Cyklistika patří k nejoblíbenějším sportům v Česku. Prokazuje to jednak obrovský počet značených cyklotras, ale i samotný průběh této aktivity. Jízda na kole má totiž své specifické vlastnosti, které stěží napodobíte jinými sporty. S jistou nadsázkou ji lze srovnávat s jízdou na koni, kdy také zaměstnáváte především svalstvo dolních končetin, a pohybujete se velmi rychle … Pokračovat ve čtení „Spa hotel Lednice jako výchozí bod pro cykloturistiku“\n15.11.2020 18.12.2020 by cariz.cz in Služby\nBetonové ploty se v Brně stále častěji objevují v kombinaci se dřevem\nProč dát přednost betonu se dřevem Povrchová úprava panelů – základem plotu z prefabrikovaných betonových dílů jsou ploché desky (panely) o rozměrech nejčastěji 200 x 50 cm. Mohou být hladké, ale převážně jde o imitaci různých povrchů, připomínajících dřevo, kámen a geometrické tvary. Struktura materiálu pak nepřipomíná holý beton, jaký známe z mostních pilířů či vojenských staveb, … Pokračovat ve čtení „Betonové ploty se v Brně stále častěji objevují v kombinaci se dřevem“\n4.11.2020 7.1.2021 by cariz.cz in Produkty\nPrávě ta nervozita způsobuje to, že děláme chyby. Odehrává se to v našem mozku. Někdy je skutečně na škodu jej mít, no ne? Když něco hledá stroj, většinou chyby nedělá. Mozek sice nemá, ale potřebné nejde rychleji než člověk, a to byste nevěřili, jak rychle to umí. Vezměme si třeba váš počítač a jeho vyhledávač. … Pokračovat ve čtení „Hledáš, hledám, hledáme „\nKdyž má člověk v životě obstát, musí být schopen zajistit si takové příjmy, jimiž by pokryl přinejmenším všechny své nezbytné výdaje. Bez peněz se totiž nedá vést důstojný život, ba je otázkou, zda se bez nich dá alespoň žít. Jenže ne každý se může pochlubit tím, že má na živobytí vždy a za všech okolností. … Pokračovat ve čtení „Půjčka pomůže“\nV soukromém podnikání jde o peníze. I kdyby toto pro někoho představovalo i něco víc, vždy jde hlavně o činnost, jež musí být výdělečná a dostatečně zisková. Protože když podnikání nepřináší dostatečně velké zisky, nedá se z něj žít a je lepší to zabalit. Ovšem pokud se podnikateli zrovna dobře nevede, neměl by to hned vzdávat. Protože … Pokračovat ve čtení „Byznys musí vzkvétat“\nMít zápis v registru může být nemilá věc, anebo vám to naopak ani trochu nemusí vadit. Vše závisí konkrétně na tom, jak jste na tom po finanční stránce. Pakliže je vaše finanční kondice v pořádku a vy bez potíží vyjdete se svými příjmy, pak vás takový záznam ani trochu tížit nemusí. Naopak v situaci, kdy nemáte kde brát … Pokračovat ve čtení „Ta správná půjčka pro krizové situace“\nMnohdy k tomu, aby vaše tělo bylo krásné, nestačí držet jen dietu. Dieta je sice správná věc a ke krásné postavě vám dopomůže, ovšem k tomu, abyste po ubrání nějakého toho kila měli krásnou a pevnou pokožku, je potřeba, abyste se o vaši pleť dobře starali. Pod povrchem vaší kůže se děje tolik věcí, … Pokračovat ve čtení „Hubnutí může začít už ve sprše“\nV dnešní době potřebujeme peníze úplně každý. Divme se, nebo ne, ale dnes už i děti. I když pro ně nejsou tak důležité a potřebné k životu jako pro ostatní, hodí se jim také, a proto se je snaží nějak získávat. Samozřejmě je jasné, že se děti bez peněz obejdou, protože jim vše potřebné k životu jako jídlo, … Pokračovat ve čtení „Peníze u dětí“\n1. Mějte rádi sami sebe Pokud sami k sobě budete upřímní a budete se mít rádi, můžete to samé správně praktikovat i vůči ostatním. Protože zdravá forma sebelásky spočívá i v tom, že znáte nejen své silné stránky, ale že rozpoznáte i své slabiny. 2. Nesnažte se svého partnera přeměnit k obrazu svému Svého partnera musíte brát takového, … Pokračovat ve čtení „Dokud nás smrt nerozdělí: 6 tipů pro šťastný vztah“\nŘekněte, nakupujete rádi potraviny? Nebo vám je to „proti srsti“? Někoho to opravdu baví. Taková skupina má buď hodně ráda lidi nebo je většinu času spíše doma a nakupování má jako hobby nebo jako výlet. Ti z nás, kteří ale spíše nestíháme a místo čekání v dlouhé frontě bychom raději dělali něco smysluplnějšího, například s dětmi doma či … Pokračovat ve čtení „Nakupování potravin spíše jako pohodlný koníček“


E3 už není vhodná pro ukazování hardcore her? | OfpMafia.CZ\nE3 už není vhodná pro ukazování hardcore her?\n9. srpna 2008 v 10:00\nShigeru Miyamoto si myslí, že E3 v současné podobě není vhodná k prezentování her zaměřených na hardcore publikum. V rozhovoru pro\nMSNBC řekl: "Dlouho byla E3 událostí - a Nintendo se na tom podílelo - hlavně pro hardcore hráče. Teď je to pro nás spíš příležitost předvést nové koncepty a typy her, které osloví širší publikum, částečně kvůli tomu, s jakými médii se na E3 nyní setkáváme."\nJe ovšem otázka, do jaké míry jde o vážně míněná slova, která hodnotí posun výstavy směrem k uzavřenějším prezentacím, a do jaké míry o výmluvy. Nintendo čelí kritice ze strany hardcore hráčů, protože na letošní E3 prakticky nepředvedlo žádnou pro ně zajímavou hru. Ano, je hezké slyšet o GTA na DS nebo Wii verzi Call of Duty: World at War, ale fanoušci Nintenda by hlavně chtěli víc než jen informačně prázdné ujišťování - ano, děláme na novém Mariovi, Zeldě, Pikminovi... ale nic vám o nich neřekneme, protože tohle není vhodné místo. Nintendo možná cítí, že představova podobné hry na velké tiskové konferenci nemá smysl, ale mohlo by je docela klidně prezentovat herním novinářům v menších, uzavřených skupinkách mimo hlavní program.\nMiyamotova slova "Pořád na titulech pro hardcore hráče děláme, jen E3 není tím typem akce, kde je budeme předvádět," tak zklamané hráče asi neuklidní. Na druhou stranu: konzole Wii se už od samého začátku zaměřuje na podstatně širší publikum a je tedy logické, že se velká část produkce ostře vyhraněným, dlouholetým fanouškům, kteří byli s firmou v dobách N64 a GameCube, a ještě mnohem dřív, nelíbí.


Erotické příslušenství ASOS - příslušenství Gigi Noir | CZ.rickylefilm.com\nEXCLUSIVE: ASOS zahajuje první erotické příslušenství se pohybují\nPředstavujeme si to je něco, co jste nečekali, že číst dnes, ale můžete jej slyšeli tu první lidi - ASOS zahajují erotickou řadu příslušenství.\nGigi Noir je uvedení jeho „hravost“ do našeho oblíbeného nákupního portálu, takže pokud jste v náladě pro výstřední límec, na Bedazzled střapec nebo dusném zavázanýma očima, máte štěstí! Navíc vše, co je k dispozici třpytivé flitry, měkké kůže a povrchní znalost Swarovski.\nUpřímně řečeno. Dalo by se to vynahradit.\nZrovna nedávno se ukázalo, že Padesát Shades of Grey autora EL James se spojí s dospělý životní styl internetové stránky Láska med skladovat vlastní sbírku hraček, ložní omezení, pouta, Výprask pádel, takové věci. A teď ASOS bude všech padesát Shades na nás, taky!\nPro ty z vás, kteří nevědí, Gigi Noir je difúzní značka pro návrháře Holloway Smith Noir, jejíž pro potěšení étos a luxusním provedení vedly je, aby se stal známý jako ‚milenkami z Teasewear‘. A sestry Sophie a Alice Holloway jsou vášnivý o vytvoření obou high-end příslušenství užít lepší sex, ale víte s trochou stylu.\n„Luxusní erotický průmysl je zaměřen na starší zralejší publikum, kteří jsou v jiné fázi jejich ekonomické životnosti. Věříme, že mladí dospělí, si také zaslouží přístup k vysoce kvalitním teasewear a tato víra musí vést k naší spolupráci s ASOS.“\nJe to zcela nová kategorie pro ASOS - a e-tailer získal přes vášní pro odesílání takového přesvědčivé pozitivní poselství o sexu - jak tento měsíc bude zahájen program sociální sexuální odpovědnosti kampaně Gigi Noir ‚Ladies Come First‘. Jejímž cílem je pomáhat mladým ženám a mužům prozkoumat sexuální problémy, jako je souhlas, radosti, důvěry a komunikace.\nDámy, děláte nám červenat. Je to začátek toho, co přijde s ASOS? Budeme přidávat pouta a bradavky svorky spolu s našimi dost dívčí šaty?\nKolekce bude k dispozici na ASOS na konci srpna, a odeslány na celém světě. Ceny se pohybují od 33 € -57 €.\nJaké jsou vaše myšlenky? Tweet nás @GlamourMagUK.\nCo jste nevěděli o tom Fifty Shades film\nText písně Friends Theme Tune: Wrong Lyrics\nŠaty Debata jde virová na Twitteru: celebrity Thoughs a reakce\nBionda Castana návrháři Natalia Barbieri a Jennifer Portman rozhovor\nKanye West APC kolekce - Designer Collaborations


Dámské pyžamo It´s snowing\nDámské pyžamo It´s snowing\nDámské bavlněné pyžamo se zimním motivem.\nTriko má kulatý výstřih a dlouhý rukáv, na přední straně je potisk se zimním motivem zasněžených stromečků a jelenů\nNa dolním okraji trika je našité kovové logo\nKalhoty mají v pase i na okrajích nohavic plochou gumu všitou v tunýlku\nAnatomicky tvarované pánské boxerky s podpůrnou kapsičkou pro zvýraznění mužských partií a jejich absolutní pohodlí. Z FREEFIT® vlákna! Modal s elastanem je spletený do FREEFIT® vlákna To zaručí dokonalou přilnavost k tělu, perfektní přizpůsobe.. Další informace >>\nPánské pyžamo Toucan\nPohodlné pyžamo z měkkého úpletu! Pro Váš dobrý spánek. Pyžamový komplet je vyrobený z materiálu v kombinaci s bavlnou, což zajišťuje vysoký komfort při nošení Triko má kulatý výstřih, dlouhý rukáv a dolní okraj lemovaný měkkým pružným l.. Další informace >>\nMateřské, kojicí pyžamo Best Mom Blue\nMateřské pyžamo ze 100% bavlny se stylovým nápisem. Triko má kulatý výstřih na stranách se dvěma skrytými zipy, pro snadný přístup k prsům při kojení Na přední straně nápis „Best Mom“ Triko se směrem dolů rozšiřuje, v dolním okra.. Další informace >>


montáž 6 skříněk kuchyňské linky (viz obrázek), zkrácení soklu u jedné spodní skříňky o cca 15 cm, osazení a zkrácení pracovní desky o cca 15 cm včetně montáže dřezu a kuchyňské baterie.\nDobrý den, mohu poprosit výrobce?\nDobrý večer, výrobce bohužel neznám, zakoupeno v Asku, kde bylo uvedeno, že je vyrobeno v Německu a montážní návod je v němčině.\nASKO stačí děkuji. Ráno předám monterum a zašlu cenu\nTaky děkuji. Hezký večer.\nMohu Va sjeste poprosit o celkový rozměr? Dekuji\n2 vrchní skříňky celkem 150 cm, hloubka 35 cm, 3 spodní celkem 210 cm s tím, že sokl dřezové skříňky a pracovní desku potřebuji zkrátit přibližně o 10 až 15 cm. Hloubka spodních skříněk je 60 cm. Pak jedna volně stojící o rozměrech v/š/h 140/60/60 cm.\nTak kompletní cena od nás je 8.000,-\nTerminove se přizpůsobíme, ideální by byl však víkend. Klidně tento.\nS přátelským pozdravem Šímová\nDěkuji za nabídku, rozhodnu se do středy 30.9. Hezký večer.\nMěl bych dotaz k tomu soklu u dřezové skříňky. Vy chcete celou tu skříňku mít o 10-15cm níže než zbytek kuchyně? Tudíž dojde i k uříznutí pracovní desky? A máte k té desce hranu na začištění řezu? Co se týče skříňky na troubu, tak troubu a desku budete chtít také zapojit?\nDobrý den, nechci mít skříňku nižší, ale užší , neboť 3 skříňky jsou dohromady dlouhé 210 cm a já mám prostor o délce 198-200cm. troubu a desku nebudu chtít zapojit.\nPíšete sokl, takže se bude upravovat skříňka v zadní části? Nebo bude nutné upravit i dvířka?


