Sin Nasera Keljmendija osuđen na četri godine zatvora\nEjlvis Keljmendi, sin uhapšenog narko-bosa Nasera Keljmendija, osuđen je pred Okružnim sudom u Prištini na četiri godine zatvora za pokušaj ubistva.\nMješovito sudsko vijeće Osnovnog suda u Prištini sastavljeno od troje kosovskih sudija utvrdilo je da je Eljvis Keljmendi kriv za pokušaj ubistva i osudilo ga je na kaznu zatvora u trajanju od četiri godine.\nKeljmendi je prvobitno bio optužen od strane tužilaštva za teško ubistvo u pokušaju koje je počinio nad Elvisom Hodžićem u Bosni i Hercegovini 2010. godine. Tokom suđenja Keljmendi je priznao krivicu i optužnica je preinačena u pokušaj ubistva.\nEljvisa Keljmendija je prvobitno bila uhapsila Kosovska policija na osnovu crvene potjernice koju je za njim izdao Interpol, a zatim ga je pustila. Policija EULEX-a ga je zatim ponovo hapsila zbog istrage koju je shodno važećem zakonu pokrenuo mješoviti tim EULEX-ovih i lokalnih tužilaca na osnovu informacija dobijenih iz Bosne i Hercegovine.


DEP: BiH umjereno zadužena - Biznis Info\nBy BiznisInfo on\t 23/11/2020 Finansije\nBiH u poređenju sa drugim zemljama u tranziciji ima umjerenu zaduženost sa nivoom duga od 33,4 posto od bruto domaćeg proizvoda (BDP), navela je Direkcija za ekonomsko planiranje BiH u svojoj informaciji o fiskalnoj održivosti.\nPrema kriterijumu iz Mastrihta, prema kojem je dug neodrživ ukoliko prelazi 60 posto BDP-a, dug BiH je održiv, a samim tim i javne finansije, ocjenjuje se u informaciji.\nZa BiH, kao i za sve svjetske ekonomije, u narednom periodu slijede mnogi izazovi nastali u prvom redu zbog pandemije virusa korona, gdje je u BiH, prema kratkoročnim pokazateljima, došlo do pada ekonomske aktivnosti, smanjenja u naplati prihoda i povećanju rashoda, navedeno je u informaciji, prenosi Srna.


IV takmičenje za studente SIM(P)ATIC PLC+ Challenge 2019\nKompanija Siemens d.o.o. Beograd u saradnji sa Elektrotehničkim fakultetom Univerziteta u Beogradu i studentskom organizacijom Udruženja studenata elektrotehnike Evrope – EESTEC Lokalni komitet Beograd, po četvrti put u Srbiji organizuje besplatnu stručnu radionicu praćenu regionalnim studentskim takmičenjem iz automatike, SIM(P)ATIC PLC+ Challenge 2019. Svečanom otvaranju takmičenja prisustvovali su prof. dr Milo Tomašević, dekan Elektrotehničkog fakulteta, g. Udo Ajhlinger, generalni direktor kompanije Siemens d.o.o. Beograd, prof. dr Goran Kvaščev sa Elektrotehničkog fakulteta i prof. dr Milan Ristanović, profesor sa Mašinskog fakulteta.\nVeć četvrtu godinu, Siemens organizuje besplatne, stručne radionice koje mladim, budućim ekspertima pružaju detaljniji uvid u problematiku s kojom se inženjeri susreću u industrijskoj automatizaciji. Ukupno 13 timova iz Srbije nadmetaće se na lokalnom takmičenju u rešavanju zadatka uz korišćenje Siemens-ovog PLC softvera, a dva najbolja tima plasiraće se dalje na regionalno finale u Zagrebu.