Na USK zapomenout a jít dál - Táborský deník\nNa USK zapomenout a jít dál\nJindřichův Hradec - Jindřichův Hradec prohrál s USK Praha 76:86. Pozítří jedou Lvi do haly posledního Brna\nPORÁŽKA. USK Praha byl tentokrát v Jindřichově Hradci lepším týmem a zaslouženě vyhrál. Robinson (uprostřed) bojuje Nikoličem a Feštrem (vpravo). | Foto: Foto: Jan Oliva\nVelkou šanci pojistit si umístění v osmičce nejlepších týmů zaručující účast v play off propásli basketbalisté Jindřichova Hradce.\nVe 30. kole Kooperativa NBL podlehli na domácí palubovce předposlednímu USK Praha a nevyužili tak možnost odpoutat se od svých pronásledovatelů.\nLvi vstoupili do utkání s elánem a Vošlajer dostal Jihočechy do vedení 4:0. To ovšem bylo poprvé a naposledy, kdy byl Jindřichův Hradec v utkání na koni.\nPo dvou minutách vyrovnali Nikolič a Feštr a pak už domácí tahali za kratší konec provazu. První čtvrtinu Lions prohráli 11:19.\nKe zlepšení nedošlo ani ve druhé desetiminutovce. Jindřichův Hradec se na každý koš hodně nadřel. Když to nešlo souhrou, zkoušel se individuálně prosadit Brison White, ale proti zformované obraně Pražanů pod košem to neměl jednoduché.\nBasketbalisté USK naopak stříleli z dobře připravených pozic a lépe jim vycházela i střelba za tři body. Vysokoškoláci vyhráli i druhou periodu a celkově vedli v poločase o deset bodů 29:39.\nDo druhého poločasu nastoupil Jindřichův Hradec s velkým odhodláním zvrátit nepříznivý stav a kapitán Zuzák se po dlouhé době trefil za tři body.\nPoté co Lamb Autrey a Donald Robinson snížili čtyři a půl minuty před koncem třetí části hry na rozdíl jediného bodu (46:47), zdálo se, že Jindřichův Hradec je na nejlepší cestě otočit vývoj zápasu ve svůj prospěch.\nImpulsivní trenér USK Alilovič však zklidnil své svěřence při oddechovém čase a ti se dokázali vrátit ke své hře, která je zdobila v první půli. Hosté se pak během dvou minut opět dostali do desetibodového trháku a před závěrečnou čtvrtinou vedli 54:61.\nJindřichův Hradec nicméně odehrál nejlepší čtvrtinu v utkání a poslední dějství ještě slibovalo zajímavý průběh.\nLions se sice ve druhém poločase rozehráli, avšak hosté nijak ze svého koncentrovaného výkonu neslevili a svůj náskok si drželi i v závěrečné čtvrtině.\nLvi dřeli, ale hosté jim nenechávali zdaleka takový prostor ke střelbě, jaký dopřávali Jihočeši jim. Hráči USK dokázali lépe využívat svoji výškovou převahu pod oběma koši a když se dostali čtyři minuty před koncem zápasu do čtrnáctibodového trháku, se šancemi Lions na vyrovnání to vypadalo bledě.\nLions přesto flintu do žita nehodili. Bojovali, ale v přemíře snahy se dopouštěli i častých faulů, které soupeř z trestných hodů trestal.\nJihočechům se ve druhé části utkání začala lépe dařit střelba za tři body a i díky tomu se přiblížili znovu na pět bodů (74:79). Do konce zápasu však v tu chvíli zbývala pouze minuta a šestnáct vteřin a to bylo na zvrat málo.\nHosté závěr zvládli po taktické stránce výborně a nakonec vyhráli 76:86. „Kluci předvedli výborný výkon a po celých čtyřicet minut byli soustředění. Domácí se sice několikrát dotáhli na rozdíl tří bodů, my jsme však nezpanikařili a vůbec jsme si nepřipouštěli, že bychom zápas mohli prohrát," zářil po utkání spokojený asistent trenéra Pavel Miloš.\nZato domácím trenérům do řeči vůbec nebylo. „Budu dnes velmi stručný, protože pokud bych to měl rozebírat, tak asi dostaneme pokutu. Prohráli jsme, musíme se z toho poučit a jít dále," říkal asistent jindřichohradeckého trenéra Forejta David Musil.\nFakta z utkání: Lions Jindřichův Hradec – USK Praha 76:86 (11:19, 29:39, 54:61) – Střelci: Robinson 16, Autrey a Zuzák 15 – Nikolič 26, Feštr 21, Mareš 20. Střelba: 27/71 – 28/49. Trojky: 9/25 – 9/20. Trestné hody: 13/18 – 21/29. Doskoky: 28 – 26. Fauly: 28 – 25. Ztráty: 12 – 17.


Pokrok v plnění Agendy 2030: Státy srší optimismem, statistiky varují před pomalým tempem | Udržitelný rozvoj\nPokrok v plnění Agendy 2030: Státy srší optimismem, statistiky varují před pomalým tempem\nVydáno: 24. 8. 2017 - 08:55\nV polovině července se konalo Politické fórum na vysoké úrovni (HLPF) – nejvyšší poradní orgán OSN pro udržitelný rozvoj. Na něm státy dobrovolně prezentují, jak se jim daří plnit cíle, které vytyčuje Agenda 2030. Výsledky jsou ale navzdory optimistickým prezentacím zatím skromné a postup pomalý, ukazuje analýza předložených reportů. Na letošním fóru prezentovala dosavadní úspěchy i rezervy také česká delegace v čele s ministrem životního prostředí Richardem Brabcem\nHLPF se zatím konalo pouze dvakrát – tento a minulý rok. Na letošním fóru prezentovalo celkem 43 zemí, což je přesně dvojnásobný počet oproti loňsku. Země, které prezentovaly loni, přitom letos zpravidla přenechaly prostor jiným státům.\nTento článek vychází především z jednotlivých dobrovolných národních reportů (tzv. Voluntary National Reports – VNRs) z let 2016 a 2017. V menší míře i z vystoupení delegátů na fóru. Vzhledem k tomu, že příspěvky jednotlivých států jsou zcela dobrovolné a není stanovena předepsaná forma ani obsah, jednotlivé reporty se výrazně odlišují a to jak do rozsahu, tak i kvality. K problematickému hodnocení přispívá i fakt, že od schválení Agendy 2030 uplynula poměrně krátká doba. Po dvou letech je řada států stále ve fázi přípravy strategických dokumentů.\nZ těchto důvodů jsou možnosti, jak zhodnotit postup jednotlivých států a vzájemně jej porovnávat, značně omezené. Zároveň je nutné přistupovat k jednotlivým reportům spíše rezervovaně, neboť lze předpokládat, že státy mají ve svých reportech tendenci soustředit se spíše na silné stránky a upozaďovat ty slabé.\nPokud bychom měli situaci soudit pouze na základě odevzdaných reportů, pak by na první pohled vše vypadalo slibně. V kontrastu s optimismem jednotlivých reportů, ale na alarmující data upozornila řada delegátů na samotném fóru. Například podle Irene Khan dochází v oblasti genderových nerovností sice ke globálně k výrazným změnám k lepšímu, nicméně natolik pomalu, že pokud nezrychlíme, budeme rádi, když stanovené cíle splníme alespoň ke konci století. Přitom mezinárodnímu společenství zbývá pouhých třináct let do splnění Agendy 2030 OSN, pokud si má zachovat tvář.\nTo potvrzuje i prohlášení Yongyi Minové, vedoucí monitorovacího týmu plnění SDGs ze statistického oddělení OSN. Její tým každoročně zpracovává statistickou zprávu o postupu plnění Cílů udržitelného rozvoje (tzv. Sustainable Development Goals Report). Minová letošní zprávu představila i na HLPF.\nPolitické fórum na vysoké úrovni (HLPF)\nHlavním úkolem setkání v sídle OSN je sledovat proces naplňování Agendy 2030, definované v 17 Cílech udržitelného rozvoje. Fórum se schází každý rok v červenci, jen jednou za čtyři roky ale v rámci valného shromáždění OSN.\nPrávě na těchto setkáních ministerské delegace z jednotlivých zemí probírají proces implementace Agendy, přičemž jednotlivé státy zde mohou dobrovolně referovat o tom, jak u nich probíhá dosavadní postup plnění.\nFórum ve věci implementace Cílů udržitelného rozvoje zasedalo teprve podruhé – Agenda 2030 byla přijata v roce 2015 a do té doby byla sledováním naplňování udržitelného rozvoje, respektive tehdejších tzv. Rozvojových cílů tisíciletí pověřena Ekonomická a sociální rada OSN.\nPodle ní i v těch oblastech, kde jsme za posledních 25 let dosáhli největších úspěchů (tj. boj s chudobou a hladem, boj s nemocemi) je progres z hlediska ambiciózní Agendy 2030 stále příliš pomalý. „Abychom cílů dosáhli ve stanovené lhůtě, musí se tempo postupu zdvojnásobit,“ říká Minová. A to je přitom řeč pouze o těch oblastech, které se nám daří plnit nejlépe. „Máme-li stanovené cíle splnit, musí se zapojit úplně všichni - vlády, podniky i občanská společnost.“\nInkluze a rovnost vs. uspokojení materiálních potřeb\nZ hlediska národních reportů vypadá vše pochopitelně o něco růžověji. Státy se v nich jednak snaží prezentovat v dobrém světle a zároveň je třeba přiznat, že v celé řadě zemí dochází k výraznému pokroku a to v mnoha oblastech.\nPřes zmiňované rozdíly ve formě i obsahu jednotlivé reporty ukazují zásadní rozdíl v přístupu k dlouhodobé udržitelnosti mezi zeměmi třetího světa a západními, zejména evropskými zeměmi. Zatímco hlavním tématem chudých států státy je zajištění základních materiálních potřeb, zdravotní péče, vzdělání a zajištění ekonomického rozvoje (včetně zahraničních investic a mezinárodní podpory), evropské země vidí udržitelnost v budování soudržné a spravedlivé společnosti, která umožňuje rovné šance pro všechny.\nObecně se zdá, že většině chudých zemí se životní podmínky obyvatel zlepšují. Vlády těchto států se dlouhodobě snaží snižovat zdravotní rizika obyvatel, podporovat vzdělanost a bojovat proti hladu a chudobě.\nAfrické státy obecně ve svých reportech zmiňují velké pokroky z hlediska Rozvojových cílů tisíciletí (MDGs), ketré předcházely dnešní Cíle udržitelného rozvoje. To se týká především boje s chudobou a hladem, dostupnosti pitné vody, zlepšování dopravní infrastruktury, zdravotních podmínek obyvatelstva a přístupnosti vzdělání.\nNapříklad v Keni jen mezi roky 2014-2017 stoupl počet dětí pravidelně docházejících do školy ze 70 % na 75 %. V Zimbabwe, jednom ze států s nejvyšším procentuálním rozšířením viru HIV, poklesl výskyt smrtelné nemoci z 18 % na 14 % za posledních deset let.\nChudé státy v reportech zmiňují často nedostatečnou technologickou a finanční připravenost na implementaci SDGs. Některé dokonce přiznávají značnou organizační, strukturální nepřipravenost. To je případ Nigérie, za jejíž zmínkou o slabé propojenosti a nedostatečné spolupráci jednotlivých stakeholderů lze tušit značnou nejednotnost země. Jejím dokladem jsou i nepokoje, které proběhly na začátku července letošního roku při příležitosti oslav padesátého výročí od konce občanské války a sjednocení Nigérie. Tisíce lidí z regionu Biafra zde znovu protestovaly proti nadvládě Nigerijské federace a dovolávaly se autonomie.\nSituace v nejchudších státech se tedy pomalu ale jistě zlepšuje. Výjimku tvoří ty chudé země, které jsou navíc sužovány dlouhodobými konflikty. To je patrné zejména z afghánského reportu, který uvádí, že sledované indikátory rozvoje se kvůli dlouhodobému válečnému konfliktu spíše zhoršují.\nDo této kategorie zemí patří nejlidnatější státy světa a ty státy, které mají největší globální dopad z hlediska své spotřeby či výroby. Z hlediska rychle se rozvíjejících ekonomik největší pokroky alespoň dle reportů zdá se dělá Indie. Ve svém krátkém reportu zmiňuje celou řadu ambiciózních rozvojových projektů, které už probíhají a mají konkrétní výsledky (např. základní krytí zdravotní péče pro rodiny pod hranicí chudoby, dále projekt usilující o zajištění bydlení pro všechny do roku 2022, či zajistit základní hygienické podmínky pro všechny obyvatele do roku 2019).\nDruhým nejrychleji rostoucím gigantem je Čína. Ta naproti Indii z hlediska plnění SDGs představuje velký otazník. Sice se otevřeně a dlouhodobě hlásí k implementaci Agendy 2030, na fóru ale nepředstavila žádný report. Prezentovala se jen krátkým a velmi obecným shrnutím svých dosavadních snah a plánů.\nČína je přitom největším světovým producentem emisí CO2 a tedy na jejím postupu ve značné míře závisí, jak se bude dařit splnit závazky stanovené v Pařížské dohodě o ochraně klimatu z roku 2015. Vzhledem k tomu je na místě očekávat od Číny jasně a konkrétní kroky v této oblasti. Čínský report ale vyznívá spíše vágně – Číňané konkrétně zmiňují pouze systematickou snahu o snižování genderových nerovností, ale o dalších oblastech jmenovitě nereferují\nDalšími otazníky jsou i Rusko a USA, velcí hráči, kteří doposud zcela mlčí a jsou pověstní svou rezervovaností k rozvojovým meetingům OSN. Vzhledem k tendencím amerického prezidenta Donalda Trumpa společné globální rozvojové cíle OSN bojkotovat lze přímo očekávat, že USA v dohledné době na HLPF s vlastním reportem nevystoupí.\nNa životní standard nám nesahejte\nPokud jde o evropské státy, podle reportů upínají snahu hlavně směrem k inkluzi. Tedy k budování soudržné a spravedlivé společnosti, která umožňuje rovné šance všem. Materiální rozvoj řeší z toho hlediska, jak si udržet v budoucnu současnou úroveň života. Vedle toho se zde objevují specifické problémy bohatých zemí, jako je stárnoucí populace a nárůst civilizačních chorob.\nVzhledem ke globálním environmentálním dopadům je největším problémem bohatých států neudržitelně vysoká spotřeba (problém spadající do rozvojového cíle č. 12 Odpovědná výroba a spotřeba). Vyplývá to ze zprávy o plnění rozvojových cílů (SDG Index and Dashboard Report 2017), která byla vydána letos v červenci těsně před zahájením fóra. Je přitom paradoxní, že bohaté státy věnují hlavní prostor v reportech (a to nejen těch letošních, ale i loňských) často sociální tematice a přeneseně tematice environmentální, ovšem ne ve smyslu šetrného nakládání se zdroji, ale ve smyslu čistého a zdravého životního prostředí. Naproti tomu pokud problému vlastní neúměrně vysoké spotřeby pozornost vůbec věnují, tak jen velice stručně.\nNapříklad Švýcarsko zmiňuje rozvojový cíl č. 12. Oproti ostatním cílům mu věnuje jen minimální prostor a to především na korporátní rovině, resp. na rovině společenské odpovědnosti firem (CSR) a téměř vůbec se mu nevěnuje v oblasti individuálních spotřebních vzorců.\nŠvýcaři věnují velké úsilí přechodu na zelenou ekonomiku. Firmy by měly dosáhnout maximální efektivity ve výrobě a využívání zelených zdrojů. V souvislosti s dopadem na spotřebu a výrobu jej ovšem nelze brát jako všelék – z ekonomiky nikdy neuděláme perpetuum mobile a navíc samotné technologické inovace paradoxně nemusí nutně vést ke snížení spotřeby, ale i k jejímu zvýšení.\nŠvýcarský report zmiňuje i jeden konkrétní příklad snižování spotřeby. Ironií je, že se netýká přímo spotřeby švýcarské ekonomiky či jednotlivých občanů bezprostředně, ale jen přeneseně. Jde o snížení spotřeby vody švýcarské firmy Nestlé při produkci kávy, jejíž výroba probíhá Vietnamu.\nNorský report je v této věci ještě vágnější. Místo toho, aby řešil změnu spotřebních a výrobních vzorců, zmiňuje v EU běžně uplatňovaný princip, že za škody na životním prostředí platí znečišťovatel (tzv. Poluter Pay Principle). To je sice užitečný ekonomický nástroj, který ale sám o sobě nestačí.\nDále se norský report zmiňuje v kontextu s rozvojovým cílem č. 11 už jen o snižování dopadu chemikálií a odpadu na zdraví a životní prostředí. To lze s nadsázkou přeložit jako „chceme tu mít čisto, špína nepatří k našemu životnímu standardu.“ Ale o tom, že norská životní úroveň je neudržitelně vysoká, neboť stojí na obrovských zásobách ropy, již nenajdeme ani řádku (vývoz ropy tvoří polovinu celkových hodnoty norského exportu). Svou závislost na ropě Norové (přirozeně) řeší především v souvislosti s cílem č. 8 (zajištění ekonomického růstu a důstojné práce pro všechny). Do budoucna musejí najít alternativní zdroj příjmů.\nVzhledem k této kritice je třeba na druhou stranu uvést, že rozvojový cíl číslo 12 (odpovědná výroba a spotřeba) nemělo letošní Fórum v hledáčku, a tudíž je možné, že i z toho důvodu jej některé bohaté státy mohly mít tendenci opomíjet. I tak by se ale národní reporty neměly omezovat na vybrané cíle, ale měly by referovat o celkovém postupu jednotlivých států. Ať tak či onak, hned příští rok je na programu mezi vybranými cíli právě i výroba a spotřeba, bude tedy zajímavé sledovat, jestli ji státy zohlední v reportech více.\nVýjimku mezi reporty vyspělých zemí představuje Německo a Dánsko. Obě země připravily obsáhlé a strukturované zprávy, v nichž postupují podle jednotlivých rozvojových cílů a vždy uvádějí, jaké konkrétní kroky již podnikly či se chystají podniknout. Kromě toho se obě země více než Norsko a Švýcarsko zaměřily právě i na vlastní spotřebu a výrobu.\nNěmci zmiňují několik nově schválených programů, jež se týkají spotřeby domácností a jednotlivců, předcházení vzniku odpadů (cirkulární ekonomika), a efektivní nakládání se zdroji, což celkově svědčí o systematickém přístupu k věci. Konkrétní příklady dobré praxe však Německý report neobsahuje.\nDánský report naproti tomu konkrétní příklady uvácí. Například inspirativní případ rozvojového projektu, který byl hrazen z Dánského klimatického investičního fondu (Danish Climate Investment Fund –DCIF), který čerpá jak z dánských veřejných, tak i soukromých finančních zdrojů. S jeho pomocí se v Keni podařilo vystavět obří větrnou elektrárnu, která pokrývá 15% z celkové keňské spotřeby elektřiny. Část větrných turbín do elektrárny přitom dodala dánská firma. Dánský report tento projekt uvádí jako příklad rozvojového projektu, z něhož může těžit jak rozvojová země, tak donorská vláda i podnikatelský sektor.\nKromě příkladů dobré praxe přikládá dánský report i samostatné příspěvky různých skupin stakeholderů, které vyjadřují jejich vlastní pohled na postup implementace Agendy (zástupce občanské společnosti, podnikatelského sektoru, municipalit, akademické sféry a mládeže).\nV porovnání s ostatními reporty se jedná o mimořádně vydařený počin a neškodilo by, kdyby si jej referující země vzaly v dalších letech za vzor. Dát přímo v reportu prostor různým stakeholderům, aby samostatně vyjádřili svou perspektivu, je užitečné ze dvou důvodů: přináší to výhodu v tom, že dotčené strany musí věc aktivně a samostatně promyslet a stanou se její součástí. Za druhé pak tyto strany mohou přinést nový pohled na věc.\nTak například zástupci dánského byznysu sami mluví CSR a potřebě podřídit ekonomiku environmentálním limitům. Vedle toho pak představitelé akademické sféry zase zmínili potřebu decentralizovaného řešení a oproštění se od sektorového managementu (o tom více v našem rozhovoru s prof. Pavlem Kabatem).\nČesko má za sebou první důležitý krok, hlavní práci před sebou\nPodobný model, i když v mnohem komornějším měřítku, zvolila i česká delegace (videozáznam z vystoupení delegace). Její aktivní součástí byli i zástupci podnikatelské sféry, Robin Dufek ze společnosti JRK BioWaste Management, a za neziskový sektor zakladatelka Nadace Krása pomoci Taťána Brzobohatá. Oba tito delegáti prezentovali český postup plnění Cílů po boku ministra životního prostředí Richarda Brabce.\nNa jednu stranu je dobře, že Česká republika zvolila tento participativní postup, kdy přímo do prezentace českého reportu zapojila stakeholdery z různých sektorů. Mezi prezentujícími státy tento postup jednoznačně vynikl, což bezprostředně ocenilo i publikum. Zpojení Taťány Brzobohaté, která je kromě svých společensky prospěšných aktivit zároveň i držitelkou titulu Miss World, zajistilo v tuzemsku celé akci publicitu, které by se jí jinak patrně nedostalo.\nNa druhou stranu působí tento postup v porovnání s Dánskem trochu nevyzrálým dojmem. Pomineme-li publicitu jako hlavní klad a zaměříme-li se na dopad takto pojaté participace uvnitř daných sektorů v ČR, není její přínos nikterak valný. Zajisté by se našlo mnoho výraznějších tuzemských aktérů, tj. představitelů jak neziskové, tak podnikatelské sféry, kteří by nezastupovali pouze samostatné iniciativy, ale přímo zastřešující instituce či organizace.\nČeský report projednala Rada vlády pro udržitelný rozvoj (RVUR), která se sestává z různých stakeholderů jak ze státního, tak ze soukromého i občanského sektoru. Aktéři z různých sfér tedy měli možnost říct k dokumentu své a byli do procesu zapojeni (stejně tak jako se podíleli i na přípravě Strategického rámce ČR 2030), nicméně na rozdíl od Dánska nedostali přímo v samotném reportu prostor vyjádřit se vlastními slovy. Určitě by nebylo na škodu nastavit napříště laťku ještě o něco výše a dánským příkladem se inspirovat.\nSamotný český report shrnuje dosavadní české snahy, tj. předně postup přípravy a obsah Strategického rámce ČR 2030. V porovnání se zmiňovanými západními evropskými státy je zde patrné, že praktických kroků v implementaci jsme zatím (kromě iniciačního vypracování a schválení strategie) udělali jen málo – implementační plán, navazující na strategii ČR 2030 je teprve v přípravě.\nZakladatelka Nadace Krása pomoci Taťána Brzobohatá, ministr životního prostředí Richard Brabec a stálá představitelka ČR při OSN velvyslankyně Marie Chatardová\nAnna Kárníková, ředitelka Odboru pro udržitelný rozvoj Úřadu vlády na Politickém fóru na vysoké úrovni (HLPF) v OSN\nČeská delegace na Politickém fóru na vysoké úrovni (HLPF) v OSN\nJednací sál v budově 0SN během Politického fóra na vysoké úrovni (HLPF)\nEmbedded video for Pokrok v plnění Agendy 2030: Státy srší optimismem, statistiky varují před pomalým tempem


