jedné negativní události tak může být lehce přemazán nadšením z události nadcházející. Stejně tak jako může být jedna vlnka překryta další, silnější vlnou z impaktu nadcházející větší kapky.\nMasová imunita, již brzy\nZdánlivá náladovost Elona Muska začne být dříve nebo později (tipli bychom, že spíš dříve) trhem vcelku v pohodě přehlížena. Zdraví Bitcoinu nikdy nezáleželo na přístupu jednoho miliardáře, ani jedné společnosti.\nBitcoin je dost možná nejodolnější a nejzdravější sítí dnešního světa, a i přesto, že během své evoluce často čelí “bossům“ jako jsou tweety Elona Muska, zákazy Číny, propadu cen během koronavirové paniky, nebo strašení ze strany indické vlády, Bitcoin stále běží a tvoří blok za blokem.\nKaždá z těchto událostí se prozatím projevila jako pouhá vlna nestability na jednom z nejstabilnějších systémů, které jsme prozatím měli možnost poznat.\nJak si Bitcoin povede dál, zůstává otázkou.\nNicméně, my věříme, že se z Muska zanedlouho stane to samé, čím je dnes pro trh „influencer“ typu Petera Shiffa.\nZároveň však negativní přístup Tesly a možná i Muska (zůstává otázkou, co si Elon opravdu myslí a co je jeho povinností jakožto vedoucího Tesly dávat světu najevo v rámci PR) není posledním “bossem“ makro cyklu Bitcoinu. Rozhodně ne v případě, pokud věříme, že je Bitcoin zralým následníkem zlata a možná i komoditou podkládající budoucí hodnotu měn mnoha světových vlád.\nDoposud si Bitcoin dokázal vytvořit protilátky na naprosto každou přicházející hrozbu či negativní vnější vliv. Ani tentokrát tomu nebude jinak.\nGoogle. (n.d.). Trading Systems and Methods, + Website. Google.


SEMIX KAŠE – RECENZE | Moveeatforlife\nAutor Lukáš Kunc · Publikováno 5.9.2017 · Aktualizováno 5.9.2017\nNedávno se mi mimořádně stalo, že jsem si do práce zapomněl vzít svačinu. Zrovna to byl tréninkový den, žádný plánovaný půst a tak nezbylo než vyrazit z práce do místního „koloniálu“ poohlédnout se po něčem, co by utěšilo mé chuťové buňky a zásobilo tělo hromadou bílkovin, kvalitních sacharidů a těch správných tuků pro následný „very hard training“. Prolézám regály, a když už rezignovaně zvažuji nákup šunky, nějakých ořechů a sucharů, vykouknou na mě barevné pytlíky s názvem proteinové kaše. V duchu si říkám „to zase bude nějaká super mega chemická …..“. Ze zvědavosti otáčím pytlík a zkoumám složení. Samozřejmě valím bulvy překvapením (jinak bych ani nesmolil tuhle recenzi). Takže beru všechny dostupné varianty z regálu do košíku a běžím do práce udělat ze sebe myšičku, co si vařila kašičku.\nVe „vaření kašiček“ nejsem žádným nováčkem, protože různé druhy těchto sladkých pokrmů si chystám minimálně obden. Používám k tomu pestrou škálu surovin, a proto se mi za ta léta stále ještě nepřejedly, mám je moc rád a vyhovují mi, třeba jako poslední jídlo před tréninkem. Suroviny volím podle potřeby, ale základ tvoří vždy nějaký kvalitní zdroj sacharidů, třeba ve formě vloček (ovesné, pohankové, jáhlové, rýžové, …) nebo luštěnin (červená čočka). K tomu přidám nějakou tu bílkovinu (rostlinný protein, syrovátkový protein, cottage, mozzarellu) a doladím tuky (ořechy, oleje). V případě potřeby doslazuji medem nebo kouskem kvalitní čokolády. Mnoho dalších věcí se dá přidat a mnoho variací může vzniknout. Celé to ovšem vyžaduje mít doma či v práci všechny tyto ingredience k dispozici a věnovat určitý čas přípravě. Ne