ARMY RUN v Praze: Dokončená trikolóra, ukopnutý nehet a nepříjemné batohy | iSport.cz\nRedaktorka si zaběhla ARMY RUN na pražském Vítkově • Jana Hanáková\nNa závodech je důležité si vzájemně pomáhat • ARMY RUN\nRedaktorka iSport.cz si zaběhla ARMY RUN na pražském Vítkově • ARMY RUN\nRedaktorka iSport.cz si zaběhla ARMY RUN na pražském Vítkově • Jana Hanáková\nNa konci září se na pražském Vítkově podruhé běžel seriál extrémních překážkových závodů ARMY RUN. Letos si běžci mohli vybrat hned ze dvou obtížností, nejkratší na 5 kilometrů a středně dlouhou, která měřila přes 10 kilometrů a měla více než 40 překážek. Jelikož mi ke zdolání trikolóry, tedy všech tří obtížnostních kategorií v jednom roce, chyběla už pouze střední trať, rozhodla jsem se zdolat ji.\nMěl to být letos závěrečný závod, kvůli nepřízni počasí se však srpnový termín v Horní Plané přesunul až na listopad, a tak byl pražský závod v tomto ročníku teprve třetím. Loňskou trasu si běžci pochvalovali, a tak se organizátoři rozhodli ji letos příliš neměnit. Znovu tak závodníci překonávali náročné seběhy nepříliš pevným povrchem, probíhali lesními cestami a snažili se vydrápat po strmých stoupáních.\nPřestože organizátoři lákali zejména trasou okolo Vítkova, cesty po betonu moc nebylo. Já jsem za to ale byla ráda, silničních běžeckých závodů je spoustu a tohle měl být přeci jen trochu jiný závod. Oproti loňsku navíc nepršelo, a tak jsem si letos snad poprvé užila suchou trasu bez bahna. Vzhledem k tomu, že jsem týden předtím absolvovala Spartan Race v Liberci, kde jsem dost nastydla, jsem byla vděčná za rozhodnutí organizátorů zcela vynechat vodní překážky. Jediná překážka s bahnem a vodou byla až těsně před cílem, vody ale bylo tak po kotníky a nebylo to nic hrozného.\nSkupiny na delší trasu vyrážely v dopoledních hodinách, já měla start ve čtvrt na jedenáct, tedy ve druhé vlně. Když jsem dorazila do areálu, bylo tak na místě celkem málo lidí. Vyzvedla jsem si tedy registrační číslo a s vděkem si všimla, že není nikdo u masérů, a tak jsem je s radostí hned využila na ztuhlá ramena.\nTěsně před startem každé vlny byla hromadná rozcvička, já už si svojí však udělala sama, a tak jsem si raději jen protáhla svaly. Start začínal na stejném místě jako vloni a hned na úvod si rovněž přichystal strmý seběh. Hned po třech překážkách jsme dostali na záda batohy (pro ženy byly sedmikilogramové). Bohužel jsem si z hromady batohů vybrala nejhůře, co jsem snad mohla. Na mém batohu nebyly široké popruhy a celou dobu se mi zařezávaly železné karabiny do ramen.\nKdybych věděla, jako dlouho se s ním potáhnu, po prvním kilometru bych se s radostí vrátila zpátky a vyměnila ho. S batohem na zádech jsme totiž zdolávali celou polovinu trasy, včetně většiny překážek. Mít sedm kilo na zádech nebylo nic hrozného, samotná tíha mi běh nijak neztěžovala, ale ty karabiny mi daly skutečně hodně zabrat. Po prvním kilometru jsem měla ramena sedřená do krve a štvalo mě to tolik, že jsem po ručkování, na které jsme si je mohli sundat, vážně uvažovala o tom, že si ho nenápadně vyměním s nějakou jinou závodnicí. Nakonec se ve mně ale hnulo svědomí a s obavou, že by mi to karma stejně vrátila, jsem si poslušně vzala ten svůj a pelášila dál.\nBatoh nakonec docela ztížil nějaké překážky, zejména pak šplh po laně či běh do schodů. Když jsme pak doběhli po přibližně pěti kilometrech zpátky k místu, kde se batohy odevzdávaly, zbavila jsem se ho s obrovskou radostí.\nNejvětší strasti závodu mě ale teprve čekaly. Ta první přišla při druhém šplhu na laně. Úspěšně jsem se dostala až na horu, při sestupu dolů mi však trochu uklouzla ruka a už to jelo. Abych se nepřizabila úplně, držela jsem se pořád lana, a tak jsem si dost slušně spálila ruce. Musím na sebe prásknout, že se to neobešlo bez hlasitého klení a tolik sprostých slov jsem snad nikdy najednou neřekla.\nTroufám si nyní tvrdit, že spojení: „To pálí jako sv*ně,“ je jediné, co zpětně mohu publikovat. Rychle jsem se za svůj výlev omluvila, ale ostatní závodníci i s dobrovolnicí jen soucitně pokynuli, že mi v tom naprosto rozumí.\nV tu chvíli bych dala za vodní překážku snad cokoliv. Ruce mě pálily jak čert až do cíle a neměla jsem si je kde zchladit. Aby toho nebylo málo, začala jsem být trochu unavená, což se projevilo zejména tím, že jsem na lesních cestách často zakopávala. To mi pak o chvíli později bylo takřka osudným, protože jsem při jednom prudkým seběhu zakopla o trčící kořen. Palec u pravé nohy mi okamžitě začal bolestivě tepat a bylo mi jasné, že do cíle doběhnu (nebo spíš dopajdám) s vcelku velkými problémy.\nA jak jsem záhy zjistila, to nejtěžší mě teprve čekalo. Do cíle už zbývalo jen pár set metrů a několik překážek, kvůli zraněnému palci mě ale dost bolely. Nejprve jsem dostala na hlavu ochranné brýle a měla proběhnout úsek, během kterého po vás stříleli paintballovou pistolí. Do běhu jsem dala poslední zbytky síly a i přes bolest v noze se na druhou stranu dostala, přesto mě slečna s pistolí trefila hned třikrát. „Když budeš běžet rychleji, tak tě znovu netrefí,“ zaznělo z úst jednoho z vojáků. No jo, já se snažila, rychleji už to ale nešlo.\nDalší překážkou bylo plazení pod ostnatým drátem, i tahle překážka je normálně jednoduchá, když se ale můžete odrážet jen jednou nohou, není to úplně snadné. A stejně nelehký úkol byl i u trestných angličáků za nepřekonaný Monkey Bar (speciální konstrukce na ručkování), který jsem vzhledem k tomu, že jsem měla dlaně v jednom ohni, raději ani nezkoušela.\nDo cíle zbývaly poslední tři překážky. Všemi nenáviděný Fatman, tedy pytle napuštěné vodou, které se musejí podlézt. Jelikož nepršelo, byl mnohem jednodušší, než vloni (nebo mi to aspoň tak přišlo, také to mohlo být jen tím, že jsem už věděla do čeho jdu). Překonat bahnité valy, pomoci jiné závodnici se shyby, udělat svou sadu a hurá do cíle pro medaili za závod i pro speciální medaili, kterou dostali všichni, kdo v letošním roce překonali všechny tři obtížnosti.\nKvůli nachlazení jsem se rozhodla běžet spíše rekreačně a nehonit čas, zraněný palec mě navíc zpomalil celkem hodně, ale přesto s výsledným časem (2 hodiny, 48 minut) nejsem moc spokojená. Vím, že to mohlo být mnohem lepší.\nAž na nešťastný výběr batohy a zranění jsem si ale závod jako takový užila. Na žádné překážce jsem nečekala déle jak dvě minuty, na trati bylo dostatek občerstvovacích stanic, které nabídly kromě vody i iontový nápoj, tekutý hořčí a jak je u ARMY RUNU zvykem i pražené červy a kobylky.\nSprchy sice byly nefunkční, ale jelikož byla trať suchá, stačilo se v pohodě opláchnout tekoucí vodou, která byla k dispozici. Na místě byli i záchranáři a ošetřovatelé, od kterých jsem si s vděkem nechala zchladit dlaně a pomalu se odpajdala domů. Do večera mi nehet na palci pěkně zmodral a teď jenom čekám, kdy upadne úplně. Ale drobné šrámy se zahojí a k podobným závodům trochu i patří.\nTémata: sport, army run, extrémní překážkový závod, superlife