Velké plány vs. realita – Víla z farmy\nVíla z farmy\nblog o životě, designu a zahradničení\nHome / Kdysi na farmě / Velké plány vs. realita\nKdysi na farmě\nVelké plány vs. realita\nupdated on 4 dubna, 2021 25 května, 2020 Leave a Comment on Velké plány vs. realita\nUž v zimě jsem se s nadšením pustila do plánování, co všechno letos vypěstuju. Chtěla jsem hned tu první sezónu využít naplno a malovala si, jak to bude super. Objednala jsem kupu semínek a v březnu už měla část vysetou v jiffech za oknem. Netrpělivě jsem čekala, až se sem konečně přestěhujeme. Že to pak všechno dám do skleníku a na záhony. Samozřejmě, že realita a očekávání se nestřetly ani tentokrát, jak už to tak v životě bývá.\nNe, že bych do toho nedala všechno. Jak jsem zmiňovala, už první dny tady jsem trávila ve skleníku a připravovala ho pro sazeničky. Pak jsem se dala do odplevelování záhonů, které tady zůstaly po bývalých majitelích, a taky zkoušela udělat vlastní. Chyba byla hlavně v jedné věci, která od začátku nebyla v mých rukou – načasování.\nZačít s přípravou záhonů v dubnu je, teď už to můžu říct ze zkušenosti, míň než ideální. Plevel je v plné síle, rozrostlý úplně všude, a semínka, která už mají být v půdě, do ní tímpádem nemůžou. Navíc počasí taky úplně nenahrávalo, skoro pořád pršelo. A tak jsem odplevelením dvou záhonů strávila dny, skoro týdny. Pár dní hezky, šup do práce, a pak čekání, až to zase půjde. Mezitím se duben změnil v květen a už skoro i červen a část rostlin teprve vylézá z půdy (nejmíň o měsíc později než by se slušelo) a část jsem ani vysít nestihla. Dýně, nachystané v květináčcích, nemají kam jít – a prší a prší. A není to jediná věc, co mě trápí.\nStejně jako na zahradě se resty a úkoly hromadí i doma, co jsem si představovala, že zvládneme za měsíc, se rychle komplikuje a prodražuje a tak většinu času jen počítám a určuju priority. Tohle teď a tohle později, možná v zimě, možná za rok… a možná ode mě bylo dost naivní čekat, že tady z toho udělám svou vysněnou farmu za pár měsíců, ale to jsem celá já, netrpělivá perfekcionistka. Nemůžu si pomoct.\nA tak se tváří v tvář deziluzi musím uklidnit a zpomalit. Uvědomit si zas a znovu, že nemůžu mít všechno hned. Některé rostliny budou muset počkat. Úroda bude pravděpodobně dost slabá, i když jsem to zkoušela zachránit vrstvou kompostu nahoru (na ten jsem taky čekala až do konce května…). A dům? To je ve hvězdách, kdy bude jako můj vysněný, “katalogový palác”. Zatím budem rádi, když tu nezmrznem. Místo fasády nový kotel…\nCo jsem tedy zatím zvládla?\nNachystala jsem skleník a vysadila do něj rajčata, chilli, okurky, lilek a pár jahodníků. Konečně mi taky začaly vylézat květáky, které ale asi půjdou ven. Až budou mít kam ven jít… spolu s částí okurek.\nVytrhala jsem plevel kolem rybízů a jahodníků a vyčistila jeden ze dvou záhonů a půlku druhého (resp. každý z nich je tvořený tak deseti krátkými záhonky, ale vizuálně mi to připadá jako jeden celek). Tam jsem dala semínka všeho možného, plus sazeničky rajčat a paprik. Ano, bylo by jim lépe ve skleníku, ale není tam tolik místa, aby to uspokojilo všechny mé pěstitelské ambice, tak prostě zjistíme, jak se jim bude dařit venku.\nA taky jsem založila jeden další záhon z ničeho, z trávníku, a dala tam pár maliníků a asi 60 jahodníků, neb pro ty mám vášeň.\nJo a taky jsem ještě uklidila a zaplnila dva menší záhonky u domu.\nKrom toho jsme nechali partou dělníků zbourat část staré zdi co zbyla za domem a odvézt suť. To byl větší projekt, než jsme čekali, a docela nás to psychicky i finančně vysálo. A ještě to není konec, protože zůstala spousta nepořádku – a cihel – všude po pozemku. To je třeba ještě odvézt a uklidit vlastními silami.\nMůže se to zdát jako hodně, ale mě samozřejmě v hlavě straší všechny ty další věci, co už jsem chtěla mít hotové. Ta semínka, na která nezbylo místo. Dýně, které pořád nemají hotový záhon a krčí se v květináčích. Borůvkové keříky, které ještě pořád není kam vysadit – a jeden tak nějak usychá. Nevím proč. Kurník se slepicemi. Plot. Fasáda. Hromada kompostu k rozvezení, zatím čnící uprostřed cesty ke skleníku. Přerostlý trávník plný klíšťat. Nemluvě pak o všech těch věcech, co jsem chtěla opravit a zkrášlit doma.\nTak nějak se smiřuju s tím, že tahle sezóna vůbec nebude podle mých naivních představ a i kdybych se udřela k smrti, záhony prostě nebudou včas a všechno nevysadím. Nedá se to. Mohla bych jako šílenec rvát ze země plevel v celodenním dešti, běhat s kolečkama a doufat, že takhle zachráním své plány před realitou, ale i když bych toho možná byla schopná, nemá to smysl. Nezbývá než to nechat být, dělat, co se dá a zbytek tak nějak nechat na osudu. A nesnažit se předbíhat – jako když jsem koupila věci, které ještě není kam zasadit.\nPříští rok ale bude lepší. Příští jaro už určitě budu mít všechno nachystané od podzimu, vysadím tam všechno včas jako normální člověk a nebudu se stresovat marnou snahou vyhrát závod s časem. Určitě! Doufám.\nP. S. Když už nic, tyhle první měsíce mi jasně ukázaly všechny slabiny aktuálního skleníku, kompostéru, místní půdy i rozložení všech prvků. Rozhodla jsem se, že to tady na podzim pro příští sezónu celé předělám, pořídím pořádný skleník s okny a podezdívkou (tento ve spojích praská a z boku do něj leze plevel, protože je jen tak položený na zemi …) a skleník i záhony dám blíž k domu. Vzhledem k tomu, že jsou taky všude v půdě pod povrchem cihly, vezmu asi na milost i vyvýšené záhony. A tam, kde je půda zřejmě volnější – tj. tam, kde už roste řada stromů, keřů, les, etc., příp. pole, holt vysadím ovocné stromy a keře. Ty potřebují tu půdu víc než zelenina. A hlavně to pro mě bude všechno snazší udržovat, zalévat, apod. Všechno zlé je tedy k něčemu dobré. Teď můžu mít lepší plán.\nPrevious ArticleFotoseriál: Divoký duben\nNext ArticleFotoseriál: Barevný květen\nKonečně máme ložnici!\nZáří – poslední sklizeň a plány na zimu\nPrvní květinový záhon\nNáladová víla, snílek, milovník přírody, HSP, INFP. Můj sen je dům se zahradou a klidný život v přírodě s milovaným mužem a dětmi a i když teď (už) farmu nemám, pořád doufám, že jednou ji zase mít budu. Zatím píšu hlavně o své cestě za prostším, spokojenějším životem a o své snaze překonávat věci, které mi brání být úplně sama sebou.\nDomov a vaření\nŽenství a vztahy\ndomov dům HSP MBTI multipotencialita osobní svoboda příběh příroda vaření vztahy zahradničení zvířata štěstí ženství\n© 2021 Nerisa Kalošin | Theme: Blossom Mommy Blog | Developed By Blossom Themes. Powered by WordPress.


Co by se stalo, kdyby se nemohl vejít? - Diskuze - eMimino.cz\nJen taková teoretická, kdo tady rozumíte anatomii? napadla mi taková věc, pokud by muž měl fakt extrémně dlouhý penis třeba 25-30 cm, vzácné to případy, nevešel by se do ženy, která je tam dole menší prostě, čistě anatomicky pokud by to šlo na sílu, co se může stát? nějak víc se poraněj? nebo se dostane do dělohy? nejsem v anatomii uplně nejzběhlejší, proto mě jen napadlo jaké máte zkušenosti a znalosti? díky moc za rady\nNutně potřebujeme facepalm emoji.\nPrůměrné umístění děložního čípku, přes který penis neprojde, je cca 10cm za poševním vchodem. Průměrně velký penis měří při erekci asi 15cm.\nSuma sumárum: průměrný penis se do průměrné vagíny „nevejde“. Čípek je částečně elastický a porno, kde ho chlapi s třiceticentimetrovým pokladem zarážej až po koule, je pohádka. Prostě je s jakoukoliv délkou třeba opatrnost. Průměr bude v tomto významnější kritérium.\nDo dělohy se dostat nemůže, spojení dělohy s pochvou je velmi úzké a ještě kryté čípkem. Otvírá se jen při porodu.\nReálně se stane to, že to tu ženu bude bolet a v idelním případě nebude dotyčný pronika tak hluboko. On může zasunout tak, jak ho anatomie partnerky pustí, takže nebude při sexu až na - řekněme - doraz.\nOna se ptala na frndu mezi nohama, nechce, abys jí ukazovala, jaká umíš být frnda ty\nDoporucuji serial Sex ve meste, kde tohle resila Samantha. Odpoved najdes tam\nDo dělohy se dostat nemůže, spojení dělohy s pochvou je velmi úzké a ještě kryté čípkem. Otvírá se jen při porodu.Reálně se stane to, že to tu ženu bude bolet a v idelním případě nebude dotyčný pronika tak hluboko. On může zasunout tak, jak ho anatomie partnerky pustí, takže nebude při sexu až na - řekněme - doraz.\ntomu rozumím, ale čistě teoreticky, kdyby na to tlačili? a ne hned on, ale ona, třeba by byla na hoře, oba jsou méně náchylní na bolest, vše je tam pružný takže se nic nstane, nebo se oba nějak výrazně sedřou?\nPraskne ti až na záda\nopravdu seriál lepší než hodiny anatomie? no, nevím ale nikdy jsem tyto typy seriálů moc nemusela\nTeoreticky by to poranit mohl, ale proč by to dělal. Navíc ty tkáně jsou dělané na skutečně brutální zacházení (porod) a jsou velmi elastické. Takže by tě nijak vážně nezranil.\nto jsou extrémy, to chápu, přeci jen jsem myslela spíš fakt teoretickou rovinu, kde do toho jdou hlava nehlava, ač to nejde, při sexu někdy člověk neví co bolest je\nano je to pružné, i kdaž samozřejmé každá je ještě jinak pružná, proto dostat se do dělohy je z obliga, proto mě napadla jediná možnost že se asi oba sedřou jak kola o silnici, ale nevím\nTak zkušenosti asi máš tak to neřeš\nPokud ji to pustí bezbolestně, potud je to OK. Přes děložní čípek se penis nemůže dostat, to je anatomicky nemožné. V případě, že se o to budou snažit, můžou ten čípek poranit (zánět, bolest jak prase).\nUjišťuju tě ale, že čípek 30cm hluboko nemáš, tak raději příště neblbněte


Návod k použití STRONG SRT 4120 dvb t - 598 názory na STRONG SRT 4120 Objevte testy, hodnocení a srovnávání s DVB-T STRONG SRT 4120.\nDiplotop - porovnání produktů - shromažďuje STRONG SRT 4120 uživatelé názory, testů a zkoušek.Díky rozsáhlé databázi, 598 stanovisky pro DVB-T STRONG SRT 4120, Diplotop porovnává DVB-T STRONG SRT 4120 se jeho konkurenty s cílem nalézt nejlepší.\nStáhněte si uživatelský manuál nebo příručku k STRONG SRT 4120.\nStanovisko ze dne STRONG SRT 4120\nUživatelé zjistili, že s STRONG SRT 4120 nemá žádné zvláštní problémy při jeho používání.Shledávají ho poměrně křehkým., Ale oni nejsou jednotní. Pokud máte nějaký problém, potřebujete pomoci, diskusní fóra Diplofix vám pomohou vybrat mezi STRONG SRT 4120 a jiným výrobkem.\nPodle jeho uživatelů je efektivní., Ale oni jsou velmi rozdílní v tomto bodě. Většinou se zjistí, že cena je správná Nebudete nepříjemně překvapeni, když se podíváte na informace v uživatelské příručce STRONG SRT 4120 ještě před nákupem.\nJe SRT 4120 snadné používat?\n598 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10, pokud STRONG SRT 4120 je velmi uživatelsky příjemný.\nPrůměrné skóre je dáno počtem názorů 6.3 a standardní rozdíl je 2.83.\nJe SRT 4120 vysoce účinný?\n598 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10, pokud je STRONG SRT 4120 ve svém oboru: nejlépe na technické úrovni, nabízí nejlepší kvalitu, nebo nabízí největší škálu možností.\nPrůměrné skóre je dáno počtem názorů 6.39 a standardní rozdíl je 2.72.\nJe SRT 4120 spolehlivý, solidní?\n598 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10 pokud si myslíte, že STRONG SRT 4120 je solidní produkt, který bude fungovat dlouho, než se poškodí.\nJe SRT 4120 dobrá hodnota za dané peníze?\n598 uživatelé odpovídali na otázky a hodnotili produkt na stupnici od 0 do 10. Hodnocení je 10/10, pokud si myslíte, že STRONG SRT 4120 opravdu není drahý s ohledem na jeho vlastnosti.


WHIRLPOOL ACM 355/BA/WH - Varná deska | Alza.cz\n»Velké spotřebiče»Varné desky»Indukce»WHIRLPOOL ACM 355/BA/WH\nVarná deska indukční, 4 varné zóny - flexizóna, dotykové ovládání Slider, Power Booster, 6.smysl, časovač, indikace zbytkového tepla\nKód: FBV4755a Prod. číslo: ACM355/BA/WH\nWHIRLPOOL ACM 355/BA/WH Prodej skončil\nIndukční spotřebič s 6. smyslem\nWhirlpool ACM 335/BA/WH je vestavná indukční varná deska, která disponuje čtyřmi varnými zónami, přičemž na levou flexi zónu lze vložit i dva hrnce najednou a nastavit různý stupeň výkonu pro každý hrnec zvlášť.\nChytrý spotřebič nabízí i řadu praktických funkcí. Důmyslný systém s 6. smyslem konstantně udržuje bod varu v hrnci na desce a to i po přidání surovin. Po uplynutí nastaveného času vaření se deska automaticky vypne, díky čemuž ušetříte energii až o 20 %.\nPomocí přehledného dotykového ovládání se sliderem pohodlně nastavíte jeden z devíti stupňů výkonu na každé zóně jednoduchým posunem prstu po stupnici. Jedním dotekem lze aktivovat také časovač, s nímž dosáhnete vždy dokonalých výsledků. Díky inovativní technologii JetPower se varná zóna téměř okamžitě uvede do varu a vy můžete začít vařit stejně rychle, jako na klasickém sporáku. S funkcí Power Booster dosáhnete extra rychlého ohřevu. Jednou z předností je funkce pauza, ale i program rozpouštění a dušení. Moderní spotřebič je dále vybaven indikacemi zapnutého stavu a zbytkového tepla, které vás ochrání před nebezpečím popálení. Díky dětské pojistce lze jedním dotykem celou desku uzamknout a zabezpečit.\nPotěší vás i moderní design v bílém sklokeramickém provedení, díky němuž se deska komfortně udržuje a zároveň dobře vypadá. Elegantním dojmem působí i zkosené hrany po obvodu.\nFlexi zóna - jedna zóna i pro dva hrnce najednou\nFunkce pauza, časovač, dětská pojistka, rozpouštění a dušení\nVýkon přední levé plotny (180 mm):\nVýkon zadní levé plotny (180 mm):\nVýkon zadní pravé plotny (240 mm):\nVýkon přední pravé plotny (145 mm):\n30-60 x 560 x 490 mm\nfunguje naprosto skvěle+dobře vypydá\ndobrá značka,kvalitní a spolehlivá nic\nRecenze WHIRLPOOL ACM 355/BA/WH\nPříslušenství pro WHIRLPOOL ACM 355/BA/WH\nChcete doručiť tovar na Slovensko? Prezrite si WHIRLPOOL ACM 355/BA/WH. Magyarországra történő kiszállításért tekintse meg ezt a termékoldalt: WHIRLPOOL ACM 355/BA/WH.


Jak dlouho mohu být na neschopence a co pak dál? | Odpovědi.cz\nJak dlouho mohu být na neschopence a co pak dál?\nTo záleží také na druhu nemoci. Tak dlouho jak je to nutné. O délce rozhoduje lékař. Pokud neschopenka trvvá rok, tak se zpravidla pacient zve k odborné komisi, která jeho zdravotní stav přezkoumá. Pokud nebude nadále schopen zbavit se svých potíží a zařadit se do běžného života,tak může být i podán návrh na částečný či plný invalidní důchod.\nUdělit odpovědi palec 3 Kdo udělil odpovědi palec? gnr54, franku, www\nJen doplním Drap:\nAno, maximální doba je rok. Poté je neschopenka ukončena a následuje nějaký inv. důchod, což je hotové markýrium-než ho dostaneš, než ti přijdou alespoň nějaké finance, děs :-(. Vyplatí se mít nějakou zálohu právě na tuto dobu, stát nespěchá.\nPrávě v této situaci je kamarád a už obíhá dom.správu, volá na Eon ap., seznamuje je se svou situací, aby se nedostal do problémů jako dlužník. Většinou se domluvit dá, počkají bez sankcí, následně dělají splátkový kalendář.