Jaký přívěs zapojit za auto? Není to tak složité, jak to vypadá - Portál řidiče\n7. 2. 2021 3 min. čtení Tipy a rady\nOtázka na to, jaký může řidič osobního vozu táhnout přívěs za autem, se nám v e-mailové schránce objevuje minimálně jednou týdne. Proto jsme se rozhodli v tomto tématu udělat jednou pro vždy jasno.\nJaký přívěs zapojit za auto? Není to tak složité, jak to vypadá - právě čtete\nOno totiž v okamžiku, kdy táhnete přívěs, na který nemáte řidičák, jste jednou nohou v mastné pokutě a druhou nohou na sedadle spolujezdce. Jedná se totiž o přestupek, který se nedá řešit na místě, ale pouze ve správním řízení. Tam bude jeho cena 25 - 50 tisíc korun a k tomu jako bonus zákaz řízení na rok až dva. Takže to jen tak na okraj, abychom si nastavili úroveň závažnosti, jakou představuje případná neznalost předpisů tématu se dotýkajících.\nPojmy a naložená oktávka\nVyjasnit bychom si měli důležitý pojem. Tím je "celková hmotnost". Ta označuje součet provozní hmotnosti (hmotnost vozu se všemi provozními kapalinami a nádrží naplněnou na 90 % + hmotnost řidiče 75 kilogramů) a užitečné hmotnosti (maximální povolenou hmotnost nákladu, tedy osob a věcí). Nejlépe si to ukážeme na příkladu, pro který nám poslouží Škoda Octavia druhé generace s motorem 1.2 TSI a manuálním pětikvaltem.\nCelková hmotnost Octavie je 1 750 kilogramů. To znamená, že pokud bude mít skoro plnou nádrž, pojede v ní posádka a v kufru bude náklad, tak se zkrátka nesmí hmotnost takto naloženého auta dostat přes tunu a tři čtvrtě.\nPro názornost si vezmeme majitele řidičského oprávnění skupiny B. Ten může dle platné legislativy zapřáhnout přípojné vozidlo do hmotnosti maximálně 750 kilogramů, bez ohledu na celkovou hmotnost soupravy. Teoreticky tak může mít souprava celkem 4 250 kg, tedy 3,5 tuny (auto) + 750 kg (vozík).\nPokud nebrzděný vozík i jen o jeden jediný kilogram překročí hmotnost 750 kg, nesmí mít souprava přes 3,5 tuny celkem. V případě brzděného přívěsu je možné táhnout přívěs klidně o hmotnosti 1 300 kilogramů, pokud se nedostane přes hmotnost 3,5 tuny společně s autem. Nesmí ale samozřejmě překročit maximální možnou hmotnost vleku, která je uvedena v technickém průkazu vozidla.\nPak tu máme skupinu B96. Ta se neuděluje na počkání a za vyplněnou žádost, ale budete muset úspěšně absolvovat doplňovací jízdu. Pokud budete úspěšní, budete moci řídit soupravu o celkové hmotnosti 4 250 kg s tím, že vozík může mít přes 750 kg. Skupina B96 je mimochodem hodně populární mezi majiteli koní, kteří chtějí zvíře převážet v přívěsu. Limit čtyři a čtvrt tuny jim obvykle stačí.\nSedm tun s B+E\nKdo má ještě vyšší požadavky, bude se muset přihlásit na příslušný kurz, tedy teoretickou i praktickou přípravu a posléze i test. Výsledkem by mělo být oprávnění skupiny B+E, nebo také BE. S ním může být celková hmotnost soupravy 7 tun, přičemž přípojné vozidlo se musí vejít do 3,5 tuny.


Obuv adidas Derby St | Total-store.cz\nadidas Derby StCena pro Vás: vyprodáno\nPopisPtejte seTabulky velikostíVrácení a reklamaceDoprava a platba adidas Derby St Poslat příteliTiskArtiklové čísloF99219KategorieNízkéUrčeníVolný časVýrobce adidas Doplňte svůj outfit s touto pánskou obuví adidas ze sportovní kolekce Performance. Pohodlné tenisky adidas Derby St ze sportovní kolekce Performance. U tohoto modelu jde ruku v ruce pohodlí s módním a trendy designem. Modrá barva je okořeněna kultovním logem značky. Pohodlný materiál vám dopřeje dostatek komfortu při každém kroku, který v obuvi Derby St uděláte. Materiál: kůže/textílie/syntetika/pryž. Odolná, ale přesto dostatečně ohebná podrážka. Módní design, se kterým zazáříte při běžném nošení, ale třeba při sportu. Klasické šněrování. Značka znázorněna pomocí loga. Sportovní kolekce Performance.