Přidané 14.09.2013 14:52\nNáhle z publika veškeré nadšení vyprchalo. Strnule si prohlíželi rozvalené tělo s odťatou hlavou na zemi. „Máte to, co jste chtěli?!“ zařval Magnus a otáčel se na všechny strany. „Nakrmil jsem vás?!“ Pohoršeně odhodil výzbroj. „Kdo je tu vrah nyní?“ zeptal se a zhluboka oddechoval.\nK tělu ihned přiběhl otec oběti a nad ztrátou svého druhého syna se rozplakal. Skupinka jeho známých se ho přitom marně pokoušela utěšit. Magnus by se rád omluvil, ale slovy nic takového napravit nemohl. Naskytl se mu další důkaz, že žádní bohové neexistují.\n„Vítěz jest zvolen a padlému bude uspořádán řádný pohřeb!“ vkročil do situace Sven a zdrcení lidé se začali pomalu rozcházet. „Výborně Nedrigu,“ dodal v šepotu a otočil se, aby ještě jednou vylezl na vrch. „Magnus Hákonarson si právě vybojoval život. Jaký je tedy konečný výrok poroty?“\n„Svene…“ promluvil po chvíli starý Sightrygg. „Svými slovy jsi dokázal své. Proč tedy stojíš na straně toho vraha?“\n„Pochopil jsi to špatně, příteli. Vedlo mne svědomí, nikoliv úmysly.“\n„Dobrá, avšak porota ještě nepromluvila. Ptám se proto svých druhů: Jste ochotni nechat Nedriga při životě? Jaký trest ho pak za oné zločiny stihne?“\n„Jsem stále pro otroctví,“ přihlásil se Ivar.\n„Nepřijde ti to bláhové?“ zareagoval jiný porotce sedící vedle Ivara. „Nedrig a poslušným otrokem? Kdo by chtěl někoho takového vlastnit?!“\n„Já,“ ozval se drsný hlas. Tryggve se pomalu otočil a spatřil vzpřímeného jarla Haralda Ketilssona. V obličeji přísný muž, postavou však atlet. Oblečením z vybraných látek zářícím v modrých a červených barvách a lněným pláštěm s výšivkami dával najevo, že o vytříbenosti ví své.\n„Dobrá,“ řekl krátce a nemínil se s někým tak urozeným hádat. Ostatní porotci na to s mlčenlivými výrazy pouze pokyvovali hlavami. „Porota se tedy rozhodla. Nedrigův život nyní patří jarlu Haraldu Ketilssonovi. Jedinou naší podmínkou je, aby v tomto neblahém postavení zůstal do konce svých dnů.“\n„Nuže- Porota rozhodla,“ řekl na to Sven. „Výrok zní takto: Magnus se dnešním dnem stává doživotním otrokem jarla Ketilssona. Tímto ustanovuji věc za uzavřenou a dále se budeme zabývat problémem, jímž jsou práva na vlastnictví pozemků poblíž Aarhusu.“\nMagnus doufal, že to nejtěžší má za sebou, pak si uvědomil, že ušetřil vlastní život za potupné otroctví. Přesto sám nevěřil, že by byl ušetřen jen kvůli tomu, aby mohl někomu sloužit. Rozčílený stále rozdýchával souboj s Vidarem a rukama se přitom zapíral o kolena. Mluvčí najednou utichl a on si všiml, že pozoruje dva podezřelé blížící se muže.\nSven najednou seběhl ze svého řečnického místa a zamířil k přicházejícím mužům. Ti se nezastavili. Tlusťoch se na něj ani nepodíval a nedbale mu vrazil objemnější měšec do dlaní. Mluvčí si úplatek rychle schoval do širokého rukávu a rozhlédl se, jestli to někdo neviděl. Kromě Magnuse snad nikdo. Lidé se pomalu rozcházeli, jiní hovořili ve skupinkách a ke Svenovi zezadu přicházeli dva z porotců. „Tak hodně štěstí Nedrigu!" zavolal na něj a pak provokativně zopakoval své gesto a levým okem na něj mrknul. I když v něm už nebylo tolik elánu jako předtím. Možná se ten parchant dokonce i styděl, pomyslel si Magnus. Potom se s úsměvem otočil a věnoval se příchozím porotcům. Jejich rozhovor už nestihl vnímat, protože ho vyrušili oni podivní muži.\nObličej prvního z nich se mnoho nelišil od žabího, byl plešatý a postavou připomínal vypasené prase. Tím, že si tu vykračoval do půli těla nahý, dával najevo, že na okolí nedbá. Zato ten druhý vypadal ušlechtileji, i když působil dojmem, že týden nespal a jevil se starším, než ve skutečnosti byl. Dlouhé prošedivělé vlasy měl spjaté do pletence a tvář měl zarostlou hustými vousy. Na sobě měl cennou kroužkovou zbroj, takže to musel být dobrý válečník, kovář, nebo bohatýr.\nMagnus předkloněn a rukama zapřen o kolena naposledy zhluboka vydechl a napřímil se.\n„Půjdeš s námi,“ řekl klidným hlasem muž ve zbroji.\nNeodmlouval a následoval je.\nZastavili se u jedněch provizorních stájí, kde byli uvázaní koně patřící skupině točící se okolo jarla Haralda. Na něj dohlíželi tři strážní v kožených kabátcích a s nimi tam stál i Eyulf. Jarl dlouho bez pohybu vyčkával a se zřejmou nechutí pozoroval Magnuse. „Fuj ty smrdíš…“ zabručel pak napůl pro sebe a napůl pro něj. „No dobrá… Gunnare, svaž ho nějakým provazem a dál ho bude mít na starosti Eyulf,“ dodal spěšně, protože se jím nechtěl zabývat.\nMagnus na svého dřívějšího pěstouna vrhl nechápavý pohled a ten mu odvětil mírným úsměvem a pokývnutím hlavy. Tím ho přesvědčil, že mu vše brzy objasní. Polonahý tlusťoch ze země sebral lano a obmotal mu ruce, pak druhý konec předal Eyulfovi.\n„Vyrážíme,“ rozkázal jarl a s ničím dalším neztrácel čas. Vyhoupl se na koně a jeho poddaní udělali to samé. Při odchodu se pozdravil se svými známými a příznivci, načež odbočil ze zalidněné mýtiny a pokračoval po lesní cestě. Za ním následoval jeho šestičlenný doprovod s Magnusem vlečeným za Eyulfovým koněm.\nPři klopýtání kopyt do udusané hlíny pozvolna míjeli smíšený lesní porost a dlouhé kmeny stromů. Magnus nějakou dobu pouze odhlížel od koňského zadku, který se před ním kroutil a díval se raději po okolní přírodě. Slabý vánek natřásal listí i vyvýšené větve poseté jehličím. Z neznáma se ozýval datel vyťukávající prostou melodii do kůry stromu. Když shlédl dolů k lesu, zpozoroval u kořenů vrchovité mraveniště, kde se to jen hemžilo miniaturním životem. Přitom všechny bytosti fungovali jako celek, jeden následoval druhého a každý věděl, kde je jeho úloha. Nepochopitelná podívaná pro člověka. V tu se lano napjalo a on klopýtl. Odhlédl od mraveniště a zrychlil tempo. Kdokoli žijící za branami se s přírodou nedokáže tak sžít dokud v ní nestráví, alespoň tolik času jako on za svého vyhnanství. „Stát!“ křikl jarl.\nPodíval se skrz kolonu před sebou a letmo zahlédl bachyni s mláďaty přebíhající cestu. „Eyulfe, tady s tím představením můžeme už přestat,“ poznamenal jarl.\nStařec odhodil provaz, sjel ze sedla a prudkým pohybem vytáhl nůž z pouzdra. Ztrhaný Magnus pouze napřímil ruce a čekal, až ho konečně osvobodí. „V tomhle musí mít prsty bohové,“ zachechtal se Eyulf a začal přeřezávat jednotlivá vlákna. Přeřezat je tak, aby mu neublížil, trvalo zbytečně dlouho, proto když bylo lano způli přeťato, tak Magnus silně zabral a po chvíli se mu uvolněné ruce rozletěli. Odstranil si z rukou zbytky provazů, promasíroval si je a obešel udiveného Eyulfa přičemž mířil k hnědému hřebci.\n„Počkej, to je můj kůň!“ zvolal Eyulf, když viděl, jak na koně nasedal.\n„Pojď,“ řekl Magnus a podal starci ruku. „Ještě mi máš, co vysvětlovat,“ dodal chladně. Vyzdvihl ho a nechal se obejmout okolo pasu.\n„Dobrá. Dál budeme pokračovat bez přestávky,“ rozkázal Harald a mlasknutím pobídl oře do cvalu.\n„Takže Illi? Tak ti teď říkají?“ ptal se za jízdy lesem Eyulf.\n„Můžeš mi vysvětlit, co to má znamenat?“ zabručel a hleděl vpřed na kolonu jezdců.\n„Právě jsem ti zachránil život, soudruhu.“\n„Myslel jsem, že jsi dávno mrtvý!“\n„Já,“ zasmál se. „To samé jsem si myslel já o tobě.“\n„Nenuť mě mou otázku opakovat. Prostě mi řekni, co tu pohledáváš.“\n„No tak, dítě… Někdo konečně zjistil, že tenhle stařec není k zahození. Sám jarl Harald pro mě nechal již před měsícem poslat. Ty jsi na bohy nikdy nevěřil, ale já ano. A kdo jiný by měl prsty v něčem takovém než sami bohové? Když jsem zjistil, že jsi živ a budeš souzen, tak jsem jarla požádal o menší službu…“\n„A proto jsi jim řekl, že jsi byl jako můj otec? Jsi, pomatený starče.“\n„A ty živ.“\n„Jako otrok? Tomu říkáš život?“\n„Jsi stále stejný Magnusi. Oficiálně máš otrok být, ale to jen na oko. Staneš po mém boku na výpravě a na veškeré otroctví můžeš zapomenout.“\n„Děláš si ze mě srandu? Proč by jarl nechal takového pomatence vést výpravu?“\n„Protože i pomatenec může mít cenné zkušenosti. Navíc ji nevedu přímo já, ale mám slovo hned po Hrafnovi, to je ten přísně se tvářící muž v kroužkové zbroji.“\n„Ty a- zkušenosti?“\n„Moc mě podceňuješ, dítě. Vzpomínáš si na ten příběh, který jsem ti vyprávěl?“\n„A? Neříkej, že té báchorce někdo uvěřil.“\n„Ty jí věřit nemusíš. Důležité jí, že ji věří jarl Harald.“\n„Dobře… Dejme tomu, že ti to věřím, což stále není pravdou. Teď už prosím nemluv, bolí mě z tebe hlava.“\nUpravil/a Lord Rade dne 10.11.2013 00:37\nPřidané 14.09.2013 16:34\nPřidané 14.09.2013 22:03\nPřidané 14.09.2013 22:06\nDíky, jako obvykle si nechávám při psaní prostor, abych mohl dílo později opravit. Takže další díl sem dám přibližně za týden.\nPřidané 06.10.2013 00:11\nDoteď modravá obloha trochu potemněla. Světle šedivé mraky se pomalu shlukovaly a vítr dýchající do jejich tváří se ochladil. „Bude pršet, tak honem!" křikl jarl a zrychlil tempo celé skupiny. Jeho podezření se brzy stalo skutečností a z oblohy se po málu začali snášet drobné studené kapky.\nJak uháněli, stromů postupně ubývalo. Kde končil les, tam se v prostupné mlze, asi na deset minut jízdy, jevila palisáda menší přístavní osady.\nStráž na opevnění svého jarla z dáli spatřila a tak již byla masivní brána dovnitř předem nadzvednuta. Jezdci do ní zasvištěli a vydali se ke stájím, kde se na chvíli schovali pod střechou. Déšť mezitím zesílil a jeho větrný soupeř ho šikmo vybočoval z dráhy. Skupina tento jev mlčenlivě pozorovala a nechala se okouzlit kapkami mlátícími do zdí domů chráněných proutím a mrvou. Voda stékala, vlhčila udusanou hlínu a následně tvořila louže. Vše za doprovodu burácivého dunění připomínajícím dupot tisíce kopit.\n„Jen přeháňka," řekl moudře Harald upírající pohled k nebesům. Opět měl pravdu, za okamžik nebylo po dešti ani vidu, mraky se rozplývaly a obloha znovu rozjasňovala. Dál nečekal a dlouhým krokem vykročil ze stájí. Eyulf pokrčil rameny a nejspíš si namáhal hlavu tím, jak tohle mohl vědět. Spolu s ostatními pak šel za jeho zády. Skupina se brodila přes zablácenou cestu k nejdelší budově uvnitř osady. Hned bylo poznat, že se jedná o jarlův dlouhý dům, kromě kterého tu stálo přinejmenším dvacet menších příbytků a až na strážné u brány v nich byli všichni obyvatelé ukryti.\nHarald otevřel boční dveře a vstoupil jako první. Ostatní muži pokračovali za ním a přitom si přidržovali dveře, Magnus je pak jako poslední zavřel. Ještě dřív než se tu stihl porozhlédnout, ucítil vůní pečeného masa, a když to udělal, tak spatřil malou kuchyni, kde zrovna dvě služebné krájely zeleninu. „Hm. Voní to dobře,“ pochválil je jarl a na chvíli se u nich zastavil. Jeho muži zatím skrz závěs na druhém konci místnosti prošli dál. Magnus chtěl pokračovat také, ale mezitím se odtamtud vyřítila malá bohatě oděná žena s rozzlobeným výrazem.\n„Podívej se na ten nepořádek! To si tví lidé nemohli očistit boty?“ ozval se její milý, ale otrávený hlas.\nDle toho, že ji Harald stiskl ruce a políbil ji, usoudil, že se jedná o jeho manželku. Dopřál jim trochu soukromí a rukou odhrnul závěs. Prolezl skrz se svěšenou hlavou, a když ji napřímil, nemohl uvěřit, kolik lidí se v zakouřené síni nachází.\nU prostřeného stolu, který se ze tří stran točil kolem dlouhého ohniště, sedělo na lavicích kolem třiceti mužů a několik málo žen. Ani si ho nevšimli. Nebyli vůbec hluční a spíš podřimovali, než se bavili. Nejspíš čekali na jarla, pro kterého bylo vyhrazeno vysoké zdobené křeslo ze dřeva, jejž se nacházelo u protější zdi mezi oběma delšími křídly podél ohně. Po obou bocích vedle jarlova křesla stálo jedno další a na tom pravém seděl ospalý Hrafn.\nSloupy hodovní síně zdobila dřevořezba a zdi čtyři barevné gobelíny z tkané vlny zobrazujíc drakary a nerozpoznatelné postavy. Na konci síně nad závěsem do další místnosti, nejspíš ložnice, visel jarlův ceremoniální meč. Díky velkému krbu a závěsným miskám s oleji v každém rohu, tu i přes dým nebylo takové šero jako jinde a tak mohli návštěvníci všechny tyto krásy obdivovat.\n„Magnusi!“ zavolal Eyulf a zdvihl ruku, aby na sebe upozornil. Seděl u levého křídla předem k ohni a z jedné strany u něj bylo volno.\nMagnus dorazil k lavici, překročil ji a usedl na ni. Poté se ohlédl po okolních tvářích. Některé poznával z Thingu a jiné viděl prvně. Pozornost na sebe ihned upoutal polonahý Gunnar, jemuž se mokré chlupaté břicho lesklo na záři plamenů. Ten se hádal s mužem malého vzrůstu údajně sedícím na jeho místě. Sedící se vzhledem řadil k tomu typu lidí, kteří o sebe až přehnaně dbají. Dlouhé učesané vlasy měl očividně vybělené silným mýdlem a rovněž světlé vousy měl pečlivě zastřižené. Ještě před chvílí rozprávěl s docela hezkou rudovláskou po jeho boku a o to Gunnarovi nejspíš šlo.\n„Gunnare, nepředváděj se a sedni si jinam!“ řekl mu škodolibě blonďák.\n„Kdo, že se tu předvádí, Viggo?!“ odvětil mu hrubě a rozpřáhl obrovské paže. „Říkám ti, že tu sedím já! Slyšíš Viggo?!“\nViggo se uchechtl. „Ne, seděl jsem tu prvně já a sedět tu ještě budu. A ty by ses měl nějak normálně obléknout,“ poznamenal s úsměvem na tváři.\n„Vážně? Podívej se na sebe! Vždyť vypadáš jako žena! Tak komu tu rozkazuješ o tom, jak se má oblékat?“\n„Zvláštní, doteď jsem si myslel, že tu rozkazuješ ty,“ odpověděl pobaveně Viggo.\n„A dost!“ štěkl Gunnar. „Vstaň a bojuj, ty prcku!“\nViggo se na povel postavil a zpříma se zahleděl do jeho tupých očí. Když se však koutkem oka podíval po ženě, o kterou se tajně hádali, tak zjistil, že si ani nevšiml jejího odchodu.\n„Tak… Myslím, že se ti místo právě uvolnilo, příteli,“ řekl trochu sklesle a vycenil zuby. Gunnar se spěšně podíval k prázdnému místu, načež si odfrkl a rozřehtal se. Přátelsky Vigga poplácal po tváři a nakonec se spolu oba posadili.\nMagnus po krátkém rozptýlení sáhl po blízké číši a zjistil, že je prázdná, jako všechno ostatní nádobí. Poté se hladově zadíval na dvě pečená domácí prasata nad ohněm.\n„Neboj, brzy se najíš do sytosti,“ řekl Eyulf. „Vím, jaký to muselo bejt. Předal ti Sven, alespoň tu ovesnou kaši?“ zeptal se starostně.\n„Nevíš, jaký to bylo,“ zareagoval na jeho soucitné tvrzení a pomíjeje otázku se zvýšeným hlasem pokračoval. „Co má tohle vše znamenat?“\n„Nebuď tak hr, dítě. Vše se brzy dozvíš,“ odpověděl mu až vyzývavě klidně.\nNa to se závěs ještě jednou odhrnul a v doprovodu své ženy a služebných z něj vylezl jarl mířící k čestnému místu u stolu. Ospalí muži se náhle vzpamatovali a zvědavými očima jej pozorovali. Služebné přišli se džbány piva a medoviny, které nechali mezi muži kolovat, ale s pitím se vyčkávalo.\nJarl se posadil, a protože na svých mužích viděl nedočkavost a služebným trvala příprava jídla dlouho, započal proslov. „Jsem rád, že jsme se tu sešli, abychom mohli společně připít na naše plány a budoucnost! Již brzy budeme díky naší bystrosti, odhodlání a zkušenostem vládnout novému světu. Za tímto účelem je zde i Eyulf, někteří z vás ho jistě znají, pro ty druhé bych žádal, aby jim ságu při této příležitosti převyprávěl.“\nSotvaže se Eyulf pokorně postavil a hodlal povědět svůj zážitek, se hodovní síní rozezněly líbezné zvuky lyry. Eyulf pohlédl na rudovlasého mladíka sedícího naproti. Držel o hruď opřený dlouhý strunný nástroj sestávající z dutého těla a dvou ramen spojených příčkou, z níž se táhla sedmice strun. Řezbářská práce byla dokonalá a nechyběli ani drobné ozdoby v podobě rytin a stužky. Ke hraní používal obě ruce. Jednou si přidržoval struny nahoře a dole prsty vybrnkával rytmickou melodii, jejímž záměrem nebylo rušit vypravěče.\n„Příběh, který vám povím, sestává z mých zážitků s jedním z nejslavnějších mořeplavců vůbec. Míním Leifra Eiríkssona.“ Spustil a o pozornost neměl nouzi, všichni přítomní náhle působili uvolněněji či dokonce lidštěji. „Ještě dříve než se proslavil, vedl cestu do mého rodného Norska, aby navštívil krále Olafa Tryggvassona. Hned jak jsem se dozvěděl, že je v zemi, tak jsem se k jeho skupině přidružil a dělal jim tamějšího průvodce a pomocníka. Staral jsem se o to, aby se měl Leif s celou posádkou po celou zimu jako doma a proto si mě musel tak oblíbit. Byli jsme muži stejného věku a brzy se stáváme skoro bratry. Na jaře toho roku mě proto přizval na zpáteční cestu do Grónska. Naneštěstí, či spíš naštěstí to nedopadlo, tak plánovaně… Proud nás odvedl do jiných končin, než jsme doufali. Spatřili jsme cizí zemi, kterou si nikdo z nás nedokázal předtím ani představit. Dle vyprávění Bjarniho Herjólfssona soudíme, že se jedná o Vinland, jenže ještě před námi byly tyto končeny bezejmenné. Nespatřit ho na vlastní oči, tak bychom možná nikdy neuvěřili. Pluli jsme podél pobřeží a pozorovali pevninu. Říkáme si, jak příznivé tu jsou podmínky na zemědělství a hle. Pole! Zvědavost nás přinutila zakotvit a podívat se blíž. Brzy jsme zde našli ty, kterým plodiny patřili. Byli to dva muži, jeden starší a druhý mladší. Mluvili cizím jazykem, ale rozpoznali jsme, že zde již před lety ztroskotali. Nabídli jsme jim proto pomoc a tu neodmítli. Dlouho jsme se zde nezdrželi a vydali se na cestu do Grónska i s našimi novými přáteli… Cesta nakonec skončila úspěšně a my jsme mohli vyprávět o tom, co jsme viděli. Leifr si pamatoval Bjarniho vyprávění a tak ho po návratu okamžitě vyhledal a koupil jeho loď, se kterou pevninu prvně uzřel. Netrvalo dlouho a skutečná výprava na Vinland se mohla uskutečnit. Měl jsem tu čest být jedním z pětatřiceti mužů na palubě a učit se od samotného Leifra Eiríkssona…“\nSlužebné mezitím položily přílohy včetně zeleniny a chlebu na stůl a počali s porcováním prasat. Ty nejdříve sundaly společně s tyčí z ohně a přenesly je do kuchyně. Až byly hotovy, obsloužili své pány a nato ostatním položily po dvou podnosech navrstveného masa na každé křídlo stolu. Rozptýlení muži ztratili pozornost na vyprávěný příběh a vrhli se k podnosům, jako by toho nebylo dost pro všechny. Eyulf se tedy s laskavým povzdechem posadil a natáhl se pro džbán medoviny.\n„Již zítra učiníme krok, jenž nám přinese bohatství a slávu!“ ujal se slova jarl Harald. „Ale dnes pijme, hodujme a užívejme si života!“ dodal povzbudivě a prudce pozvedl zdobenou číši. Ozval se veselý křik a všechny poháry či osobní rohy byly nataženy vzhůru. Jen Magnusův pohár zůstal na stole.\nPřidané 13.10.2013 14:51\nPo nezvykle dlouhé době se najedl do sytosti a po několika várkách medoviny se opil. Tělo ničím nešetřil a pak toho litoval. Útroby ho bodaly a hlava se mu točila. Rozostřeným pohledem pozoroval bavící se jedince, kteří si u stolu vyprávěli historky či za doprovodu hudby zpívali jednoduché verše složené mladíkem hrajícím na lyru.\n„…byl jsem tam, byl jsem tam! Dokážeš tomu uvěřit?!“ křičel mu jásavý hlas do ucha.\nMagnus se omámeně ohlédl a zjistil, že mu Eyulf celou dobu vnucoval nějakou svou příhodu.\n„Jdu na čerstvý vzduch…“ vydal ze sebe a zapřel se rukama o stůl, aby si pomohl na nohy.\nVenku již panovala tma a na rozdíl od hodovní síně klid. Dopotácel se k blízkému křoví a dal se do vyprazdňování. Kvůli otupeným smyslům přestával rozumět veškerým událostem, jichž se stal svědkem. Věděl jen, že se mluvilo o kolonizační výpravě na Vinland a on toho měl být součástí, přestože se ho na to, jako obvykle, nikdo neptal.\nAž skončil, otočil se chtěje se vrátit dovnitř a s ním se otočil i celý svět. Pak se zamotanýma nohama padal do bahna a zůstal ležet.\nProbudil se dehydrovaný a neměl ponětí, kde se nachází. Až po tom, co se rozhlédl, rozpoznal skromné prostory budovy, v níž se nacházel. Místnost tvořily lavice s přikrývkami u stěn a ústřední ohniště. Posadil se a podepřel o kolena, pak postřehl vcházející tlustou služebnou s hromadou šatů v náručí.\n„Měl bys sebou hodit, ostatní se už připravují,“ promluvila odtažitě. „Mám ti dát tohle,“ dodala a položila oblečení k Magnusovi, načež se otočila k odchodu.\n„Počkej- jak jsem se sem dostal?“ zeptal se jí, když stála mezi dveřmi.\n„Našla jsem tě ležet venku… Eyulf mi s tebou potom pomohl a přenechal ti svou postel. Je to dobrý muž.“\nMagnus ji nechal bez odpovědi odejít a přiznal si, že je převlečení do čistého vhodné. Sáhl po hromadě a nadzvedl bílou košili, přičemž odkryl pár kožených bot. Odložil si je k nohám a pod nimi našel vlněnou tuniku, dlouhý teplý plášť s kapucí a kalhoty. Sundal ze sebe špinavé hadry a oblékl se do teplejšího.\nOpustil budovu a stanul na čerstvém vzduchu a denním světle. Musel si rukou stínit, dokud se mu oči nevzpamatovaly. Přespal v domě pro hosty na konci obytné části osady, kde celý měsíc pobýval Eyulf. Hleděl na otevřený východ z města a zamyslel se nad tím, proč nevyužít příležitost a neuniknout dokud je ještě čas, ale nenapadl ho jediný důvod proč to dělat. Jako uprchlý otrok by nenalezl klidu a žil by hůř než za vyhnanství. V případě, že by se účastnil výpravy, tak by se o nic takového nemusil starat. Přesto je to volba riskantní, nikdo nedokáže zaručit, že je slibovaná sláva pravdou a vše neskončí tragicky tak, že je někde na širém moři nespláchne vlna. Znamenalo to riziko, které musel podstoupit. Eyulf mu zachránil život a i když ho neměl rád, tak by bylo hanebné utéct a riskovat život raději na útěku než na moři. Vzdychl a vykročil podél palisády k přístavu.\nPřístav byl stejně prostý jako celá osada. Tvořilo jej jedno molo, u kterého mohly kotvit dvě větší, nebo několik menších lodí. Divné, že u něj teď stál ztrouchnivělý rybářský člun napůl vytažený z vody, Magnus by předpokládal, že bude loď připravená. Jen u protějšího zalesněného břehu fjordu se pohupoval člun se shrbeným rybářem, jenž si rozmotával síť.\n„Hej!“ křikl na něj Magnus. „Kde jsou všichni?“\nStařec se na něj překvapeně podíval a po tom, co mu došlo, jaká byla otázka, zakřičel: „Šli pro loď.“\n„Šli pro loď?“\n„Ano, tu kterou nechal zhotovit jarl pro výpravu!“\nMagnus si tedy sedl na prkenné molo a čekání trávil pozorováním mírných vln. Ty jen nepatrně olizovaly břehy. I rybářův člun stál téměř nehybně na místě. Při tichém šepotu zálivu ho přešly veškeré myšlenky na minulost. Nechal se omámit a nabíral nový dech. Tato cesta pro něj již neznamenala pouze svobodu, ale šanci na nový život.\nZ rozjímání ho z ničeho nic probudil systematický křik zhruba tří desítek mužů. Vstal a šel se podívat k západní bráně, odkud hluk vycházel. Stanul mezi ní a spatřil vzdálenou skupinu polonahých mužů táhnoucí na lanech knarr se složenou plachtou, pod nímž se válely klády. Tucet mužů z obou stran masivní loď podepíral a ti vepředu napínali lana, aby ji dostali na vodu. Zbytek přepravců postupně sbíral klády a nosil je zpět dopředu. Když se příď dotkla vody, tak tahači zanechali lan a vyšplhali se na palubu. Byl mezi nimi i Gunnar, který tam vylezl jako první a ostatním k tomu dopomáhal. Podal ruku i Eyulfovi a ten se ihned uchýlil na pravobok ke kormidelnímu veslu. Tažná síla zabrala a spustila knarr z části na vodu. Vzhledem k délce ji museli tlačit ještě několik metrů a až stáli pod ramena ve studené vodě, tak toho zanechali a vrátili se na břeh. Po odvedené práci začala posádka rozmotávat lana čtvercové plachty a spustila ji dolů, přičemž se před všemi zraky rozprostřel obrovský rudý krkavec. Posádka se ujala čtyř vesel vepředu, jež měly uplatnění pouze v přístavu či za bezvětří a pomohla lodi do pohybu.\nKnarr se poprvé odevzdal vodě. Svižně, ale opatrně dělal první krůčky, aby mohl později projít skutečnou zkouškou ohněm a nic nenaznačovalo sebemenší závadě. Vskutku vzrušující pohled pro všechny mořeplavce. Proto žádný div, že se brzy nato ozval radostný křik jak ze břehu, tak z paluby.\nŘezbářská práce onoho plavidla vypadala nesmírně a bylo patrno, že je opravdu nové. Knarr se na dlouhých plavbách osvědčila jako spolehlivá loď. Na rozdíl od delších hubenějších lodí jako třeba Langskipu či Drakkaru neměla sloužit k boji, ale využívala se především pro obchodní cesty. Kvůli tomu se konstruovala tak, aby ji mohla obsluhovat i minimální posádka bez vesel. Důraz byl kladen na nákladní prostor, který se nacházel uprostřed pod stožárem o něco níž než paluba okolo. Tvořil většinu místa na lodi a pojmul až několik desítek tun nákladu. Za deště, nebo na rozbouřeném moři se pak tento prostor zakrýval stanovou plachtou a kromě převáženého zboží a zvířat sloužil i jako úkryt pro posádku.\nKnarr plul k Magnusovi a stále se zvětšoval. Nakonec mohl odhadnout, že měří přinejmenším šestnáct metrů na délku a pět na šířku, což by odpovídalo obvyklé velikosti tohoto typu. Zatímco se loď blížila k přístavu, tak se druhá polovina promočené posádky vracela do osady po břehu. Šel s nimi i mladík, jenž včera tvořil hudební podklad Eyulfovu vyprávění, Stigr. Ten se teď natěšeně postrkoval se svým kamarádem Frothim a hulákali na sebe nesrozumitelná slova. Magnus je přehlížel a stále ještě obdivoval knarr s rudým opeřencem na vlněné plachtě chráněné kvůli potrhání mřížkovitou strukturou kožených provazů.\n„Magnusi?“ dotkl se ho Stigr. „Jdeme pro zásoby, pomůžeš nám s nimi?“\nNa souhlas nepřítomně kývl, odvrátil se od krkavce a následoval družinu.\nUpravil/a Lord Rade dne 10.11.2013 00:38\nPřidané 10.11.2013 00:41\nJarl Harald vyšel z hodovní síně ve společnosti staršího nevlastního bratra Hrafna. Zatímco Hranf zakryl kroužkovou zbroj vrstvami teplého oblečení, tak jarl naopak vypadal jako by se chystal na jakousi slavnost.\n„Prý už bude loď připravená," nadhodil Hrafn. "Nebudu se tajit tím, že jsem trochu nervózní. Tolik plánování a teď je vše nadosah."\n„Kdo by nebyl, bratře, ale já si jsem jist, že jsem zvolil správně. Lidé ti věří a respektují tě snad víc než mě. Nenapadá mě nikdo jiný, kdo by byl vhodnějším vůdcem na viking."\n„Tvá slova jsou štědrá. Rozhodně je to pro mne velká pocta. Věř, že budu po celou dobu šířit tvé jméno a jakmile připluješ, tak veškerá sláva připadne tobě."\nHarald se pousmál a stiskl bratru rameno. Právě proto ho zvolil vůdcem. "Podívej. Není nádherný?" Poukázal na knarr v přístavu, jenž zaměstnával desítku nosičů se vším možným od keramických nádob až po sudy. Okolo přístavu se také potloukala většina obyvatel osady, jež přišla vzdát blízkým hold a případně darovat pokrmy na cestu. Posádka na lodi pak zboží přebírala a skládala jej do nákladního prostoru.\nMagnus přenášel těžké bedny s výzbrojí a podával je mužům na palubě. Při práci si všímal jejich nedůvěřivých pohledů, ale nezazlíval jim je. Chápal důvody a přátelství tu stejně nehledal.\n„Co ten vrah?" Hrafn poukázal hlavou na Magnuse. „Co když bude dělat problémy?“\n„Poslyš, nejsem za to rád, ale Eyulf na tom trval. Zaručil se za něj svým životem. Pokud bude dělat problémy, tak ho s ostatními zvládneš, ale Eyulf je pro nás až moc cenný."\n„Bratře, čeká nás zářná budoucnost. Vidím dny, kdy bude symbol rudého krkavce znát celý svět!"\nNákladní prostor knarru se z poloviny naplnil sudy piva, keramickými nádobami s obilovinami, upraveným masem a ostatním jídlem na cestu. Dalším vybavením na palubě byl kotlík, jenž najde užitku až na pobřeží, rybářské náčiní, plachtovina na stan a dvě truhlice se zbraněmi a výstrojí. Mezi nákladem se povaloval tucet štítů, bez kterých by bylo putování zbytečně riskantnějším. Stejně tak jako nebývala na přídi knarru žádná provokativní dračí hlava, tak nebyly štíty na očích, aby nepoutali nechtěnou pozornost. Posádka omezila počet osobních věcí, aby měla více prostoru a také protože se počítalo s dalším nákladem získaným na jednom ze záchytných míst plavby. Knarr se pro tuto plavbu skutečně hodil.\nVše bylo připraveno a výprava se mohla zanedlouho zahájit. Nezbývalo nic jiného, než se rozloučit s blízkými a popřát mnoho zdaru statečné posádce tvořené převážně z mužů. Manželky se loučily se svými muži, staří rodiče se syny, nebo dcerami a děti s otci, nebo matkami.\nRyšavá Freydis se společně s mužem Erikem loučila s matkou a jejich dvanáctiletou dcerou. Nejen, že byla Freydis nejkrásnější z trojice žen určené pro výpravu, ale patrně i okolí. Objemné vlasy této barvy ji v kontrastu se zelenýma očima slušely a její štíhlou postavu nedokázalo zakrýt ani volné oblečení. Žádný z jejich ctitelů pak nikdy nepochopil, jak si mohla vzít tak ohavného muže.\nErik byl muž středního věku s propadlými lícemi, krátkým sestřihem a delším knírem. Jako většina mužů měl s námořním životem jisté zkušenosti, ale poslední léta trávil v rodinném kruhu a málem zapomněl na to, jak jej miloval. Když se o výpravě poprvé doslechl, tak se rozhodl splnit dávný závazek vůči jarlovi a přihlásil se jako první dobrovolník. Nejen, že jarl požadavku vyhověl, ale dokonce mu dovolil vzít si s sebou ženu.\n„Já se vám vrátím!" žertoval Viggo s trojicí přihlížejících dívek. Na dnešek se těšil jako malý, protože věděl, že mu přinese spoustu slávy. Spolu s tím si nerad připouštěl, že se do té doby bude muset obejít bez žen. Dívky se nesměle pousmály a žasly nad jeho odvážností. Jako by si neuvědomoval, že stačí jediné slovo a jejich otcové si to s ním vyřídí.\n„Viggo!" okřikl ho někdo s hrubým chraptivým hlasem. Rozhlédl se okolo a zaostřil Dagrův masitý a rozhněvaný obličej. Dagr byl starším bratrem Freydis a otcem Stigra a vlasy s vousy měl stejné barvy jako oni. Zuřivě ho chytil za paži a vlekl ho k lodi.\n„Ale no ták!" bránil se Viggo. „Jsi příliš staromódní, vždyť jsem to nemyslel vážně…"\n„Mlč!“ křikl a oslovil ho barnem čili dítětem.\nUchechtl se a raději mlčel.\nStener klečel před svým synem a hladil ho po rozcuchaných vlasech. „Dávej pozor na matku a na naše hospodářství. Již brzy se budeme mít hodně dobře."\n„A kdy se vrátíš?" ptal se ho ustaraně syn.\n„Nebude to zítra, ani pozítří a ani popozítří, to vím jistě. Ale jestli se všechno vydaří, tak ještě dřív, odcestuješ ty s matkou za mnou."\n„A ty se nebojíš?“\n„Ani náhodou!“ řekl, jakoby se urazil a postavil se. „Kdybych znal něco jako strach, tak bych nejel na Vinland!“\n„Nebojíš se ani těch skraelingů?“\n„Ani těch. Co jsem slyšel, tak se při pohledu na nás raději schovají do svých lesů a už se neukáží.“\n„Jen jsem tě zkoušel, tati…“\n„Já vím, že jo. Do doby než se znovu setkáme, tak na sebe s matkou dohlédněte,“ řekl a věnoval se pro změnu jí.\nStarý válečník Kettil s dlouhými prošedivělými vousy spletenými do dvou copů a hustým obočím, tiskl na širokých ramenou manželku. "Neplač, ženo!" napomenul ji. Štvalo ho, že za mlada prožil tolik střetů a ona se o něj stále bojí.\nSe svou ženou se loučil i Rune, hubený postarší muž s úzkým obličejem a zapadlýma očima. S jemným úsměvem na rtech pouze pokyvoval hlavou, naslouchal a hladil ji hřbetem dlaně po tváři. Nikdo přesně neví, proč ztratil řeč. Jednou po návratu z moře onemocněl a hlas se mu již nevrátil, ale i přes tuto bariéru se naučil komunikovat pomocí posunků a jakési znakové řeči, kterou sdílel s blízkými. Také se mu nezapřeli jeho užitečné léčitelské zkušenosti. Pokaždé, když někdo nemocný potřeboval pomoc, tak věděl na koho se obrátit a on jim ve většině případů pomohl.\n„Víte vůbec, co to pro mě znamená?" hádal se Frothi ukňouraným hlasem s rodiči. "Pořád mě máte za malého chlapce, ale to je dávná minulost! Jednou na mě budete hrdí, ale teď si říkejte, co chcete. Mě nepřemluvíte."\nGunnar, jenž přes sebe konečně přehodil nějaké oblečení, stál sám nehnutě poblíž mola a prázdným pohledem pozoroval ostatní. Rodinu před dlouhou dobou opustil a nikdo jiný ho tu nepřijde ani pozdravit. Zaskřípal zuby a odvrátil se od nich.\nJarl Harald dělal přesně to, co se od něj čekalo a povzbudivě debatoval s posádkou. Teď hovořil s Dagrovým synem. „Stigre, slyšel jsem, že jsi kromě brnkání na ten hudební nástroj dobrým mořeplavcem. Spoléhám se na tebe stejně, tak jako na tvého otce."\n„A on se neúčastní?" zeptal se Magnus Eyulfa. Ti dva jako jediní pozorovali loučení z paluby, protože tu žádného blízkého neměli.\n„Jarl? Ne, přidá se k nám až později."\n„Samozřejmě," odpověděl chladně. "Ale tohle není žádný Hnefatafl. Když si tolik věří, tak proč za sebe posílá tyhle lidi? Nejsou to figurky a tohle není desková hra."\n„Magnusi, ale my nejedeme bojovat. Jedeme objevovat a budovat! Na první část nás nemusí být ani dvacet, při té druhé se k nám připojí i jarlova skupina."\n„Je to malý muž s velkými plány. Jak vidno, veškeré zdroje využil na stavbu téhle lodi. Ale to, co mě zaráží nejvíc je posádka. Viděl jsem tu spoustu schopnější mužů, než jsou tihle sedláci, poloviční muži, pobudové a ženy. Proč vybral je? Protože je nebude postrádat, když selžou.“\n„Myslím, že máš štěstí, že tě právě neslyší. Nebýt jeho, nemohl bych nezachránit tvůj život.“\n„A kdo tě o to žádal?“ křikl, až se za ním někteří lidé otočili. „Čekáš, že budu vděčný? Nenechám nikoho rozhodovat o vlastním životě, ani tvé bohy!“\nEyulf se sípavě zasmál. „Víš, proto jsem řekl Svenovi, aby se tě nejdřív zeptal.“\n„Hm,“ odfrkl si. „Eyulfe, doufám, že jsi alespoň dobrý navigátor a kormidelník!“\n„Napadne tě někdo lepší, komu bys svěřil život?“\n„Ty víš, jak bych ti odpověděl.“\n„A přesto ti nezbývá nic jiného, než mi věřit.“\nPosádka přešla po dlouhém rozvrzaném molu a vkročila na palubu. Silní muži ze dna vytáhli čtyř hákovou kotvu a jiní, předem určení, opět rozprostřeli plachtu. Vítr ji nadmul a loď se dala do pohybu. Mezi oběma stranami proběhlo poslední loučení. Překřikovali se a mávali v domnění, že se brzy shledají a povědí si zážitky. To ovšem netušili, že bude výprava mnohem nebezpečnější, než si mysleli.\n„Hodně štěstí,“ zašeptal jarl.