\n“Ovo je jedan izuzetno lep primer saradnje između kompanije Siemens, studentske organizacije EESTEC i Elektrotehničkog fakulteta. Pre četiri godine počeli smo sa ovim projektom, koji se sada već tradicionalno organizuje. PLC projekat je sjajna prilika za studente da nadograde svoja znanja stečena na časovima”, rekao je u svom obraćanju prof. dr Milo Tomašević, dekan Elektrotehničkog fakulteta Univerziteta u Beogradu.\n„Zahvalio bih se na saradnji Elektrošehničkom fakultetu i studentskoj organizaciji EESTEC, četvrta godina organizovanja projekta pokazatelj je da radimo dobar projekat i da spoj teorijskog i praktičnog znanja daje najbolje rezultete. Od profesora i naših inženjera, kao i kolega iz privrede studenti će moći da saznaju više o temi koja ih interesuje i da nadograde znanja o radu sa programabilnim logičkim kontrolerima, a jedan od ciljeva takmičenja jeste da učesnike što bolje pripremi za rad u poslovnom okruženju. Poželeo bih sreću svim timovima koji su se prijavili i nadam se da će neko od vas biti regionalni pobednik“, izjavio je g. Udo Ajhlinger, generalni direktor kompanije Siemens d.o.o. Beograd.\n“Drago mi je što su studenti sa Elektrotehničkog i Mašinskog fakulteta prepoznali vrednost takmičenja, a veliki broj prijavljenih iz godine u godinu pokazatelj je nama u Siemens-u da nastavimo sa dobrom praksom koju negujemo, promocijom i ulaganjem u mlade, buduće eksperte. Siemens je jedan od lidera u oblasti Industrije 4.0 i digitalizacije, a ovo takmičenje je pravi put ka stručnom usavršavanju i u tim oblastima i priprema studente za brzo prikljucenje tržišnim zahtevima. Želim dobar uspeh i sreću svim takmičarima na lokalnom, a potom i na regionalnom nivou”, istakao je Goran Milisavljević rukovodilac operativne kompanije Digital Industries Srbija.\nTakmičenje je regionalnog karaktera, a prvi deo održava se u isto vreme u Zagrebu, Ljubljani i Beogradu, dok će 2 tima iz svake zemlje učestvovati na finalu u Zagrebu.\nKompanija Siemens je za članove pobedničkog tima iz svake zemlje obezbedila praksu u lokalnoj kompaniji i posetu Siemens referenci u Rijeci.\nViše o samom takmičenju na: ovde


Vežbe za mršavljenje koje se preporučuju da biste smršali | Happy BSC portal\nVežbe za mršavljenje koje se preporučuju da biste smršali\nKako smršati na zdrav, a efikasan način?\nMnogo ljudi pokušava da smrša na zdrav i efikasan način, ukoliko ste i vi među njima prvo što morate da uradite je promena načina ishrane, što podrazumeva smanjen unos kalorija i uhljenih hidrata.\nVAŠE SALO GOVORI MNOGO: Sprečite infarkt\nOVO SU NAJBOLJE VEŽBE ZA STOMAK!\nVOŽNJA BICIKLA I MRŠAVLJENJE: Kako ova fizička aktivnost utiče na gubitak kilograma?\nPROČITAJTE JOŠ: ZATEGNITE STOMAK I ZADNJICU: 11 minuta vežbi za svaki dan (VIDEO)\nDa bi mršavili nije dovoljno samo da promenite ishranu potrebno je uključiti i bar rekrativno vežbanje, a to podrazumeva bar 3 puta nedeljno i ubaciti vežbe za mršavljenje u teretani ili trčanje napolju.