Facebook Divadla Refektář\n+420 606 063 106\nTJ Sokol Jinonice\nButovická 100, Praha 5\nNa činnost souboru přispěla městská část Praha 5.\nOstatní divadelní soubory v Jinonicích\nV Jinonicích působilo vedle sokolského souboru ve 20. století ještě několik dalších ochotnických souborů: Dramatický kroužek v Jinonicích, spolek Vojan, Dramatický odbor DTJ, spolek Rozkvět, spolek Mladí herci a příležitostně hrály divadlo i děti v jinonické Tyršově škole pod vedením učitelů.\nUvedené divadelní soubory si občas personálně vypomáhaly nebo i secvičily společné představení, jako tomu bylo například v roce 1932, kdy pod režií Karla Puče (Sokol Jinonice) nastudovaly Jiráskovu Lucernu, či v roce 1936, kdy Sokol s DO DTJ nacvičily představení "Fajfka Petržel". Spolupráce se prohloubila po začátku německé okupace, od konce roku 1940 hráli společně členové DO DTJ a TJ Sokol. Během půl roku tak vznikla v režii Josefa Jaroše představení "Kolíne, Kolíne", "Královna Dagmar", "U panského dvora" a "Dražba za nevěstu". Posledně uvedené představení se dohrávalo po zastavení činnosti Sokola v roce 1941 už jen pod hlavičkou DTJ, v jehož souboru nalezli uplatnění sokolští herci.\nPo roce 1948 se divadelní soubory na krátký čas (víceméně nuceně) spojily na půdě Sokola Jinonice, v té době se však divadlu příliš nedařilo – ostatně Sokol sám byl zanedlouho také zrušen.\nDivadlo se v Jinonicích hrávalo nejčastěji v restauraci Na staré, dále pak v restauracích U Novotných a Na Růžku a dále v sokolovně, pod čirým nebem pak na zahradě restaurace u pana Poustky a na hřišti SK Jinonice.\nDramatický kroužek v Jinonicích\nExistoval již v 1. prvním desetiletí 20. století, od roku 1908 přispíval do fondu na postavení sokolovny a v roce 1919 vstoupil kolektivně do Sokola Jinonice.\nVzdělávací sdružení ochotníků Vojan\nVojan "úředně" existoval v letech 1925–1939, pravděpodobně nejbohatší činnost vyvíjel po roce 1928, kdy se do Jinonic ze Zbiroha přestěhoval režisér a herec Josef Jaroš, pod jehož vedením Vojan sehrál nejméně 12 představení. V roce 1929 například: Dražba za nevěstu, Nezdařené námluvy, Podzimní píseň lásky, Panna, která řekla ano, Chytrák krajánek, Amerika-Evropa, v roce 1930: S troškou do mlýna, Újezdské kasárny, Děvče z předměstí, Pražáci na venkově. V roce 1931 bylo připraveno představení "Zasnoubení na paloučku" a take společné představení s DTJ "Firma Piškot, Čaplin a spol." Vedle Josefa Jaroše režírovali take Karel Kašpar a Béda Ráž (každý po jedné hře).\nDramatický odbor DTJ Jinonice\nNa činnost Vojana plynule navázal, a to i personálně, Dramatický odbor DTJ Jinonice, do něhož přešel i režisér Jaroš a byl jeho duší až do přerušení činnosti odboru v roce 1944. Od prosince 1940 do dubna 1941 inscenoval DO DTJ několik představení společně se Sokolem Jinonice, po zastavení činnosti Sokola se pak hrálo v Jinonicích divadlo pod hlavičkou DTJ až do roku 1944, většinou pod režií Josefa Jaroše. V letech 1931-1944 sehrál DO DTJ nejméně 63 představení, z toho v letech 1938-1944 39 představení, tedy průměrně asi 5-6 za rok. Mezi dramaticky nejhodnotnější kusy patřilo inscenování Langrovy Jízdní hlídky v březnu roku 1936 pod režií Josefa Hlavničky (sehrána 3 představení) a Její pastorkyně od Gabriely Preissové v roce 1942 (režie Josef Jaroš).\nV letech 1941-1944 Dramatický odbor DTJ se hrál (za spoluúčasti herců ze sokolského souboru) představení: Podzimní píseň lásky, Tulácká krev, Strakonický dudák, Pasekáři, Soupeři, Hvězdy nad hradem, Majdalenka, Dvě ukolébavky, U naší kapličky, Země úsměvů. Většinu představeni režíroval Josef Jaroš, hrálo se v restauraci Na staré.\nDramatický ochotnický kroužek Rozkvět\nOd 30. let 20. století (úředně registrován v letech 1933–1950) se uvádí v Jinonicích také Dramatický ochotnický kroužek Rozkvět, o jeho činnosti nám však chybějí jakékoliv zprávy.\nOchotnické sdružení mladých herců\nNa počátku 2. světové války přeneslo svou činnost z Radlic, kde vzniklo, do Jinonic Ochotnické sdružení mladých herců, které mělo herce i z Jinonic (mj. i ze sokolského souboru). Z doložených představení v roce 1943: Neomluvená hodina (režie Em. Skřivan), Lucerna (režie B. Šílová). Mladí herci hráli v Jinonicích v restauraci Na staré ještě 2 roky po skončení války – do doby, než ze sálu hostince bylo zřízeno jinonické kino. V roce 1948 pak vstoupili do Sokola Jinonice.\nPo zrušení Sokola Jinonice hráli ochotnické divadlo v Jinonicích příležitostně jen děti ve škole pod vedením učitelů (např. Miroslava Studeného).


Biologická léčba pomáhá pacientům s revmatoidní artritidou již 20 let - Všechno o zdraví\nBiologická léčba pomáhá pacientům s revmatoidní artritidou již 20 let\nBiologická léčba Na otázky týkající se tohoto autoimunitního onemocnění odpovídal prof. MUDr. Ladislav Šenolt, Ph.D., z Revmatologického ústavu.\nPro lepší účinnost se biologická léčba ve většině případů přidává do kombinace ke stávající konvenční terapii, nejčastěji tedy k methotrexátu, což zlepšuje její účinnost, ale překvapivě také bezpečnost.\nRevmatoidní artritida se projevuje především zánětem kloubů, jejich bolestí a postupnou degenerací. Veřejnost si ji tak často představuje jako nemoc starých lidí. Je to pravda, nebo postihuje i mladší generace?\nNení to tak docela pravda. Výskyt revmatoidní artritidy sice stoupá s věkem, ale onemocnění ve většině případů propukne u lidí mezi 30. – 50. rokem, tj. v produktivním věku. Existuje dokonce i dětská forma této nemoci, takzvaná juvenilní idiopatická artritida. Ta má variabilní průběh a je přibližně desetkrát méně častá než revmatoidní artritida.\nRevmatoidní artritida je onemocnění autoimunitní. Léčba je tak zaměřena na potlačení takříkajíc špatně nastavené imunitní odpovědi.\nKolik lidí v České republice trpí touto nemocí?\nVýskyt revmatoidní artritidy se pohybuje kolem půl až jednoho procenta celkové populace. To znamená, že v České republice se jedná o padesát až sto tisíc obyvatel.\nJak probíhá léčba revmatoidní artritidy a co taková léčba znamená pro každodenní život pacienta?\nRevmatoidní artritida je onemocnění autoimunitní. Léčba je tak zaměřena na potlačení takříkajíc špatně nastavené imunitní odpovědi. V současné době se podávají imunosupresivní a imunomodulační léky. Jako lék první volby se podává ve většině případů methotrexát, přechodně často také glukokortikoidy. Prakticky to znamená dlouhodobé užívání léčivých přípravků, které vyžadují pravidelné hodnocení účinnosti a kontroly potenciálních vedlejších nežádoucích účinků.\nLéky nemusí být v některých případech dobře tolerovány, mohou se dostavit různé zažívací obtíže, únava, pocení, ale i řada jiných vedlejších projevů a je třeba pak upravit dávkování nebo najít vhodnou léčebnou alternativu. Ve většině případů je ale léčba tolerována dobře.\nJakou roli hraje v léčbě včasné podchycení revmatoidní artritidy?\nVčasné podchycení diagnózy a rychlé zahájení léčby je klíčem úspěchu. Výhodou je zahájení léčby v průběhu prvních třech měsíců trvání příznaků. Právě včasná léčba je jednou z charakteristik, které v posledních letech významně přispívají k pozorovanému snížení závažnosti revmatoidní artritidy. Proto není s návštěvou odborníka vhodné otálet.\nCo dělat v případě, že včasnou léčbu zdržují dlouhé termíny pro objednání u lékaře?\nDlouhé termíny ke specialistům nejsou bohužel nic neobvyklého, a to ani v zahraničí, nicméně v případech podezření na revmatoidní artritidu by termíny být dlouhé neměly. V některých případech je třeba vyhledat ambulantní centra pro časnou artritidu. Mezitím může pacient užívat nesteroidní antirevmatika, léky podobné ibuprofenu, které do určité míry tlumí bolest, ale nezamezí progresi onemocnění.\nExistuje léčba, která dokáže pacienty nemoci nadobro zbavit, nebo se jedná hlavně o podpůrné terapie pro zmírnění příznaků a zpomalení postupu nemoci?\nV naprosté většině případů se v současné době stále žádnou léčbou revmatoidní artritidy nelze zbavit. Nicméně při správně vedené terapii může dojít k významnému potlačení příznaků nemoci. Pacienti mohou být bez kloubních otoků a někdy i téměř bez bolestí nebo ztuhlosti. Léčba tak podstatně zamezuje rozvoji destruktivních změn a funkčního omezení.\nVědci při hledání efektivních řešení pro autoimunitní onemocnění upínají pozornost k biologické léčbě. Na jakém principu funguje?\nBiologická léčba je k dispozici pro pacienty s revmatoidní artritidou již téměř dvacet let. Řadě z nich přitom významně zlepšila kvalitu života. Pro lepší účinnost se biologická léčba ve většině případů přidává do kombinace ke stávající konvenční terapii, nejčastěji tedy k methotrexátu, což zlepšuje její účinnost, ale překvapivě také bezpečnost. Na rozdíl od konvenčních antirevmatických přípravků působí biologické léky cíleně na buněčné nebo molekulární úrovni imunitního systému. Jedná se o bílkoviny, nejčastěji protilátky, které zasahují přímo imunitní buňky nebo jejich působky a tak tlumí vystupňovanou zánětlivou reakci organismu, potlačují bolest a kloubní otok.\nV jakých situacích se lékaři uchylují k biologické léčbě a co přitom posuzují?\nLékaři se k biologické léčbě uchylují v případech aktivního onemocnění. To jsou situace, při nichž jsou při konvenční léčbě stále nateklé a bolestivě zasažené klouby, kterých ovšem nemusí být mnoho. Ve většině případů se jedná o malé klouby rukou anebo nohou. Pro měření aktivity nemoci se využívají speciální kompozitní indexy, ve kterých je hodnocen počet bolestivých a oteklých kloubů, běžné laboratorní ukazatele zánětu, nejčastěji sedimentace erytrocytů, využívá se hodnocení celkové aktivity pacientem a často také lékařem. Výsledkem je číselná hodnota, která udává danou míru aktivity. Podle nových léčebných doporučení by biologická léčba měla být indikována v případech přetrvávající střední až vysoké aktivitě nemoci navzdory podávání konvenční léčby.\nV dohledné době budou vstupovat do klinické praxe nové léky pro léčbu revmatoidní artritidy. Jaký přínos budou mít pro pacienty?\nJedná se také o cíleně působící léčiva, která mají srovnatelnou účinnost s biologickými léky a jejich určitou výhodou může být podávání ve formě tablet. Biologické léky je totiž nutné podávat v podobě podkožních injekcí nebo nitrožilních infuzí. Dalšími výhodami kromě jednoduššího podávání je i menší omezení při cestování, komplikace s převážení biologického léčiva a bezesporu také nový mechanismus účinku rozšiřující paletu léčiv pro revmatické pacienty.\nPohyb a cvičení jsou důležité pro udržení svalové síly a zachování dostatečného rozsahu pohybu.\nJeden ze způsobů, jak zmírnit projevy nemoci, je pravidelné cvičení. Co byste doporučila jak staršímu, tak mladšímu pacientovi, kterého sice trápí artritida, ale jinak má chuť i sílu věnovat se i nějakému dynamičtějšímu druhu pohybu?\nVe všech věkových kategoriích lze doporučit relativně šetrné sportovní disciplíny, například rychlou chůzi, turistiku, jízdu na kole, plavání nebo běžkování. Záleží na aktivitě a kloubním poškození. Pokud klouby nejsou významněji zasaženy, je možné se věnovat i dynamičtějším sportům. Pohyb a cvičení jsou důležité pro udržení svalové síly a zachování dostatečného rozsahu pohybu. Doporučuje se pravidelné cvičení rukou v pěst, pokrčování a natahování kloubů nebo mačkání míčku. Cvičení by ale nemělo být prováděno do extrémní bolesti a v případech aktivního kloubního zánětu je vhodné pohybovou aktivitu omezit.\nAplikace WC KOMPAS pomáhá pacientům s Crohnovou chorobou\nJán Vilček: Věřím, že v budoucnu bude biologická léčba dostupná pro více pacientů\nBiologická léčba, odborněji řečeno imunoterapie, je jedinečný způsob jak bojovat s nemocemi. Má před sebou velkou budoucnost – jedná se ale přitom o léčbu, kterou úspěšně používali i naši předkové, byť v mnohem primitivnější formě.\n85 % rodin s onkologicky nemocným rodičem potřebuje finanční pomoc\nTento fakt potvrdila nadace DOBRÝ ANDĚL, která právě těmto rodinám pravidelně pomáhá. Nemocný rodič se neobejde bez finanční pomoci přátel, rodiny, neziskových organizací či cizího zadlužení.