O mně – Paya Ma\nNarodila jsem se a žila jsem přes 25 let v Praze. Nyní žiji v Hradci Králové se svým mužem a třemi krásnými dětmi. Pracovala jsem pro dvě neziskové organizace zabývající se životem lidí se sluchovým postižením. V současné době pracuji jako lektorka v kurzu češtiny pro dospělé neslyšící pedagogy a vychovatele. Maluji a tvořím pro radost ze samotné činnosti, své mandaly ráda daruji přátelům a známým.\nKromě malování mandal mě baví obnovovat barvami staré věci – nábytek, vymalovat místa v bytě, barvit oblečení, zkrátka dávat starým věcem nový život. Baví mě focení, filmy, knihy a hudba. Mým dětským snem bylo, že budu hrát na bicí jako táta, ale chodila jsem nakonec do lidušky na zpěv. Malování jsem se nikdy speciálně nevěnovala.\nV jednom období jsem si nejvíc vyčistila hlavu při samostatných výletech na kole, při plavání, běhání na běžkách, nebo při přechodu nějakých hor jen se stanem a kamarády. Hledala jsem také svoje hranice při horolezení – mým „vrcholem“ jsou cesty v chorvatské Paklenici. Nejcennějším horským přechodem pro mě byl přechod bulharské Rily, kdy jsme v deseti dnech zažili 3 roční období najednou – od sněhu k jarním potůčkům až k tropickému vedru. Odtud i některé moje fotky.\nAktuálními radostmi (i starostmi) mého života jsou naše děti a rodina.\nDnes víc maluju, užívám si darů naší zahrady, posezení u ohně nebo pod stromem, baví mě tvořit vyvýšené a vyplétané záhony z proutí vrb, nebo přespávat s rodinou v zahradním teepee.\nJsem vděčná, že mohu prožívat život se svými blízkými v lásce, že mohu malovat, tvořit, dělat svou práci, která mě baví, pracovat mezi mladými neslyšícími lidmi. Jsem vděčná, že jsem dostala důvěru a že má práce je relativně svobodná. Děkuju svému muži, že mi pomáhá plnit mé sny, že se nebojí změn a učí mě víře, že se vždy děje to nejlepší pro nás všechny.\n© 2021 Paya Ma\t• Create\tby\tCatch Themes