\nBenefiti koje ćete dobiti vežbanjem su višestruki pa tako fizička aktivnost dodatno doprinosi potrošnji energije, dodatno ubrzava metabolizam, a sve to zajedno utiče da se kilogrami lakše gube. Dosta ljudi zatrpano raznim obavezama izlaže svoje telo stresu, pa tako vam vežbanje pomaže da budete raspoloženi, pruža dodatnu energiju i poboljšava zdravlje.\nTrening ni trebalo uvek započinjati lakanim zagrevanjem. Potrebno je zagrejati mišiće, tetive pre fizičkog napora i stresa kojim ih izlažemo. Uglavnom su to vežbe zagrevanja koje su statične ili 20 minuta na traci u vidu laganog šetanja. Ukoliko teretana ne poseduje traku što je malo verovatno, možete koristiti i druge kardio sprave ili voziti biciklu napolju ukoliko to vreme dozvoljava. Nakon što smo zagrejali telo prelazi se na vežbe koje za cilj imaju oblikovanje mišića ili rast mišića. Shodno tome, šta želite postići radite vežbe sa manjim ili većim opterećenjem.\nPotrebno je da sebi uvedete i denvnu šetnju kao rutinu, probajte kada krenete u grad da šetate i da što manje koristite gradski prevoz.\nKada steknete bolju fizičku spremnost i kada vam kondicija bude bila na boljem nivou i ako sagorevate 500 kalorija dnevno, mršavićete pola kilograma nedeljno.\nVežbe za mršavljenje koje doprinose boljoj fizičkoj spremnosti\nPROČITAJTE JOŠ: TAJMING: Kako da znate koje je NAJBOLJE vreme za trening?\nČučnjevi su odlični ako želite da brzo vidite efekat vežbanja. Iz stojećeg stava raširite stopala u širini bokova, a ruke stavite na potiljak i radite vežbu gore-dole, pravilno deset puta. Mali predah, pa ponovite opet 10 puta u onoliko serija koliko vam mogućnosti dozvoljavaju.\nKako se izvodi vežba: Noge raširite u širini bokova, a ruke ispružite u stranu bočno od vas. Pre svega moraju se dobro zagrejati svi mišići i tetive, zbog toga što ih izlažemo velikom opterećenju. Zatim, skočite što više. Ponovite ovo deset puta, ali ne žurite. Važno je da kvalitetno i precizno izvedete svaki skok. Prilikom doskoka, važno je na pravilan način amortizovati skok, kako bi što manje opterećivali skočne zglobove i tetive. Ovo možete uvrstiti u vežbe za mršavljenje.\nUglavnom svi imamo problem sa leđima, usled statičnog posla koji obavljamo. Ova vežba ojačaće lumbalni deo leđa.\nKako se izvodi vežba: Deset puta zaredom rukama dodirnite stopala. Kada se ispravljate, ne žurite, već bi to trebalo da bude postepeno ispravljanje pršljen po pršljen. Dišite ravnomerno i opušteno.\nZa početak se trudite da uradite deset pravilnih trbušnjaka. To praktično znači da morate da osetite da vam se zatežu mišići stomaka dok se podižete, a nikako da naglo pomerate glavom ka napred. Za pravilni rad je poželjno da držite šipku u rukama, uhvatite je u širini ramena, a podizanje od podloge kontrolišite snagom mišića trbuha.\nUkoliko vam je potrebna motivacija da neko vežba sa vama i da vam organizuje trening, vodi računa o bezbednosti izvođenja vežbe, najbolje da se javite i dogovorite slobodan termin.\nTAJMING: Kako da znate koje je NAJBOLJE vreme za trening?