Co s sebou na den do backcountry - Laviny.czLaviny.cz\nHome » Tech » Co s sebou na den do backcountry\nJestliže se rozhodnete jít jezdit freeride, vystavujete se tak určitému stupni nejen lavinového, ale i jiného nebezpečí. Existuje základní vybavení, které může zvýšit vaše šance přežití v backcountry, a také vám některé věcičky pomůžou tento pobyt zpříjemnit. V tomto článku jde o stručný výčet nezbytností, které patří do batohu v případě, že se rozhodnete na den vydat na průzkum neporušených prašanových plání.\nZ výše uvedeného vyplývá, že nejdůležitější součástí vybavení při cestování a ježdění ve volném terénu, které zde zmíníme, je váš mozek. A to ničí jiný než jenom a pouze váš. Mnoho neštěstí, a nemusí se jednat pouze o laviny, se stane důsledkem zapomenutí tohoto životné důležitého orgánu někde doma.\nJe proto důležité především znát a vědět >>> kam jdete či jedete, umět rozpoznat měnící se podmínky a připravenost přijmout důsledky vašich rozhodnutí. Buďte schopni změnit své plány či se do ničeho nepouštět, když si nejste úplně jisti a máte nepříjemný pocit v žaludku při pocitu, že asi není úplně vše OK. Účelem je zůstat naživu, a tak mít možnost jít jezdit další den.\nLavinový pípák je malé zařízení vysílající a přijímající radiový signál z jiného obdobného zařízení. V případě, že je někdo ze skupiny chycen v lavině, ti, kteří nejsou zasypáni, přepnou své pípáky do vyhledávacího módu. Zacházení vyžaduje praxi a ještě více praxe pro spolehlivé vyhledání oběti laviny v laviništi. Rychlost je naprosto kritická. Po dvaceti minutách pod sněhem šance na přežití snižuje pod 50% a je třeba si uvědomit, že dvacet minut utíká v tom okamžiku strašně rychle.\nPípák se však dá velmi dobře využít i v případě mlhy. Při rychlých změnách počasí na horách se nejedná o zas tak nepředvídatelnou okolnost.\nLavinový pípák je sám o sobě naprosto zbytečný jestliže:\n· jej nemají zbývající členové skupiny\n· není používán s lopatou a sondou\nVíce informací o lavinových vyhledávačích zde …\nLopata Našli jste svého kamaráda a nyní potřebujete prostředek k jeho vyhrabání – opravdovou lopatu. Žádnou umělou hračku. Nemyslete si, zbytky laviny jsou jako beton, i když prachový sníh zpočátku vypadá jako bezedný. V tomto případě nepomůžou ani vaše ruce, láhev od vody nebo špičky lyží či snowboard. Rozhodně se vyplatí investovat do koupi či zapůjčení. Nakonec nejde jen o použití v případě sesunu laviny, ale samozřejmě i k příjemnějším věcem jako je postavení pořádného backcountry skoku.\nDalší nezbytnou věcí vedle lopaty a lavinového pípáku je sonda. Lavinové sondy jsou buď jako samostatné skládací tyče, nebo součást teleskopických hůlek, které se spojí dohromady, a tak vytvoří dlouhou sondu. I když je obět nalezena pípákem, bývá velmi těžké určit jak hluboko je, a tedy co nejpřesněji určit, kde začít kopat. Sonda umožňuje rychle určit, kde se obět nalézá a tím minimalizuje čas trávený odhrabáváním sněhu lopatou. V případě, že obět nemá pípák, jediným možným způsobem jak pak oběť nalézt, je použitím sondy.\nLavinový pípák, lopatu a sondu by měl mít každý v rámci skupiny, jestliže se pohybuje kdekoliv ve volném vysokohorském terénu.\nDalším pomocným vybavením, které není nikterak drahé a je lehké, je inklometr. S jeho pomocí se měří sklon svahu, jakožto jeden z klíčových faktorů v identifikaci lavinového terénu. Většina deskových lavin se uvolňuje na svazích se sklonem 30-45°, ale prakticky se nevyskytují při nižších a vyšších sklonech. Praxí měřit sklon svahu, který se zrovna chystáte sjet nebo vyšlápnout, můžete zlepšit vaši schopnost rozpoznat rizikový terén.\nExistují čísla, která lze volat v případě, že se něco stane, i když zrovna nemáte signál či funkční sim kartu. Telefon se určitě hodně moc hodí a nevyplácí se ho nechávat na ubikaci!\nČísla pro volání v případě nouze či nehody:\nItálie/jižní Tyrolsko 118\nBivakovací pytel vypadá podobně jako spacák, ale je vyroben z prodyšného materiálu, který vás udrží v suchu jako stan. Střih většiny bivakovacích pytlů je v podstatě stejný, všechny kopírují tvar spacáků, které se do nich vkládají. Rozdílné je ovšem použití materiálů. U nejdražších modelů je samozřejmostí například goretexová membrána zabraňující průniku vody dovnitř a zároveň odvádějící potní páry ven.\nPro účely tohoto článku, tedy jednodenní výlet v backcountry za účelem freeridingu, nejde o použití bivakovacího pytle místo stanu. Izolačních vlastností, nepromokavosti a neprodyšnosti, se dá velice dobře využít v případě nehody, kdy je třeba poškozeného/-ou udržet v teple při čekání na pomoc.\nZa určitých podmínek se dá bivakovací pytel také použít pro transport zraněného. Avšak pouze v případech, kdy nejde o zranění natolik vážné, které se neobejde bez odborné péče a to přímo v terénu.\nObecně lze potřebný materiál rozdělit na balíček pro nouzové situace a vlastní zdravotnický materiál.\nA. Balíček pro nouzové situace by měl obsahovat:\n¨ Víceúčelový kapesní nůž\n¨ Svíčka a zápalky\n¨ Papír a tužka\n¨ Aluminiová fólie pro ochranu před chladem\n¨ Trojcípé šátky (2 ks)\n¨ Elastické obinadlo\n¨ Náplast na rány šíře 10 cm\n¨ Hotové obvazy různé velikosti\n¨ Sterilní gáza\n¨ Náplast na cívce\n¨ Zavírací špendlíky (5 ks)\n¨ Malé nůžky\nHorký čaj a nutriční strava – celkově je třeba dbát na pitný režim a přísun energie během dne. Co se tekutin týče, na horách by se mělo vypít nejméně o půl litru více, než je průměrná denní spotřeba. Kromě baget a sendvičů přibalte čokoládu, tartranky a nějaké ovoce.\nKromě oblečení z kvalitního nepromokavého materiálu je dobré přibalit i rezervní oblečení jako je čepice, rukavice a triko na převlečení.\nVelmi důležitou součástí jsou brýle. Odraz slunce od sněhu vám dokáže vypálit oči během chvilky. Dále se hodí mít mapu, kompas, duck-tape, a případně i sněžnice a teleskopické hůlky.\nNezbývá než vám popřát mnoho příjemných chvil s přáteli, skvělý freeriding a šťastný návrat.


Linecké cukroví pro psy\nAno čtete správně, opravdu se jedná o recept na linecké cukroví pro psy. Říkala jsem si proč když ho dělám pro nás, nemohla bych ho po malé úpravě udělat i jim? Samozřejmě v nich nenajdete cukr a slazený džem. Místo toho jsou slazené i naplněné arašídovým máslem. Psy milují arašídové máslo, uvidíte že se po ochutnání budou oblizovat až za ušima. Naší Sazince by asi nejvíc vyhovovalo kdybych jí jako vánoční cukroví dala velkou sklenici arašídového másla, ale tohle jí taky moc chutná. Přesně si pamatuje, kde má svoji krabičku s cukrovím a je tak hodná, že když má na ně chuť tak mi jí donese a položí do klína (takže skoro pořád:-D) nebo když nejsem doma umí se i obsloužit sama. Používám domácí arašídové máslo, u toho kupovaného raději zkontrolujte složení aby to nebyl jen samí cukr.\n60g arašídového másla*\nNa slepení: arašídové máslo\n*v případě kupovaného arašídového másla zkontrolujte obsah cukru aby do něj nebyl zbytečně přidaný a také obsah xylitolu – pro psy je totiž jedovatý. Po kvalitním arašídovém másle se podívejte třeba ve zdravé výživě.\nVšechno smíchejte a vypracujte těsto. Pokud se těsto drolí přidejte lžíci vody nebo více podle potřeby.\nNa pomoučněném vále vyválejte těsto vysoké asi tak jako na linecké. Vykrájejte kolečka nebo jiné tvary pomocí 3D vykrajovátek a rozložte je na plech vyložený pečícím papírem (nebo vymazaný). Stejně jako u lineckých i u těchto sušenek můžete do poloviny udělat dírku (náprstkem, brčkem…) nutné to ale není.\nPečte v předehřáté troubě na 175 stupňů dozlatova asi tak 15 minut. Sušenky nechte vychladnout.\nArašídové máslo nechte trochu povolit (pokud je vyndané z lednice). Polovinu sušenek natřete máslem a přiklopte (těmi s dírkou, pokud jste jí do půlky sušenek udělaly).\nPo naplnění a slepení uložte sušenky do uzavřeného obalu.


Zveřejněno: 29. srpen 2018\nAmerling svými snahami a idejemi předbíhal své současníky o celá desetiletí. Takoví lidé se za svého života zřídkakdy dočkají ocenění; ve středověku bývali prohlašováni za čaroděje, později za nebezpečné revolucionáře nebo za blázny. O Amerlingovi napsal jeden jeho vrstevník: „Je to člověk, který se k ničemu praktickému nehodí, kolotaje a motaje se stále více do svých fantazií."\nAni my nemůžeme Amerlinga přijímat bez výhrad, vadí nám jeho často úplně mystická a romantická filosofie, ale přesto nás naplňuje obdivem a úctou jeho průkopnické dílo, jeho dodnes aktuální myšlenky a projekty, jeho všestrannost a vytrvalost.\nNarodil se r. 1807 v Klatovech, vystudoval lékařství a stal se asistentem Jana Sv. Presla na pražské universitě, potom tajemníkem proslulého přírodovědce Kašpara Šternberka a konečně se usadil v Praze jako lékař. Brzy na sebe upozornil svými literárními díly z nejrůznějších oborů: z filosofie, pedagogiky, hospodářství, mravouky, ale hlavně z přírodních věd, chemie, zoologie, botaniky, ovšem vesměs se zřetelem k hospodářským potřebám doby. Ale hlavním cílem jeho života byla snaha o reformu českého školství. Jeho ideálem bylo vzdělání těsně spjaté se životem, průmyslem a hospodářstvím. Věděl už tehdy to, co my dnes na všech frontách probojováváme, co považujeme za nejmodernější složku výuky - že polytechnizace vzdělání nesmí být jen heslem, ale musí se stát základním kamenem všech typů školství.\nJeho dalším revolučním heslem bylo, že výchova se nesmí vztahovat jen na jedince, nýbrž na celý národ a na celý svět; zdůrazňuje - přesně v duchu dnešních zásad - spojitost všeho učiva navzájem a hlavně jeho spojitost se životem. Propaguje názorné vyučování, navrhuje a pořizuje pro ně první české původní školní knihy, mapy, obrazy živočichů, jedovatých rostlin, průmyslové a řemeslnické technologie a jiné školní pomůcky.\nVěda byla dosud vyhrazena jen vyšším vrstvám. Amerling ví, že je třeba ji popularizovat, přiblížit lidu. Když mu byla po smrti Preslově nabídnuta profesura na universitě, odpověděl: „Kdo národ svůj miluje, neposadí mu na hlavu klobouk, dokud mu neobul bot; kdo pomoci chce, z důli musí začíti."\nZ těchto jeho zásad a zkušeností pak vyrostla „Budeč", úplně nový, průkopnický typ školy, první svého druhu vůbec, nemající nikde obdoby; typ koncipovaný bez jakéhokoliv cizího vzoru a přesto, i když ne zcela povedený, tedy aspoň navrhovaný tak promyšleně, že dodnes jeho náměty mohou sloužit za vzor pro moderní polytechnizaci školství.\nBudeč nebyla vyhraněným typem školy; měla být „všeučelištěm", kde se měli vzdělávat především budoucí učitelé, avšak i mistři řemeslničtí, kteří by zase své poznatky přenášeli na své učně, a současně měla Budeč vychovávat též „důkladně vzdělané vychovatelky, matky, manželky a hospodyně." Protože Amerling byl propagátorem názorného vyučování, zaměřil učební osnovy Budče tak, aby se učilo „nejen z knih a obrázků, nýbrž i ze samoučení se". Proto mělo být v Budči vše, čeho je pro lidské vzdělání třeba: knihy, sbírky všeho druhu, botanická zahrada, dílny řemeslnické i umělecké, kovoobráběcí i truhlářské, byla zde první česká laboratoř vůbec, knihtiskárna, mikroskopy, hudební oddělení, kde se žáci zdokonalovali ve zpěvu a hře na různé hudební nástroje, nebo kde tyto nástroje sami vyráběli. Byla tam nemocnice, v níž se léčilo bez léků, jen podle přírody, a nad tím vším se nad budovou tyčila dřevěná věž-první pražská rozhledna a současně hvězdářská observatoř.\nRovněž přilehlá zahrada byla plně využita pro nejrozmanitější výzkumnictví: měla botanická políčka pro rostliny průmyslové, lékařské i zemědělské, všude po celé zahradě byly klece s živočichy, v jedné části byla „hlemejžďárna", včelníky, moruše pro hedvábnictví aj. Vyučování bylo rozvrženo do 4 ročníků a vyučovalo se denně od 8 do 22 hodin včetně neděle.\nZáklady tohoto „všeučeliště" a „semeniště učitelského" začal Amerling budovat r. 1839. S podporou českých mecenášů zakoupil velkou zahradu na rohu ulic Ječné a V tůních s dosti zpustlým domkem, a začal ihned stavět. R. 1843, ač stavba ještě nebyla dokončena, už se tam přednášelo pro řemeslníky. Současně se pokoušel vybudovat obdobnou Budeč i v Plzni a Klatovech. Byla to nadlidská práce duševní i fyzická. „Žádný nemůže pochopit, odkud té síly bere...", napsal o něm jeden z jeho spolupracovníků.\nAle Amerling se přece jen přecenil; neuvažoval, nepočítal, neznal překážek, chtěl jít vždy rovnou k cíli - a nedošel. Bohužel, mnozí jeho příznivci, na nichž byl finančně závislý, se brzy od něho odvrátili. Amerling zoufale sháněl peníze na dokončení stavby i na zaplacení dluhů; smrtelný zápas Budče skončil v r. 1848, kdy musel být dům prodán a změněn na byty.\nAle Amerlingovy oběti přece nebyly marné: Budeč vnesla činorodý ruch mezi české učitelstvo i mezi řemeslníky, a všichni vydatně těžili ze zkušeností tam získaných.\nZačala se množit odborná česká literatura, vznikla první řemeslnická záložna, řemeslnické spolky atd. I Amerlingovy snahy o reformu českého školství pokračovaly dále: r. 1848 byl jmenován ředitelem První c. k. hlavní školy české, na kterou přenesl všechno své budovatelské úsilí i jméno „Budeč".\nTím ovšem není vyčerpán Amerlingův přínos české kultuře. Především musíme připomenout jeho rozsáhlou literární činnost, jeho snahu o vytváření českého odborného názvosloví a v neposlední řadě i jeho pokrokové názory na techniku, z nichž uvedeme aspoň jeden, který je zřetelným návrhem elektrizace železnic v době, kdy v Čechách mimo koňky ještě vůbec ani železnice nebyla. Amerling napsal k heslu „Mluno" (tak se totiž měla česky jmenovat elektřina) toto: „Slyšel jsem nedávno v Praze, že na té železnici z Brna do Vídně těmi parojezdy veliké neštěstí se stalo; od toho kotle totiž, kde se ty páry vyvinují, zapálila se celá vesnice a 18 domů napořád shořelo. Jsem přesvědčen, kdyby místo par již tento mohutný stroj mlunný se užíval, totiž kdyby u velikém spořádán byl, že by množství vozů za sebou v čerstvosti a letu táhnouti mohl, že by zajisté nic takového se nestalo."\nAmerlinga dovedeme správně ocenit snad teprve dnes, když srovnáváme své nynější zápasy o polytechnizaci vzdělání s tím, co on před téměř 200 lety navrhoval, řešil a v mnoha případech vyřešil tak, že bychom si z jeho činnosti mohli brát příklad.\nMUDr. Karel Slavoj Amerling (18. září 1807 Klatovy – 2. listopadu 1884 Praha-Hradčany)\nNapsal Super User\tZobrazení: 5006\nHistorie Hlavní přehled Aktuality Z Domova Ze Světa Kultura Ekonomika Historie Společnost Přihlásit se ...