Rozhovor s Aaronem Korshem nejen o finále první poloviny páté sezóny | Suits (Kravaťáci) | Edna.cz\nRozhovor s Aaronem Korshem nejen o finále první poloviny páté sezóny\nÚvodní epizoda druhé poloviny páté sezóny je za námi. Aaron Korsh se rozpovídal o finále první poloviny seriálu a také jeho možném pokračování.\nRozhovor je sice trochu staršího data, pro mnohé z vás by ale mohl být zajímavým počtením. I když dění z poslední epizody mohlo na některé otázky odpovědět, stále nás příští epizody mohou překvapit.\nByli jste ohledně Mikova zatčení předem rozhodnuti?\nPro tentokrát jsme s tím předem počítali. Seriál se musí neustále posouvat kupředu, takže se snažíme a vymýšlíme nové věci. S tímto okamžikem jsme ale počítali již od začátku. Jediné v čem jsme si nebyli si jisti bylo, zda se to stane v epizodě 16, nebo 10. Najednou nám přišlo, že teď je správný čas tuto kartu zahrát, tak jsme si řekli, že do toho prostě půjdeme.\nDalo se to očekávat. K samotnému zatčení dost přispělo Mikovo povýšení. Díky tomu si na záda namaloval terč. Bylo to plánované?\nPlánované ano, ale ne od úplného začátku. S tímto brilantním způsobem přišli scénáristé. Takto bylo možné Mika nejprve dosadit do pozice partnera ještě předtím, než bude zatčen. To se mi jako nápad líbilo. Jak ale říkám, neleželo to takto na stole od počátku, museli jsme se k tomu postupně dopracovat.\nTahle záležitost je celkem legrační. Tímhle aspektem jsem se vůbec nezabýval, spíše jsem se snažil vžít do postavy Mika a přemýšlet nad tím, co budu dělat a jak se z toho hodlám dostat. Pro scénáristy to ale bylo hlavním tématem. Snažili se mířit do dalších epizod pouze na to, aby byla snaha zjistit, kdo to na Mika vyzradil. Samozřejmě se ve Firmě budou snažit věci přijít na kloub, ale budou mít i jiné věci na práci. A vůbec se nebojte! Nakonec se dozvíme, kdo to udělal. Když jsem to ale vyzradil našemu editorovi, byl z toho celkem v šoku.\nBylo pro vás těžké rozhodnout, kdo bude viníkem?\nSe scénáristy jsme na to šli všichni trochu jinak. Ta konkrétní osoba mohla mít různé pohnutky. Mohla si to odůvodnit tím, že je to správná věc, nebo se mohla jednoduše mstít. Pokud by to byl Hardman, ten by se jistě mstil. S Loganem Sandersem by to bylo dosti podobné. Co ale například Claire? Ta sice slíbila, že tajemství nevyzradí, ale nakonec by byla správná věc říct pravdu. Mohl to být také Trevor… Seznam osob je ale tak dlouhý, že jsme prostě jednoho vybrali.\nDalší velkou událostí byl Harveyho odchod. Co s ním bude dál? Nezatknou ho také, když to vlastně byl on, kdo Mika přijal?\nPosledních 6 epizod bude o důsledcích Mikova zatčení. Tohle je ten hlavní bod zájmu. Ano, Harvey odstoupil, ale Mikovo zatčení velmi ovlivnilo jeho další konání. Možná se bude chtít kvůli těmto skutečnostem do firmy vrátit, protože nikdo nemohl čekat, že se toto stane.\nHarvey si určitě dokáže najít do firmy cestu zpět. Přemýšleli jste ale nad tím, co bude dělat Mike, pokud se ze své situace dostane?\nJedná z věcí nad kterou jsem přemýšlel já je, že Trevor měl vlastně pravdu, když se Mikovi snažil vštípit svůj názor na věc. Pokud se jen ohlížíš za záda, protože tě kdykoliv mohou chytit, neustále na to myslíš a užírá tě to. Je tedy dost možné, že se na to Mike začne dívat z té druhé strany a přijme to jako vysvobození.\nPředpokládám, že o Hardmanovi a Soloffovi ještě uslyšíme.\nUrčitě ano. Jistě se musíme věnovat Mikovi, ale určitě se seriál nebude točit pouze kolem něj. Musíme se také soustředit na jiné bitvy.\nuž, aby tu bola tá 6. séria :) pri finále piatej som plakal ako malý :D\n8.6.2016 | 15:25:08


Francouzský mistr jezdectví a jeho hannoverán.\nPAL, Délka filmu: 132 Minut\nNechejte se inspirovat filozofií Légèreté! V prvním díle tohoto filmového dokumentu můžete na vlastní oči sledovat, jak proběhly první dva roky základního výcviku High Noona. S respektem, úctou a pochopením ho Philippe Karl vzdělává na lonži, na ruce i pod sedlem.\nUžívejte si tu důvěrnou vzájemnou spolupráci obou aktérů – od remontní práce až po první kroky piafy a pasáže.\nPhilippe Karl, někdejší jezdec známých Cadre Noir ve francouzském Saumuru, pracuje s koňmi podle starých mistrů, jako byl La Guérinière, Baucher, Beudant a L´Hotte. Ústředním bodem jeho filozofie je absolutní respektování koně. Založil „Školu Légèreté“, která ukazuje logický a praktický způsob, jak systematicky, bez nátlaku a donucovacích prostředků pracovat s koněm.