Životinje: Fascinantni načini na koje različite vrste vide brojeve i kako im to pomaže da prežive : Južne vesti\n20:49, 23. 11. 2020.\nRazličite vrste životinja razumeju brojeve\nJedno od ključnih otkrića poslednjih decenija jeste to da je umešnost sa brojevima duboko ukorenjena u čovekovom biološkom nasleđu, a ne zasnovana na našoj sposobnosti da koristimo jezik.\nKad se uzmu u obzir brojne situacije u kojima mi ljudi koristimo numeričke informacije, život bez brojeva je praktično nezamisliv.\nAli kakva je bila korist veštine sa brojkama za naše pretke, pre nego što su postali Homosapisensi? Zašto bi životinje uopšte vršile računske operacije?\nIspostavlja se da obrada brojeva pruža značajnu prednost prilikom preživljavanja, što je razlog zašto je ova bihejvioralna osobina prisutna kod mnogih životinjskih vrsta.\nNekoliko studija koje proučavaju životinje u njihovom životnom okruženju pokazale su da primećivanje brojeva povećava sposobnost životinje da koristi izvore hrane, lovi plen, izbegava grabljivce, snalazi se po svom staništu i istrajava u društvenim interakcijama.\nI Srbija ima Lesi: Pas koji se vratio kući posle sedam godina\nŽena odgajila tri pačeta od jaja iz supermarketa\nPre nego što su se na Zemlji razvile životinje sposobne da razumeju brojeve, jednoćelijska mikroskopska bakterija - najstariji živi organizam na planeti - već je koristila kvantitativne informacije.\nMeđutim, poslednjih godina, mikrobiolozi su otkrili da one imaju i društveni život i da mogu da osete prisustvo ili odsustvo drugih bakterija.\nDrugim rečima, mogu da osete broj bakterija.\nUmeju li medvedi da broje ribu?\nBakterija Vibrio fišeri ima posebno svojstvo koje joj omogućava da proizvodi svetlo putem procesa zvanog bioluminescencija, sličnog onom kako svici emituju svetlost.\nAko se ove bakterije nađu u razblaženom vodenom rastvoru (gde su praktično same), one ne emituju svetlost.\nAli kad narastu do određenog ćelijskog broja bakterija, sve zajedno emituju svetlo istovremeno. Stoga, Vibrio fišeri može da razlikuje kad je sama, a kad je u grupi.\nIspostavlja se da one to rade uz pomoć hemijskog jezika.\nOne luče molekule komunikacije, a koncentracija tih molekula u vodi povećava se proporcionalno u odnosu na broj ćelija.\nI kad ovaj molekul dosegne određenu količinu zvanu „kvorum", on poručuje bakterijama koliko suseda ima i onda sve bakterije svetle.\nOvo ponašanje naziva se „detekcija kvoruma" - bakterije glasaju signalnim molekulima, glasovi se prebrojavaju i, ako je postignut određeni prag (kvorum), svaka bakterija reaguje.\nVibrio fišeri nije jedinstven - sve bakterije koriste ovu vrstu detekcije kvoruma da bi preko signalnih molekula na posredan način prenele broj svojih ćelija.\nDa sve bude fantastičnije, detekcija kvoruma nije ograničena samo na bakterije - i životinje je koriste za kretanje.\nJapanski mravi (Myrmecina nipponica), na primer, odlučuju da premeste koloniju na novu lokaciju ukoliko osete da imaju kvorum.\nU ovom obliku konsenzusnog donošenja odluka, mravi počinju da premeštaju potomstvo zajedno sa čitavom kolonijom na novu lokaciju samo ako određen broj mrava bude bio prisutan na njihovom odredištu.\nNumerička kognicija igra veliku ulogu i kad su u pitanju navigacija i razvijanje efikasnih strategija prehranjivanja.\nBiolozi Mari Dake i Mandjam Srinivasan 2008. godine su otkrili da su pčele sposobne da procene broj orijentira na putanji leta do izvorišta hrane - čak i kad je prostorni plan u međuvremenu promenjen.