vždy to však jde a ne vždy se také chce. To tady nemá cenu rozebírat. Moje zkušenosti z oblasti výživy a práce s klienty jsou takové, že důvody proč něco nejde, si člověk najde vždycky 🙂\nFirma Semix tohle jistě vede v patrnosti a tak se svými výrobky (kašemi) snaží lidem nabídnout něco výživově hodnotného (v rámci možností), chutného, na přípravu jednoduchého a zároveň cenově dostupného. Kašemi jsem dal do závorky, protože sortiment, jež firma Semix nabízí pro koncové konzumenty, je mnohem různorodější. To jsem ale zjistil až poté, co jsem ochutnal proteinovou kaši v práci. Ještě při čtení prázdného obalu a čekání na vychladnutí dvojité dávky jahodové proteinové směsi (jeden sáček má 65 g), jsem zjistil, že se jedná o českou firmu s výrobou v České republice, což i když nejsem žádný přehnaný patriot, považuji, pokud výrobek či služba, kterou firma produkuje, splňuje mé očekávání, vždy za velké plus. Firma to není navíc malá, a své produkty vyváží do mnoha zemí světa. Při prvních lžících připravené instantní směsi končících v mé dutině ústní a vnitřním konstatování, že to nechutná vůbec špatně, jsem již hledal na internetu, proč jsem o této firmě ještě neslyšel. Jeden z důvodu bude, jak už jsem psal výše, že nejsem líný si připravovat jídlo doma ze základních surovin a v obchodech po ničem instantním ze zásady moc nekoukám. Druhý důvod by mohl být, že historickým základem produkce této firmy byly převážně pekařské, cukrářské a mlékárenské směsi, a v oblasti zdravé výživy své produkty začali vyrábět až později. Ale to není vůbec podstatné. Základem firmy je tedy specializace na zpracování obilovin a zrnin jako máku, pšenice, ovsa, ječmene, pohanky, špaldu … a to s praxí od roku 1995. Zhlédnutím nabídky na stránkách eshopu Semixu jsem však zjistil, že je toho mnohem více, co by stálo za vyzkoušení a tak jsme se s firmou Semix domluvili a ti nám poslali krabici plnou bezlepkových produktů k otestování.\nPokud by nám měl Semix poslat i výrobky, které nejsou vyloženě bezlepkové, bylo by toho asi ještě dvakrát tolik, protože sortiment Semixu je opravdu velký. Pro ty co neví, proč se lepku vyhýbáme, jsme o tom psali zde.\nDvě PROTEINOVÉ KAŠE, kvůli kterým jsem vlastně Semix objevil, sice nejsou úplně „bezlepkové“ a obsahují ovesné vločky, ale ty mi osobně nedělají žádný problém. A s tím co obsahují dál, nemám taky žádný problém. Sušené mléko odstředěné bych sice oželel, syrovátkový proteinový koncentrát je skvěle vstřebatelná bílkovina (to že není uvedeno, jakou metodou byl vyroben a jak je koncentrovaný bych u takového produktu asi neřešil), sladidlo (xylitol) akceptuji, lyofilizovaný banán 2 %, olivový olej, aroma proč ne. Jednoduché a hlavně chutné, a to jak v jahodové tak banánové příchutí. Nic přeslazeného a naopak ani potřeba si tam něco dodávat. Na fotkách jsou sice vidět ještě nějaké dodané ingredience, ale to bylo spíš pro dekoraci a zpestření než pro vylepšení chuti. Na čerstvém ovoci si je lepší pochutnat stejně zvlášť. Skoro 30 g bílkovin málo jednoduchých cukru, dost vlákniny a zdravých tuků. Takhle si to zhruba připravuji i já. Já bych si na svačinku udělal určitě dva pytlíky, takže cena by byla celkem 30,- Kč. Za to si ale sakra nekoupím ani lowend proteinovou tyčinku se strašným složením (ne že bych jí si chtěl koupit 🙂 .