Marvy Uchida - FOR DRAWING / 0.1 - černé inkoustové pero - Scrapbook - Project Life - Cardmaking - Diáře - Prettypapers.cz\nMarvy Uchida - FOR DRAWING / 0.1 - černé inkoustové pero\nKód zboží: 460001 | Značka: Marvy Uchida\nPero s pigmentovým inkoustem, voděodolné, netoxické, neobsahuje kyselinu, vhodné na kreslení. Po zaschnutí je permanentní. Bezpečné k fotografiím. Síla hrotu: 0,1 mm.\nPero s pigmentovým inkoustem, voděodolné, netoxické, neobsahuje kyselinu, vhodné na kreslení. Po zaschnutí je permanentní. Bezpečné k fotografiím.\nSíla hrotu: 0,1 mm.\nMarvy - TRANSFER PEN / BLACK - transferové pero na textil\nThermoweb - ICRAFT DECO FOIL / ROSE GOLD - reaktivní fólie


Nubia My Prague inspirovaný Prahou | Public Relations Agency\nJust Communication Novinky Nubia My Prague inspirovaný Prahou\nNubia My Prague inspirovaný Prahou\nPraha má svůj telefon! Světová premiéra v naší režii.\nMěli jsme tu čest pořádat světovou premiéru telefonu nubia MY Prague, která se konala v pražské Café Slavia u Národního divadla v Praze.\nSvětoznámá značka mobilních telefonů nubia představila dne 8. 7. 2015 v Café Slavia nový model z řady My s názvem Prague. Jedná se o luxusní smartphone inspirovaný kulturou, historií a uměním hlavního města České republiky, jehož název přístroj nese.\nTelefon nubia My Prague nabídne mnoho vyspělých funkcí, kterým vévodí vynikající fotoaparát s širokými možnostmi natavení a několika zajímavými režimy. Za zmínku stojí tzv. Light Painting, který z důvodu dlouhé expozice zaznamenává pohyby světla z nichž následně vzniknou zajímavé obrazce. Mezi další určitě patří například funkce timelapse zachycující časosběrná videa nebo tzv. multiexpozice, která umožní vytvořit pestré fotografie.\nCelou světovou premiérou nového telefonu provázela účastníky tiskové konference moderátorka Emma Smetana z TV Nová. Smartphony nubia My Prague představili Dr. Li Qiang, zakladatel značky nubia a Prezident společnosti nubia Technology a pan Ni Fei, spoluzakladatel značky nubia a Senior Vice President společnosti nubia Technology. Jejich prezentace obsahovala veškeré informace o novém modelu a několik fotografií včetně videa, které byly pomocí nubia My Prague pořízeny. Telefon dále nabídne displej s rozlišením FullHD s AMOLED technologií, slot pro dvě SIM karty, tenké kovové tělo nebo speciální dedikované tlačítko pro vytvoření selfie. Uvnitř přístroje běží operační systém Android ve verzi 5.0.2.\nTiskové konference se zúčastnilo mnoho známých osobností z politické nebo umělecké sféry. Nový telefon nubia My Prague přišly zhlédnout osobnosti jako např. herečka Alice Bendová, operní pěvkyně Andrea Kalivodová, herečka Andrea Kerestešová s partnerem Mikolášem Růžičkou a řada dalších umělců z řad malířů, spisovatelů a fotografů. Dále byli přítomni čeští i zahraniční novináři, čínská média a zástupci české politické reprezentace v čele s náměstkyní pražské primátorky Evy Kislingerové.\nVelmi nás těší, že jsme se mohli podílet na tomto slavnostním okamžiku a vytvořit jak pro návštěvníky, tak pro vedení společnosti nubia příjemný zážitek. Značce nubia budeme do dalších let přát mnoho úspěchů a to nejen na českém trhu.


Smyslem prostupného zaměstnávání je umožnit nezaměstnaným lidem pozvolný přechod na trh práce. Systém může fungovat jako motivační a zásluhový a měl by být výhodný pro všechny. Uchazečům umožňuje ověřit si svoje schopnosti a dovednosti, postupně získat nebo obnovit pracovní návyky, získat příslušnou kvalifikaci a zapojit se na volný trh práce.\nZnamená pro ně také komplexní řešení jejich sociální situace, neboť nástup do zaměstnání může být spojen s exekucí na mzdu, změnou životního stylu, nutností zajistit péči o děti apod. Pro zaměstnavatele znamená zapojení do systému prostupného zaměstnávání poskytnutí určité jistoty, že přijímají osvědčeného, motivovaného zaměstnance, který je připraven zvládat pracovní úkoly. Nadto se mohou obě strany v případě jakýchkoliv problémů obrátit o pomoc na organizace zapojené do systému, ať už se jedná o nestátní neziskové organizace, Úřad práce, obce apod.\nV České republice tímto stylem pracuje dnes již řada organizací napříč všemi kraji, za účelem koordinovaného přístupu při realizaci zaměstnanostních programů vznikají lokální sítě zaměstnanosti, do nichž jsou zapojeni zainteresovaní aktéři na lokálním trhu práce. Někde systém prostupného zaměstnávání zahrnuje všechny stupně včetně práce na zkoušku a uplatnění v sociálním podniku, v jiných lokalitách realizují prostupnost v redukované podobě.\nVíce o prostupném zaměstnávání a sociálním začleňování obecně se dozvíte na www.socialni-zaclenovani.cz.\n(zdroj: Agentura pro sociální začleňování, www.socialni-zaclenovani.cz)


Magazín Bold Italic vydal nedávno zprávu, která proletěla internetem. Redaktoři začali ve své kanceláři pracovat nazí. Zaměstnanci společnosti, která „oslavuje volnomyšlenkářského ducha San Franciska“, totiž trpěli tvůrčím blokem. Přitom doma nápady přicházely. Jejich pracovní prostředí ale bylo také domácké a příjemné. Co jim tedy překáželo? Oblečení.\nPoslední zábrana naprosto uvolněného tvoření tak padla. Málokdo se později dočetl, že šlo o aprílový žert. Nicméně kvůli ilustračním fotografiím museli zaměstnanci skutečně pracovat úplně vysvlečení. A s překvapením zjistili, že to, co do článku napsali jako recesi, se jim potvrdilo. Stud opadl během několika minut a poté se jim spolupracovalo snadněji a efektivněji.\nDostali jsme humor i užitečnou radu. Jak říkají manažeři „win-win“. V aprílové rétorice nám je ale sdělováno něco zcela závažného: nahota zaměstnanců zvyšuje výkon firmy. Co nás může znervózňovat na takovém experimentu?\nSetkáváme se tu s naprostou proměnou toho, co znamená nahota. Jde o brutální vyjádření naší zkušenosti z posledních desetiletí: sexuální revoluce hippie generace byla s konečnou platností vstřebána manažerským světem. Co začalo jako vzdor proti mainstreamu končí jako jeho nástroj.\nRevoluce šedesátých let se zaměřovala na osvobození emocí a sexuální identity. Marketing tedy hbitě zareagoval a vytvořil hesla „sex sales“ a poté i „emotions sales“. Ve zkratce: pokud chcete prodat auto, máte dvě možnosti. Buď dáte nahou roštěnku na kapotu, nebo spokojenou rodinku na sedadla. Projekt Bold Italic uzavírá kruh tohoto vývoje: volnomyšlenkářství už nastálo hákuje v korporátu, na plný úvazek a bez prémií.\nSex už není subverzivní silou: je ochočený a neumí zatřást davem. Stala se z něj povinnost. Proto ve filmu Monty Python - Smysl života vidíme oxfordského profesora, který žákům předvádí soulož se ženou. Vykládá přitom zcela odborně o umění předehry. Když nějaký žák nedává pozor, okřikne ho. Měl by se soustředit na přednášku! Studenti jsou ale apatičtí a znuděně zírají z oken. Nahota je jen rutinní všednodenností. Atakuje nás v reklamách, na letácích, ve filmech i knihách. Večer si od ní nakonec ještě rádi odpočineme.\nVýsledkem aprílového experimentu zaměstnanců magazínu Bold Italic je pouhé potvrzení neodvratného trendu: ze symbolů sexuální revoluce 60. let se staly symboly korporátní kultury. Foto The Bold Italic\nMarkýz de Sade se stydí\nPatronem hypersexualizované doby by tedy měl být nejlépe markýz de Sade, známý libertin, pansexualista a sadistický zhýralec. V zakázaných praktikách hledal to, co doba vyprahlého puritánství postrádala: mystérium erotiky.\nVždyť upjatá morálka 19. století prý dokonce nakazovala zakrývat nohy od klavíru — jejich oblé tvary příliš dráždily fantazii pánů. A to, co je takto vytěsněno, se musí vrátit. Většinou se tak děje v prudké a nebezpečné formě: vytěsněná sexualita vrátila úder v markýzových perverzních orgiích.\nCo se ale stane, když se situace obrátí? Etickým příkazem je nyní právě nutnost sexuálního prožitku. Ta vytěsňuje stud jako něco nepřístojného — je zakázán. Současného člověka tedy netrápí svědomí kvůli nemravným myšlenkám: sám sebe naopak obviňuje u jejich dostatku. Slast proto stejně nepřichází - z podvědomí na nás už nedoráží erotické pudy, ale umlčovaná cudnost.\nV čem se tedy skutečně liší nahé tělo z orgií de Sada od nahého těla člověka makajícího pro firmu? Sprosťák Markýz se dopouštěl excesu proti morálním pravidlům. Snažil se tak nalézt chvění zakázané erotiky.\nTěla postmoderní doby jsou naopak zakleta přísným imperativem „užívej si“. Není co překračovat: autentická a spontánní slast mizí.\nTělo se stává matérií, která mechanicky vykonává příkazy. Jen taková nahota může fungovat v kanceláři. Byla od ní odečtena intimita — v pracovním kolektivu není možná.\nDále byla zbavena vzrušení (s permanetní erekcí se těžko soustředí na zadaný úkol). Nahota se posouvá do zcela jiného významu. Naháč je už jen simulakrum. Podle Baudrillarda je simulakrum spojením obrazu, skutečnosti a ideologie. Nahota byla nejprve zbavena svého významu a tím se z ní stal pouhý obraz. Ten byl posléze naplněn ideologií efektivity a flexibility. Skutečností se pak stává obnažené tělo-stroj.\nPřed takovým omezením se lidstvo snažil zachránit Descartes. Zvířata jsou podle něj jen stroje, automaty na pohyb. Člověk má ale něco navíc. Myslí, tedy je. V případě Bold Italic ale musíme tento záchytný bod upřesnit: produkuju, tedy jsem.\nStačí to jako potvrzení lidskosti subjektu? Pochybuji. Můžeme si představit Michaela Foulcaulta, jak se přes prosklená okna kanceláře tlemí na svlečené kreativce. Sexualita byla skutečně zkrocena a regulována, a sice přemrštěností sexuality samotné. Pod kontrolu ji dostali dělníci marketingu.\nPokud byl de Sade rebelující provokatér, tak by i dnes protestoval proti trendům. Co je ale opakem nahého hedonisty? Oblečený impotent. Markýz de Sade by byl v našem století donucen živořit ve staromládeneckém bytě a zemřel by jako panic. Ve stejné situaci se nalézáme i my. To, co se dnes vrací ze „společenského nevědomí“ už nejsou pudové touhy. Čeká nás spíše agresivní pruderie.\nObleč se a žij\nDovoleno je tedy pouze chování, které navazuje na tradici sexuální revoluce. Můžeme být nazí při práci pro reklamku. Můžeme i veřejně propagovat mnohoženství. To s oblibou činí třeba spasitel národa, miliardář Janeček.\nNicméně, jak připomíná Alain Badiou, s marketingově nabušeným sexem se vytratila Láska. Rozčiluje nás jakákoli radost druhého, která nespadá do oblasti sexu. Jsou tedy démonizováni kuřáci užívající si dým cigaret. Stejně tak uspokojení ze střídmosti budí pohoršení.\nProto je Janečkův vaginální repertoár považován za roztomilou výstřednost, zatímco cudně zahalená tvář muslimky veřejnost pobuřuje. Jako by nahatí kreativci křičeli ze svého open-spacu na ženu v burce: „Začni se už konečně chovat normálně! Tady jsi ve slušné společnosti, tak to sundej!“ Pruderie se prolamuje zpět v podobě sobecké intolerance. Onemocněli jsme alergií na bližního, a jeho skutečná blízkost nás děsí.\nVynucená nadrženost by měla opět nalézt své limity. Nikoli kvůli potlačení sexuálního života, ale kvůli jeho zachování. Vždyť i lekce moderní psychoanalýzy zní: morální příkaz zachovává touhu. Taková střídmost ale nemůže být nastolena zvnějšku a nesmí být vynucována jako společenská norma.\nTa by jen vyzývala nové Markýze. Musí pramenit z pokorně budovaného vztahu s druhým. Jinak nás čeká jen samota hromadné soulože s firemními deadliny a masturbující efektivita. Je třeba odvážného vykročení směrem ke druhému. Myslím, tedy jsem. Myslím na druhého, tedy jsme.\n2. června 2015 v 8.00\nIvana Recmanová Sex, volby, nezaměstnanost\n#USA #Korporace #Práce #Zákoník práce #Politická kultura\nJune 2, 2015 v 12.15\npodle mě vychází z chybné premisy. Nahota v kanceláři mnohem spíše navazuje na naturistickou/FKK tradici, která už od osmnáctého století (ano první kniha byla napsána kol. 1780) vyznávala nahotu při slunění, koupaní a hrách a to společně mužů a žen bez sexuálního podtextu. Nebo samozřejmě se stejným sexuální podtextem s jakým spolu vzájemně atraktivní jedinci interagují.\nZběsilá komodifikaci sexu, stejně jako komodifikaci čehokoli přirodního - včetně potravin, vody a volného času - je nezdravé. Ale zase kvůli tomu, že někdo chce vydělat na tom, že se někdo svléká nebo chce jíst zdravě, bychom se neměli stát puritány ani baštit příšerné potraviny z týrané přírody.\nProblémy se sexem v dnešní společnosti jsou dány mírou frustrace zaměstnanců vykořisťovaných zaměstnavateli či sebou samými. Pokud chceme nápravu, pak potřebujeme především redukovat tuto frustraci.\nJune 3, 2015 v 8.30\n"jak připomíná Alain Badiou, s marketingově nabušeným sexem se vytratila Láska."\nToho Bada neznam, ale patrne mi to nemusi vadit, kdyz hlasa takove pitomosti. Pozorovanim okoli zjistuji, ze lide se stale jeste zamilovavaji a miluji. A nejen ti mladi. Takze pane Senft, mate toho hodne nacteno, ale ted to chce trochu praxe. Zvednout oko od knihy a rozhlednout se kolem sebe. Pro zacatek bych doporucoval stravit den na nudisticke plazi. Bude to pro vas velmi poucne. Pokud se jeste po pulhodinovem pobytu nezbavite erekce, navstivte sexuologickou poradnu. Toto ucinte rovnez v pripade, ze po teto exkurzi ztratite chut na sex. V tom pripade by se u vas jednalo o nejakou sexualni dysfunkci. Prijmete to jako dobre minenou radu od stareho (stale jeste zamilovaneho) naturisty.\np.s. Ackoliv sam sebe radim mezi agnostiky, jsem hluboce verici. Verim, ze laska tady byla v dobe kdy Kopcem pokukoval po Veverici a verim ze tady bude i v dobe , kdy si Poroubkovi vnuci po pristani na Marsu potresou rukou s politickymi spojenci jejich dedecka. At uz si ten Bado mele co chce.Uff domluvil jsem.\nJune 3, 2015 v 9.23\nJde o to, pane Kuchejdo, že nahota měla být v těch šedesátých letech jakýmsi protestem nebo projevením odporu proti kapitalismu, proti establishmentu, který stál na tradičním pojetí morálky jakožto opory řádu.\nDnes, když kapitalismus absorboval tuto platformu oporu tím, že tradiční pojetí morálky odložil, zcela zákonitě nastal opak: Protestem proti „řádu“ kapitalismu, proti „světovému establishmentu“ se stává tradiční muslimské zahalování. I když tento protest je samozřejmě naprosto planý.\nPlaný ovšem byl i ten první protest.\nA proto říkám, že není důležité, zda chodíte nahý či oblečený. S kapitalismem to stejně nehne, protože on se přizpůsobí.\nJune 3, 2015 v 9.46\nPani Hajkova, ten clanek reaguje na Aprilovy zert ale dnes je 03.06.\n" Protestem proti „řádu“ kapitalismu, proti „světovému establishmentu“ se stává tradiční muslimské zahalování. "\nA zkuste take tu nudistickou plaz. Ja vim ze se bojite, ze mne tam potkate (opravnena obava pri me figure). Takze to zkuste u Baltu. Ja vzhledem k veku ted mirim spise na jih do tepla.\nJune 3, 2015 v 10.1\nJá se vůbec nebojím. Nemám potřebu chodit na pláž ani oblečená.\nJune 3, 2015 v 11.33\nPaní Hájková tu zmiňuje muslimské zahalování jako protest. Mě by zajímalo, co se bude dít v hlavě vděčného muslimského uprchlíka, kterému se poštěstilo opustit peklo Sýrie, Libie či IS, když se náhodou přichomýtne k průvodu pražské hrdosti (Prague Pride). Zajímalo by mě, zda ty pochody v jeho mysli budou mít nějaké důsledky.\nJune 3, 2015 v 14.4\nV lepším případě si bude myslet, že jsme blázni.\nJune 3, 2015 v 14.21\nSnadná odpověď: Nic. Protože nikdo takový jako (typický) vděčný muslimský uprchlík neexistuje. Existují jednotlivci, kteří si nějakým způsobem interpretují svoji situaci a zkoušejí v ni a s ni žít. Určitě se vyskytne takový, kterého průvod nadchne a takový, kterého znechutí...a taky takový, který bude zkoušet prodávat účastníkům akce falafel. Prostě táž škála reakcí jako u domácích, leda o něco míň homofóbie, to by tak mohla býtzřetelná kulturní odlišnost.\nJune 3, 2015 v 15.39\nAni pan Profant si zrejme nevsiml, ze April uz neni.\n"Prostě táž škála reakcí jako u domácích, leda o něco míň homofóbie, to by tak mohla býtzřetelná kulturní odlišnost"\nJune 3, 2015 v 15.53\nPani Hajkova nam ukazala cestu.\nJestli ze je zahalovani zpusobem boje proti kapitalismu, je levicovy boj vyresen. Vsichni se zahalime a stamiliony bubaku ty kapitalisty vystrasi k smrti. Pro zacatek navrhuji abychom jako uprchliky prijimali poze zeny. Jejich levicova protikapitalisticka orientace je skutecne viditelna. S presvedcenim muslimskych muzu je to horsi. Nezahaluji se a jejich vyskyt okolo a patrne i uvnitr ruznych "domu radosti", kde se spise s chuti odhaluji je pomerne vyrazny. Tedy muze zatim neprijimat. Zabijeme dve mouchy jednou ranou. nevpustime sem privrzence neoliberalismu a zaroven nepratelum islamu vyrazime z rukou argument ze do Evropy poustime mlade dzihadisty. No neni to skvele reseni ?