\nPčele se oslanjaju na teo orijentire kako bi izmerile udaljenost od izvora hrane do košnice. Procenjivanje brojeva od vitalnog je značaja za njihov opstanak.\nMravi koriste brojeve kada odlučuju kad je bezbedno da premeste koloniju\nKad je u pitanju optimalno prehranjivanje, „odlučivanje za više" je dobra smernica u većini slučajeva, i deluje očigledno kad malo bolje razmislite, ali ponekad je suprotna strategija povoljnija.\nKad se poljski miš nađe u areni zajedno sa dve grupe mrava različitog kvantiteta, onda se on, iznenađujuće, „odlučuje za manju".\nU jednoj studiji, miševi koji mogu da biraju između pet naprema 15, pet naprema 30 i 10 naprema 30 mrava, uvek su birali manju količinu mrava.\nČini se da poljski miševi biraju manju grupu mrava da bi sebi osigurali prijatniji lov i da bi izbegli česte ujede.\nPogledajte: Ova veverica će vas zabaviti\nNumerički znaci igraju važnu ulogu i kad je u pitanju lov na plen u grupama.\nVerovatnoća, na primer, da će vukovi uloviti jelena ili bizona varira u odnosu na veličinu lovačke grupe.\nStoga, postoji osećaj da se „zastane" i dozvoli drugima da napadnu, naročito u većim lovačkim grupama.\nKao posledicu toga, vukovi imaju optimalnu veličinu grupe za lov na različit plen.\nZa bizona, međutim, najkrupniji plen od svih, najveći garant uspeha je devet do 13 vukova.\nKad predatori odlučuju koji plen napasti brojevi, ponekad, ne mogu da im pomognu\nStoga, za vukove, tokom lova postoji „snaga u brojevima", ali samo do određenog broja koji zavisi od žilavosti i snage plena.\nŽivotinje koje su manje ili više bespomoćne često traže sklonište u velikim grupama svojih kompanjona - „snagu u brojevima" kao strategiju preživljavanja nema potrebe posebno objašnjavati.\nTim biologa sa Univerziteta u Vašingtonu otkrio je 2005. godine da su crnoglave senice u Evropi razvile iznenađujući način za da oglase prisustvo nekog grabljivca i pretnju.\nZa grabljivce u mirovanju, ove male ptice pevačice koriste svoj „čik-a-di" alarm.\nPokazalo se da broj nota „di" na kraju uzbunjivanja ukazuje na stepen opasnosti od grabljivca.\nOglašavanje kao što je „čik-a-di-di" sa samo dve note „di" može da ukaže na prilično bezopasnu veliku sivu sovu.\nVelike sive sove prevelike su za manevrisanje i praćenje vrlo pokretnih senica u šumskom krajoliku, tako da ne predstavljaju ozbiljnu pretnju.\nZa razliku od njih, manevrisanje između stabala na predstavlja problem za malu pigmejsku sovu, što je razlog zbog kog je ona jedna od najopasnijih grabljivica za ove male ptice.\nKad senice ugledaju pigmejsku sovu, one povećaju broj nota „di" i oglase se sa „čik-a-di-di-di-di". Ovde broj služi kao aktivna strategija borbe protiv grabljivaca.\nGrupe i veličina grupe važne su i ukoliko resurse ne može da odbrani usamljeni pojedinac - a sposobnost da procenite broj pojedinaca u vlastitoj grupi u poređenju sa protivničkom grupom ima jasnu adaptivnu vrednost.\nNekoliko vrsta sisara proučavano je u divljini i zajednički nalaz bio je da ishod takvih borbi određuje numerička prednost.\nU pionirskoj studiji, zoolog Karen Makomb i njene kolege sa Univerziteta u Saseksu, istraživali su spontano ponašanje lavica kad se suoče sa uljezima u Nacionalnom parku Serengeti.\nAutori su iskoristili činjenicu da divlje životinje reaguju na vokalizaciju puštanu preko zvučnika kao da su stvarno prisutne prave jedinke.\nUkoliko je pušteni snimak zvučao kao nepoznati lav koji predstavlja pretnju, lavica bi agresivno prišla zvučniku kao izvoru neprijateljstva.