\nDalší v pořadí jsem vyzkoušel kaše, které sice nejsou obohaceny o syrovátkový protein, ale za to jsou vhodné třeba pro celiaky, lidi co mají s lepkem jiný zdravotní problém nebo se mu vyhýbají preventivně. VÍCEZRNNÉ KAŠE obsahují, jak z názvu napovídá, více druhů vloček a lupínků což sebou přináší velké množství vlákniny a živin z různých zdrojů. Uvedení procentuálního zastoupení těchto složek je zde samozřejmostí.\nChia kaše jablko skořice\nOblíbené chia semínka přidané k pohankovým vločkám, jáhlovým a kukuřičným lupínkům, ochucené skořicí a sušenými jablky, doslazené třtinovým cukrem. „Kašovitost“ pak vytvoří sušené odstředěné mléko a sušená syrovátka. Mě chutnala a složení je taky fajn 🙂\nJáhlové, rýžové a pohankové lupínky tvoří základ této další bezlepkové kašičky. Tady už jsem nad složením tolik „nejásal“, Použití glukózového sirupu spolu s obyčejným cukrem (ne že by třtinový byl nějaký zázrak) se mi prostě nelíbí a ani cena a chuť si to u mě neobhájí. Rýžová mouka, sušené odstředěné mléko, syrovátka, lněné semínko jsou dalšími komponenty tohoto produktu.\nVícezrnná kaše – 80 %\nTohle je dle mého gusta. Žádné přidané cukry a umělé sladidla, žádné sušené mléko. I přesto lahodná chuť a k tomu obrovská nálož vlákniny z jáhel, rýže, pohanky a kukuřice. Což takhle do této směsi zkusit přidat nějaký kvalitní rýžový protein? Šel bych do toho hned 🙂 Rostlinné proteiny se mnohem lépe rozpouští než ty syrovátkové a do kaší jsem si je velmi oblíbil.\nPohanku mám moc rád a čokoládu ještě více 😀 Kombinace je to zajímavá a chuťově mě zaujala. Sice tam zase hapruje ten cukr, ale alespoň bez glukózového sirupu. Já si jí teda ještě vylepšil několika kostičky mojí oblíbené 80ky 🙂\nTahle kaše mi hrozně chutnala, bohužel se ve složení objevila opět černý Petr v podobě glukózového sirupu. Nebylo by možné použít ten Xylitol, kterého bylo užito v proteinových kaších? 20 g cukrů na 100 g a kukuřičný škrob taky nebudu moc opěvovat. Ale ty zmrazené malinky s rýží mi opravdu šmakovaly 🙂\nSemix má v nabídce ještě celou řadu kaší ovesných nebo třeba ječných, exota v podobě kaše čočkové další kašičky s chia semínky.\nDalší výrobky od Semixu\nDále jsme dostali k vyzkoušení jáhlové a pohankové lupínky, které byly naprosto perfektní k výrobě vlastních kašiček. Oproti běžným, hrubším vločkám po zalití horkou vodou jí rychleji vsakovaly a kaše měla ve výsledku lepší jemnější konzistenci.\nA nakonec se ze mě stal i pekař, protože nám Semix poslal i směs na přípravu bezlepkového chleba. Bez předchozí zkušenosti s přípravou něčeho podobného to nedopadlo vůbec špatně, a s Papaykou jsme si na něm pochutnali.\nAbych to nějak shrnul, vrátím se zase zpět na začátek. To co firma Semix nabízí, respektive co jsem měl možnost vyzkoušet, je z pohledu zdravé výživy velmi zajímavá varianta k totálním nesmyslům, co jsou si lidé schopni denně kupovat do práce, na cesty nebo i domů k jídlu. Velké plus vidím v ceně a chuti, které tyto kaše nabízí. Na složení pohlížím s polehčující okolností, že jde o trvanlivé sypké instantní hotové směsi, takže jim lze kde co odpustit a je mi jasné, že chuť zde bude hrát základní roli ve výsledné prodejnosti, protože lidi jsou strašní frfňalové. Taky nejsem technolog výroby a tak nevím, jak se co a jak dá vyrobit, ale možná, že některé detaily by šly ještě trochu „poladit“ tak, abychom nepodávali pomocnou ruku pouze celiakům, ale třeba i lidem trpícím