Chalupy Dyje - aktuální nabídka na webu Eurobydleni.cz\nPřehledný výběr pro chalupy Dyje. Chalupy Dyje právě teď poptává mnoho uživatelů. Chcete také ten svůj chalupa? Ulovte si na stránkách eurobydleni.cz chalupa za dobrou cenu. Zajímavé chalupy Dyje snadno vyhledáte od pouhých pár desítek tisíc korun. Objevte všechny chalupy Dyje z jistě několik zajímavých inzerátů.\nChalupy Dyje (420+)\nO Češích se neustále tvrdí, že jsou národem chalupářů. Ačkoliv to nezní příliš přívětivě, pravdou zůstává, že na chalupách se především lidé z města cítí svobodněji. Máte-li rádi krásnou přírodu je pro vás chalupa Dyje hezkým místem, které byste si mohli vybrat. Trávit svůj volný čas pokaždé někde jinde se časem může přejíst. Na druhou stranu právě chalupa v Dyje či kdekoliv jinde v naší republice, se může stát vaším bodem, oázou klidu v současném přetechnizovaném světě.\nV mnoha ohledech se právě chalupy staly jedním z mála překlenovacích prvků z dob dávno minulých do současnosti. Domněnky, že pádem komunismu budou Češi chalupy opouštět, se stala mylná. Nasycení zahraničními zájezdy, objevováním krás okolního světa, to vše má vliv na to, že začínáme opět nacházet krásu především doma. I proto chalupy v Dyje získávají na stále větší oblibě. Nenechejte si ujít příležitost, získat krásný kus v oblasti Dyje a vyberete si z nabídky chalupy Dyje.\nChalupy v Dyje\nDyje je nádhernou částí naší republiky. Z výběru chalupy Dyje se nabízí mnoho variant. V naší bohaté nabídce nemovitostí je velké množství chalup. Proto neváhejte a vyberte si ještě dnes. Chalupy v Dyje čekají pouze a jen na vás.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii chalupy Dyje, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující chalupy Dyje, a to chalupy na prodej Dyje, pronájem chalupy Dyje, dražby chalup Dyje.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii chalupy Dyje nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích chalupy Dyje, chalupy na prodej Dyje, pronájem chalupy Dyje, dražby chalup Dyje.\nJe možné, že v lokalitě Dyje nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Dyje nebo rekreační objekty Dyje.\nNehledáte chalupy Dyje ?\nPokud jste v této kategorii chalupy Dyje omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí chalupy Dyje\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii chalupy Dyje, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr chalupy Dyje. Určitě lépe naleznete chalupy Dyje, který hledáte.


Dekameron: Péčková povídka pro povzbuzení – DISKUZNÍ ŽURNÁL\nPokašláváme, posmrkujeme, prskáme, poleháváme. Při procházkách potkáváme plátnem překryté pusy přátel… poznáváme se?\nPolitici překvapivě pořád plácají přes pokrývky pusy…\nProtože pěstujeme pokrytectví, pohrdáme právem, pravidly, pochlebujeme přemocným, pochybně podnikáme, pokoutně podvádíme, propadáme pokušení, podlézáme, politikaříme, pletichaříme, promíjíme podrazy…?\nProtože přehlížíme potřebné, pošlapáváme přátelství, podrážíme přátele, ponižujeme, partnery, popichujeme plaché, přestáváme promíjet, plácáme plané pomluvy …?\nProtože pošlapáváme přírodu, plýtváme penězi, potravinami, přejídáme se?\nProtože pokrok postupuje příliš překotně, příliš pracujeme, pořád pospícháme…?\nPřeji poklidné přežívání, pocit pohody, později pak potkávání, podávání pravice, polibky přátel. Připijme pohárkem perlivé Pálavy, pošleme polibek přes plátno… 🙂\nPředchozí Předchozí příspěvek: Dekameron: Z akademického folkloru\nNásledující Následující příspěvek: Dekameron: Manuál do koronočasu


Otevřený dopis ministrovi vnitra Chovancovi\nČeský fotbal pro fanoušky úterý, 08.04.2014 - přejít do komentářů\nFotbalový fanoušek napsal otevřený dopis ministrovi vnitra\ndnes jsem si přečetl článek: Rok bez diváků? Úředníci z vnitra tvrdí: Baník podcenil zápas se Spartou\nVětšinou mě články našich "médií" nechávají v klidu (jsou krvežíznivá, senzacíchtivá a většinou říkají polopravdy), ale pokud je na tomto článku pravdivý postoj ministerstva vnitra, tak je opravdu něco špatně.\nNetuším jaký jste fotbalový fanoušek a na kolika zápasech jste kdy osobně byl. Podle webu ČSSD Vás baví jen rybolov, politika a historie, takže fotbal berete pravděpodobně jen jako okrajovou zábavu nižších spol. vrstev. Mohu Vás upozornit, že já fotbal hraji rekreačně od útlého věku, dnes již jen příležitostně s přáteli po práci, ale na prvoligový fotbal chodím stále pravidelně. V neposlední řadě jsem také spoluautorem české fotbalové ligy do her FIFA a Pro Evolution Soccer, takže k českému fotbalu mám opravdu velmi kladný vztah a za celou dobu jsem byl svědkem pouze dvou excesů s nichž jeden byl právě výše zmiňovaný zápas.\nAč nejsem původem z Ostravy, tak Baník je fotbalový klub jehož fanoušky (neplést si fanoušky s násilníky) by mu mohla závidět většina klubů nejen v ČR. Opravdu netuším, čeho chcete docílit tímto, dle Vás tvrdým, dle mého alibistickým a nesmyslným řešením? Potrestání drtivé většiny slušných fanoušků? Co když se pak násilníci přesunou do divadel? Zakážeme diváky a herci budou hrát pro holé zdi? Nebo se násilníci přesunou do nákupních center. Zakážeme tam vstup zákazníkům?\nČeský fotbal má už tak svých problémů dost a zakázat vstup fanoušků by mohl být poslední hřebíček do pomyslné rakve nejen Baníku. Vždyť celý problém je v tom, že v našem státě není právní opora v potrestání viníků a nefunkční systém spolupráce stát (resp. policejní složky) + FAČR + fotbalový klub! V první řadě, ale stát musí dohlédnout na to, aby všichni, kteří porušují zákon, byli náležitě potrestáni (soudně, nikoliv fyzicky).\nRozhodně neschvaluji chování násilníků, ale za vyhrocenou situaci při zápase Baníku se Spartou mohou minimálně rovným dílem také policisté, kteří jasně nezvládli situaci. Pokud šlo policistům o zadržení viníků, tak je měli "odříznout a sebrat". Pokud o uklidnění situace, tak stačilo zůstat stát před povaleným bezpečnostním plotem. Rozhánění agresorů mezi diváky opravdu není řešení, ba naopak problém eskalovalo. Například za použití rozbušek proti násilníkům, které pořádková jednotka vhodila mezi "normální diváky (kde bylo hodně žen a dětí) by měl být potrestaný hlavně velitel, který k tomu dal příkaz!\nAno kluby by ve spolupráci s FAČR musí zařídit nezbytné zařízení (ploty, kamery, atd.) pro bezpečnost a identifikaci výtržníků, ale v první řadě musí fungovat potrestání těchto výtržníků! Příkladů jak toho docílit máme ve světě více než dost.\nNa fotbal v Ostravě jsme s přáteli začali chodit před více než desíti lety, když jsme studovali na zdejší vysoké škole. Mnoho z nás tu po vystudování zůstalo, založilo rodiny, jiní se vrátili do svých rodných měst a obcí, ale to, že se pravidelně potkáváme 1x za 14 dní na fotbale (včetně těch přespolních, kteří klidně přijedou více než 100km) zůstalo.\nProsím Vás i ministerstvo, pohlédněte na problém také z druhé strany nás fanoušků, ale hlavně identifikujte správně problémy. Alibistická pseudořešení ve formě exemplárního trestu pro Baník problém násilí na fotbalových stadionech nevyřeší, ale budoucí řešení jen oddálí - i když to většině politiků s touhou zviditelnění stačí, bohužel.\nVěřím, že si najdete chvilku (popřípadě někdo z vašich zástupců) na odpověď a vysvětlíte jaký je přínos v uzavření stadionů.\nFotbalový fanoušek Libor\nabathon 02.08.2014, sobota, 03:18 + 0 - 0\nDosla nejaka odpoved ze svazu? Predpokladam ze nejaka "angilcka nebo holandska sablona" na uklidneni fotbalove luzy....\nbanďas 09.04.2014, středa, 13:21 + 0 - 0\nTo Hree: Máš recht, viz ten maník pořadatel v Brně, co chtěl napadnout fans Baníku lopatou.\nHree 08.04.2014, úterý, 19:51 + 1 - 0\nV prvé řadě, by měli být pořadatelé (security) "profíci". Tzn. ne trubky, který nikdy nezvládnou nic vyřešit bez toho, aniž by vyeskalovali siutaci. Dokud se budou do securitky rekrutovat pitomci, nikdy nebude situace lepší, protože to jsou první lidi, se kterýma se fanoušek na stadionu setkává a jsou to lidi, kteří se mají starat o organizaci.