\nU ovoj studiji s zvučnim snimcima, autori su oponašali neprijateljski upad puštajući riku nepoznatih lavica stanovnicama.\nSubjektima su predstavljena dva stanja: ili snimak rike jedne jedine lavice ili grupe od tri lavice koje riču zajedno.\nIstraživače je zanimalo da vide hoće li broj napadača i broj branilaca imati ikakvog uticaja na strategiju branioca.\nZanimljivo, ženka koja se branila prilično je oklevala da priđe zvučniku sa kojeg je išao zvuk tri uljeza.\nMeđutim, tri braniteljke spremno su prišle rici jednog uljeza, ali ne i rici tri uljeza zajedno.\nOčigledno da je rizik od povrede prilikom ulaska u borbu sa tri protivnice bio neprihvatljiv.\nDrugim rečima, lavice se odlučuju da priđu uljezima agresivno samo ako su brojčano nadmoćnije - još jedan očigledan primer sposobnosti životinja da uzmu u obzir kvantitativnu informaciju.\nNaša najbliža rodbina u životinjskom carstvu, šimpanze, pokazuju veoma sličan obrazac ponašanja.\nKoristeći sličan pristup puštanja snimaka, Majkl Vilson i njegove kolege sa Harvardskog univerziteta otkrili su da su se šimpanze ponašale kao vojni stratezi.\nOni intuitivno prate jednačine koje koriste vojne sile da bi izračunale relativnu snagu protivničkih formacija.\nKonkretno, šimpanze prate predviđanja nastala u Lankasterovom modelu borbe prema „kvadratnom zakonu".\nOvaj model predviđa, u kontekstu sa više pojedinaca na obe strane, da bi šimpanze u toj populaciji bile spremne da uđu u okršaj samo ako su brojčano nadmoćnije od protivničke strane za faktor od najmanje 1,5.\nStoga će se ova buba uvek odlučivati za više ženki da bi maksimizovala svoje prilike za parenje.\nKao i ljudi šimpanze prave savezništva unutar zajednice\nNakon parenja, mužjaci čak ostaju neko vreme da štite ženke kako bi sprečili nova parenja sa drugim mužjacima.\nŠto je više rivala mužjak susreo pre parenja, duže će čuvati ženku posle parenja.\nOčigledno je da takvo ponašanje igra važnu ulogu u reprodukciji i stoga ima visoku adaptivnu vrednost.\nTo bi, zauzvrat, mogla da bude pokretačka snaga za sofisticiraniju kognitivnu procenu kvantiteta tokom evolucije.\nMaleni sisar sa surlom pronađen u Africi posle 50 godina\nAli to je daleko od istine za neke životinje, za koje je pravi dobitak oplođivanje jajnih ćelija.\nJednom kad su pojedinačni muški partneri za parenje uspešno postigli svoj udeo u igri, spermatozoid nastavlja da se takmiči za oplodnju jajašca.\nBudući da je reprodukcija od ključne važnosti u biologiji, konkurencija među spermatozoidima izaziva različita prilagođavanja na bihejvioralnom nivou.\nI kod insekata i kod kičmenjaka, sposobnost mužjaka da proceni veličinu konkurencije određuje količinu i sastav njegovog ejakulata.\nKod pseudoškorpiona (Cordylochernes scorpioides), na primer, uobičajeno je da se nekoliko mužjaka pari sa jednom te istom ženkom.\nPrvi mužjak, naravno, ima najbolje šanse da oplodi jajnu ćeliju ženke, dok naredni mužjaci imaju sve manje i manje šanse da postanu očevi potomka.\nMeđutim, proizvodnja sperme košta, tako da se njeno izbacivanje važe uzimajući u obzir kolike su šanse da se oplodi jajna ćelija.\nMužjaci nanjuše broj konkurentskih mužjaka koji su se pre toga parili sa ženkom i prilagođavaju se tome progresivno smanjujući izbacivanja sperme kako se broj mirisnih tragova različitih mužjaka poveća sa nule na tri\nNeke vrste ptica, za to vreme, izumele su čitav arsenal trikova kako bi se rešile tereta roditeljstva i prepustile drugima taj težak posao.