Rekonstrukce. Co byste udělali jinak? - - Rekonst...\njanculovi ahojky,začínáme s rekonstrukcí celého bytu a docela by mě zajímalo-a myslím že nejen mě-\nti kteří mají už po rekonstrukci pište prosím příspěvky\nco by jste udělali úplně jinač kdyby jste mohli?\nco by jste vyměnili nebo už si nikdy nepořídili?\nnebo naopak s čím jste nadmíru spokojení,co by jste doporučili?\n11. kvě 2008 v 17:11 • Odpověz • To se mi líbí •\nmisanda janculovi : tak já bych si už nechala zabudovat ledničku, nebo když ne zabudovat, tak vsunout někam do té linky. Máme linku do účka a lednička stojí v posledním volném rohu, tím pádem tak není volné místo na jídelní stůl a teď ho budeme zkoušet dělat v obýváku tím, že přepažíme obývák zíďkou - zbytečná komplikace navíc.\n11. kvě 2008 v 17:59 • Odpověz • To se mi líbí •\nhhranolka ja bych si dala na zachod male umyvadlo,... a dvere do koupelny bych si dala zasouvaci(mame ty klasicke oteviraci). pokud mate balkon, tak urcite zasklit,.. mame to a je to super.\n11. kvě 2008 v 18:42 • Odpověz • To se mi líbí •\nmisanda souhlasím, zasklený balkon je prostě super a to jsem byla vždycky proti!\n11. kvě 2008 v 18:54 • Odpověz • To se mi líbí •\nilci ano - zasouvací dveře do koupelny, stejně jsou furt otevřený\njinak mi dělali rekonstrukci před 5 lety a dneska se mi samozřejmě líbí spousta jiných věcí, takže bych třeba vyměnila umyvadlo, varnou desku atd.\n12. kvě 2008 v 17:33 • již bydlí v bytě • Odpověz • To se mi líbí •\nrintintina Já už bych nedělala do linky zkosený roh - přijde mi, že jsou zkosené skříňky fakt nepraktické. Určitě doporučuji do vany nebo sprchy termoregulační baterii.\n14. kvě 2008 v 18:41 • Odpověz • To se mi líbí •\nolivia.a Nikdy bych nepodepsala z dodavatelem smlouvu, která je pro mne nevýhodná i přesto, že mám na firmu super reference. Podepsala jsem takto smlouvu na kuchyň, kuchň je nedodělaná, dodavatel se k ničemu nemá a já po nich nemůžu požadovat ani korunu zpátky... no hrůza.\nRegistrovala se 4. srpna 2007 na modrykonik.cz. Na modrastrecha.cz přidala 1 příspěvek. Region Praha.\nnissanek tak my jsme přesně před rokem dokončili kompletní rekonstrukci 4+1 a tohle jsou chyby, které bych už nopakovala:\n1) po zbroušení parket nám lemovací lišty dali širší částí na zem a užší na stěnu (protože brousit až ke stěně je moc pracné), čímž zmenšili prostor místnosi a hlavně stoly a skříně přiražené ke zdi jsou nepřirozeně ( a hnusně) daleko od stěny)..přišla jsem na to po půl roce ale v nastěhovaném bytě se mi nechtělo nic dělat, natož tam nechat naklusat partu chlápků aby dobrousili parkety\n2) při lakování oken (dřevěných) vyndali těsnění a nové tam nedali (a neřekli že tam patří)...celou zimu se nám mlžila\n3) žádné dveře, které se presentují jako na míru, nejsou na míru! Jsou to standardní velikosti, co si může člověk vybrat je jen material a design...takže rozdílné výšky pohlad mezi pokoji zůstaly nevyřešeny (i když jsme čekali, že dveře přispůsobí na míru) a mezi futrem a zemí je díra 0,5-1,5 cm\nvšechny řemeslníky je potřeba hlídat a stát jim za zadkem ve dne i v noci! Přeju silné nervy při rekonstrukci.\n3. čer 2008 ve 20:31 • Odpověz • To se mi líbí •\nene Uz bych nevybirala nabytek podle katalogu, ale poradne si ho prozkousela, abych nedopadla tak, ze skrin ma min jak 60 cm hloubku a nevejde se mi do ni rovne ani raminko. Udelala bych jenom co nejvetsi vestavenou skrin, kde by bylo vsechno obleceni a zbytek bytu maximalne vycistila od prebytecneho nabytku. Bylo by tak daleko vice mista. A zaroven bych uz myslela na to, ze tu budeme zit s ditetem, takze mi musi v loznici zbyt dostatek mista pro nej apod. A uplne nejvic uz bych si dala pozor na to, poridit ve vecech kompromis. Kompromis se proste nevyplati. Bud tu vec chci presne takovou a budu si na ni setrit trochu dele nebo nic. Pak se na to akorat musim divat a pokazde si jenom uvedomim, ze to neni ono, a kdybych pockala, uz jsem to mela presne podle predstav\n9. čer 2008 v 17:31 • přestavuje byt • Odpověz • To se mi líbí •\nilci ene, souhlas\njá byla tlačena do rychlé rekonstrukce, dnes bych to udělala jinak\n9. čer 2008 ve 20:38 • již bydlí v bytě • Odpověz • To se mi líbí •\njiji Já bych si určitě hned při rekonstrukci pořídila myčku . Teď bych ji ráda, ale manželovi se nechce předělávat kuchyň (i když jsou odpady a voda nachystaný, tak přece jenom dvířka atd.). No, snad bude v domečku, kterej se chystáme stavět a už se tam nemůžu dočkat\nJinak si pochvalujeme ty zasouvací dveře v koupelně (zasouvají se do zdi a z obou stran máme zrcadla - tzn. do koupelny i předsíně míste 2/3 skla) i v ložnici, kterou jsme udělali z původní šatny zbouráním a posunutím příček. Sice se nám tam vejde jen postel, ale z bytu 2+1 máme rázem takovej 3+1, což je docela fajn. Ty posouvačky ušetří hafo místa.\nTaky jsem docela ráda, že jsme zmenšili kuchyň (která byla klasicky do L, takže linka 180cm) a udělali větší koupelnu. Ta je úžasná a kuchyň stačí - má asi 7m2 stejně jako koupelna, linku mám rohovou 5,5m, jen teda jídelní stůl musí být v obýváku.\nJinak panelák je panelák, ten nejlíp zbourat celej, bo tu nenajdete pravej úhel, zdi jsou křivý jak potvora (ukázalo se při lepení podlahových lišt), totéž i vchodový futra (když jsme pořizovali nový dveře, tak nejen že se musely převařit panty, ale i zbrousit část těch dveří, no zážitek ) - ale to sem asi už nepatří .\n9. čer 2008 ve 20:52 • staví dům • Odpověz • To se mi líbí •\njulie123 My bychom asi udelali jinak toto:\nNemeli jsme tak draze zarizovat nasi garsonku, kdyz jsme ji stejne casem chteli prodat. Budouciho kupce nezajima, ze tam jsou obklady za XX Kč a ze ta linka stala silenych XX Kč.\n10. čer 2008 v 08:43 • již bydlí v bytě • Odpověz • To se mi líbí •\ngagy.b Nekupujte vysoký barák, raději do šířky (bungalov ideálně). Zase budu mít pevné pozadí (spím až ve třetím patře).\nNení třeba bidet. V jedné máme jen bidetovou spršku na umyvadle a je to mnohem praktičtější na používání i na místo, že už bych samostatný bidet nikdy nechtěla.\nOpravdu dobře promyslete zásuvky, některé teď nepotřebuji a některé mi chybí (naštěstí ne moc).\nene Po roce muzu pripsat, ze bych rozhodne doporucovala, si promyslet uz predem, v jakem stylu chci bydlet. Treba delsi dobu prolejzat katalogy, koukat na internetu a v obchodech a premyslet. Pokud je nejaka vec, co chci zachovat/musim ji mit/nejde resit jinak, odpichnu se od ni. Hodne jsem driv zarizovala stylem "tohle se mi libi, tohle taky, tak to koupim oboje a zbytek se nejak udela". Neudela. Chce to pocitat uz predem, co mam a co nemam, udelat si treba planek, do detailu promyslet jak to ma vypadat, aby se pak nestalo, ze poridim nejaky drahy kousek a pak zjistim, ze jiny by udelal jeste lepsi sluzbu a nemusela jsem ho treba ani kupovat.\nNejdulezitejsi vec je asi vyber podlahy, od toho se odrazi vsechno. Pokud kombinovat dreva, tak pouze max. dva odstiny a k tomu ruzne barvy. Barvy dreva dokazi zabit interier jeste vic, nez prehrsel barev na zdech, nabytku a vsemoznych doplnku.\n20. črc 2009 ve 14:33 • přestavuje byt • Odpověz • To se mi líbí •\nducik ja uz bych asi nekoupila rozkladaci pohovku "kdyby nahodou chtel nekdo u nas prespat" ..spalo se na ni za tech 5? let asi 2x a my to meli jako hlavni kriterium vyberu.. sice nebyla draha nebo tak, ale zbytecne jsme se tim omezovali\n20. črc 2009 ve 14:56 • již bydlí v domě • Odpověz • To se mi líbí •\nsorathia Tak ja bych se tedy obrnila vetsi trpelivosti.... trvala bych na odstraneni i tech nejmensich chybicek, protoze mne ted proste bijou do oci :( Rozhodne je potreba pocitat s tim ze se vsechny akce casove natahnou... a pak pod tlakem blizicich se Vanoc/narozenin/dovolene clovek ustoupi.\nTaky bacha na vestaveny skrine - vybrali sme woodface - prisli instalovat skrine rozcapili se pres celou chodbu a byli u nas od rana do vecera - nemohli sme na zachod do kuchyne nikam.... praci predavali pozde vecer - byla tma, skrine neumyli od jmneho prachu.... a nechali si podepsat papirek, ze predavaji skrine umyte bez zavad..... druhy den kdyz sem je myla sem pak brecela - skrabance na policich, odstipla dyha, poskrabali nam strop i podlahu..... reklamaci samozrejme semnou neresili, kdyz sem ji podepsala papirek :(\nTaky bych se uz nenechala premluvit delnikama na zmenu materialu a podobne - oni jen chteji to s cim jsou zvykli pracovat, nerespektuji nove technologie - rovnou je zavrhnou....\n22. led 2010 ve 12:19 • Odpověz • To se mi líbí •\nkristi v ramci moznosti bych chtela vest. lednici - ale v tomhle prostoru to nejde. A asi bych vymenila dlazbu na chodbe bud za drevo nebo za jinou dlazbu.\nmorusa Ve starém bytě jsme měli digestoř s vnitřní cirkulací ( odtah do komína nebyl možný), naprosto vyhozené peníze , nic to neodsaje.\nA jinak vzhledem k tomu,že už jsme zařizovali dva byty,tak co se týče řemeslníků, je potřeba stát jim neustále za zadkem,jedno,jestli pokládají dlažbu nebo dávaíj dohromady kuchyn,ušetří to spoustu času,dohadů a mnohdy i peněz...\n22. led 2010 v 17:44 • Odpověz • To se mi líbí •\ngigi2 Už bych si nedala vestavnou lednici,vnitřní prostor v ní byl o hodně menší, než volně stojící.Takže tak i za cenu méně uspokojivého pohledu pak na kuchyň jen volně stojící.\nDále též digestoř s vnitřní cirkulací.\nPak bych příště jednoznačně oželela podomítkovou baterii, žádný hit to teda není- pro mě vyhozené peníze.\nNekoupila bych si už dražší spotřebiče typu AEG,teď jsem na nové kuchyni zjistila, že spotřebiče hodně levné značky udělají tu samou službu za poloviční pořizovací ceny.To samé s kuchyní, už bych si nedala zbytečně drahou značku.\nDo žádné dlažby bych už nedala spárovku karamelového odstínu,po pár měsících byla nevyčistitelná a vypadalo to pak hrozně.\nPokud by to bylo v interiéru jen trochu možné, tak bych si už nedala matná dvířka na kuchyňskou linku,lesklá jsou oproti nim takřka bezúdržbová.\nNepořídila bych si lepší stupeň ovladačů na podlahové topení,je to tak složité a tolik možností to nabízí i v programování, že jsme to ani po dvou měsících nezvládli vstřebat.Takže příště už jen jednoduchý ovladač, kde si jen nařídím teplotu,na kterou chci topit.Nic víc, nic méně.\nNaopak jsem moc spokojená s indukcí, klidně bych se obešla bez myčky, ale bez indukce už ne.\nOsvědčila se mi hodně světlá spárovačka do dlažby, smetanová,jednou za rok jsem ji vydrbala CIFEM a zase byla rok jak nová.\nPak spíž vedle kuch. linky, z té jsem nadšená.\nA co se týká rekonstrukce, tak nejlépe na ni dopadly věci, které jsme si s manželem dělali sami.\n22. led 2010 ve 20:39 • Odpověz • To se mi líbí •\nkacka.va Musím říct, že jsem na nic nepřišla, co bych udělala jinak. Strávila jsem nad vším při stavbě tolik času, že mi to občas bylo vytýkáno, ale dneska oba děkujeme, že jsem to tak dělala. Zásuvek jsme všude dali raději víc než méně, ono to není o moc dražší a pak se to hodí.\nJinak souhlasím s Ene, člověk musí koukat na interiér jako celek a neřešit, jestli se mu líbí jednotlivé věci a pak je tam nasázet vedle sebe a zjistit, že se to k sobě nehodí.\n23. led 2010 v 09:43 • Odpověz • To se mi líbí •\nevcikevil Určitě bych při další rekonstrukci pokojů,nezapomněla na lišty(olemování)kolem kachlí,při vytírání podlah se to rychle zamastí.....a navíc to nevypadá vůbec pěkně\n24. led 2010 ve 12:40 • Odpověz • To se mi líbí •\nverja No přístě bych asi zvažovala tmavou podlahu. Strašně douho jsme sháněli tmavé lino a moc se nám líbí, ale je na tom vše vidět, více než na světlé. Zametám prakticky pořád. A kdybychom měli více financí a času, tak bych asi oslovila designera. Sice jsme si mysleli, že máme vkus a budesuper jsem to namysleli, tak nám to ve finále pořád nepřipadá ono....\n2. únor 2010 ve 14:11 • zařizuje byt • Odpověz • To se mi líbí •\nverja No přístě bych asi zvažovala tmavou podlahu. Strašně douho jsme sháněli tmavé lino a moc se nám líbí, ale je na tom vše vidět, více než na světlé. Zametám prakticky pořád. A kdybychom měli více financí a času, tak bych asi oslovila designera. Sice jsme si mysleli, že máme vkus a super jsme to namysleli, tak nám to ve finále pořád nepřipadá ono....\n2. únor 2010 ve 14:12 • zařizuje byt • Odpověz • To se mi líbí •\nevita_ij Máme za sebou rekonstrukci bytu 3+1:\n- manžel říká, že by použil lepší izolaci pod plovoucí podlahu, takto slyšíme sousedy zespoda, my jsme úplně nahoře\n- máme všude plovoučku, takže zpětně: dali bychom ke kuch.lince a na chodbu dlažbu s podlah.topením a do koupelny taky podlahové topení..... (ale to spíš až do domku, v bytě asi zbytečné, když tu nechcem žít navěky)\n- já bych zrušila šatnu na chodbě, zbourala ji a místo toho dala skříň na míru, bylo by tam více místa... (ale není to tak prekérní)\n- dala bych asi jinou barvu podlahy, stále se mi naše velmi světlá moc líbí, ale je to hrozně nepraktické! Jde vidět všechno! Smetí, vlasy, drobky, vše!\n- zrušili jsme dvoje dveře (mezi kuchyní a obývákem a kuchyní a chodbou) - asi bych nechala dveře z kuchyně na chodbu, ted v zime se nedá kuchyn dost vytopit, teplo pořád utíká na chodbu, kde je nejchladněji\nA jinak souhlas s ene - nedělat kompromisy, pokud chcete užívat byt/dům dlouho. jinak budete litovat brzy\n2. únor 2010 v 19:45 • Odpověz • To se mi líbí •\njahudka80 máme za sebou 2 rekonstrukce . Nejprve 1+1+ L a teď 3+1 +B . A co bychom udělali jinak nekupovali bychom byt, ale postavili si domek . Ať to tady máme udělané podle našich představ stále to není ono , chybí nám zahrádka... dům je hold dům\nJinak podlaha v kuchyni je úplně supr vůbec na ní není nic vidět ani na parketách, ale u hodně tmavé podlahy (souhlasím s verja) tak je to k zlosti tmavou podlahu si dám pouze do ložnice, tam člověk chodí jen spát a uklízí 1x týdně a tmavá podlaha v kombinaci s bílou umělou kožešinkou před postelí je úžasná.\nA také rada pro ty co zvažují jestli vanu nebo sprcháč, ve vaně se osprchujete, ale ve sprcháči se nevykoupete\n3. únor 2010 ve 13:16 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarketa_v Nedělala bych si vůbec hlavu s nerovností podlah a i když to profesionálové nedoporučují, položila bych všude i na křivé podlahy plovoučku. Na příšerně ošlivou a křivou zem v kuchyni jsme skusmo dali plovoučku z výprodeje a je tam skoro 10 let a pořád vypadá dobře (na vykopáni a znovu vybetonování podlahy nebyly peníze).\n4. led 2013 ve 20:25 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarketa_v Jo a místo sprchové zástěny do vany bych zvažovala nějaký pěkný závěs. Přes zástěnu se přeci jen nacáká a musí se pořád leštit. Moc se mi líbí jak to mívají řešeno američani. Mívají dva závěsy na sobě, jeden ozdobný látkový z pohledové strany a obyčejný igelitový zevnitř vany.\n4. led 2013 ve 20:31 • Odpověz • To se mi líbí •\nmarketajuppova Ja bych nemenilal nic. Jsem spokojena jak to mame. Jen bych poridila vetsi vanu\n4. led 2013 ve 20:34 • Odpověz • To se mi líbí •\npulsatillavernalis my se na rekonstrukci teprve chystáme...ale mám ještě celkem živou zkušenost, když rodiče dělali dům.\n-Určitě je nutné všechno hlídat a řemeslníkům stát za zadkem a mít detailní podklady a plány s přesnými rozměry, nejlépe jako součást smlouvy. Nejen u stavebních prací, ale i u obkladačů a podlahářů atd. (ne, že by to zaručilo, že to udělají podle toho, ale v případě, že to nedodrží, tak alespoň máte co reklamovat...).\n-Zásuvek raději o trochu víc než si myslíte, že bude třeba. A jejich polohu si dopředu pořádně rozmyslet.\n-Opravdu se osvědčila spížní skříň s plnovýsuvem (díky přehlednosti se do ní vejde skutečně neuvěřitelné množství věcí).\n-Místo normálních dveří si naši nechali všude dát dveře s nějakou odolnější povrchovou folií (nevim přesně název, jsou od Sapelli) a skutečně tam ta větší odolnost je poznat, i po několika letech jsou dveře jako nové (i dveře do "technické místosti", které musí přežít dost nešetrné zacházení).\n- fajn je místo klasického klíče od koupelny/wc mít ve dveřích takový ten zámek se už zabudovaným "zamykacím čudlíkem" (nevim jak se tomu odborně říká - bývá to třeba na záchodech v některých obchoďácích), protože ten se prostě z těch dveří neztratí, navíc je z vnější strany toho čudlíku drážka, aby v případě potřeby šli dveře otevřít i z venku.\n-A super je záchod s bidetovým prkýnkem (ten fakt miluju i když kvůli němu musím chodit na záchod do patra).\n-Naopak jako vyhozené peníze a zbytečně zabrané místo bych viděla normální bidet (to už je lepší bidetová sprška u záchodového umyvadla...mamka bidet hrozně chtěla a teď jediný, kdo ho využívá, je náš kocour, který si z něj dělá pelech).\n-Taky bych se mnohem víc zamyslela nad tvarem termobaterie do sprchy...ta u našich je takový hladký válec, takže když člověk zastaví vodu, namydlí se a pak ji chce těma namydlenýma rukama zase otočit, tak to prostě nejde, klouže to. (ale jinak rozhodně termobaterie ano)\n30. bře 2014 ve 22:02 • Odpověz • To se mi líbí •\nspirt ja bych nejradeji podkrovni byt s terasou ... ale zase tech schodu do toho podkrovi :D http://www.mdmh.cz/2014/svedsky-dvoupatrovy-penthouse-s-vyhledem-na-stockholm/\n31. bře 2014 v 15:37 • Odpověz • To se mi líbí •