Hejtmanka Jermanová odmítla, že by měla vliv na Babišovu kauzu střetu zájmů - Euro.cz\nStředočeská hejtmanka Jaroslava Pokorná Jermanová dnes odmítla, že by měla jakýkoli vliv na rozhodování úředníků v kauze údajného střetu zájmů premiéra Andreje Babiše (oba ANO). Krajský úřad od 1. února začlenil dosavadní odbor správních agend, který měl rozhodovat v Babišově kauze, do odboru legislativně právního. Podle Pirátské strany to vyvolává pochybnosti kolem rozhodování úřadu v tomto případu.\nHejtmanka zdůraznila, že jde o úkony státní správy, které nepodléhají politickému vlivu a jsou na něm nezávislé. „Zásadně odmítám, že bych se jakkoliv snažila ovlivnit výkon státní správy, a to v jakémkoliv případě, nejen ve správním řízení, které se týká Andreje Babiše,“ řekla novinářům. K tématu pouze přečetla prohlášení a nepřipustila žádné otázky novinářů. Podle ní jde o její první a zároveň poslední vyjádření ke kauze, která je jí velmi nemilá. „Považuji ji za velmi nekorektní politický boj,“ uvedla.\nPokorná Jermanová vyzvala všechny politické subjekty, aby se zdržely komentářů a spekulací o správním řízení, než skončí a bude zveřejněn jeho výsledek. „Pořád je v režimu neveřejném,“ podotkla. Úředníci jsou podle ní kvůli mediálním prohlášením politiků a spekulativním výrokům pod tlakem, což ovlivňuje správní řízení.\nŘeditel krajského úřadu Jiří Holub tvrdí, že sloučení odborů je interní organizační změnou, která nemá vliv na výkon přenesené působnosti. Podle něj se tyto kroky začaly připravovat již v loňském roce. „Pokud se jedná o opravdu dlouhodobý záměr, mohla by veřejnost vidět dokumenty, které to potvrzují?“ uvedla dnes na twitteru organizace Transparency International.


Helikon-Tex® CPU PolyCotton RipStop kraťasy UCP | HIPKINS.cz\nS - SklademM - SklademL - SklademXL - SklademXXL - Skladem\nKraťasy CPU (Combat Patrol Uniform) od Helikon-Tex® jsou taktické krátké kalhoty. Nechybí jim praktické detaily jako smyčky na karabinky, nastavitelný pás a vylepšené stehenní kapsy.\nStehenní kapsy jsou prostorné a jsou řešeny s chlopněmi, které prostě a rychle obsloužíte díky suchému zipu ale pojistkou je uzavření sáčků knoflíkem nebo i zatažením šňůrkou. Kalhoty jsou přizpůsobeny i na zátěž o čemž svědčí zpevněná sedací část, rozkrok a použitý materiál RIPSTOP.\nZpevněná sedací část a rozkrok\nDvě zadní kapsy s chlopní na knoflíky\nDvě prostorné kapsy na stehnech na suchý zip, s knoflíkem a šňůrkou na zatažení sáčku (šňůrka s brzdou)\nDvě přední kapsy na telefon nebo zásobník\nGramáž 215 g / m2\nProdukty ve stejné kategorii (12):\n40, 42, 46, 48, 50, 54, 56, 58\n842 Kč 915 Kč


FOTOGALERIE: Nejlepší výčepní jsou z Tenis klubu - Pardubický deník\nFOTOGALERIE: Nejlepší výčepní jsou z Tenis klubu\nPardubice – Nejlepším výčepním ve východních Čechách je Vojtěch Zigmund z pardubického Tenis klubu. Zvítězil ve finálovém kole soutěže Gambrinus Mistr výčepní, která se konala právě v pardubické restauraci Tenis klub. Soutěže se zúčastnilo 15 nejlepších výčepních z různých koutů Pardubického a Královéhradeckého kraje.\nFinálové kolo soutěže Gambrinus Mistr výčepní Foto: DENÍK/Luboš Jeníček\nSoutěžící nejprve absolvovali písemný test, ve kterém museli prokázat znalost historie pivovarnictví a značky Gambrinus, Dále museli vědět, jak se správně pečuje o pivo a jak se vlastně chmelový mok vaří.\nPoté už následovala praktická soutěž v čepování a servírování piva hostům. Porota nejvíce ocenila domácí borce z Tenis klubu. Kromě vítěze Vojtěcha Zigmunda, ocenila i Petra Tökölyho, který skončil na druhém místě. Pomyslnou bronzovou medaili získal Petr Šaněk z restaurace Morava v Hradci Králové.\nLetošní ročník se na zkoušku konal jen ve východních Čechách. Od příštího ročníku by se do soutěže měla zapojit celá republika.\nReportáž: Pivo chce správnou míru, hustou pěnu a čisté sklo\nPardubice – Novinářskou práci jsem považoval za relativně zajímavou. Ale jsou i lepší věci než být novinářem. Třeba být porotcem v soutěží o nejlepšího výčepního východních Čech.\nZe začátku člověk cítí určitou nejistotu. Objednávat a pít pivo je přece něco jiného než hodnotit, kdo z patnáctky soutěžících je nejlepší výčepní. Čtyřčlenné porotě naštěstí předsedá sládek pivovaru Gambrinus Václav Berka.\n„Hodnotí se příprava skla, vzhled piva při čepování, ale i to, jak hustá a stabilní je pěna. Při servírování by pak měl výčepní postavit pivo k hostovi značkou napřed, aby každý věděl, co pije,“ vysvětluje Václav Berka.\nV porotě se kromě něj nachází marketingový manažer značky Gambrinus Jan Doležel, fotbalový trenér Ladislav Škorpil a já jako zástupce médií.\nA skutečně mezi soutěžícími jsou zřetelné rozdíly, takže porotce využije velkou část čísel ze škály jedna až deset, které má k dispozici. Částečně mi to asociuje pěveckou soutěž Do-re-mi, kterou před mnoha lety vysílala jedna komerční televizní stanice.\nJenže tady naštěstí porotci nemusí dávat body ze slitování. Ti, co se dostali až do finále, skutečně umí. Některým se sice nepovede načepovat pivo ideálně, ale zachraňují to alespoň humorem.\n„Tak tady nesu jedno malý,“ řekne soutěžící, kterému se nepovedlo natočit mírové pivo. Porotu to samozřejmě rozesměje, ale body musí jít dolů.\nVšichni soutěžící měli nejprve možnost vyzkoušet si točení piv ze dvou píp nanečisto. To, aby si mohli seštelovat kohoutky. Pak už následují dva soutěžní pokusy. Porotcům musí donést jedno výčepní pivo ve štíhlé vysoké sklenici a jednu dvanáctku v takzvaném „kríglu“ s uchem.\nFinálové kolo Mistra výčepního nakonec ovládli domácí borci z pardubického Tenis klubu. Žádná protekce se ale nekonala, skutečně byli nejlepší a dodali nám na stůl pivo se správnou mírou a krásnou krémovou pěnou.\n„Věřím, že všichni výčepní využijí zkušenosti ze soutěže i ve svých domácích hospodách,“ říká sládek Václav Berka.\nBylo by to záhodné. Protože výčepní jsou, podle slov lidí nejpovolanějších, prodlouženou rukou pivovaru a rozhodují tak o kvalitě piva.


Klášterní produkty, Devocionálie, Kosmetika, Belgická piva - FILMY - POPIS\nÚvod » FILMY - POPIS\nFILMY - POPIS\n( z http://www.csfd.cz/ oficiální texty distributora)\nBruce dostane příležitost natočit u Niagarských vodopádů reportáž k 23. výročí vypuštění proslulé lodi Maid of the Mist. V klíčovém okamžiku však dojde k nepříjemnému zvratu a celý výstup se změní v největší katastrofu jeho kariéry. Po tomto fiasku následuje jedna pohroma za druhou. Rozzuřený Bruce viní ze svých životních útrap Boha a dává to hlasitě najevo. Poté se v jeho životě náhle začnou objevovat podivná znamení, která jej dovádějí až do zvláštní staré budovy. Zde se Bruce setkává se správcem domu (Morgan Freeman), který mu po chvíli odhaluje svou pravou identitu - je to samotný Bůh. Všemohoucí slyšel všechny Bruceovy stížnosti a má pro něj nečekanou nabídku - jeho vlastní místo. Bruce je obdarován božskými schopnostmi a musí dokázat, zda by úlohu Boha zvládnul lépe. Poté, co se Bruce přesvědčí, že není obětí noční můry ani psychotického záchvatu, začne se učit používat božské schopnosti ve svůj prospěch. Brzy však přijde nevyhnutelné - Bruce se ocitá na křižovatce a musí se rozhodnout, zda se stane největším a nejmocnějším pošukem ve vesmíru nebo se vrátí ke svému lidskému životu.\nNa východním Slovensku - blízko obce Litmanová, kde končí silnice a za kopcem začíná Polsko - měla dvě malá děvčátka na hoře Zvir mariánská zjevení. Trvala od roku 1990 do roku 1995 a na místo uprostřed lesů přišly během těchto let miliony lidí. A přicházejí dodnes. V září 2008 byla hora vyhlášena poutním místem. Ivetce, která Pannu Marii nejen viděla, ale také s ní rozmlouvala, je dnes třicet let. Jaký byl život dívky Ivetky a jaký je život ženy Ivetky, která prožila zjevení? Tento dokument je televizní verzí filmu Ivetka a hora, která je uváděna v českých kinech a který získal Cenu pro nejlepší český dokumentární film roku na Mezinárodním festivalu dokumentárních filmů Jihlava 2008.


S rodinou, doma, na zahradě, v přírodě. Zůstal jsem doma na vesnici, objednané klienty jsem odvolal, i když by se některým psychologická podpora teď asi hodila ještě víc. Zůstal jsem v klidu, otevřenosti, přítomnosti. Letmo zpovzdálí sleduju, co se děje, a jen to pozoruju a přijímám takové, jaké to je. Čtu a poslouchám převážně jen to, co mi dává smysl a ladí se mnou. Přichází ke mně spousta zajímavých inspirací a pohledů. Během víkendu mě při poslechu jedné přednášky najednou došlo něco moc hlubokého a důležitého, a postupně se to ještě víc prohlubuje. Prostě jsem moc rád, že mám svoji ženu a malou Rozárku. I když jsme v něčem jiní, a občas je to zdrojem nedorozumění a emocí, tak je to tak v pořádku. To všechno samozřejmě už vím dávno. Ale teď, když jsem s nimi víc, a určitě k tomu přispěla i celková vnější energie aktuálního dění, tak to tak nějak prožívám mnohem hlouběji a uvědoměleji, s mnohem větším klidem, radostí a užitím si toho. Uklidil jsem konečně v odkládacím kumbálu a pro Rozárku na zahradě zprovoznil trampolínu. Skoro každý den na ni chvíli všichni skáčeme. Chodíme na procházky, doma všichni zpíváme, tancujeme, malujeme, blbneme, vaříme si dobrá jídla z toho, co máme doma z běžných zásob. Rozárka mi teď mnohem častěji sedí na klíně a tulí se ke mně. Postupně si telefonujeme s dalšími z rodiny a jsme si taky tak nějak blíž.\nDnes, když bylo tak krásně, jsme vyrazili o kousek dál na Dalešickou přehradu. Nemuseli jsme používat roušky, protože jsme v lese nikoho jiného nepotkali. Jen si užívali sluníčka, lesa, pohledů na hladinu vody a skály, bzučící včely na chlupatých květech jív, poletující motýly, mech na pařezech. Také jsem holýma rukama natrhal pytlík mladých kopřiv pro jarní doplnění vitamínů a železa. Dýchal jsem zhluboka a užíval si to. Byla to meditace v pohybu a přírodě. Taky ve mně rezonovala jedna inspirativní výzva a otázka: „Kdo jsem já v současné situaci, co pro mě tato situace znamená?“ Chvíli v hlavě kroužily myšlenky typu, jestli tohle vše, co dělám, nebo spíš nedělám, není málo altruistické, že někde jinde lidé trpí, makají bez odpočinku, šijí roušky a rozváží jídlo seniorům. A moje srdce mi v naladění řeklo, že je to hodně a to nejlepší, co já můžu dělat. A taky se o tu vnitřní energii podělit s ostatními. Myslel jsem na ně a posílal podporu a světlo všem, kteří to potřebují, celé planetě, která právě prochází velkým procesem. Připojil se k velkému množství dalších, kteří pořádají společné meditace a zůstávají světlem v temnotě. To jsem také už mnohem dříve řekl své ženě, když se mě ptala, jak zůstat v klidu, když už je to i v Brně. Chvíli jsem hledal moudré argumenty, a pak přišla jediná jasná věta: „Buď světlem i v temnotě.“ A také se o toto vše chci podělit, sdílet, inspirovat.\nPodle mě je většina současných opatření a velkých kroků na úrovni vlády a našeho zdravotnictví důležitá. Není to však všechno. Z určitého pohledu je na tom všem mnohem důležitější zvedající se vlna individuální solidarity, soucitu, vzájemné pomoci, obětavosti, ohleduplnosti a odpovědnosti. Mnoho lidí si začíná uvědomovat, co je opravdu důležité, a tak to dělají. Je v pořádku, že něco z toho se ukáže jako zbytečné, a že na to můžeme mít také velmi rozdílné názory. Každý máme jinou cestu a jiný úkol. Práce ve hmotě a konkrétní viditelné činy jsou důležité, a stejně tak vnitřní naladění, pozitivní energie a práce na úrovni duše a neviditelných energií Světla. To je ostatně podle mě vyšším smyslem toho, co se na Zemi právě teď v globálním měřítku děje a začíná se opravdu dotýkat každého z nás. Ta otázka „Kdo opravdu jsem, a co pro mě tato situace znamená?“ Uvědomění si toho, že můžeme i jinak, mnohem víc v souladu se svým srdcem. Už moc dlouho jsme spoléhali jen na svůj rozum, technologie, ekonomiku, pseudodemokracii, farmaceutický průmysl, na to, co nám tvrdí cizí autority, a právo vše na této planetě využít ve prospěch „rozvoje lidstva“. Země i naše duše se brání a to vše současné dění je pro nás obrovská příležitost k velké změně.