Školní akce - Drakiáda u kamene - Základní škola Líšnice\nŠkolní akce - Drakiáda u kamene\nOrganizace šk. roku 2017 / 2018\nZápis do 1. ročníku 2018\nDrakiáda u kamene\nOlympiády škol v mezinárodní dámě\nBěhem dopoledne na žáky čeká kurz pravidel a základů hry.\nTradiční drakiáda se uskuteční ve středu 25. 10. 2017 na louce u kamene v Líšnici a vy jste na ni srdečně zváni.\nDěti ze školy si připravují pro své malé kamarády z MŠ několik zastavení, aby jim zpříjemnily cestu za dračím dováděním. Na naše benjamínky čekají různé úkoly, ale věříme, že je všichni zvládnou, užijí si spoustu zábavy a zdárně dojdou k cíli.\nZačátek drakiády je stanoven na 16:00. U kamene se ohřejeme nejen běháním za draky, ale i u ohně. K dispozici bude horký čaj a samozřejmě si můžete na ohni opékat cokoliv, co si donesete.\nTěšíme se na Vás a doufáme, že letos bude objednaný vítr doručen včas.\n4. skupina FLÉTNA\nFLÉTNA + náhrada za 10. 10. = 90 min\n4. skupina FLÉTNA - není\nTento týden flétna není.\nběžecký závod pro všechny věkové kategorie\nPřijďte na oblíbenou Svatováclavskou pouť, která proběhne u líšnické hasičárny. Budeme rádi za jakoukoliv pomoc s organizací a přípravou poutě. Doufáme, že se nám podaří i zorganizovat turnaj v Mollky.\nTřídní schůzky od 17:30\nTřídní schůzky se budou konat ve velké třídě.\nX4. skupina FLÉTNA\nX4. skupina FLÉTNA - není