Necháte se napálit při výměně peněz na dovolenou? Otestujte se - iDNES.cz\nJestli se chystáte do zahraničí a chcete si vyměnit peníze, dávejte pozor. Prodělat můžete nejen na nevýhodném kurzu. Zda si dokážete správně směnit valuty, se dozvíte v našem testu\nKoncem června jsme zjišťovali, jak výhodné jsou pouliční směnárny a banky. Vyhrály směnárny. V bankách je výměna peněz sice o něco pohodlnější, ale dražší, protože si často účtují poplatky (více o testu směnáren si přečtěte zde).\nNěkteré směnárny hlásají, že při výměně peněz u nich nezaplatíte žádný poplatek. Dávejte si ale pozor. Žádný poplatek vám sice účtován nebude, ale kurz je méně výhodný než ve směnárnách nebo bankách, kde poplatek účtují.\nOtestujte se, zda se vyznáte ve směňování peněz\nTémata: Banky, Finanční rádce, Otestujte se, poplatek, Dovolená, Finanční poradce, Kurzovní lístek, Měny, Nemovitosti, Papírové peníze, Valuta


Českého fotografa zbili v Německu neonacisté – Novinky.cz\nČeského fotografa zbili v Německu neonacisté\nČeský fotograf Stanislav Krupař byl v sobotu v Drážďanech zbit německými a českými neonacisty. Přívrženci nacionalistické NPD se bránili proti zrušení hudebního festivalu Sachsentage. Fotograf Hospodářských novin Krupař utržil několik ran pěstí a kopanců do břicha, uvedl server iHned.\npondělí 23. června 2008, 15:01 - DRÁŽĎANY\n"Vyhlídla si mě skupinka asi deseti demonstrantů, mezi kterými byli i Češi. Měl jsem štěstí, že nebyli ozbrojeni. Pamatuji si jen, jak mě napadli pěstmi, poté ležím na zemi a někdo mě kope do břicha," popisoval situaci Krupař. Podle jeho slov to odnesla hlavně technika, po napadení zavolal policii a byl ošetřen.\nDrážďanský festival organizuje strana NPD, zejména její mládežnická organizace Junge Nazionaldemokraten (Mladí nacionální demokraté). Festivalu se měly účastnit neonacistické kapely. Úřady však po loňských nepokojích celou akci zakázaly.


Snažíme se zůstávat v kontaktu s posluchači – nejen skrze vysílání, telefonickou, e-mailovou nebo poštovní korespondenci, ale také skrze sociální sítě.\nRádio 7 má svůj profil na a také .\nKaždá ze společností TWR-CZ a TWR-Media zajišťovala 12 hodin vysílání Rádia 7 denně. V roce 2019 se obě společnosti dohodly oddělit své vysílání a vysílat na internetu v každém jazyce celodenně samostatně. Společné česko-slovenské vysílání na satelitu bylo ukončeno 31.12. 2019. Od tohoto data je možné si na satelitu naladit pouze celodenní české vysílání.


Opožděně, ale přece! Zdravím všechny čtenáře pondělního Instalifu, i když tentokrát bude stručný. Jak jistě víte, minulý týden byl ve znamení cestování. A jelikož jsem byla v Římě 5 dní, čeká Vás rovněž pět dní v této úžasné metropoli, tedy alespoň virtuálně. Je totiž zcela nemožné, abych celou moji návštěvu Říma shrnula do jednoho příspěvku. Takže pokud máte rádi právě příspěvky z cest, máte se na co těšit.\nStředeční odlet z Prahy ..... 9 stupňů a déšť naštěstí brzy vystřídalo zcela letní počasí Itálie. Přistávali jsme na mezinárodním letišti Leonarda da Vinciho ve Fiumicinu, což je asi 34km od historické části Říma.\nA zbývající dny byly opravdu velice aktivní a poznávací, zvládli jsme projít celou historickou část Říma včetně Vatikánu.\nNaprosto úchvatný antický Řím s nepopsatelnou atmosférou Fora Romana.\nA fascinující monumet Koloseum v západu sluníčka. Omlouvám se, ale budu užívat samá superlativa, protože Řím mě opravdu uchvátil. Úplně jiné město než třeba Benátky. Ale o tom všem až později :-)\nV neděli odpoledne jsme letěli zpět. Přes lehkou kolizi autobusu a zpoždění na odletu jsme se vrátili v pořádku do ČR. Nebojte, nebudu Vám tu psát o podovolenkové depresi, žádná není! I když to bylo fyzicky náročné, načerpala jsem ze sluníčka a té úžasné historie spoustu energie. Při zpátečním letu byly krásně vidět Dolomity, v jejich severnější části už ležel sníh :-)\nNávrat domů v pozdních večerních hodinách a samozřejmě nemohlo chybět vybalování dárečků. Řím je Řím, ale těšila jsem domů. Určitě jsem tam nebyla naposledy a až piráti povyrostou, všechno jim to tam musím ukázat.\nPřeji všem krásný celý týden!\nVystavil Barbora Grünwaldová v 10:36\nReia Aria 23 září, 2013\nBaru krása, ráda zavzpomínám;-)!\nBarbora Grünwaldová 23 září, 2013\nŠárko, díky, však nakoukni, příštích 5 dnů tu bude jen Řím :-)\nOlive 23 září, 2013\nTak to já se těším moc. Mám ráda zápisky z cest. V Římě jsem ještě nebyla. A občas zjišťuji, že jsem jediná, koho Benátky až tak moc neoslovily. Možná jsem na ně nedorostla a možná je to tím, že mám příliš citlivý nos, cítím více než ostatní a prostě ani památky ten puch nepřebily. Takže Benátky na fotkách jsou fajn. :-)\nMě se líbí i Benátky, ty jsou pro mě takové romantické, Řím je opravdu živá tepna, rychlá a pulsující metropole. Určitě doporučuji.\nMyyna 23 září, 2013\nForum Romanum mě taky dostalo. Ale je to dvacet let, co jsem tam byla, takže myslím, že je na čase si to zopakovat :)\nAhoj! Díky! Forum Romanum mě dostalo asi nejvíc, stejně jako všehno ostatní :-) Já byla poprvé a prolezla jsem fakt všechno, nohy mě bolí ještě teď :-)\nAnonymní 23 září, 2013\nAhoj Baru, tak Tě vítám zpátky! Už první fotky z cesty jsou tak úžasné. Těším se, že budu tento týden virtuálně cestovat po Římě.\nTo byla klasická poznávačka?\nAhoj Jani! Ano, byl to poznávací zájezd od Čebusu a jsem ráda, že jsem to zvala přes ně, úžasná průvodkyně, takže člověk viděl různá zákoutí, kam by se třeba ani sám nevydal a zná pár špeků, co se v průvodci nedočte. Veliká spokojenost!\nIlona Ř. 23 září, 2013\ntěšila jsem se na tvé fotečky a reportáž jako malá holka !\nA fotky naprosto úžasné , jak z letadla , tak z Říma :-)\nTěším se na další !\nIli, to je pěkný :-) Děkuju! Doufám, že Tě nezklamu, zatím jsem se tím kvantem fotek ještě neprobrala :-)\nVintagelover 23 září, 2013\nBaru, celý den jsem se těšila, až se podívám na tvé fotky... Tak konečně... Krása! V Římě jsem byla asi před dvaceti lety a ráda bych tam znovu zavítala.\nMoni, tak vydrž, jen co z těch cca 800 fotek udělám nějaký výběr, můžeš se pokochat alespoň virtuálně :-) A moc děkuji za voňavý balíček, který dnes dorazil. Už se těším na kuchtění!\nBaru, vítám tě zpět z dovolené. a už první fotečky v dnešním instalife mne navnadily a těším se na ty další cestovatelské příspěvky z Říma, to já si užiju a připomenu si svou návštěvu Říma cca před 10 lety...tak příjemnou aklimatizaci, Bára\nBaru, díky, už na tom pracuju :-)\nJaneathome 23 září, 2013\nBáro, taky se moc těším na všechny zážitky, dojmy a fotky. Já bych tak letěla....:-)))) Řím je úžasnýýý!\nJani, zážitků a dojmů je spousta, jen je stihnout všechny vstřebat. Ten návrat do reality je příliš rychlý :-)\nAranel na cestě.... 24 září, 2013\nŘím je krásný, také se těším na další příspěvek o cestování. Krásné dny a vítej zpět :o)\nBarbora Grünwaldová 26 září, 2013


Nízké AMH - opravený dotaz z 1.9.\nFórum o neplodnosti - umělé oplodnění » Asistovaná reprodukce » Nízké AMH - opravený dotaz z 1.9.\n1 Téma vytvořil Irena 11.09.2019 19:08:54\nTéma: Nízké AMH - opravený dotaz z 1.9.\nděkuji Vám mnohokrát za odpověď na můj dotaz z 1.9. Chtěla by jsem Vás znovu požádat na zodpovězení otázky, protože se obávám, že jsem asi špatně uvedla hladiny hormonů(24 DC), za což se omlouvám. Nyní uvádím mé hodnoty naměřené 2 DC, tedy těsně před stimulací na IVF.\nMám za sebou jedno neúspěšné IUI a jedno neúspěšné IVF (PICSI). Je mi 40 let, AMH mám 0,26 ug/l, hodnoty hormonů 2 DC\nEstradiol 0,092, FSH 34,9, LH 13,4 , Progesteron 3,23, Prolactin 65,7.\nManžel astenospermie 11%, množství 180 mil., celková pohyblivost 40%. Při IUI jsem měla eigenorm 75IU/Cetrotide 0,25, měla jsem dva folikuly.\nPři první stimulaci IVF, která následovala hned měsíc po IUI, jsem měla stimulační protokol:\nFemaru 1-2-1(5 dní)+ Eigenorm 375IU (4 x)/Cetrotide 0,25 1x1+Dostinex 1/2 taplety 1x týdně.\nZískaný jeden oocyt, vajíčko kvality B oplozeno metodou PICSI, 3 den transferovano embyro 1D2, poté nasazen utrogestan 3-0-3, estrimax 2 mg 1-0-1.\nChtěla by jsem se prosím zeptat, jaká by podle Vás byla vhodná stimulace při těchto jiných hodnotách při dalším cyklu IVF. Měsíc před IVF jsem absolvovala IUI. Myslíte, že předešlé IUI bez pauzy normálního cyklu mohlo způsobit, že se mi hormony takto rozházely? Jakou dlouhou pauzu prosím doporučujete mezi jednotlivými cykly IVF? Je možné absolvovat u Vás v centru i nativní cyklus i vícekrát? (důvod - jsem samoplátce a mám zisk jen 1 oocyt). Myslíte, že je možné při takto vysokém FSH otěhotnět ještě přirozeně? Ráda by jsem se k Vám objednala na případnou osobní konzultaci.\nProsím odepište mi jen email, tento opravný dotaz neuvádějte na webu.\nDěkuji Vám mnohokrát za odpověď a Váš čas!\nS pozdravem Irena B.\n2 Odpověď zaslal prim. MUDr. Pavel Texl 24.09.2019 09:34:49\nRe: Nízké AMH - opravený dotaz z 1.9.\nhodnota FSH 34,9 nedává naději na zisk vašich vajíček. Hodnoty vyšší 20 jsou normální u žen v přechodu. Doporučuji vám zvážit přijetí darovaných vajíček. To je cesta ke graviditě a porodu. Nativní cykly a vlastní stimulace je jen nepřiznání pravdy.\npokud máte zájem, objednejte se do mé ambulance a tam vám vše lépe vysvětlím.