nadváhou, nebo diabetiků. Mě osobně v den, kdy jsem si zapomněl svačinu doma, vytrhly proteinové kaše trn z paty, a vůbec nebudu váhat si je vzít někdy na cesty, nebo si je koupit pro zpestření. Topovka by byla Vícezrnná kaše 80 % s obsahem rostlinného proteinu doslazená třeba Xylitolem. Protein si tam sice doma mohu přidat, ale Semix by se toho mohl chytnout 🙂 Vy co si zapomínáte svačiny pravidelně nebo chodíte na párek do kantýny a jídlo řešíte jen při večerním zeleninovém salátu, koukněte do sámošky, co tam na Vás čekají za poklady.\nŠtítky: bez lepkuchiačočkajáhlykukuřiceovespohankaproteinová kašerýžesemixsvačina\nNásledující příspěvek SUPERPOTRAVINY – OSTROPESTŘEC MARIÁNSKÝ\nPředchozí příspěvek OVESNO-ARAŠÍDOVO-ČOKOLÁDOVÉ KULIČKY


Zástupci Švýcarských fondů jsou znepokojeni stavem příprav přednádraží a projekt je zatím zastaven | Chrudimské noviny\nChrudimské noviny Zástupci Švýcarských fondů jsou znepokojeni stavem příprav přednádraží a projekt je zatím zastaven\nChrudimskenoviny.cz » Zástupci Švýcarských fondů jsou znepokojeni stavem příprav přednádraží a projekt je zatím zastaven\nZástupci Švýcarských fondů jsou znepokojeni stavem příprav přednádraží a projekt je zatím zastaven\nPardubice - Projekt přestavby pardubického přednádraží je na mrtvém bodě. Radnice se totiž neshodla s ministerstvem dopravy na zaplacení výstavby lávky přes koleje k sídlišti Dukla a stále ještě nezískala povolení ke kácení několika stromů, které brání projektu. To znejistilo investory.\nMagistrát má totiž slíbenou dotaci ze Švýcarských fondů a právě jejich zástupci se vypravili do Pardubic zjišťovat, v jakém stadiu se projekt přednádraží nachází. "Dozvěděli se z médií, že jej provázejí problémy," vysvětluje důvod jejich nečekané návštěvy pardubická primátorka Štěpánka Fraňková (Sdružení pro Pardubice).\nDůvod k radosti nemá ani náměstek primátorky Michal Koláček (Sdružení pro Pardubice), který se vrátil s nepořízenou z ministerstva dopravy, kde se dozvěděl, že město nedostane na lávku původně přislíbené peníze. Důvodem je stanovisko Správy železniční dopravní cesty, která plánuje v Pardubicích rekonstrukci celého železničního uzlu. S lávkou se zde přitom nepočítá, nýbrž s podchodem. "Lávka by tedy byla v kolizí s tím, co zamýšlí ministerstvo dopravy," dodává primátorka.\nO budoucnosti projektu, který měl přesunout autobusové nádraží k vlakovému a vytvořit zde jeden velký dopravní terminál, se tak bude muset začít jednat znovu. Ve hře je několik dalších variant. Podle náměstka Koláčka je ale zřejmé, že z původního záměru nejspíš sejde a bude se hledat rychlejší a především levnější řešení, které bude vyhovovat i Švýcarům. Tuto verzi, která počítá mimo jiné s podzemním parkovištěm u železničního nádraží, hodlá Koláček předložit zastupitelům k posouzení už v květnu.\nPůvodní projekt počítal nejen s jedním dopravním terminálem pro železniční a autobusovou dopravu, ale také s novou silnicí za lihovarem, velkým parkovištěm namísto současného autobusového nádraží, a rovněž s klidovou zónou s fontánou, novou zelení a lavičkami. Podle některých představitelů radnice však tento koncept již zcela definitivně nevznikne. A pokud přeci jen ano, tak ve výrazně zredukované formě.\nPardubické terminály veřejné dopravy mají zelenou\nPardubice chtějí rekonstruovat Palackého třídu\nCyklověž u pardubického nádraží je konečně v provozu