Co když otroctví nikdy neskončilo? – VIDAHODAVIDA\nDomovská stránka Co když otroctví nikdy neskončilo?\nMyslíte si, že otroctví a nevolnictví dávno skončilo? Věříte, že jednoho dne se mocní tohoto světa rozhodli, že se stanou zničeho nic humanisty a že propustí na svobodu všechny poddané?\nJá ne. Já si to nemyslím.\nZákladní ideou otroctví je,\nže jeden člověk či „nadčlověk“ může vlastnit jinou lidskou bytost. Pokud jste tím vlastníkem vy, poskytujete jí stravu a obydlí, takže ji máte tak řečeno na krku, ale dostáváte díky tomu velké množství práce skoro zadarmo. Získáváte pro sebe obrovskou přidanou hodnotu, protože otrokovi nejen že není potřeba dávat moc, otrokovi je naopak nutné dávat minimum. Minimum jen tak, aby mohl přežít. K otrokovi se musíte chovat tak, jako se chováte k nebezpečnému psovi. Musíte ho držet velmi zkrátka, protože víte, že čím víc svobody mu dáte (čím delší řetěz), tím větší je riziko, že se vzbouří. Ale zároveň mu musíte dát šanci věřit a doufat v lepší zítřky, to je asi jasná věc.\nMůžete zkusit použít třeba tyto postupy:\nZásadní nástroj, kdy mezi otroky pouštíte vždycky spíš o něco méně, než kolik potřebují k nasycení. Rozhodně ale ne více (!)\nOtrok, který má rezervy ve zdrojích, není dobrý otrok. Dobrý otrok je ten, který ví, že i když jen na chvilku přestane makat, nemusí to přežít, protože je se zdroji vždy na hraně.\nZnáte tu hru se židlemi, kdy je vždy o jednu židli méně než lidí, že? Tak nějak to musí být.\nidea dobrých skutků\nV rámci všeobecné iluze nedostatku je vhodné podporovat šlechetnost. Nejlepší je otroky přesvědčit, že pokud mezi nimi někdo moc trpí, je morální povinností těch ostatních si urvat od huby a pomoci tak tomu stařečkovi, těhotné ženě, nebo méně výkonnému mrzákovi. Navýšení zdrojů nepřipadá v úvahu, narušili byste důvěryhodnost prvního pravidla.\nVaše hromada zůstane hezky celá a vina za to, že někdo trpí, se přenese od vás na ně. Kdo nepomůže bratrovi či sestře, stane se mezi otroky morálně zkaženým jedincem.\nVyberete vhodné jedince, kterým za nějaké ty benefity (trošku víc jídla, lepší postel, menší fyzická náročnost zadaného úkolu, dřívější důchod a pod…) dáte za úkol dohlížet na ostatní otroky a vymáhat ve společenství vaše pravidla a šířit ty správné ideologie. Udělejte z nich dozorce, udělejte z nich vůdce skupin, udělejte z nich vaše tajné agenty. Budete jim sice muset dát trošku víc, ale náramně se vám to vyplatí.\niluze možnosti vysvobození\nSkvělou ideou je dát otrokům šanci. Miniaturní, vzdálenou, ale přesto tak nějak dosažitelnou. Když se to podaří naplnit jednomu ze sta tisíc, stačí to, aby vznikla legenda, že to někdo dokázal „vydřít“. Dejte jim pocit, že se k tomu pomaličku blíží. Nikdo nechce zahodit ani metr, který už ušel v potu a krvi, směrem k v podstatě nedosažitelnému cíli.\nProtože když jim nedáte žádnou naději, značně zvyšujete riziko rezignace, nebo vzpoury.\nMít otroky, kteří nejsou jen na nule, ale dokonce v záporném stavu, je úplně nejlepší. Jejich závazek k vám je jasně daný, dluh ideálně vznikl z jejich vlastní viny a i kdyby chtěli pomýšlet na osvobození, splatit dluh je přece morální povinnost. Umožněte otrokům se zadlužit! Vás to moc nezatíží, ale při jejich miniaturním příjmu vám to ideálně nikdy nesplatí a budete je mít pojištěné.\nposvěcení role otroka\nUdělejte z role otroka něco téměř posvátného. Řekněte třeba, že bůh miluje ty, co na zemi trpí a strádají, a že za odměnu jim tam na druhé straně chystá nekonečné hody, život v radosti, štěstí, kráse a lásce. Jednoduše = vše co já ti nedám, protože to chci pro sebe, to ti dá PÁN až zemřeš.\nTaky jedna z těch ne úplně povinných věcí a hlavně věcí, které se nesmí přehnat. Ale je to vhodné. Semtam trošku zábavy. Ať si otroci zahrají fotbal, nebo zaběhají závody, nebo tak něco.\nBudou spokojenější i s tím minimem, které mají a budou se mít na co těšit, přičemž vás to skoro nic nestojí. Ideálně opět, když si na to sami ze svého minima našetří. Dovolte jim sem tam se trošku opít, zablbnout si v tanci, zpěvu… Dovolte jim v bezpečné míře jejich tradice a víry. Ale dbejte na to, aby vždy věděli, že když to přeženou, nebudou schopní dost makat a za to pak chcípnou oni i jejich rodiny hlady.\nnežeňte je do kouta\nNedovolte, aby měla krysa pocit, že je zahnaná v koutě. To je špatně. Krysa v koutě má nadlidskou sílu. Ví, že už nemůže nic ztratit. Útočí hlava nehlava, klidně i na zvíře, které je nekonečně silnější a větší. Může vám napáchat mnoho škod. Bacha na to. Ventily musíte držet pootevřené.\nnikdy nevstupujte do přímých střetů s otroky\nVždy si udržujte odstup. Instrukce musí téct přes vaše dozorce, předáky a agenty, stejně jako případný vztek a zloba otroků. Vy musíte jednat v rukavičkách. Vyvarujte se toho, aby to byly vaše ruce, co někoho zbičují. To je úkol pro vaše lidi mezi nimi. Otroky, co jsou o milimetr výš než ti ostatní.\nrozdělujte a panujte\nsamozřejmě rozdělujete otroky už tím, že dovolujete některým stát se dozorci a dosáhnout vyšších pozic, ale ještě lepší je vytvářet mezi nimi tábory, které budou ve vzájemné ideové opozici. Protože když vás náhodou začnou ohrožovat, můžete nějakou šikovnou akcí jménem jedné skupiny spáchat něco té druhé skupině a přimět je tak, aby se trošku pomlátili mezi sebou. Stačí to spolehlivě na odvedení pozornosti od vás samotných.\nVytvořit iluzi toho, že „lépe už to prostě nejde“ a že „za skoro všechno zlé si můžete sami, protože se nepodporujete, jste sobečtí, jste na sebe krutí a tak podobně“ je velký vítězstvím. To je asi jasné.\nAle tenhle starý otrokářský systém má svoje mouchy. A to mouchy dost velké a hodně nahlas bzučící.\nJaké jsou zásadní nevýhody tohoto starého systému?\njste příliš vidět.\nKaždý ví, kdo je otrokář. Z toho vyplývá zásadní riziko a totiž, že každý otrok, který se opravdu naštve, ví koho má praštit. Jste jako otrokář snadno identifikovatelný a v dosahu zloby svých otroků. Vzpoura může přijít kdykoliv.\nmusíte se postarat o jejich výkonnost.\nCož je velice nemilé, protože když třeba chytnou nějakou epidemii, je na vás, abyste jim sehnali nějaký lék. Jinak nejen že mohou ztratit sílu, ale mohou vám taky všichni umřít.\nJe jasné, že tady nejde o zdraví či nějaký extra komfort otroků jako takových. Tady jde jen o to, aby byli schopní makat na maximum a vy nemuseli utrácet za pořízení nových.\nmusíte se postarat o to, aby se vám nepozabíjeli navzájem.\nOtroci můžou začít mít mezi sebou neshody. A vy to musíte nějak řešit, aby se vám nepozabíjeli.\nvaše svědomí je příliš blízko\nCelé je to pořád velmi v dosahu vašeho svědomí. Pokud vnímáte, jak mizerný život žijí jen proto, abyste se měli skvěle, potom vám buď svědomí vaše, nebo třeba probuzené svědomí někoho blízkého mohou natropit hodně potíží. Jste nuceni si to nějak zdůvodňovat, ale to nemusí vždycky fungovat.\nTyhle nevýhody jsou velice zásadní. Mohou vás stát život, stojí vás nervy, stojí vás prostředky. A to je špatně. Když si k tomu představíte, že se pomalu objevuje společnost, kde se noviny a zprávy začínají šířit rychleji a globálněji, začnete si uvědomovat, že riziko výrazně nabývá na síle. Nedej bože, aby si otroci uvědomili, jak obrovskou převahu ve svých počtech mají. Nedej bože, aby vlivem lepší komunikace začaly sílit skupiny odporu….\nPro opravdovou elitní vrstvu v tomto systému (královská třída) je zde ještě další problém. Respektive v té staré otrokářsko – nevolnické verzi byl. Potřebovali jste mnoho menších pánů, kteří vám byli povinováni poslušností a povinností odevzdávat velkou část šťávy, kterou díky tomuhle systému vylisovali, ale bohužel jim díky iluzi jakési moci a vlivu občas začalo hrabat a přestávali vás poslouchat a tak podobně. A navíc někdy nerespektovali pravidla rozumného zacházení s otroky a riskovali tak vzpoury v celém vašem systému.\nNavíc se vám v systému pohybuje velké množství relativně nezávislých lidí, které můžeme nazvat „střední třídou“. Sami nejsou otrokáři ani otroky, ale vydělali si tím, že měli nějaký ten majetek, šikovné ruce a tak začali poskytovat nějakou službu – vařit pivo, mlet obilí, chovat skot, farmařit, půjčovat zlaťáky, malovat obrazy atd. Běžná lidská kreativita. Můžeme je nazvat třeba „měšťané“.\nTyhle lidi pořádně zdaníte a dohlídnete na ně, ale není to ono. Bylo by lepší, kdyby byli taky otroky.\nKdyž jste chytrá hlava, což jste, pokud jste právě tou elitní vrstvou, zamyslíte se nad tím, jak na to celé tak nějak lépe. Efektivněji. Spolehlivěji.\nLogicky vylepšením stávajícího systému:\nmusíte si zachovat kontrolu, ale přitom\npřestat být vidět\nvylepšit jejich samosprávné schopnosti a ještě více odpovědnosti přenést přímo na ně\nvzdálit své svědomí od jejich strastí a bolestí\nNejlepší bude zrušit „starý otrokářsko – nevolnický“ systém a nahradit ho „novým otrokářsko – nevolnickým“ systémem. Akorát už tomu tak nesmíme říkat, že jo.\nOK, tak máme vizi. Ale jaké na to použít prostředky?\nPotřebujeme oddělovač. To, co nás od otroků oddělí. Něco, v čem se ztratí souvislosti mezi nimi a námi. Něco, co nahradí nespolehlivou vrstvu nižších pánů, odbourá jejich příjmy (= uvolní je to pro nás) a co bude jako hradba, jako vysoký plot, za kterým na nás nebude vidět.\nAby se nám to podařilo, musíme ještě udělat jednu nepříjemnou věc.\nOdstoupit od viditelného řízení společnosti (že, dnešní králové a královny?). Ztratíme tak přímou kontrolu, kterou musí nahradit tato naše mezivrstva.\nZbytečně moc to tady dramatizuji, protože adept na funkci tohoto oddělovače měl už v té staré době mnoho set let. Jen nikdy nebyl pořádně využit jeho potenciál. Ten adept se jmenoval PENÍZE.\nMáme to. Jsme ready. Jdeme na to a s fanfárou!!!! Vyhlašujeme konec nevolnictví! Konec otroctví! Jsme to ale osvícení vládcové! Viďte, naši milovaní poddaní 🙂\nA jak to bylo dál, dědečku?\n„Všechno dobře dopadlo, milé děti. Dnes už naštěstí žádné otroky ani nevolníky nemáme.“\nANEBO, že by přece jenom?\nPojďme se porozhlédnout kolem a zkusme se podívat, co z těch starých principů můžeme kolem sebe najít dnes:\nTo sedí. Zdrojů je pořád „málo“ pro všechny. Pokud chcete víc pro sebe, někde jinde někdo jiný bude mít míň (otrokáři se samozřejmě nepočítají)\nidea dobročinnosti a šlechetných skutků\nTo sedí. Utrhněte si od huby a dejte ubožákům, je to vaše morální povinnost. Je prostě nedostatek, takže se uskromněte. Odměna „tam na druhé straně“ pořád čeká.\nTo sedí. Tady jsme mnohem a mnohem dál. Vrátíme se k tomu níže, protože je to zásadní.\nTo sedí. Dnes máte na výběr dvě iluze vysvobození. Jedna je ta, že když jste šikovní, může se z vás stát velmi bohatý otrok, který nemusí pracovat a může si užívat. Druhá je, že se můžete touhy po hojnosti zříct a být spokojený chudý otrok.\nTo sedí. Tenhle nástroj slaví tak obrovské úspěchy, že se stal naprosto všudypřítomným. Co se týče použití dluhů, dostali jsme se až na práh samotné dokonalosti. Maximální většina lidí žije v dluhu, to znamená, že nevydělávají nic do zásoby, ale snaží se zbavit minusu. Jejich bilance je záporná. Nic lepšího na udržení otroka v zápřahu ve finančně-otrokářském systému neexistuje.\nNic moc. Tady nám to trošku zesláblo, ale jiné nástroje to bohatě kompenzují. Mezi lidmi je sice pořád docela silné povědomí jakési „duchovní čistoty bytí v nedostatku“ a „hříšnosti hojnosti“, ale už to není ono.\nTo sedí. Ukázalo se, že čím víc dáte otrokům zábavy, tím líp. Nakonec sama zábava a hry je motivuje k tomu, aby pro vás ještě víc makali. Takže ano!!!!\nTo sedí. V novém systému není důvod. Přesto se vám někteří otroci vlivem toho, že nechtějí systém respektovat, do kouta sami dostávají. To je nemilé a vy musíte podporovat různé záchranné programy, aby se vám z toho nestala epidemie. Ale tak aspoň si můžete trošku zlepšit karmu podporou těch největších zoufalců…\nSedí na 1000%. Přesně o tom nový systém z velké části je.\nTo sedí. Otrokáři mají po celém světě bezpočet ideových skupin, které lze libovolně poštvávat proti sobě. Tenhle nástroj funguje velmi intenzivně a velmi dobře. Na vás je, abyste to pomocí finančních toků a ideové manipulace správně nastavili a konflikty mezi otroky udrželi ve správném rozsahu, správných teritoriích a podobně.\nNový systém je nastaven tak, že elitní otrokáři sedí úplně bokem.\nVíceméně bez nějaké zvláštní viditelné spojnice s tím vším, co se děje. Pokud mám pravdu, dokazuje to, že tenhle bod plánu rozhodně vyšel. Nezdá se, že by něco řídili. Dokonce se zdá, že jich ani moc není. Ale protože jsou za mlhou hustou tak, že by se dala krájet, může jich být víc, než bychom čekali.\nTi, kdo jsou vidět jako veřejné figury – politici, šéfové korporací, šéfové různých organizací a podobně, ti nejsou otrokáři. Nenechte se mýlit a nezapomeňte, že kdyby otrokáři vstupovali do jakýchkoliv viditelných výkonných veřejných rolí, porušovali by pravidlo neviditelnosti. Kdyby náhodou začali otroci mít chuť někoho věšet, nesmíte to být vy.\nTihleti velcí i menší šéfové a politici a další veřejně výkonné figury jsou ekvivalentem dozorců a předáků otrokářské komunity. Jsou sami stále stejně otroky, jako všichni ostatní, akorát mají více zdrojů a pravomocí v otrockém samoregulačním systému..\nProsím vás, v žádném případě zde neříkám, že někdo z nich jedná s nějakou odpornou motivací, nebo že jsou ve své podstatě zlí.\nTo, že jsou v roli vyšší šachové figury v rukou skrytého šachisty, je neviditelné jak pro pěšáky, tak pro ně samotné. Mohou k výkonu těchto rolí klidně dospět díky nádhernému, kreativnímu a lidumilnému záměru. Proto pozor na jakékoliv zkreslování významu zde vyřčeného…\nNezapomeňte taky, že dobročinnost mezi otroky je věc vítaná a podporovaná. Když někdo pro otroky systém vylepší tak, že budou líp makat, budou méně nemocní, budou líp poslouchat a podobně, proč byste do toho nějak zasahovali, že jo?\nAle zpět k tomu, jak to funguje.\nJak bylo řečeno výše, oddělovačem (neboli oponou) mezi otrokáři a otroky se staly peníze, lépe řečeno finanční systém.\nTi za oponou mají moc nad penězi. A to úplně stačí. Sedí na jejich prameni, nebo lépe řečeno drží v rukou kontrolu nad stavidly obrovské přehrady plné peněz.\nZ té přehrady vedou roury do systému. Tlusté roury, které do systému vhánějí finance. Mezinárodní a nadnárodní banky jsou jejich vstupní branou, stavidlem a zároveň nejvyšším levelem kontroly „ve viditelném světě“. Na druhé, výstupní straně trubek jsou potom „národní“ banky (druhý level kontroly) a pod nimi komerční banky, vlády zemí, různé fondy, neziskové organizace, think-tanky a podobně. Tak se pouští prostředky vždy přesně tam, kde je jich třeba.\nA kam že je vlastně pouští? Do politických stran. Do vzdělávacího sytému. Do médií. Do lobbystických skupin. Do tajných státních i nestátních organizací. Do různých veřejných zájmových organizací a sdružení, které hrají (ve větší nebo menší nevědomosti) za správnou stranu. Ale hlavně, právě do těch menších „komerčních“ bank, které je půjčují a generují dluhy.\nTo všechno jsou špagátky, na kterých je zavěšena celá VLÁDNOUCÍ + VZDĚLÁVACÍ + NÁZOROTVORNÁ mašinerie současné společnosti.\nLogika pohledu otroka říká, že víc finančních zdrojů je potřeba hlavně pro otroky, ale to nelze dopustit.\nVždyť víte, že dovolit otrokům vystoupit z pocitu globálního nedostatku prostředků a nechat je vybudovat si rezervy je nesmyslné a pro otrokářský systém potenciálně značně nebezpečné. Střední třída už je dávno ve stejném pytli se všemi ostatními, ale navíc – střední třída představuje právě ten nepříjemný, příliš inteligentní, příliš nezávislý a nezadlužený segment, který tady nikdo nechce! Kdo má rezervy na měsíc, ten už je nebezpečný. Může začít přemýšlet vzpurně. Kdo je má na rok, ten je velmi nebezpečný. Procento těch, co je mají, musí být udrženo na nejnižší možné úrovni.\nTakže je mnohem lepší, když tu máme obrovskou masu ubožáků, co jsou na nule nebo hluboko pod ní, v pasti svých dluhů. Ti vědí, že nejít jeden den do práce znamená jejich konec. Ti vědí, že přestat makat není cesta. To jsou ti správní otroci. Těch potřebujeme co nejvíc. Do téhle masy stáhneme i většinu těch, co kdysi střední třídu tvořili.\nPak tu máme malé procento těch, co jsou tak šikovní, že se jim podařilo i v režimu globálního nedostatku vydělat menší, větší, nebo opravdu obrovský balík. A to je vlastně skvělé, protože ostatním otrokům ukazují, že to přece jde! Podívejte se na ně – můžete si zdrojů nashromáždit dostatek! Musíte jen být šikovní a nebát se toho!\nVlastně tím taky makají pro váš systém. V podstatě vás nijak zvlášť neohrožují. I když mají obrovský balík peněz, který je vynáší na první místa majetkových hitparád, do vaší přehrady na druhé straně trubek se nikdy nedostanou a svým působením vlastně celý systém ještě upevňují. Jsou to jednoduše jen bohatí otroci, symboly naděje pro ty chudé.\nA navíc, když jsou otroci naštvaní na nedostatek prostředků, koukají se se zlobou na tyhle bohaté otroky. Nekoukají na elitu nad bankami. Takže super.\nNa druhé straně vede vzhůru k té přehradě ze systému spousta menší trubek. Těmi jsou finanční prostředky vysávány zpět do svého zdroje. Tyto trubky vedou opět skrze komerční banky, skrze vlády a jejich daně, skrze vybrané korporace a možná i skrze nějaké další nástroje zpět k branám „národních“ a nadnárodních bank a fondů a zpět do přehrady.\nKdysi ne-tak-dávno byly peníze kryté zlatem a měly tak velmi stabilní hodnotu.\nTo ale hrozně moc omezovalo možnost je regulovat. Takže se v poklidu a bez větší pozornosti otroků přešlo na FIAT měny. Ty už podložené ničím nejsou. Můžete jich generovat, kolik se vám zachce. Pardon – nemohou je generovat otroci, pro ty je za to trest možná i horší než za vraždu bližního svého, ale jen a pouze pánové a dámy za oponou mohou. A taky tuto pravomoc mohou kontrolovaně pouštět národní a komerční banky. Sytém, kdy peníze jsou už jen čísla v počítači a papírové lístečky, které tuto virtuální a značně proměnlivou hodnotu mají natištěnu na sobě, je k tomu jako předurčen.\nVygenerovat jedničku a za ní pár nul je dnes snažší, než cokoliv jiného. Přepočteno na procesorový čas i spotřebovanou energii je to skutečně nic.\nSytém, kdy nám přímo vládli (nesvrhnutelní) elitáři byl nahrazen systémem „lidovládným“, neboli demokratickým (samospráva otroků).\nTento systém je ale totálně závislý na tom, kolik prostředků a kam se z té přehrady nahoře pouští, za jaké zákony se platí politikům, za jaké postoje se platí médiím, vzdělávacím organizacím a organizacím, které jinými působí jako názorotvorné. Jasně, elitáři taky nejsou jedna ruka a občas se v zákulisí pohádají o tom, jaká bude v nějaké situaci lepší strategie. Stejně, jako si šli po krku v době, kdy vládli absolutistickými způsoby. Ale to je vedlejší, protože se to děje mimo oblast našeho dohledu a taky proto, že dokud by tam nevznikla nějaká opravdu silná vlna, která by chtěla tento systém zrušit, nebude to stejně mít moc velký vliv.\nNa tomto místě se omlouvám všem elitářům, kteří se možná zlobí, že zde skoro úplně podceňuji, kolik práce s udržováním celého systému mají. A mají pravdu. Je jasné, že to tady zní, jako by se to dělalo skoro samo, ale taky to nemají vůbec lehké. A čím víc se tyhle informace dostávají na veřejnost, tím těžší je zůstávat ve stínu. Ale k tomu se ještě dostaneme v samotném závěru.\nPeníze jsou v tomto systému jako provázky, na kterých je přivázáno vše. Od viditelných (a tedy otrokářsko-samosprávných) mocenských struktur až po poslední otroky pod mostem nebo v parku na lavičce.\nZásadním prvkem je také to, že otrokářská samospráva (lidovláda) nesmí mít možnost finanční toky opravdu regulovat. Proto musí být nadnárodní a „národní“ banky mimo jurisdikci, mimo pravomoc parlamentů a vlád je ovlivňovat. Prezident sice schvaluje osoby do jejich vedení, ale to jsou jen dělníci těchto finančních rozhraní. Nezapomeňte, že tyto osoby jsou vidět a mohou být za nějakých okolností odvoláni. To by nikdy nebylo u členů elity připuštěno.\nZnovu opakuji, že kdokoliv, kdo je v pozici, která viditelně něco řídí a kdo může být zvolen, dosazen, sesazen a nebo odvolán není členem elity. Na 95% je jen součástí otrocké samosprávy.\nNechávám tam procentíčko, protože je možné, že občas někdo z elitního klubu přeci jen musí nějakou tu viditelnou funkci vzít, když třeba chybí vhodný kandidát ze světa otroků. Ale to snad opravdu jen v případě nouze nejvyšší.\nTenhle systém plní svůj účel.\nSamospráva (lidovláda) se jeví tak, že to ona může za to, jaké to je špatné. Otroci mají pocit, že jim ubližuje jejich vlastní systém. Nadávají buď na „svůj“ systém, nebo na jiné otroky, co jsou ve viditelných vyšších funkcích, nebo co si dokázali nashromáždit více zdrojů. Nenadávají na elitu / loutkáře, protože o ní většinou ani neví. Myslí si bláhově, že zvolením jiného otroka do výkonné funkce mohou něco změnit. Takhle se to táhne pořád dokola ve volebních cyklech, vždy s velkou nadějí následovanou zklamáním.\nProblém je ten, že názorotvorná složka (řízená opět vzdáleně elitou) velmi účinně odvádí pozornost od toho, kdo celou hru režíruje. A taky to, že za mlhu, tvořenou jen tušenou přehradou plnou peněz tam někde za mezinárodními fondy a bankami, dokáže nahlídnout jen málokdo.\nPokud čistě náhodou začnou otroci příliš zvedat hlavu směrem vzhůru, musíte jim vytvořit v jejich prostředí nějaký stimul, který je přiměje zase hlavu sklopit a koukat jen kolem sebe. Proto je velice žádoucí udržovat celý svět ve stavu rozhádaném, na pokraji války, nebo přímo ve válce zatažený. Když jste nuceni hrát hru na přežití, když se děsíte někoho nebo něčeho, co se na vás bezprostředně hrne, nemáte čas koukat nahoru. Musíte koukat kolem sebe. Možná teď máte pocit, že by to nějak mohlo souviset s dnešní dobou, kdy se tenhle typ informací šíří stále více. A spolu s tím se stále více vyhrocuje mezinárodní situace. No, že by na tom něco pravdy fakt bylo?\nVždycky je třeba nastrčit nepřítele. Když je nejhůř, poštvěte otroky proti sobě. Dokud vám to neprokouknou, máte klid. Dva se perou a třetí…. 😀\nPro většinu lidí je tohle příliš velké sousto. A většina tomu nikdy neuvěří a odmítne nad tím i jen přemýšlet. Většina si tohle asi nikdy nepřečte. Ale to neva.\nBýt ve stavu ošálení je součástí naší absolutní svobody.\nA to by k tomuto tématu pro tento článek stačilo. Musím ale jako vždy přilepit na konec nějaký ten apel, výzvu, pozvánku…\nProto vyzývám všechny, kterým to hýbe žlučí: neudělejte tu hloupost, že založíte nějaké hnutí odporu nebo odboje. Inflitrují vás a zprofanují. Jedním či druhým způsobem.\nJediná cesta ven vede skrze decentralizovanou změnu. Tedy změnu v porozumění a konání každého z nás. Čím víc se bude mlha rozpouštět, tím jasnější bude také způsob, jak z toho ven.\nVíce třeba viz článek o nastupující éře Vodnáře a končící éře mlžných Ryb\nA na konec něco velice, ale velice zásadního (věřte mi, je to v celém procesu osvobození z otroctví mnohem důležitější, než by se mohlo zdát):\nOdpusťte těm, kdo to takhle vedou. A nebo s nimi mějte alespoň soucit. Nenapichujte je na kůly a nestahujte je z kůže. Dovolte jim, aby se důstojně doznali, aby pustili to obrovské bohatství ze svých rukou a aby mohli v klidu, bezpečí a dostatku se svými rodinami dožít, aniž by už ovšem mohli škodit. Zaručte jim ochranu před zlobou lidu, zapomeňte na msty a odplaty.\nProtože pokud je budete nějak zásadně ohrožovat, budou bojovat do poslední kapky (cizí) krve. Nikdo nechce být zlinčován. Raději znovu obětují miliony lidí, jak to už udělali dříve.\nOni osobně bojovat samozřejmě nebudou. Jako obvykle se budou pouze vzájemně vraždit otrokáři – dozorci a otroci samotní.\nUkažte jim svá živoucí srdce, aby ta jejich pohádkově zakletá a zkamenělá mohla být také probuzena. Uvědomte si, že jsou to taky jen lidé (nebo alespoň zčásti).\nŘekněte jim třeba: vy to pustíte a my vám za to odpustíme.\nPředstavte si, že jste se narodili do rodiny, která tuhle tradici táhne desítky generací. Můžete to svinstvo udržet, jak to je, nebo to můžete odhalit, ale potom všichni vaši blízcí skončí strašlivým koncem. Řekněte, kdo z vás by to své rodině udělal, ať už je jakákoliv???\nPokud chceme konečně začít psát naši historii něčím jiným než krví, nemůžeme první kapitolu nové éry začít dalšími potoky krve.\nTohle je začátek éry Vodnáře, přátelé. Držte směr a vydržte. Buďte zvědaví a zvídaví. Nedejte se jen tak ošálit médii, ani mnou, ani nikým jiným. Použijte SVŮJ VLASTNÍ zdravý rozum na to, co kolem sebe vidíte. Možná uvidíte, že to, co říkám v tomto článku, je jen maličký kousek a že by to celé vydalo na román. Zatímco tento článek je jen jednohubka.\nNebo zjistíte, že jsem úplně mimo.\nVšechno je v pořádku, pokud to bude výsledek opravdu otevřeného průzkumu situace.\nÚroveň pokrytectví v současné době dosahuje nejvyšší snesitelné úrovně a virus prohlédnutí klamu se šíří rychleji a rychleji.\nNež padnul komunismus, nálada byla velmi podobná. Většina se pořád ze zvyku tvářila, že sytému věří. Většina se pořád bála ukázat, jak to vidí doopravdy. Nevěřili tomu ale už ani ti komančové samotní. Všichni na všechny hráli tuhle blbou pokryteckou hru. A pak to ruplo a ukázalo se, že vlastně není skoro nikdo, koho by to štvalo natolik, aby do udržení systému investoval víc než pár blbých keců. Komunismu není žádná škoda, ale zároveň je veliká škoda, že jsme skočili přímo do rukou zamlžených loutkářů.\nA ještě něco: každý z nás se svým způsobem na udržování tohoto systému podílí. Nezapomeňte na to a mrkněte se, jaká je ta vaše role. Sám o sobě v žádném případě netvrdím, že v tomto systému aktivně nefunguji. Ve skutečnosti jsme v tom všichni až po uši, i s těmi loutkáři tam nahoře.\nPokud vás tohle celé náhodou vedlo k myšlence, že já jsem nějaký komunista nebo tak něco, doporučuji pokračovat třeba na moji vizi Demokracie 2.0\nS láskou k nám všem, otrokům i otrokářům – lidem 🙂\nChceš být zombíkem?Kdy je čas opustit loď?