STANISLAV ZEDNÍČEK / SÁM VE SVÉ NOCI (BÁSNĚ A LYRICKÉ TEXTY) - PDF\nSTANISLAV ZEDNÍČEK / SÁM VE SVÉ NOCI (BÁSNĚ A LYRICKÉ TEXTY)\nDownload "STANISLAV ZEDNÍČEK / SÁM VE SVÉ NOCI (BÁSNĚ A LYRICKÉ TEXTY)"\n1 STANISLAV ZEDNÍČEK / (BÁSNĚ A LYRICKÉ TEXTY) ALBÍNO, vyprávěla jste mi včera svůj sen o rakvích, sen těžký jako vzduch, ve kterém srší rdousivé jiskry jinovatky. Šli jsme tmou, hvězdy nesvítily, ulicemi občas proplul stín člověka nebo psa. Nebylo slyšet kroků. Jen Váš hlas, tichý a pokojný, šuměl nade mnou jako křídla, která neznají tíže ani únavy. A potom snad hovořily ke mně i stíny, i ticho, i tma snad jsem tehdy řekl něco i já, ale to nebyla řeč, jen krátký, zbloudilý zvuk, jako by praskla větvička, která už nemohla udržet ve tmách bílou ruku sněhu Když jsem přišel domů, přemýšlel jsem dlouho o Vašem snu. Mnoho vzpomínek připlouvalo tichou světnicí k mému srdci. V kamnech tiše hovořil oheň. Hřbety knih se slabě leskly. A tu se mi zdálo, že jdu tmou a chladem, že jsem kdesi venku snad v závětří nějakého pahorku, neboť chvílemi hvízdal vítr vysoko v tmách. Ale kolem mne se nic nepohnulo, marně jsem zvedal hlavu k obloze v naději, že uvidím sepjaté větve jeřábů žádný stín nemohl rozředit tu černou, neproniknutelnou tmu. Klopýtal jsem namáhavě a bez cíle, jako bych byl zbloudil nebo jako bych věděl i při své únavě, že již nikdy neuvidím člověka, ani keř, ani ptáka, ani tu orosenou cestu k domovu, jen mokrý, studený stín, který mě nikdy nepustí z prokřehlé náruče. Potom se mi zdálo, že mi do očí stříká slabé světlo. Zastavil jsem se a mnul si ztuhlá víčka, jako bych z nich chtěl setřít hustý prach tmy. A když jsem se potom rozhlédl a uvykl světlu, které jasněji a jasněji sršelo nad mou tváří, uviděl jsem jakési náměstí a na něm stálo mnoho rakví, byly černé a vysoké jako staré dubové stoly, všiml jsem si, že byly postaveny do kruhů a že byly různé velikosti, nad těmi nejbližšími visel bílý kužel světla, dál bylo šero a vzadu tma jako vysoká, kamenná zeď. Třásl jsem se zimou a údivem. Chlad ležel na všem jako tuhá, průhledná sedlina. A tu jsem spatřil, že všechny rakve jsou odkryty, že z nich svítí ploché, bledé tváře, tváře žen, mužů, starců, i tváře dětí, drobounké jako hrudka sněhu s dvěma vytlačenými důlky, bylo jich velké množství, některé připadaly mi známé, a proto jsem přicházel blíže a vzpomínal si na jména těch, kterým patřily, ale nemohl jsem si vzpomenout, jen jsem klopýtal a vrážel do černých, ostrých rohů rakví. Vtom jsem uslyšel slabý, kvílivý pláč. Zdálo se, že sem dotápal z veliké dálky, z velikého utrpení nebo beznaděje. Šel jsem po zvuku, dlouho jsem hledal, díval jsem se do všech rakví, na všechny ruce, tváře, víčka, ale neviděl jsem, že by se něco pohnulo, že by se v něčích řasách 67\n2 zaleskla slza nebo se zachvěly rty. Všude bylo mrtvo, klid a já se již zastavil, unaven chůzí, a opřel se o nejbližší rakev, aby se mi lépe dýchalo. Pláč kvílel dále. Byl již velmi slabý, jako by vytlačovaný posledním dechem. A tu, skláněje hlavu, uviděl jsem před sebou svou tvář Ach Albíno, jak vypadala! Jak byla nesmírně bledá! S hrůzou jsem se díval na její rysy, které rozmrzaly ve vzlycích, viděl jsem, jak se pomalu zvedá, jak se zastavuje nad mrtvým tělem, jak potom pravá ruka padá k boku a posunuje se zvolna pod záda a vzpřimuje trup, jak rty se chvějí a namáhají se rozevřít, ale nemohou promluvit ani zašeptat - Albíno, já vím, byl to sen a nad snem se ušklíbne člověk, který věří jen svému hmatu a svému rozumu, ale já já ten sen žil a ta uplakaná tvář byla tváří mou, mou byla i ta bezmocnost a bída, i ta smrt, která na chvíli na sebe vzala jen jinou podobu, neboť nebylo pochyb, že jsem mrtev a že se v té rakvi vztyčuji jen proto, abych mohl zaplakat nad svým životem! Potom již dobře nevím, co se dělo, pamatuji se jen, že všechno zbělelo, černá prkna rakví potahovala se jinovatkou, bylo slyšet nějaký dutý úder a pak mě zaplavilo ticho a já ležel na jeho dně jako utonulý, který nemůže vyplout k hladině, aby vydal svědectví o své smrti, protože ho obalilo bahno a přidržely kořeny. A dnes, Albíno, čtu po dvou letech své listy Vám. Den svítí, sníh padá konejšivě. Kde je můj včerejší sen, kde je sen Váš? Ztratil se mezi slovy, které Vám posílala moje naděje? Nebo čeká před prahem nocí, ke kterým nás ještě nedovedl čas? Albíno, čtu své listy Vám a je mi lehce. Neboť není mrtev ten, kdo trpí, ani ten, kdo doufá. A my my, Albíno, věříme! 14. prosince L. P II. 5. července L. P Váš sen byl krásný. Vůně, dech poklidu a jasu je ve Vašich slovech. Čtu znova a znova a nemám ani žízně, ani hladu, neznám tíže. Vidím Vás, vidím sněžení květů, slyším hudbu, ptáci poletují a já tu jsem a nejsem bloudím, užaslý, Vaším snem. A ani nyní necítím ještě stůl pod svýma rukama a nohy nemohou dosáhnouti země. Snad je již večer. Snad šero se hemží kolem mne jako drobounký hmyz. Snad jiskří světla podivuhodného dne. Nevím. Ale nic neodešlo, nic se neztratilo. Všechno tu je, neboť jste tu Vy a já Vaše slova vlastně ani nečtu, Vy mi je vyprávíte znova a znova s neskonalou trpělivostí, s radostnou láskou a já jsem schoulen do Vašeho úsměvu, který se neustále rozsvěcuje a který tak hřeje, že všechny moje omrzliny mizí jako sníh na jarním slunci. Vidím Vás Snad kdesi na horách svítí slunce a vzduch je zaclání. Vy stojíte na nejvyšším pahorku. Vztahujete ruce kupředu, jako byste někam spěchala. A já spatřuji, jak světlo proniká Vámi, jak přilétá ke mně ve Vaší podobě a 68\n3 Vy se již díváte, Vy se již usmíváte, Vaší barvou je sluneční zář a já přivírám víčka, abych neoslepl vždyť můj Bože, ani nevíte, jak jsem již přivykl tmě! A kdyby teď někdo na mně chtěl, abych řekl slovo Krása, Láska nebo Naděje, pak bych se opřel o Váš sen, napjal bych se údivem jako ten, kterému byl po odsouzení k smrti darován život, a zašeptal bych: Albína Neboť Vaše jméno je jménem všeho, co je vzácné, dobré a krásné, je to křídlo, kterým se můj hlas vzpíná k modlitbě. Snad moje slova k Vám plují touto nocí. Proč nemohu říci: Holubice? Nebo jsou jako mléčná dráha, která zlehka stoupla na obzor a potom se úpěnlivě natahuje k Večernici? Ach slova! Zdá se mi, že jsem ještě v zakletí Vašeho snu, ale zdali i ona nejsou jeho zajatci? Anebo jsou klíčem, který otvírá již komnatu, z níž mě odvedl Váš sen? Kdo mi řekne, kde jsem? Snad jsem se spustil z oblaku a cítím již věrnost věcí. Snad jste mě vzala za ruce a vedla s úsměvem zpět do mých krajin. Snad jsem se již opět dotkl země. Drahá Albíno, když jsem odjížděl sem, do města králů, byla noc s neproniknutelnou tmou a tichým, unaveným deštěm. A bylo mně tak jako každé noci, jako každičké noci bez spánku: blikala ve mně tesknota a lítost pro minulé. Říkám blikala a zatím jsem se rozpouštěl v zoufalství. Vzpomínal jsem na slunce a viděl je černé jako tuhý koláč smůly a úzkost kroužila kolem něho v naději, že opět zazáří. Zůstalo však temné nad pustým, zválcovaným krajem. A náhle ulekl jsem se hvězdy, která stoupala k výškám, a já v údivu poznal Vaši tvář, bledou a úzkou nějakým viděním bolesti. Vzhlížela vzhůru, vysoko nad slunce, nad tmy, až kam jsem nevěděl ani netušil, ale pojednou všechen můj smutek byl odvát, protože mě políbily Vaše laskavé oči. Co bylo za nimi? Kdo jim dal moc mírnit utrpení? Jaké to jsou bytosti, ty Vaše oči? Když jsem již seděl ve voze a za okny kroužily kotouče jisker, nahmátl jsem v kapse Rozanovovo Osamocení. Chvíli jsem rozevíral listy a čekal, že měsíc na ně zasvítí. Byla ale stále tma. Jen občas telegrafní tyče postrčily blíže světlejší pruh krajiny. Nemohl jsem číst. Zavřel jsem Osamocení Rozanovovo a otevřel dokořán osamocení své. Za okny zvolna rozechvíval své pavučiny přátelský déšť. Mlčení prorůstalo tmou. Noc byla kolem mne. Někam mě odnášela. Pak se mnou tiše klesala a já se neustále díval do temnot, ale nyní jsem neviděl nic a marně jsem se ptal: Kam se skryla země? Kde je? A jestliže není, kdo mi uvěří, že jsem neumřel? A kde jsou stromy, ptáci? Kde jsou květiny? Nikde není nic, jen zde, v mém srdci cosi svítí. Je to radost? Bože můj nevím nic hledám. Snad vidím světlo. Snad nalézám rovnováhu. Nebo ji snad již mám a nevím o ní jen proto, že tu skutečně je? Jedeme snad již hodinu, snad dvě. Tma řídne. Proti oknu vidím strnulý pro l staré ženy. Vlny šera se přes něj přelévají a smývají chvílemi vrásky z její tváře. Kdy přistoupila? Kam jede? A když potom při svítání hovoří, aby zaplašila strach a únavu, vidím, jak jí v chladu rána zvolna rozmrzá úsměv, jak její hranatá strnulost se sesouvá v měkkých slovech, která ji z ráje našeptává láska. Mluví o své dceři, o práci na poli, o krupobití, mluvíme spolu dlouho, protože se pojednou známe, a potom se zdá, že hlas je již pouhým zvukem, dorozumíváme 69\n4 se spíše tvářemi, pokyvováním hlavy a čímsi neviditelným, takže slovo je nakonec zbytečné, ale jeho zvuk je příjemný srdci jako cinkot rolniček v čase vánočním. Včera v noci přišla tato stařena ve snu ke mně. Vzala mě za ruku a šli jsme tmou po udusané hliněné cestě, která tlumila každý náš krok. Její tvář zdála se uslzenou a opuchlou. Nakláněl jsem se k ní, neboť šeptala velmi slabě a namáhavě, ale nemohl jsem jí porozumět. A když jsem ještě více přibližoval ucho k jejím ústům, uslyšel jsem náhle dlouhý pronikavý hvizd, jakoby na poplach, takže jsem až leknutím uskočil. Pak se již neozvalo nic. Za mnou vzplálo světlo. Uviděl jsem dlouhý stín, který uskočil se mnou a pak se rychle rozlil do dálek. Když jsem se potom otočil, světlo mě prudce zabolelo v očích. Zavřel jsem je těžce a cítil jsem, že je všude ticho, že za mnou je tma, že obloha je hnědá a vysoká, že se nemohu pohnout, že jsem tu sám, že stojím uprostřed nějakého opuštěného města, že střechy se zdvíhají vzhůru jako mrtvé ruce zasypaných. A když jsem se odvážil otevřít oči, uviděl jsem ohromný dům, jeho křídla ztrácela se kdesi daleko na východě a na západě, stěny svítily mrazivou a pronikavou žlutou září, byly tam také nějaké římsy a mnoho slepých úzkých oken a nad nejvyššími poschodími trčely černé vikýře jako ohromné krápníky. V žádném okně nebylo vidět lidskou tvář. Nikdo neotevřel dveře. Neozval se ani nejtišší hlásek. Rozhlížel jsem se úkosem. Divil jsem se, že tu mohu stát a že se mi dosud nic nepřihodilo. Oči se všeho dotýkaly, všechno ohledávaly, jen pozdržet se nikde nesměly, aby nepřimrzly. Když se vyšplhaly k nejvyšší římse, vylétl z nejtemnějšího vikýře pták. Byl celý černý a veliký a rychle stoupal. Snad to byl orel nebo kondor nebo sup. Viděl jsem, že jeho křídla jsou prohnuta jako biče, ale švihala, jak se mi zdálo, naprázdno, neslyšel jsem žádný svist a vzduch byl stejně tuhý a mrazivý. A pojednou ze všech vikýřů vzlétali ptáci. Bylo jich více a více. Bylo jich již tisíce a tisíce, stále jich přibývalo, rozlévali se po obloze jako černý kouř, jako prach sopky nebo jako krev z morových hlíz. Některý z nich dotkl se v letu nějakého vypinače, takže naráz chytlo slunce, ohromné a nehybné, ale hned bylo zacloněno černými těly, které se spekly jakoby v škraloup, nic jimi neproniklo, byl to píst, který, jak se zdálo, odsával nyní světlo i vzduch a mně se špatně dýchalo, okna jsem viděl už jen jako pruty, nebylo již dveří, jen stěny šedého válce, které tma třela zvenčí, až v něm bylo nesnesitelné dusno, a já již myslel, že se zalknu, že krev začne stříkat z mých úst, z očí, z prstů, z každého póru mého těla. A tehdy zahlédl jsem vysoko nad sebou trhlinu, byla rozžhavená jako blesk, prodlužovala se rychle až k obzorům a z jejích ohrnutých okrajů odtrhávaly se hořící kusy, praskaly jako smůla a padaly dolů s krvavou stopou, bylo jich více a více, a já pojednou spatřil v tom ohnivém dešti roztažená křídla, zobáky, peří, spáry, a za tím vším zůstávaly plameny stále delší a delší -Snad shoří i země, vyrážel jsem posledním dechem a krev mnou házela, že jsem nemohl ani položit do žhavých rukou svou doutnající tvář Bože můj! Potom byla tma a ticho. Dlouho jsem nic necítil. Snad někde bily hodiny. Nevím. Když opět zašuměla moje krev, bylo již ráno. Ráno a Vaše slova, Váš sen! 70\n5 Drahá Albíno, nevíte, jak se při psaní může člověk zadýchat! Jak se může k smrti unavit! Ale Vy jste zde a berete každé moje slovo do svých rukou, do svého srdce, a já již nemám nic, co by mě tížilo. Vidím Vás, slyším Váš hlas, mohu se dotknouti Vaší dlaně, Vašeho vlasu, ačkoliv jsem jen na zemi a snad daleko od Vás, a nikterak si nezasluhuji toho daru a té cti. A Váš sen Bože můj, Vy se usmíváte? Dnešní noc bude z bílých krystalů? VII. 21. července L. P Ptáte se s onou rozkošností a prostotou, která je vlastní Vaší spravedlivé lásce ke všemu, co trpí, proč nepíši o lidech, kteří bloudí v mém tesklivém a větrném kraji, ptáte se bez výčitky a snad jen za sebe, ale Vámi promlouvá mé svědomí a já je ve Vašich slovech slyším tak, že je nemohu zapřít ani umlčet. Vy jako byste věděla, že si někdy připadám jako bez těla, bez hlasu, bez moci, že znám jen svou bídu a svou bezmocnost, ale kdo Vám, Albíno, našeptal, že při tom trpím pro chudé a žíznící? Kdo Vám to pověděl? Vy dosud cosi marně hledáte píšete a jste mezi nimi, ale i já k nim patřím, a tak máme společnou žízeň a společnou bídu, a kdo by nevěřil, že budeme mít jednou i společnou radost? Vy dobrá, čistá studánko, Vy víte patřím k nim a Vaše srdce nemůže snést, abyste patřila jinam. Ale což mezi chudými a žíznícími je vlast andělů? Ach je to možné Vy jste promluvila ale mohu i já něco říci? A neleknete se mé duše? Vy znáte bolest svou i mou a víte i to, co řeknu, protože jsem zlý ale tady, tady není útěchy! Chodil jsem mezi svými jako stín, který může všude, kam nevniklo světlo, díval jsem se, jak moji bratři podivnými jídly sytí svůj hlad a jak po nich vypadají nemocně, viděl jsem, že pijí podivné nápoje, které dobře neznám, ale které kazí krev, a proto jsou tak nedůvěřiví, proto krev jednoho z nás nevěří krvi druhého Vy to chápete a snad i víte, co pijí, ale já marně hledám nějaký nápoj, který by ukojil jejich velkou žízeň, marně hledám pokrm, který by je posílil v naději, práci, námaze a v starostech, které člověk může nést jen s Boží pomocí. Řeknete: Je tu Nápoj, i Pokrm je mezi námi ale ten není z tohoto světa ani pro tento svět, a proto je neviditelný všem, kteří jsou oslepeni pískem běd, které pominou, jakmile hvězda Pokora nebo hvězda Láska rozhoří se v srdci; ale je tu tma a není vidět ani svatojánskou mušku lítosti. Vidím jen tmu vidím ji jen proto, že chodím jako stín, který může všude, kam nevniklo světlo? Drahá Albíno, Vy znáte mou bolest, a chcete ji setřást z mých ramen, vzdáváte mi poctu jako vyslanci chudých, ale zůstává tu vina mezi mnou a mými bratry není rovnítko důvěry, protože utrpení mé nerovná se utrpení jejich tady je moje vina, a proto ještě musím říkat oni, třebaže moje srdce zná jen zájmeno my. My hříšní, my bloudící, my hledající ach, kdo pochopí tu sladkost, 71\n6 když já, třebas i úzkostlivé a pokorné, zmizí v množství prosících? Kdo potom bude bohatší? Kdo bude chudší? Kdo potom z nás bude smrtelný, když naším jediným jměním bude duše? Moje drahá Albíno, pak to budeme my, jen my, a jeden z nás bude mluvit za druhé, a bude to, jako by mluvili všichni, a snad ta milost bude dána mně, snad bude hovořit kamení a my nebudeme již ani vědět, jestli žijeme nebo zda jsme již umřeli, snad již nebude ani země a jen nejubožejší rostliny, zvířata a věci, které jsou dnes vděčny za sebemenší úsměv, pohlazení a soucit, budou kolem nás, a i v nich viditelně pokvete láska a nepoznají již nikdy pokoření Můj Bože, co bych Vám měl ještě říci pro svou útěchu? A co pro útěchu Vaší? Snad již spíte a hvězdy létají až k Vaší tváři, aby sen nebloudil a přišel včas. Je půlnoc nebo ještě později a já jsem sám na této zemi, zdá se mi, jako byste Vy byla kdesi daleko, na jiné planetě, jistě hledáte pro mne živou vodu ze studánky, která není na této zemi, a já neslyším ani svůj, ani Váš dech. Dnes odpoledne obloha pálila a já chodil po Králově náměstí, po cestách parku, a tak bych se byl rád rozběhl po trávě a pohladil stromy, které tu ztratily duši, snad jsem se jich i ptal, jestli tu rostou pro nějaké dávné provinění, neboť jsem si jinak nedovedl vysvětlit tu strnulost stříbrných jedlí a stromů listnatých. Mlčely však a nepohnuly ani lístkem. Jenom kos a drozd chodili od kmene ke kmeni a vyprávěli jim o lesích, kde stromy mohou dýchat, zpívat a šumět a pít do omámení ticho dálek. A tak jsem dlouho chodil a vzpomínal úpěnlivě na Vás a na rodný kraj, až se mi zdálo, že slyším za sebou Váš lehký krok a tenké bublání potůčku. Otočil jsem se rozradován, ale jen ostříhaná tráva zanaříkala a slepý stařeček oklepával holí šedou a opuštěnou cestu. Lavičky byly prázdné. Šel jsem domů a v duchu Vám psal dlouhý a vřelý list. Slova ve mně rozkvétala jako první květy a já se až divil, jak se rychle řadí vedle sebe, až jich byl