Guerlain Maxi Shine Lesk na rty pro ženy 7,5 ml Odstín 470 Magenta Waouh | Elnino.cz\nZpět na výpis Líčení Rty Lesky na rty Guerlain Guerlain Maxi Shine Guerlain Maxi Shine Lesk na rty pro ženy 7,5 ml Odstín 470 Magenta Waouh\nGuerlain Maxi Shine Lesky na rty pro ženy\nLesk na rty pro ženy 7,5 ml\nKód produktu: 44285 Není skladem Hlídat produkt\nOdstín: 442 Nahema Smack Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 465 Bubble Gum Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 462 Rosy Bang Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 472 Candy Hop Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 401 Praline Blop Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 400 Gold Tchlack Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 420 Rouge Shebam Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 471 Prune Zip Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 421 Red Pow Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 463 La Petite Robe Noire Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 464 Guimauve Vlop Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 467 Cherry Swing Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 468 Candy Strip Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 460 Rose Spatch Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nOdstín: 402 Browny Clap Tester má identické složení jako produkt v běžném provedení. Odlišujícími rozdíly jsou: Balení – je provedeno v kartónových neozdobených krabičkách, někdy může být i bez krabičky. Obal – shodný se standardním provedením, ale může být i odlišný, např. velikostí, zobrazením některých prvků, u některých parfémů není dodávána vrchní krytka rozprašovače.\nLesk na rty pro ženy 7,5 ml Odstín 470 Magenta Waouh\nHodnocená varianta Lesk na rty 7,5 ml Odstín 401 Praline Blop Lesk na rty 7,5 ml Odstín 402 Browny Clap Lesk na rty 7,5 ml Odstín 403 Brun Buzz Lesk na rty 7,5 ml Odstín 421 Red Pow Lesk na rty 7,5 ml Odstín 420 Rouge Shebam Lesk na rty 7,5 ml Odstín 441 Tangerine Vlam Lesk na rty 7,5 ml Odstín 460 Rose Splatch Lesk na rty 7,5 ml Odstín 461 Pink Clip Lesk na rty 7,5 ml Odstín 462 Rosy Bang Lesk na rty 7,5 ml Odstín 466 Dragee Bomp Lesk na rty 7,5 ml Odstín 467 Cherry Swing Lesk na rty 7,5 ml Odstín 465 Bubble Gum Lesk na rty 7,5 ml Odstín 468 Candy Strip Lesk na rty 7,5 ml Odstín 469 Fuchsia Ding Lesk na rty 7,5 ml Odstín 470 Magenta Waouh Lesk na rty 7,5 ml Odstín 471 Prune Zip Lesk na rty 7,5 ml Odstín 863 Madame Fascine Lesk na rty 7,5 ml Odstín 440 Coral Wizz Lesk na rty 7,5 ml Odstín 464 Guimauve Vlop Lesk na rty 7,5 ml Odstín 463 La Petite Robe Noire Lesk na rty 7,5 ml Odstín 400 Gold Tchlack Lesk na rty 7,5 ml Odstín 442 Nahema Smack Lesk na rty 7,5 ml Odstín 472 Candy Hop Lesk na rty 7,5 ml Odstín 863 Madame Fascine poškozená krabička Lesk na rty 7,5 ml Odstín 860 Madame Batifole poškozená krabička Lesk na rty 7,5 ml Odstín 442 Nahema Smack tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 465 Bubble Gum tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 462 Rosy Bang tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 472 Candy Hop tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 401 Praline Blop tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 400 Gold Tchlack tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 420 Rouge Shebam tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 471 Prune Zip tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 421 Red Pow tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 463 La Petite Robe Noire tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 464 Guimauve Vlop tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 467 Cherry Swing tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 468 Candy Strip tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 460 Rose Spatch tester Lesk na rty 7,5 ml Odstín 402 Browny Clap tester


OBRAZEM: Desetidenní výluka končí - Rychnovský deník\nOBRAZEM: Desetidenní výluka končí\nČastolovice, Doudleby nad Orlicí - Z vlaku do autobusu a naopak.\nDesetidenní výluka končí | Foto: Pavel Illich\nPřesně tak již od minulého týdne vypadá dění v železničních stanicích Častolovice a Doudleby nad Orlicí. Na frekventované trati totiž byla právě mezi oběma městysi zavedena výluka. Důvodem desetidenního nepřetržitého omezení dopravy ve zmíněném úseku je rozsáhlá oprava trati, jejímž výsledkem má být zvýšení bezpečnosti železničního provozu a udržení technického stavu. Dnes odpoledne si cestující od komplikací vydechnou. Pomine přestupování na náhradní autobusovou dopravu a zmizí četná zpoždění vlaků, která po dobu omezení vznikala čekáním a křižováním souprav. Ukončení výluky je stanoveno na dnešních 15.25 hodin.


Co by lidstvo mohlo kutit na odvrácené straně Měsíce - VĚDÁTOR\nDruhá strana Luny, neasi. Zdroj: Pixabay\nCo by lidstvo mohlo kutit na odvrácené straně Měsíce\n14. června 2021 21. června 2021 loukota 0 Comments BY-NC-SA měsíc, science, věda, závod o měsíc\nTLDR: Odvrácená strana Měsíce umožní astronomům budoucnosti nerušený pohled na kosmos. Budou však první teleskopy bez lidské osádky?\nOdvraťme tvář od Země\nHned takhle ze startu Vás uklidním/zkazím Vám radost – ne na odvrácené straně Měsíce nejsou schovaní nacisti připravující invazi na naši Planetu na konci druhého volebního období Donalda Trumpa. Tááák, to bychom měli, a teď k vědě…\nMěsíc je už 4,5 miliard let průvodcem Země a je to přátelství věru vzájemné. Země nejspíše vděčí svému neobvykle velkému měsíci za podporu podmínek pro vznik a inteligentní vývoj života – Měsíc totiž na počátku své existence (nejspíše bouřlivě započaté srážkou Protozemě s Theiou) disponoval magnetosférou, která ve spolupráci s tou pozemskou vytvářela silnější štít proti Slunečnímu větru. Náš menší (exsiamský) bráška nám tak pomáhal udržet atmosféru, proti zlému …pardon životodárnému Slunci .\nZemi Měsíc ovlivňoval a ovlivňuje i dalšími způsoby – kupříkladu postupným slapovým zpomalováním své a naší rotace prodloužil pozemské dny z 5-6 hodin na dnešních 24 hodin (psychologicky někdy 24000 hodin, když sedíte ve škole na nudné hodině nebo jste u tchyně na návštěvě). Také znatelně stabilizuje kolísání Zemské osy, a tak vytváří dlouhodoběji stabilnější prostředí/počasí, než např. na Marsu, jehož dva šutry rádoby se zvoucí měsíci moc nepomáhaly, a tak Marťanská osa rotace v uplynulých několika milionech et kolísala až o 45°.\nSice někteří nepřející vědátoři si myslí, že bez Měsíce by nám bylo lépe (protože stabilizaci osy nevidí z dlouhodobého hlediska jako důležitou a naopak „větší divočinu počasí“ vidí jako ochranu proti „Zmrzlé Zemi“, ), ale tyhle teze rozmázneme až někdy příště.\nA co si za to Měsíc na oplátku vysloužil od Země?\nNáš další kontinent\nVětší Země skrze své gravitační působení (slapovými silami) zkrotila menší Měsíc postupem času do stavu vázané rotace, kdy je tak krásně zesynchronizována jeho rotace A SOUČASNĚ oběh kolem Země, že vidíme furt jenom jednu stranu Měsíce a druhou nikdy neuvidíme… Nikdy, říkám!\nLedaže by ho nějaká sonda nafotila nebo jste tam sami letěli. A nebojte se, o libraci vím, ale těch 18 % viditelné odvrácené strany nestojí ani za zlámanou grešli. 😊\nCo se týká návštěv, tak pozemšťané navštěvují povrch svého Měsíce asi tak často, jako já svou tchyni. Tedy žádná sláva. Slaboučkých 6 návštěv, přičemž poslední roku 1972, to už si chuděra ani nepamatuje… (tchyně).\nDalo by se říct, že Země toho svému mladšímu bráškovi vcelku dost dluží a je na čase navázat znovu užší „rodinné svazky “.\nNASA plánuje návrat na Měsíc v rámci svého programu Artemis. Ten se nejprve zaměří na konstrukci orbitální stanice Gateway u Měsíce, která bude plnit roli takového přestupního stanoviště na trase Země-Gateway-Měsíc. Druhak plánují na Měsící (snad později určitě) postavit základnu, vědeckou stanici, noru pro Vědátory… Říkejme tomu jakkoliv, ale v ten moment by se konečně lidstvo emancipovalo ze své kolébky dále než na nízkou orbitu (LEO), kde je Mezinárodní vesmírná stanice ISS srabácky chráněna elektromagnetickým polem Země.\nPodobné cíle na stanici/městečko, vybudované s pomocí částečně zapuštěných habitatů s výrazným využitím 3D tisku (regolitem), plánuje i Evropská kosmická agentura ESA. Číňané určitě nezůstanou pozadu, jen Rusům už ňák moc nevěřím.\nJe zajímavé, že doposud se všechna úspěšná přistání na Měsíci uskutečnila na přivrácené straně Měsíce. No, vlastně to není ani tak zajímavé jako logické, protože v přímém vizuálním kontaktu se Zemí mohli astronauti misí Apollo v pohodě komunikovat s centrálou NASA. To platí i pro robotické sondy, jejichž přistání bylo možné kontrolovat.\nOdvrácená strana Měsíce má ten problém, že z ní nevytočíte přímou linku Měsíc-Země, a musíte volat přes telefonní ústřednu… Pardon retranslační družici. I proto na této straně Měsíce první lidský výtvor nikdy nepřistál měkce.\nTedy až do ledna roku 2019, kdy kluci a holki čínský šikovný vyslaly sondu Čchang’e 4, která dosedla MĚKCE jako první lidský výtvor ever .\nZDroj: FAST/CCTV, NASA\nOk a co víc dělat na odvrácené straně Měsíce?\nJak už jsem řekl, pobyt na odvrácené straně přináší spíše víc problémů na už tak komplikované snaze dobývání Měsíce. Vsadím tranzistory, že i lunonauti by i nejspíše preferovali ve svém měsíčním habitatu vykouknout ráno z okna a vidět srpek modrozelené Země, než čučet do prázdna. Ona psychika půl zdraví.\nNezapomeňte však na důležitý poddruh našeho druhu a to vědce, přesněji astronomy. Těm jsou nějaké výhledy na přesvícenou Zemi se Starlinky a bordelem na orbitě spíše k vzteku a dali by svou levou varli za tmu a klid (a dostatečnou zásobu tatranek). A světe div se, přesně to nabízí odvrácená strana Měsíce! Tak tu tmu zas tak moc ne, protože ODVRÁCENÁ NEZNAMENÁ TEMNÁ, jak si mnozí často pletou. I na odvrácené straně se mění fáze od úplňku po nov, jen přesně opačně co na přivrácené. Ale to ticho na odvrácené straně fakticky je, a to dokonalé rádiové. Žádné otravné vysílání ze Země, rušící radioteleskopy a klidnou relaxaci u sledování oblohy a pozobávání tatranek.\nProto se jeden z nich, šílený vědátor Saptarshi Bandyopadhyay z JPL zasazuje o vybudování kilometrového lunárního radioteleskopu, zasazeného do existujícího kráteru. Projekt známý pod zkratkou LCRT však zatím ještě nepřekročil od návrhů k jakékoliv formě realizace, nicméně má vcelku odvahu. Plánuje totiž předběhnout dobu a nechce čekat na lunonauty stavitele, ale celý teleskop by postavili autonomní, lana a fólie napínající roboti. Více o tom třebas v mém dalším článku zde.\nOk, takže tam máme klid a můžeme postavit teleskopy. Hmm a co pro normální lidi co chtějí levnější chleba, ptají se cyničtější z vás (takoví mě nečtou, a nebo jo?). Nebojte, odvrácená strana má ještě jedno eso v rukávu. Teda spíš element v regolitu.\nKouzelným slůvkem je Helium-3, velmi zajímavý izotop uvažovaný jako efektivní palivo do fúzních elektráren. Ten je sice těžko k nalezení na Zemi, ale podle všeho je četný především u Jupitera…a právě na odvrácené straně Měsíce. #Ohyeah\nTa je totiž více poďobaná, či vědečtěji řečeno obsahuje větší množství prastarých kráterů (a méně geologicky mladších moří). Starší povrch pak znamená delší vystavení slunečnímu větru – hlavnímu zdroji Helia-3, které se usazuje v měsíčních horninách, především v ilmenitu (FeTiO3). Zvýšeným zásobám oproti přivrácené straně Měsíce nahrává i to, že prostě a jednoduše přivrácená strana Měsíce se schovává před větrem za Zemi, zatímco odvrácená je Slunečnímu větru vystavena trvale .\nTakže banici nabruste krumpáče a jdeme těžit! Ale téma těžby si teda ještě probereme detailněji. Krajiná Zádelové části Měsíce nás každopádně láká jak na božský klid, tak na pořádné ryto! 😉\n← Fúze & Alzheimer – Týden ve vědě 7. až 13. června 2021\nDůkazy mimozemského života můžeme najít i na Měsíci →