Moderní vestavěné skříně jsou hitem a pořídíte je za pár korun - Lifestyleblog.cz\nVětšina lidí čas od času bojuje s nedostatkem úložného prostoru. Chcete-li mít krásný, čistý a uspořádaný domov, bez praktického uspořádání věcí se neobejdete. Vestavěné skříně nahradí nevzhledné krabice a různorodé kusy nábytku. Využijete tak každou skulinku v domácnosti. A to se hodí!\nVestavěné skříně jsou elegantní a praktické\nNezáleží na tom, zda zvažujete vestavěné skříně do ložnice, předsíně či jiných místností ve vašem obydlí. Ušetřit místo se dá kdekoliv. V případě bytu nebo početnější rodiny v menším rodinném domku oceníte každý kousek navíc. Obzvlášť s malými dětmi se věci hromadí čím dál tím víc. Ale i starší kluci a holky ocení pořádnou skříň na jejich hry, knihy, oblečení a poklady.\nŠatna v domě či bytě? Sen každé ženy…\nNo a které ženy by nepotěšila vestavěná šatna? Ta může být přímo v ložnici nebo v samostatné vedlejší místnosti. Podle umístění šatny si můžete zvolit, zda dáte přednost variantě s dveřmi nebo otevřenému řešení. Ideální je, když na ukládání oblečení myslíte předem, ale možná vás překvapí, jaké možnosti se nabízí. Např. využijte zákoutí chodby, nevyužívanou pracovnu nebo pokoj pro hosty.\nJaký nábytek zvolit do atypických prostor?\nMáte podkrovní byt? Nebo pokoje v horním patře se šikmou střechou? V běžných prodejnách nábytku spíše nepochodíte. Pokud přece jen nějaké skříně a komody pořídíte, výsledek není zrovna podle vašich představ. Buď vznikají nevyužitá místa, která se zanášejí prachem, případně musí být nábytek odsunutý více ode zdi, anebo máte na vaše věci „jen“ málo místa. Stylové vestavěné skříně využijí volnou plochu na maximum. Celkově interiér pak působí přirozeným a elegantním dojmem. Dnes se dají naštěstí pořídit za rozumnou cenu.\nPodle čeho vybírat vestavěné skříně?\nVestavěný nábytek není záležitostí jednoho, dvou let. Když dáte přednost kvalitě, vydrží vám mnoho let. Vybírejte nejen podle vzhledu a preferencí stylu, ale dejte důraz i na praktičnost a funkčnost. Zamyslete se nad tím, co od vestavěné skříně očekáváte a co do ní budete ukládat. Podle toho zvolte tyče k zavěšení, úložné koše, police, dělicí příčky a zásuvky.\nJaké fotografie vybírat pro vytvoření fot...\nV současném interiérovém designu jsou stále populárnější fotografie, tištěné pomocí speciálních inkoustů na plátno, takže vypadají jako skutečný obraz.


Rodinné centrum DaR Luže - Příměstský tábor 2021\nÚvod » Příměstský tábor 2021\nZveme všechny šikulky, táborníky a stydlínky, na suprové 2 týdny příměstského tábora v Luži\npořádá příměstský tábor pro rok 2021\nTábor je určený pro děti od 7–15 let, v případě, že má s sebou dítě staršího sourozence, přijímáme členy od 6 let. Příměstský tábor probíhá denně v čase od 6.45-16.15 hodin, na adrese Jeronýmova 395, Luže ve skautském srubu.\nCena tábora: 1800 Kč pro mimo lužské občany/1600 Kč pro občany města Luže a přilehlých vesnic. Cena zahrnuje: program, materiály na tvoření, odměny, obědy, odpolední svačiny, pitný režim\n1 . turnus Týden v pravěku\nv termínu 9. - 13. 8. 2021\nMůžete se těšit na dobrodružný týden, který zaručuje spoustou objevů, výprav a zábavy. Budeme soutěžit, hrát si, vyrábět vše potřebné k přežití v pravěku, ale také se budeme učit spolupráci a týmové hře. Věříme, že se děti nebudou ani na minutu nudit a že si na táboře najdou spoustu kamarádů.\nProgram připravuje vedoucí a lektorka RC DaR Dominika Košnarová, spolu s lektorkou centra Michaelou Boháčovou. Součástí týmu budou ještě další 2 výpomocné lektorky/lektoři.\n2. turnus Víly a skřítkové\nv termínu 16. - 20. 8. 2021\nProgram Víly a skřítkové bude plný objevů, příběhů a tvoření. Děti se naučí pracovat v kolektivu, hrát si, ale také kreativně tvořit a vyrábět.\nProgram vede již tradičně Zuzka Melckenbeeck, lektorka klubu Otazník, druhou zkušenou lektorkou je Magda Doležalová a další 2 výpomocné lektorky.\nPřihlášky prosím posílejte v elektronické podobě, po jejich přijetí, vás budeme obratem kontaktovat o evidenci vaší žádosti. V případě jakýchkoliv dotazů se na nás můžete obrátit na telefonním čísle 603 880 938 nebo emailem na rodinnecentrum.dar@gmail.com.


Orto dámská obuv 9054, vel. 41, 41\nOrto dámská obuv 9054, vel. 41, 41 bytové doplňky\nOrto dámská obuv 9054, vel. 41, 41 eshop >>\nDámská vycházková obuv Orto Plus, bílá, 37 e-shop >>\nKvalitní zdravotní obuv Scholl Air Bag ve které se i celý den budete cítit jako v bavlnce Výška (mm): 110 Šířka (mm): 180 Šířka chodidla F Hmotnost (kg): 0,51 Kolekce: Pharmacy Range (outdoor) Konstrukce obuvi: Cemented Textilie: Nubuck lined Materiál absorpce n�.. zjistit více >>\nModerní pohodlná zdravotní obuv Scholl Motreal řeší obecně rozšířený problém tzv. přetáčení nohy, kterým trpívíce než 70% populace. Obuv složí ke zlepšenípostvaní chodidla a jeho vyrovnání. Tyto boty jsou doporučovány aktivním lidem, kteří občas trpí bolestmi paty, .. zjistit více >>\nDámská obuv s přezkou Orto Plus, 36 e-shop >>


Fyziku učí jinak. Nepotřebuje rámcové programy, stačí jí brčko nebo modelína - EDUzín\nČlánky » Trendy ve vzdělávání » EDUzměna\n13. září 2021 autor: Martina Kopecká\nStaré školní pomůcky vyměňují za brčka, balonky, špejle a modelínu. FOTO: Eduzměna\nK účasti na setkáních je nemusí ani moc přemlouvat, dobrá pověst kurzů se šíří sama. Učitelé oceňují nejen inspiraci a vystoupení z komfortní zóny, ale také možnost propojit se s dalšími kolegy. „Padá ostych, nebojíme se. Pochopili jsme, že je důležité nebát se zeptat, požádat o pomoc a říct: ‚Já tomu pořád ještě nerozumím. Radši se zeptám víckrát.‘ Stáváme se sami těmi zvídavými žáky,” popisuje Jana Červená zajímavý proces, při kterém se učitelé zbavují strachu z chyby. A to je možná jeden z klíčů k radostnému učení, při kterém učitelé sestoupí z piedestalů a budou skutečně schopni brát chybu dětí jako přirozenou součást vzdělávání.