celý záhon, a Vy jistě byste se nad nimi sklonila a těšila se z jejich vůně. Ale pak se mi poztrácela ve chvíli, kdy jsem vzal doma do ruky pero, všechno pohaslo a já seděl bezradně nad čistým listem, čas se natahoval a úžil, přešel večer, odkapávala noc a moje ruka byla jakoby pohřbena v hrobě nebo jako by spala v temném sklepení, kde kvasí jenom dávný prach, až po dlouhé době se mi zdálo, že se pohnula jako bledá ryba pod hladinou vod, že obživla a pojednou se rychle pohybovala, jako by ji někdo pronásledoval a já se na ni díval a bylo mi jí líto, že tak spěchá, že se tak chvěje, črtala jakoby ze své vůle, a když jsem se podíval na její stopu, uviděl jsem čáry ohnuté jako oblouk, proplétaly se a já v nich bloudil, byly zkřiveny jako pahorky nebo cesty mého kraje, a vskutku ty čáry jako by rozrůstaly, jako by uzlovatěly v brázdy a meze, jako by roztékaly v úhory, kde svítí stříbrné kotouče pupav, jako by tvrdly v žíly skal, jako by se proměnily v ptáky, jako by dýchaly a svítily barvami a tály vůní a byly šípkem, motýlem a borovicí, potokem, beruškou, netřeskem a kteroukoli jinou věcí, rostlinou nebo zvířetem mého kraje, který za mnou přichází, který se mi zjevuje Bože můj, já ucítil v chřípí dech hor a potom jsem běhal po pokoji jako vězeň, stěny 72\n7 žloutly v mžouravém slídění lampy, byla půlnoc a já pak začal psát Vám pln nepokoje drahá Albíno! Je noc a Vy spíte, hvězdy létají až k Vaší tváři, aby se snu u Vás zalíbilo, a já se těším, že již brzy uvidím svůj kraj a Vás, svou Jitřenku, že stisknu Vaši ruku, a půjdeme potom po našich cestách s pomněnkami a s mateřídouškou a se zvonečky, půjdeme v mlčení a s důvěrou po pahorcích blíže k obloze ke světlu A hleďte, Albíno, stačím Vám ani trochu jsem se nezadýchal ó, není již noc obilí se objímá rosa světlo vidíte, Albíno, studánky? Kolem nás jsou samé studánky a tam Bože můj Slunce! Dopisy Albíně, 1947 Autor je spíše obyvatelem světa Jana Čepa, ( ) jenž je na mnoha místech připomínán opatrným odvažováním slov, přitlumeným vyslovováním citů a vkusnou pokorou Zedníčkovo dílo se nám pak objeví jako poetická apostrofa imaginární ženy pubertálních snů, jako výkřik v opojné závrati, přicházející na člověka v oné slabé chvilce, jež je můstkem mezi pokorným jinošstvím a nemilosrdným chlapstvím Uvědomíme-li si pak, že se kdesi mluví o světlých andělích a jinde o svatém Děťátku, neubráníme se dojmu, že jsme svědky menší senzace: jak surrealismus po nevydařeném manželství s marxismem zkouší to s katolicismem. Ota Jahoda, 1947 Referent Kritického měsíčníku uváděl jméno Čepovo jako autora, který ovlivnil básnický svět Zedníčkův, a jako novum konstatoval u něj spojení katolicismu se surrealismem. Nuže, toto novum existuje v naší poezii už bezmála čtyřicet let, dávno před surrealismem francouzským, a to v Demlově Hradu smrti a Tanci smrti. ( ) Zedníčkův básnický svět je do posledního písmene odvozený z básnického světa Demlova, nenajdeme u něj jediné věty a jediného slova, které by mu nebylo poplatno ( ) Přes všechno, co jsme tu řekli o poplatnosti Zedníčkově, zdráháme se odbýti jej pouhým slovem epigon ( ) Zejména jeho snové vidiny mají svou hutnost a do jejich tvaru je uzavřeno nemálo z toho, co se zmítá v ostatní dnešní poezii. Životní rovnováha Zedníčka je dosud křehká a s vypětím udržovaná. Listy Albíně jsou ve svém jádře výrazem hluboké vděčnosti za život, milost života, vděčnosti, která dovede být ve svých silných okamžicích vskutku jímavá. Miloš Dvořák,\n8 CHVÍLE ZAPOMNĚNÍ Svět je dlouhý deset kroků Smrk jím vzlíná rozpouští se Pahorek se v mlhu mění Není tu vzduch pro dech roků Je jen chvíle zapomnění Kde je cesta hroby kříže? Kde je tráva a kde chvění? Není dálka Není tíže Je jen chvíle zapomnění Mlha čeká Mlha stojí Den je ještě a den není Pak se náhle sevřou kleště Puká chvíle zapomnění (1943) Větrná zátiší, 1974 JEŘÁBY Snad jenom němí se nerouhali mezi všemi a mlčky strádali Vladimír Vokolek Na západě zapraskaly lesy. Z brambořišť vylétl pták. Pak jsem uviděl silnici vypálenou jako mísu v peci hrnčířově. Po pravici ležela žlutá stráň, po levici hořela louka. Bylo vlastně poledne a byl jako večer. Zdálo se, že všechno stvoření dříme, jen louka zpívala ze sna a chvílemi vzlétali ptáci, které tu nechala noc. Moje krev šuměla jako netopýři zmámení horkem. Seděl jsem či stál a slunce mě přibíjelo do heřmánku a kontryhelu, takže jsem mohl jen otáčet hlavou po svých přá- 74\n9 telích zajatých zemí. Lidi ani chaloupky nebylo vidět, padli někde do vyschlého dna řeky a nemohli se již vyšplhat zpět na rozpálenou pláň. Pahorky umíraly docela zřetelně, ty při obzoru se ještě chvěly horečkou, ale ostatní ležely strnule pod vybledlými šátky lesa a mezi nimi se plazil vřes, černý jako sedlá krev na prsou zabitého. Přitom celý kraj svítil, vyschlý a mrtvý, bez přátel a rubáše, jako by ho sem doneslo nějaké veliké a strašné zvíře a zde jej upustilo na útěku a již se proň nevrátilo. Kolik svědků je třeba k umírání? Nade mnou se skláněly jeřáby, stromy mých radostných smutků. Kůže jim pukala, chvěly se důvěřivě a bolestně ukazovaly ztuhlé krůpěje krve. Hladil jsem jejich ruce, jako stařenka hladívá ručky vnoučátek. Tu od východu zazvonil vítr horký jako dech Sahary. Rozpálil zemi, věci a zvířata a všechno se jakoby pohnulo od základu, každá věc, každá barva vířila ve vzduchu jako listopadové listí a z prstů jeřábů počala kapat krev, krev tuhá a žhavá jako hořící smůla, omráčila mě bolestí, a po chvíli, když kolem byla jen tma a propast únavy, podíval jsem se s úžasem a hrůzou na těla jeřábů. Já svým očím ani nevěřil, ale když jsem viděl stále bolestněji a bolestněji, ža se neklamu, zabušilo mé srdce, jako by mělo puknout, a od té doby zůstala na něm rána ne menší než můj kraj a hlubší než tůň moří. Kmeny byly obnaženy jako trubice teploměru a poslední míza v nich bláznivě stoupala a klesala, nemohla se rozlít ani do nejnižších ratolestí, a stejně s mízou stoupaly a klesaly větve, hned hrozivě, hned bezmocně, roztahovaly prsty větviček a čečulky listů, jako by nemohly popadnout dech, třásly se jako v horečce, prohýbaly se v křeči, praskaly jako písek pod nohama pádících koní já již myslel, že vzplanou jako keř, z kterého mluvil Bůh, nebo se zavrtají do hrobů a pak nezůstanou po nich než pustá místa, kde po věky nevyroste ani nejskromnější nebo nejopovrženější tráva. Ty jeřáby se zatínaly do rozžhaveného vzduchu jako prsty muže v agónii, který se chce ještě přidržet země jižjiž se ztrácející, a nad nimi bylo ticho vražedné jako pod poklopem vývěvy. Slyšel jsem jen tlukot své úzkosti. Můj Bože já nemohl pomoci! Jen jsem pochopil tu strašnou žízeň, žízeň všech ubohých, všech doufajících, všech ztracených a díval se jako kajícník, ale jak zoufale bila má krev, jak mě bolelo každé zachvění listů, květů a chmýří! Kalíšky se otvíraly jako ústka nemluvňátek, 75\n10 lesy se přikrčily, cesta se zlomila a obzor se stahoval hrůzou, celá krajina se zkřivila jako moje tvář a jeřabiny pršely jako krupobití, bičovaly zem vzdychající i ve svých bolestech soucitem. Odvrátil jsem hlavu pro bolest očí, pro bolest srdce a roztesknění duše, rozuměl žalobě tráv, smutku brouků, všem vzdechům jedlí, smrků a borovic jsem odpovídal, a pak, když hrdlo se stáhlo trpkostí nevýslovnou, objal jsem kmen jeřábu jako bratra mučeného, díval se dolů na stranu západní, kde rachotily mraky a kraj si vlhčil rty, a cítil jsem, že moje žíly prorůstají zemí a ovinují kořeny jako tiché ruce milenek, že v této chvíli jsem zapojen v bratrství všech žíznivých a trpělivých. (1943) Větrná zátiší PODZIM A HOUSLE A proto, když se dech v tvé hrudi svírá, je útěchou ti zvednout čelo své A. A. Fet Čadil knot země, té lampy ze spěže, mlha se valila z pahorků a tříštila se o můj stín. Nízko letěl pták, padal křik, mraky se vlekly krajem, vlekly se stíny, chladl dech. Rukověti natí trčely z ran. Bláto hnisalo na prasklých žebrech brázd. Vítr profukoval ten zanešený rošt. Země doutnala. Pak jsem uslyšel déšť vykřesávat slepé jiskry po cestách. Viděl jsem, jak se brambořiště lámala v kole obzoru, jak se zlomené kosti natě opíraly o hroudy a nad nimi sténal vítr do šedých pláten oblohy. Kraj jako by byl uhněten z popelu. Tma tuhla. Rostla na obzoru jako obrovské krystaly. Potok pohasl, zčernal déšť. Mraky se trhaly s třesknutím. Potom vítr ztichl. Ztichl i déšť, ten unavený tanečník. Ticho se napjalo nad krajem. Mraky se do sebe zaklínily jako balvany zřícené šachty. Visely nízko a byly nateklé a jakoby shnilé, nepohnuly se, byly temné jako hladina 76\n11 nočního jezera a těžké jako obrovské olověné desky lisu, které se již každou chvíli mohou pohnout, zaskřípat a pomalu klesat, milimetr za milimetrem, nepozorovaně, ale stále, a tak tiše, až moje žíly puknou a kosti budou vytrženy z kloubů a já budu mrtev, dříve než se mě dotkne plocha desky. Tak jsem stál pod pahorky u brambořiště, na kterém jako by tlely kusy mrtvol, stál jsem tu jako na bojišti, jediný živý mezi svědky smrti a zániku, a moje nohy byly zabořeny v zblátilé zemi a duše byla mrtva a srdce netlouklo již ani jako umíráček, který kdysi pukl, když musel odzvonit všem bytostem na zemi. A tu jsem cítil, jako by se mraky napjaly od obzoru až k prasknutí, jako by se všechno povytáhlo a zaklánělo jako před kýchnutím, ale nic se neozvalo, ticho bylo ještě tíživější, vařilo se pomalu v temném kotli a moje úzkost v něm rudla jako rak. Ale pojednou se mi zdálo, že něco prasklo, a já zdvihl hlavu: po celé délce řeřavěla jizva a z ní se sypal sníh bělejší než křídla holubic. Ještě nedolétl k zemi. Vznášel se, kroužil jako tisíce motýlů v líbezné hře. Až po chvíli padal rychleji, rychleji kroužil, bylo ho více a více, a potom se snášel k zemi, jako by to již nebyl sníh, ale růžové lístky růže. Padal zlehka na moje ramena a tvář jako nesmělá, čistá políbení, přilétal ke mně jako malí důvěřiví ptáčci, kterým někde daleko uřízli jazýčky, aby nemohli zpívat o ráji, ale oni tím nic neztratili ze své důvěry k člověku a usedali, křehcí a něžní, na ramena, dlaně a řasy, zavěšovali se jako roje včel a opět se rozlétali v tiché radosti, až kraj a pahorky byly zjasněné jako oči vzkříšeného Lazara. Šel jsem k pahorkům v podivuhodném světle, které neustále vylétávalo z oblohy, vloček a země, a zdálo se mi, že slyším tiché, líbezné tóny, že jdu, oněmlý, za starým houslistou, který hraje dům od domu a vábí děti do krajů, kde umění je zemí a naděje sluncem zdálo se mi, že potom stoupám po stupních chrámu za tím bílým starcem, že stříbrné tóny houslí znějí silněji a líbezněji, že se ztrácím ve světle a radosti, že vím, že nemusím ani dýchat, a přece budu pít perlivé doušky vzduchu, že mohu zavřít oči, a přece v nich víčka neuvězní tmu ani bázeň, že nemusím udělat ani krok, a přece budu stoupat, neboť někdo ke mně promluvil, někdo na mě dechl, někdo omyl mou duši, srdce, nohy, moje ramena a tvář a já necítil ani únavu, ani tíži, ani smutek, třebaže stín listopadu pohnul se kdesi dole a skláněl se níž a níž, aby severák mohl sem vpadnout tryskem na svém zdivočelém koni. A housle zněly. Slyšel jsem stále jejich hlas. Byl silný, jako by měl proniknout pod každou střechu, do všech údolí a lesů, do všech plání, jako by měl posílit vysílené na cestách dalekých a opuštěných, jako by ho už nic nemohlo umlčet. Ale bílý, rozzářený prostor kraje byl již prázdný. Nikde nebyl člověk ani zvíře, jen já jsem stál na pahorku jako chudý, který nevědomky došel až k trůnu a který tu již může zůstat až do konce 77\n12 života, protože lidé se kdesi ztratili a jejich pýcha kolem mě dohasínala jako spáleniště, které ještě vítr nenametl do vod marnosti. (1944) Větrná zátiší MOJE STRÁŽ V křehounké formě snu tak prudce odlit do člověka Proto sen vtéká kam se hnu proto smrt trpělivě čeká u dvířek všech mých dnů Přítmí srdce, 1969 SEN K STÁNÍ V přestávkách života malé masky bledé s úklonou mandarínů stahují oponu Odevšad tleská bahno V přestávkách života malé masky bledé čekají na slzu mezi škraboškou a vředy Odevšad tleská bahno Přítmí srdce FRAGMENT PŘEKLADU MINUTOVÉHO CHRAPOTU ULIČNÍHO AMPLIONU osvobozeni od slz a utrpení zdravíme všechny mozky 78\n13 a srdce s pravidelnou stolicí blahořečíme všem s rakovinou vůle s potratem myšlenek s amputací srdce čistého jejich je nesmrtelnost ohanbí a břicha od tohoto času až na věky Přítmí srdce CO BEZ TEBE UTRPENÍ Šílenství s mlhami se páří Větrné mraky spláchly svět Vesmír je temný Na mé tváři Smrt chce svou bledost uvidět Dlouho ji ve tmě marně hledá Dívá se s hrůzou na můj stín Pak patříc na mne jak je bledá Prchá zpět do svých mlhovin Přítmí srdce NOČŇÁTKO Ráno ji prokřehlou postrčí z mlh až na kraj únavy Dříve než uhrabe umrzlé stopy nočního smíchu 79\n14 mám ji na prsou bledou až k jinovatce zoufale tichou sykotem temné žízně v malé zamčené komůrce v níž se denně probouzí s mrtvým nemluvňátkem nevědouc že je kýmsi milována v pláči a jinak než se jí zdá jinak než by si přála Přítmí srdce ZE DNA STUDNĚ Mozek má sucho Závrať z hvězd Srdce je v blescích Krev tká oblohu Domlčena je žádost o bolest Ta žízeň žízeň po Bohu Přítmí srdce SEN Přibližování ryb přisouvá stěnu akvária Tma tvrdne v odmítání Tlačí mě na sklo za nímž ploutve (tažené hltavostí tlam) prosekávají krvavé vody Oči v tichu jako setmělá slunce 80\n15 Náhle blesky úhořů bijí do skla půlnoc Dvanáctý s třeskem proráží stěnu až k srdci Dýchat Přítmí srdce ŽALM 1 Ze dna své propasti k Tobě volám Pane Pohleď na mé rány na mé slepé oči na mé zoufalství Jsem slabší než dítě v té hrůze samoty a je noc neustálá a v mých očích už není slz v mém srdci už není lítosti a láska a soucit jsou jen v vzpomínkách Mezihvězdný prostor není tak prázdný jako já Hledám sám sebe bloudím v sobě jako ve vánicích Arktidy jsem do sebe zasunut jsem v sobě pohřben Děsím se Pane Celý svůj život vidím v těchto tmách hlásím se k němu v hanbě a hrůze Je můj je do mě vrostlý 81\n16 jako nádor tvrdý jako skála mrazivý jak led Ach Pane proč jsem Tě opustil? 2 Vylidnil jsem Zemi Opustil jsem člověka Vyprahlost pouště dno propasti jsou mou zemí a člověk přejde dotkne se mě jako věci a neslyší mé úpění Jsem sám na této Zemi Sám se svým strachem Sám se svou žízní Docela sám Bez otce bez matky bez ženy bez dítěte V plískanicích Země kterou jsem vylidnil 3 Pane vidíš tu zkázu? Jsem tu na dně své propasti slepý a zoufalý Jsem oddělen ode všeho Jsem docela sám Snad ještě někde zpívá pták 82\n17 Snad ještě někde poletují motýli a laně pijí z lesních studánek Snad ještě někde jsou květiny lidé a láska Nic o tom nevím v té mrazivé hrůze samoty Ustrň se Pane Dej mi slzy Dej mi slzy Přítmí srdce MALÉ NOKTURNO Marii Petelové Z šedých galerií mraků se dívá smutek výšek vrácený pláč Pomalu šeptá mé verše až jsou jen dechem leknínů nad hladinou Přítmí srdce JAROSLAVU DURYCHOVI K ŠEDESÁTINÁM Byly dny kdy jsem nosil maso orlu do temné boudy (říkali jí cirkus) jako krmič zvěře v pražské zoo Myslíval jsem tehdy úpěnlivě na osudy básníka dívaje se do tmy klece 83\n18 na nehybné tělo orla na orla tak hrdého že se nikdy nedotkl masa a který (jak jsem viděl) se nikdy nepohnul Jen oči žhnuly z tmy těla a mě až jímala závrať jako bych s tím orlem letěl nad Andami nad vrcholky Kavkazu a Alp v blescích slunci i vichru ale nerad bych se mýlil To on sám létal prostorem svobodný hrdý orel Veterinář zoo se denně díval na toho vězněného (jak se domníval) jsa sám více v kleci než ve tmě boudy které říkali cirkus Denně se díval na toho orla a docela nic nechápal Která křídla jsou křídly? A kde je klec? Přítmí srdce VLADIMÍRU HOLANOVI Z temnot jsme vycházeli při našich hovorech Světýlko rozžíhali že zhasnout je moh dech 84\n19 Po klopýtavé chůzi se rozsvěcelo v jas Démoni herci hrůzy již opouštěli nás Čas zastavil se zcela V tom světle smysl vět souhvězdí objal celá a znal cíl lidských běd I náruč Boží byla tak blízko na dosah že jižjiž strašná síla nás chtěla strhnout z drah tam kde je známo přesně každičké tajemství (tehdy nás jenom těsně míjelo šílenství) Pak zase krok tak vratký že minulé je snem větrný návrat zpátky na zimomřivou zem Z temnot jsme vycházeli při našich hovorech Světýlko rozžíhali že zhasnout je moh dech Vyzáří do stálice upřímnost našich vět? Mlčení chce však více než temna odtrpět Přítmí srdce 85\n20 SVATEBNÍ Slovy z mušelínu se připravují vraždy panen přímo v lůžku lásky v pálivé přítomnosti lític posedlých nářkem panenského strachu nářkem slábnoucím čím více se blíží narození bílého masa pro černé příští noci Přítmí srdce DLOUHÁ NOC Tenký nářek úpěnlivého neklidu obtahuje nervy až do žhavého ostří Ale za chvíli snad tišivá noc Ne Noc miluje mou nespavost mé štítivé rozpaky před elektrickými světly pro které nevidím trpělivost hvězd Ticho mrholí ticho mdlé postele skřípají prastarými rytmy tak krutě blízko V té chvíli jako by Země byla měřena zvrácenými těly žen které se vzdaly jen pro rozkoš 86