Kvůli špatné komunikaci málem skončila. Teď má být hlasem boje s epidemií - Seznam Zprávy\nZprávyKoronavirusKvůli špatné komunikaci málem skončila. Teď má být hlasem boje s epidemií\nNová hlavní hygienička Pavla Svrčinová má podle premiéra Andreje Babiše zlepšit komunikaci. Přitom kvůli špatné komunikaci ji exministr zdravotnictví chtěl odvolat. Svrčinová Seznam Zprávám řekla, že se ze svých chyb poučila.\nV polovině března vystřídá Jarmilu Rážovou ve funkci hlavní hygieničky dosavadní šéfka hygieniků Moravskoslezského kraje Pavla Svrčinová. Premiér Andrej Babiš si od výměny slibuje, že Svrčinová bude více komunikovat s veřejností a bude tváří boje proti epidemii, které lidé uvěří.\n„Myslím, že to není pro členy vlády, aby dělali nějaké predikce (epidemie), které se potom nenaplní. To už jsme měli několikrát,“ řekl premiér ve čtvrtek v České televizi.\nZda je tedy hlavním důvodem výměny špatná komunikace Rážové, ale ministr zdravotnictví Jan Blatný odmítl říct. „Nemyslím si, že bych musel všechna svá rozhodnutí zdůvodňovat,“ reagoval na dotaz.\nZkušenosti z Evropské komise\nSedmapadesátiletá hygienička Svrčinová je lékařkou a odbornicí na hygienu výživy a bezpečnost potravin. Kromě řízení krajské hygieny působí také na Lékařské fakultě Ostravské univerzity.\nDo roku 2015 pracovala pro Evropskou komisi, kde dělala audity pro kontrolní systémy bezpečnosti potravin. Následující rok se ucházela o funkci hlavní hygieničky, kde se střetla s Jarmilou Rážovou a Evou Gottvaldovou, posledně jmenovaná řízení nakonec vyhrála. (Vláda ji ale loni v létě odvolala pro údajnou neschopnost řešit svěřené úkoly.)\nSvrčinová byla tehdy z výběrového řízení vyřazena. Ukázala se totiž slabina služebního zákona. „Po návratu z Evropského společenství, kde jsem odvedla, myslím, poměrně slušnou práci v auditním týmu, kde jsem analyzovala problémy a hledala řešení, jsem se hlásila na místo hlavní hygieničky. V té době bohužel začal platit služební zákon a služba pro Evropskou komisi nebyla uznána jako dostatečná kvalifikace, byť jsem tam vedla týmy odborníků z celé Evropy,“ popsala Svrčinová v České televizi.\nSvrčinová má před sebou řadu nelehkých úkolů, mezi které se řadí především připravování účinných protiepidemických opatření, koordinace krajských hygien, trasování, které ani po roce pandemie neběží bez potíží.\nNejdůležitějším bodem ale bude podle premiéra i ministra zdravotnictví to, aby občany přesvědčila, že je v jejich zájmu, aby přísná protiepidemická pravidla dodržovali.\nPrávě s komunikací však měla šéfka hygieniků Moravskoslezského kraje v minulosti problém, alespoň to tehdy tvrdili premiér Babiš i exministr zdravotnictví Adam Vojtěch, kteří volali po jejím odvolání. Právě s odkazem na nezvládnutí komunikace.\n– lékařka, expertka na hygienu výživy a bezpečnost potravin\n- od loňského ledna řídí Krajskou hygienickou stanici Moravskoslezského kraje\n– působí a přednáší na Lékařské fakultě Ostravské univerzity\n– do června 2015 pracovala pro Evropskou komisi, kde dělala audity pro kontrolní systémy bezpečnosti potravin\n– v roce 2016 se ucházela o místo hlavní hygieničky. O post se ucházely také Jarmila Rážová a Eva Gottvaldová, která konkurz nakonec vyhrála.\nVyzkoušena v dolech\nProblém nastal minulý rok začátkem léta, kdy vývoj okolo koronaviru zmírnil protiepidemická opatření. Zatímco na většině území nastal ústup pandemie, Karvinsko a Frýdecko-Místecko čekalo kvůli nárůstu nových případů opačný postup.\nV následujících dnech se koronavirus začal masivně šířit u zaměstnanců dolů ČSM-Sever a ČSM-Jih na Karvinsku. Svrčinová tehdy bojovala s tím, jak v dolech ohnisko nákazy zastavit. S tím jí nepomáhal ani fakt, že při práci v dolech není zcela možné dodržovat hygienická opatření.\nOdboráři se na ni proto obrátili a požadovali po ní, aby jejich práci v dolech omezila na bezpečnostní minimum, a také Svrčinovou kritizovali, že se samotným testováním v dolech se začalo pozdě, proto nákaza koronavirem v oblasti nabrala na síle.\nSituace v dolech se následně opět ztížila a nárůsty nakažených stále stoupaly, těžba se proto v dolech musela na více než měsíc zastavit a na místo přijel i exministr Adam Vojtěch spolu s končící hlavní hygieničkou Jarmilou Rážovou.\nTi vážnou situaci řešili s hejtmanem Moravskoslezského kraje a také hygieničkou Svrčinovou. Verdikt jednání byl jasný: testování a důsledné trasování, se kterým Svrčinové pomáhaly také ostatní hygienické stanice po republice.\nExministr zdravotnictví Adam Vojtěch, po jeho pravici stojí hlavní hygienička Jarmila Rážová a vedle ní stojí Pavla Svrčinová.\nK zastavení nekontrolovatelného šíření nemoci v dolech podle Vondráka nepomohlo ani to, že od první poloviny června se ve společnosti OKD testovalo zhruba dva týdny rapid testy, které podle řady expertů nejsou vhodné pro zjištění nákazy v počáteční fázi.\n„Věděli jsme o tom a upozorňovali jsme hned krajskou hygienickou stanici, aby testovala s PCR testy. Rychlotesty se od začátku vylučují z pohledu využití k vyhledávání nakažených,“ vysvětloval tehdy hejtman Ivo Vondrák.\nVondrák si také na hygienu stěžoval, protože na problém nevhodných testů upozorňoval Pavlu Svrčinovou. „Ptali jsme se jí, proč se používají rychlotesty a ne PCR testy. Odpověď zněla, že to tak je navrženo a schváleno,“ doplnil Vondrák.\nSituace v kraji se však nelepšila a lokální ohniska se nepodařilo dostatečně podchytit. Svrčinová proto vydala mimořádná opatření s okamžitou platností - podle kterých museli lidé v celém kraji v létě nasadit roušky v hromadné dopravě a vnitřních prostorách. Restauratéři museli přes noc zavřít podniky a venkovních akcí se mohlo účastnit nanejvýš sto osob.\nPrávě kvůli vyhlášeným opatřením se dostala do křížku s tehdejším exministrem Adamem Vojtěchem. Ten tvrdil, že se jednalo čistě o rozhodnutí Svrčinové, aniž by takto závažná opatření s jeho resortem komunikovala. Svrčinová však tvrdila opak, podle ní tým exministra o jejích plánech dopředu věděl.\n„Paní ředitelka absolutně nezvládla komunikaci jak s místní samosprávou, tak s veřejností a měla by zvážit, zda je schopna nadále vést krajskou hygienickou stanici,“ řekl v polovině července Vojtěch. Na jeho prohlášení Svrčinová reagovala slovy: „Pan ministr mě vyzvat může, tak ať mě odvolá.“\nVe stejném duchu jako Vojtěch se ke Svrčinové vyjádřil i premiér.\n„Nekomunikují dobře. Už v rámci OKD tam byla různá nedorozumění. Teď udělali opatření a ani neinformovali veřejnost. To se mi samozřejmě nelíbí… protože není možné něco rozhodnout a neinformovat veřejnost. Doufejme, že se to zásadně změní, protože není možné takhle fungovat,“ řekl v polovině července premiér.\nProti opatřením s okamžitou platností také propukly v Ostravě demonstrace a kvůli rychle vyhlášeným restrikcím se nemohlo konat několik kulturních akcí jako Nefestival Colours of Ostrava nebo Letní shakespearovské slavnosti.\nPořadatelé těchto akcí poté nekomunikaci nazvali podpásovkou a „vraždou kultury v přímém přenosu“.\nSvrčinová zpětně říká, že opatření mohla lépe komunikovat, a od té doby už ze dne na den žádná opatření nenařídila.\n„Určitě jsem si vědoma toho, že možná komunikace ve vztahu se samosprávou nebyla úplně tak nejlepší… Od té doby jsem se poučila v tom, že návrh opatření komunikujeme dopředu písemně s panem hejtmanem, komunikujeme ho s ministerstvem, a musím říct, že od té doby už opatření byla přijímána standardně,“ řekla Svrčinová pro Seznam Zprávy v pořadu Ptám se já.\nSvrčinová měla od té doby další komunikační problém, když zkraje pandemie na tiskové konferenci po jednání krizového štábu Moravskoslezského kraje prohlásila, že sestra novojičínské nemocnice se chovala nezodpovědně, protože měla příznaky nákazy koronavirem, a přesto docházela do práce.\nUkázalo se však, že to pravda není, Svrčinová se posléze za vyjádření omluvila.\nNejnovějším komunikačním přešlapem je vyjádření Svrčinové na jejím facebookovém profilu. Nevystupuje tam sice jako veřejně činná osoba, nicméně v jejím soukromém příspěvku se objevil rasistický vtip.\nSvrčinová na to reagovala tím, že se mohla ukliknout, a dosud si nedokáže vysvětlit, jak k události došlo.\n„Mohla jsem se ukliknout. Ale opravdu si nejsem vědoma, že jsem někdy něco takového dávala. Nejsem člověk, který by sdílel vtipy. Už žádná sociální média používat nebudu,“ řekla v Ptám se já hygienička Svrčinová. „Sdílím maximálně zatoulané psy a kočky,“ dodala. Ministr Blatný nicméně avizoval, že se na tento renonc bude nové hygieničky ptát.


Návrat tisku. Rozhovor s generálním ředitelem českého zastoupení společnosti OKI – Živě.cz\nTiskárny | Rozhovory\nJan Spěšný 10. listopadu 2021\nčlánek Astronaut z paluby Mezinárodní vesmírné stanice pořídil úchvatnou fotografii polární záře SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nNěkolik let ohlašovaný nástup digitálních kanceláří se nekoná, odborníci naopak zaznamenávají postupný pokles digitalizování papírových dokumentů. „Výrobci tiskáren se tomu tak musí přizpůsobovat a na trh uvádět takové modely, které budou dostatečně robustní a zároveň nabídnou zákazníkům nízké provozní náklady,“ říká Miroslav Tyburec, který působí u japonské tiskárenské společnosti OKI jako generální ředitel české a slovenské pobočky a regionální viceprezident pro oblast CEE.\nMiroslav Tyburec a kompaktní barevná tiskárna OKI C650\nJak oblast tisku ovlivnila pandemie? Co přinesl tlak na digitalizaci komunikace a rostoucí trend home office?\nPandemie potvrdila, že bez tisku se neobejdeme. Covid přispěl na jedné straně k rychlejší digitalizaci komunikace, k přechodu na nejrůznější komunikační videoplatformy a k následné únavě z nich, na druhé k urychlenému nákupu menších tiskáren do domácích pracoven, ať už pro pracovní účely nebo pro domácí školní výuku, což vyústilo díky vysoké poptávce v nedostatek tiskáren na trhu. Zaznamenali jsme také zvýšený prodej spotřebního materiálu do starších firemních tiskáren, které uživatelé začali znovu používat v domácnostech.\nZ hlediska trendu home office je ale nutné zmínit hledisko bezpečnosti. I zařízení připojená k internetu v domácnosti, včetně tiskáren, by měla splňovat minimálně požadavky na GDPR i na běžnou ochranu dat. Na to by si uživatelé i firmy měli dávat pozor a používané modely tomu podřídit.\nKdo je Miroslav Tyburec\nMiroslav Tyburec vystudoval VŠE, obor Ekonomika průmyslu. Působil ve firmách Škodaexport, ČSOB a Electrolux, od roku 1995 pracuje pro české a slovenské zastoupení japonské značky OKI, nejprve jako finanční ředitel, později jako obchodní a marketingový ředitel, aktuálně jako generální ředitel české a slovenské pobočky a regionální viceprezident pro oblast CEE. Mezi jeho záliby patří zejména sport, hraje tenis a lyžuje. Sleduje sportovní dění, zejména fotbal a hokej. Ve volném čase se věnuje rodině a cestování.\nJak se daří celému trhu kancelářského tisku? Jaký očekáváte vývoj pro nejbližší období?\nMy se zaměřujeme především na segment firemního a institucionálního tisku, takže jsme pocítili vliv covidu a poklesli ve finančním roce končícím letošním 31. březnem s obratem o cca devět procent. Současný finanční rok však začal velmi dobře a po pěti měsících jsme zpět na předcovidové úrovni. Dopad covidu není tedy nic fatálního, ve skutečnosti došlo jen ke zpomalení obměny tiskových zařízení ve firmách a institucích.\nTiskne se však dál na stávajících zařízeních. Jde vlastně o poměrně příznivý vliv z hlediska ekologie i udržitelnosti, protože potřebná služba je dodána a není k tomu zapotřebí takové množství nových zařízení. Z pohledu části firem, které využívají tisk ve formě služby, nedošlo během pandemie k výrazné změně, tedy kromě dočasného snížení objemu vytištěných stran.\nJak vlastně dnes v kancelářích vypadá běžný kancelářský tisk?\nZ dlouhodobého sledování více než deseti tisíc tiskáren ve větších organizacích vyplývá, že v ČR se na jednom takovém zařízení v průměru tiskne kolem tisíce stran za měsíc. Statistika také říká, že pokud není omezen barevný tisk, kolem třiceti procent výtisků je v barvě. Skenuje se zhruba desetkrát méně, než se tiskne, tedy na jeden sken je deset výtisků.\nPokud barevný tisk tvoří asi 30 % a jedna stránka stojí přibližně tři- až čtyřikrát víc než černobílá, tak kombinace černobílého a barevného tisku vychází zhruba jeden a půl až dvakrát víc, než kdyby se všechno tisklo černobíle. To není žádná tragédie, a proto čím dál víc organizací přestává barevný tisk omezovat. Zároveň ale firmy sledují objem tisku jednotlivých uživatelů. Mnoho lidí má představu, že nasazení řízení správy tisku opravdu vede k dramatické redukci barevného tisku, ale naše zkušenost je, že situace se po poklesu relativně rychle ustálí.\nTémata článku: Internet, Tiskárny, Rozhovory, Materiál, GDPR, Pandemie, Tiskárna, Electrolux, Česká republika, CEE, Toner, Vysoká škola ekonomická, Generální ředitel, Provozní náklady, Rozhovor, Tisk, ČSOB, OKI, Tiskárny na Heureka.cz


Zaregistrovat na Online diskuse společností Microsoft a T-Mobile · SlidesLive\nOnline diskuse společností Microsoft a T-Mobile\nBrzy Vám přijde potvrzující e-mail.\nPokud e-mail nepřijde do hodiny, zkontrolujte složku Spam.\nPokud ani tam e-mail nebude, kontaktujte nás na [email protected].\nKdo diktuje podmínky trhu práce? Online diskuse společností Microsoft a T-Mobile\n6. října 2021 14.30-16.00\nStrukturu trhu práce dlouho ovlivňovaly hlavně vnější faktory jako přírodní zdroje nebo geografie regionu a jeho napojení na okolní svět. Později začaly hrát důležitou roli také záměry podnikatelů, obcí nebo států.\nZměnit v průběhu kariéry zaměstnavatele napříč různými odvětvími je dnes pro řadu lidí celkem snadné. V kombinaci s rostoucí oblibou hybridního modelu práce vzniká nový typ konkurenčního prostředí. O ty nejlepší pracovníky se v něm ucházejí zaměstnavatelé z řady segmentů ekonomiky a různých regionů. Díky možnosti výběru dnes mají trh práce více než kdy dříve ve svých rukou zaměstnanci.\nKdo dnes v Česku diktuje podmínky trhu práce? Jestli jsou to ještě stále hlavně zaměstnavatelé, nebo se hybnou silou stávají zaměstnanci?\nOnline diskuse „Kdo diktuje podmínky trhu práce?“ je součástí programu iniciativy Den spolupráce odkudkoli, kterou v Česku letos už podeváté vyhlašuje společnost Microsoft. Partnerem letošního ročníku je T-Mobile.\nmanažer divize Microsoft 365, Microsoft\ndatový analytik, LMC\nředitel divize vyhledávání, Seznam.cz\nmanažer týmu People Experience, T-Mobile\nmentor a trendspotter\nspoluzakladatel & Sales Consultant, AYES\nVytvořeno pomocí SlidesLive · Profesionální natáčení konferencí


Amazon už letos vypustí své drony, ale v Indii, kde mu nic nebrání – MobilMania.cz\nDavid Polesný 23. srpna 2014\nčlánek Týden mobilně 246: „prestižní“ souboj o střední třídu SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nIdeou doručování zboží prostřednictvím automatizovaných létajících dronů vzbudil minulý rok šéf Amazonu docela poprask. Kdekdo to považoval jen za vtip či fantazírování pro zviditelnění firmy, jenže v červenci se Amazon pochlubil přípravou již deváté generace prototypu dronu a snahou o povolení oficiálních testů v USA. Ale to bude asi nadlouho, a tak přichází další překvapivá zpráva – Amazon hodlá otestovat drony v akci už letos, nicméně v Indii, kde mu v tom legislativa nijak nebrání.\nPrototyp dronu představený při loňském odhalení služby Amazon Prime Air. To byla podle všeho pátá, nebo šestá generace. Aktuálně už by měl Amazon testovat devátou.\nZdrojem informace je deník The Economic Times of India, který uvádí, že Amazon bude své drony testovat v Bombaji a Bangalore, kde má své sklady. Začít by měl už do listopadu. Nejprodávanější zboží, jako jsou knihy či mobilní telefony, by pak mělo být doručováno zákazníkům v čase 1,5 až 3 hodiny od objednání. Ve finále Bezos předpokládá zkrácení doby doručení až na 30 minut. Ale to jsme ještě hodně daleko, zprvu se drony musí teprve „naučit létat“.\nAmerická legislativa provozování dronů znemožňuje, respektive jejich komerční nasazení, a to včetně testování. Amazon se snaží získat výjimku pro vymezený koridor, ale v Indii to bude mít snazší, tam žádná byrokratická překážka zatím zjevně není.\nAmazon odmítl zprávu komentovat, takže žádné další podrobnosti neznáme. Ale můžeme si domyslet, že je teprve na začátku a nelze očekávat, že na podzim začnou ulicemi Bombaje poletovat drony jako hejna much. Amazon ale může začít postupně učit své prototypy létat v městské zástavbě a ladit bezpečnost a spolehlivost služby, protože právě tento aspekt je zmiňován jako největší riziko celého nápadu.\nDiskuze (11) › Další článek: Týden mobilně 246: „prestižní“ souboj o střední třídu\nTémata článku: Amazon, Technologie, Koncepty, Amazon, Šestá generace, Let, Létající dron, Dron, Bombaj, Poprask


Domů - Příslušenství - Termohrnky a termolahve - Outdoor termohrnky\nTermohrnky pro outdoor a kanceláře jsou americkým patentovaným výrobkem od společnosti Planetary Design. Tyto termohrnky udrží nápoje horké nebo naopak studené až 6 hodin a to díky dvojitému nerezovému plášti.\nTermohrnky pro outdoor mají pohodlné držátko, na které se dá připnout i karabina a spodní zásobník na další porci kávy. Termohrnky pro kanceláře mají držátko pro pohodlné přenášení. Oba typy mají dvě víčka a to jedno s motýlkovým uzávěrem (nevydrží bez protečení) a druhé se systémem stlačení.


Nicolaus Otto - Nicolaus Otto - xcv.wiki\nNicolaus Otto - Nicolaus Otto\nNicolaus August Otto kolem roku 1868\n( 1032-06-10 ) 10. června 1832\n26.ledna 1891 (1891-01-26) (ve věku 58)\nnapř. Gustav Otto\nOttův atmosférický motor\nOttovo čtyřtaktní motor z roku 1876\nSchéma čtyřtaktního motoru Otto z roku 1876\nNicolaus August Otto (10. června 1832, Holzhausen an der Haide , Nassau - 26. ledna 1891, Kolín nad Rýnem ) byl německý inženýr, který úspěšně vyvinul spalovací motor se stlačeným nábojem, který běžel na ropný plyn a vedl k modernímu spalovacímu motoru. Sdružení německých inženýrů (VDI) vytvořil norma DIN 1940, která říká: „Otto Motor: motor s vnitřním spalováním, ve kterém je zapálení stlačené směsi paliva se vzduchem zahájit časované jiskrou“, který byl aplikován na všechny motory tohoto typu od té doby.\n2 Lenoir motor\n3 První čtyřtaktní motor, 1861\n4 Zadejte Eugen Langen\n5 Ottův cyklus\n6 Starší patenty\nDeutsche Bundespost razítko\nNicolaus August Otto se narodil 10. června 1832 v Holzhausenu an der Haide v Německu. Byl nejmladším ze šesti dětí. Jeho otec zemřel v roce 1832. Do školy nastoupil v roce 1838. Po šesti letech dobrého výkonu přešel na střední školu v Langenschwalbachu až do roku 1848. Studium nedokončil, ale byl za dobrý výkon citován.\nJeho hlavní zájem o školu byl v oblasti vědy a techniky, ale po třech letech promoval jako obchodní učeň v malé zboží. Po ukončení učení se přestěhoval do Frankfurtu, kde pracoval pro Philipp Jakob Lindheimer jako obchodník s koloniálním zbožím a zemědělskými produkty (byl obchodníkem s potravinami). Otto pracoval pro různé společnosti, nejprve pro IC Alpeter a poté v roce 1860 pro Carl Mertens. Cestoval po západním Německu a prodával koloniální zboží - kávu, čaj, rýži a cukr.\nNa konci podzimu roku 1860 se Otto a jeho bratr dozvěděli o novém plynovém motoru ( osvětlovacím plynu ), který postavil Jean Joseph Etienne Lenoir v Paříži. Bratři vyrobili kopii motoru Lenoir a v lednu 1861 požádali pruské ministerstvo obchodu o patent na motor na kapalná paliva založený na motoru Lenoir (plyn), ale ten byl zamítnut.\nPrvní čtyřtaktní motor, 1861\nOtto si byl vědom konceptu náplně stlačeného paliva a v roce 1861 se pokusil vyrobit motor s využitím tohoto principu. Než se rozbil, běžel jen několik minut. Ottův bratr se konceptu vzdal, což mělo za následek, že Otto hledal pomoc jinde.\nV letech 1862 až 1863 Otto experimentoval s pomocí kolínského mechanika Michaela J. Zonsa ve snaze vylepšit motor. V roce 1862, když docházely prostředky, pracoval Otto pro Carla Mertense, aby mohl pokračovat v práci na svém motoru.\nZadejte Eugen Langen\nNa začátku roku 1864 Otto hledal investory, aby financovali jeho výzkum. Našel Eugena Langena , jehož otec byl cukrovarníkem. Společně uzavřeli partnerství dne 31. března 1864 a v Kolíně nad Rýnem jej pojmenovali NA Otto & Cie. Jednalo se o první společnost na světě zaměřenou výhradně na konstrukci a výrobu spalovacích motorů.\nMotor Otto & Langen z roku 1864 byl atmosférický motor s volným pístem (exploze plynu byla použita k vytvoření vakua a síla pocházela z atmosférického tlaku, který vracel píst). Spotřeboval méně než polovinu plynu atmosférických motorů Lenoir a Hugon, a tak dosáhl komerčního úspěchu. Motor Lenoir byl dvojčinný motor. V podstatě jsou tyto motory parním strojem upraveným tak, aby fungoval na osvětlovací plyn. Motory italských vynálezců Eugenio Barsanti a Felice Matteucci v jejich britském patentu č. 1625 z roku 1857 byly postaveny a jsou v muzeu. Na rozdíl od Ottova motoru se jedná o dvoudobé atmosférické motory, které nejsou nijak srovnatelné.\nLenoirovy motory byly první, které byly uvedeny do sériové výroby, přičemž prodaných čísel bylo kolem 700.\nMotor Otto, který je předchůdcem moderního motoru podle specifikace VDI, je Ottovým čtvrtým designem. Postavil následující motory:\n1861: kopie Lenoirova atmosférického motoru\n1862: čtyřtaktní komprimovaný plnicí motor (před Rochasovým patentem), který selhal, protože se téměř okamžitě rozbil\n1864: první úspěšný atmosférický motor\n1876: čtyřdobý stlačený plnicí motor, který je uznáván jako motor „Otto“. Termín „Ottův cyklus“ se vztahuje na všechny čtyřtaktní motory se stlačeným nábojem.\nPřes veškerý svůj obchodní úspěch, kdy společnost do roku 1875 vyráběla 634 motorů ročně, narazil motor Otto a Langen na technickou slepou uličku: produkoval pouze 3 hp (2,2 kW ; 3,0 PS ), přesto vyžadoval 10–13 ft (3,0 –4,0 m) světlá výška pro provoz.\nOtto obrátil svou pozornost na čtyřtaktní cyklus, ve kterém selhal v roce 1862. Z velké části díky úsilí Franze Ringse a Hermana Schumma, které do společnosti přivedl Gottlieb Daimler. Otto uspěl ve výrobě čtyřtaktního motoru s kompresním nábojem. Je to tento motor (Otto Silent Engine), a ne motor Otto & Langen, ke kterému odkazuje „Otto cyklus“. Jednalo se o první komerčně úspěšný motor využívající kompresi ve válcích. Motor Rings-Schumm se objevil na podzim roku 1876 a byl okamžitě úspěšný.\nOtto se oženil s Annou Gossi a pár měl sedm zaznamenaných dětí. Jeho syn Gustav Otto vyrostl a stal se stavitelem letadel.\nHlavní články: Otto cyklus a čtyřtaktní motor\nMotor Otto byl navržen jako stacionární motor a na účinek motoru, je zdvih směrem nahoru nebo dolů pohyb pístu ve válci. Používá se později v upravené formě jako motor automobilu , jedná se o čtyři tahy:\n(1) sací zdvih dolů - do spalovací komory pístu vstupuje uhelný plyn a vzduch ,\n(2) kompresní zdvih nahoru - píst stlačuje směs,\n(3) silový zdvih dolů - zapálí palivovou směs plamenem a později elektrickou jiskrou ,\n(4) zdvih výfuku nahoru - uvolňuje výfukové plyny z komory pístu.\nOtto prodával svůj motor pouze jako stojící motor.\nTA videomontáž motorů Otto na Western Minnesota Steam Threshers Reunion ( WMSTR ), v Rollag, Minnesota, USA (2min 16sec, 320x240, 340kbit / s video).\nOtto získal mnoho patentů od několika různých národů a za několik různých rysů. Když jeho bývalý manažer Gottlieb Daimler chtěl vyrábět malé motory pro přepravu, Otto neprojevil žádný zájem. Daimler odešel a vzal Maybacha s sebou. Daimler neměl touhu platit autorské honoráře Otto ( Deutz AG ), a proto najal právníka, aby našel řešení. Právník našel patent na koncept čtyřtaktního motoru, který byl vydán francouzskému inženýrovi Beau De Rochasovi v roce 1862. To mělo za následek ztrátu Otta jednoho ze svých patentů a umožnění společnosti Daimler prodávat své motory v Německu bez vyplácení licenčních poplatků. Otto ani Daimler nevěděli o patentu Rochas. Rochas nikdy nepostavil motor. Je pravděpodobné, že to nemohl udělat.\nNěkteré z vynálezů, o nichž se někdy zmiňuje, že předcházely Ottovu motoru, jako je Marcus, Barsanti atd., Jsou pro dvoutaktní (dvoutaktní) atmosférické motory, které nestlačují palivovou náplň. Atmosférický motor Otto není Otto typ VDI (a další asociace). Jediné významné motory byly ty z Lenoiru. Jeho motory byly první, které se dostaly do sériové výroby. Lenoir nakonec prodal přibližně 700 motorů.\nZa 17 let po zavedení bylo vyrobeno více než 50 000 motorů.\nOtto získal řadu vyznamenání za své motory.\nAtmosférický motor 1864 získal zlatou medaili na světové výstavě 1867 v Paříži .\nV roce 1882 získal Otto čestný doktorát na univerzitě ve Würzburgu .\nZ jeho domu se stalo muzeum, které propaguje místní vláda.\nv roce 1936 profesor Nagël, vedoucí Asociace německých inženýrů, rozhodl, že norma DIN 1940 specifikuje, že „Ottomotor“ se vztahuje na všechny motory, které čerpají palivovou směs, stlačují ji a zapalují pomocí speciálního zařízení, čímž nahrazují termíny jako termíny jako „výbuchový motor“, „detonační motor“, „benzínový motor“ a „zapalovací motor“.\n1862: První experimenty se čtyřtaktními motory\n1864: Založení první továrny na výrobu motorů na světě: NA Otto Cie\n1867: Zlatá medaile světové výstavy v Paříži za plynový motor\n1869: Společnost se přestěhovala a změnila svůj název na Langen, Otto a Roosen\n1872: Společnost se stěhuje do větších provozoven a mění svůj název na Deutz Gasmotoren Fabrik\n1876: Vývoj čtyřtaktního motoru (Otto-motor)\n1882: Výroba atmosférického motoru je ukončena po vyrobení 2649\n1884: Nicolaus Otto vynalezl elektrické zapalování\n1885: Gottlieb Daimler a Karl Benz postavili první automobily využívající kapalné ropné motory.\nHistorie spalovacího motoru\nNěmečtí vynálezci a objevitelé\nMoudrý, David Burgess. „Daimler: Zakladatel čtyřkolky“, Northey, Tom, ed. World of Automobiles Volume 5, str. 481–3. London: Orbis, 1974.\nAmerický patent 0,194,047 —1877\nUS patent 0,365,701\nTato stránka byla naposledy upravena 19. května 2021 v 06:41 (UTC) .\nThis page is based on the copyrighted Wikipedia article "Nicolaus_Otto" (Authors); it is used under the Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported License. You may redistribute it, verbatim or modified, providing that you comply with the terms of the CC-BY-SA.


Zapomenutý Mikuláš a zatoulaný zvoneček\nP. I. Čajkovskij: Louskáček / G. Bizet: Farandola / Carol Of The Bells, We Wish You A Merry Christmas\nÚčinkují - Rostislav Marek, Mikuláš / David Koller, chlapec / Moravské děti – Holešovský dětský sbor, sbormistryně: Lenka Polášková / DPS ZVONKY ZUŠ HULÍN, sbormistryně: Dana Zapletalová / Výtvarně navrhla a zpracovala: Eva Marková / Scénář: Jana Kafková / FILHARMONIE BOHUSLAVA MARTINŮ / Dirigent: Marek Prášil\nZábavný program se Šášou Viktorem - hry, soutěže, tanec, Mikulášova družina, nadílka. Po skončení karnevalu v 17.00 hod. objížďka Mikulášovy družiny městem.\nDivadelní spolek Studio T zve malé i velké diváky na Ševcovskou pohádku.\nNové písničky, nové scénky, nová překvapení...a starý čert :-) Zábavný program pro děti i rodiče. Výpravná kostýmová show s písničkami a mikulášskou nadílkou. Pořad je veden s humorem a nadsázkou tak, aby se pobavily nejen děti, ale i jejich dospělý doprovod.\nVánoční výstava Floria Vánoce se na kroměřížském výstavišti uskuteční od 1. do 3. prosince. Nedělní program: Vánoční koncert Pavla Nováka a pěveckého sboru.\nLetošní Vánoce oficiálně přivítáme v neděli 3. prosince. Společně rozsvítíme vánoční strom na nádvoří zámku Lešná, rozzáří se také světelná vánoční výzdoba areálu zoo. Navíc prodloužíme otvírací dobu až do 17.00 hodin.