Golf Club Praha, Author at Golf Club Praha\nArchiv autora: Golf Club Praha\nJako každým rokem pořádáme golfové tábory pro děti. V letošním roce nabízíme 5 turnusů pětidenních táborů a jeden třídenní kemp. Kompletní popis táborů a termínů naleznete zde. – PŘIHLÁŠKA –\nByl zveřejněn termínový kalendář turnajů na rok 2022 – zde.\nNebude chybět tradiční motolská tour, dětské turnaje a samozřejmostí jsou\nMistrovství klubu na jamky a rány.\nDovolujeme si pozvat členy GCP na Valnou hromadu konanou dne 20.4.2022 od 17:00 hod.\nJednací řád zde\nOd pátku 11.3. do neděle 13.3.2022 se odehrál finálový turnaj jednotlivců Indoor Golf Tour Motol 2021/2022. Do jamkové části finálového turnaje se kvalifikovalo 16 mužů a 8 žen. Po někdy až strhujících bojích vzešlo pořadí kategorii mužů:\n1 Tomáš Tvoroch\na v kategorii žen:\nVítězům blahopřejeme a těšíme se na příští ročník. A závěrem hurá na hřiště.\n4.března se odehrál poslední turnaj základní části série Indoor Golf Tour jednotlivců. Vítězem v kategorii mužů se stal Tomáš Teissing a v kategorii žen Lenka Budínová. 16 nejlepších hráčů a 8 hráček z celkového žebříčku se kvalifikovalo do finálového turnaje. tento bude odehrán 11.-13.3.2022. Finálový turnaj je hraný na jamky. Hrací rozpis naleznete v sekci turnajů.\nV neděli 27.2.2022 se uskutečnilo finálové kolo Zimní ligy družstev GCP 2021/2022. V boji o třetí místo zvítězil tým Rychlé želvy nad Remixem 3:0. Od 16:00 hod. pak letošní ročník vyvrcholil utkáním o pohár vítěze. Po strhujícím boji byl nakonec úspěšnější tým Intrasu, který porazil Bezdomáče 55+ v poměru 2:1. Vítězům blahopřejeme a těšíme se na ročník 2022/2023.\n20.2.2022 se odehrálo semifinále ZLD GCP.\nINTRAS vs RYCHLÁ ŽELVA 2/1\nBEZDOMÁČI 55+ vs REMIX 2/1\nVe finále 27.2.2022 proti sobě nastoupí od 13:00 hod v boji o třetí místo Remix a Rychlá želva. Od 16:00 hod pak o celkového vítěze si to rozdají Bezdomáči 55+ a Intras.\nPo odehrání základní části Zimní ligy družstev GCP se 20.2.2022 odehraje semifinálová část.\nO finálovou účast budou usilovat tyto dvojce\nBezdomáči 55+ vs. Remix\nIntras vs. Rychlá želva\nFinále a boj o 3.místo se uskuteční 27.2.2022\nPro rok 2022 je opět připraven jarní blok tréninků pro děti a mládež všech věkových skupin. Více informací naleznete zde.\nMožnost nástupu od 1.4.2022. Vhodné pro studenty a aktivní seniory.\nPracovní doba 14:00 – 21:00. Více informací na tel. 774203728