\nRađanje ptića i odgoj mladunaca skupi su podvizi, na kraju krajeva.\nOne tada postaju paraziti legla polažući svoja jaja u gnezda drugih ptica i prepuštajući domaćinu da obavi najteži posao inkubacije jaja i prehranjivanje ptića koji su se izlegli.\nPrirodno, potencijalni domaćini nisu srećni i rade sve što mogu da izbegnu da budu iskorišćeni.\nI jedna od odbrambenih strategija koje potencijalni domaćin ima na raspolaganju jeste korišćenje numeričkih naznaka.\nAmerička liska, na primer, krišom ostavlja jaja u komšijska gnezda u nadi da će ih prevariti da odgoje njene ptiće.\nNaravno, njihovi susedi trude se da izbegnu da budu iskorišćeni na taj način.\nStudija prirodnog staništa liski pokazuje da potencijalni domaćin možda prebrojava vlastita jaja, što mu pomaže da ne prihvati tuđa.\nOni obično snesu prosečno leglo vlastitih jaja, a kasnije odbijaju bilo koje suvišno.\nČini se da liske stoga procenjuju broj vlastitih jaja a ignorišu sva ostala.\nJoš sofisticiraniji tip parazitizma legla može se naći kod crne kravarice, vrste ptica pevačica koja živi u Severnoj Americi.\nKod ove vrste, ženke takođe polažu jaja u gnezda raznih vrsta domaćina, od ptica tako malih kao što su kraljići do tako velikih kao što su livadske ševe, i moraju da budu pametne kako bi mladima obezbedile blistavu budućnost.\nJaja kravarice izležu se tačno posle 12 dana od inkubacije; ukoliko inkubacija traje samo 11 dana, ptići se ne izlegnu i izbuljeni su.\nStoga nije nimalo slučajno što vremena inkubacije jaja najčešćih domaćina kravarice variraju od 11 do 16 dana, sa prosečnim brojem dana od 12.\nPtice domaćini obično polože jedno jaje dnevno - čim prođe jedan dan da domaćin nije dodao jaje u gnezdo, on započinje inkubaciju.\nTo znači da ptići počinju da se razvijaju u jajetu i da je sat počeo da otkucava.\nZa ženku kravarice, stoga, nije samo važno da pronađe odgovarajućeg domaćina, već i da precizno tempira polaganja jaja na odgovarajući način.\nUkoliko kravarica položi jaja prerano u gnezdo domaćina, ona rizikuje da njeno jaje bude otkriveno i uništeno.\nAli ako položi jaje prekasno, vreme inkubacije će isteći pre nego što ptić kravarice može da se izlegne.\nPametni eksperimenti koje su sproveli Dejvid Dž. Vajt i Grejs Frid-Braun sa Univerziteta u Pensilvaniji sugerišu da ženke kravarice pažljivo prate leglo domaćina kako bi usaglasile parazitizam s inkubacijom potencijalnog domaćina.\nŽenke kravarice motre gnezda domaćina u kojima se broj jaja povećao od njene prve posete.\nTo garantuje da je domaćin i dalje u procesu polaganja jaja i da inkubacija još nije počela.\nUz sve to, kravarica traži gnezda koja sadrže tačno jedno jaja više u odnosu na broj dana koliko je prošlo od njene prve posete.\nNa primer, ako je ženka kravarice posetila gnezdo prvog dana i tada zatekla jedno domaće jaje u gnezdu, ona će ostaviti svoje jaje u njemu samo ako gnezdo domaćina sadrži tri jaja trećeg dana.\nUkoliko gnezdo sadrži manje dodatih jaja od broja dana koliko je prošlo od njene poslednje posete, ona zna da je inkubacija već počela i da nema nikakve koristi od polaganja vlastitog jaja.\nTo je kognitivno izuzetno zahtevno, pošto ženka kravarice mora da posećuje gnezdo tokom više dana, da se seća veličine legla od jednog dana do drugog, da procenjuje promenu broja jaja u gnezdu od prošle posete do sadašnje, da proceni broj dana koji je prošao, a potom uporedi te vrednosti kako bi donela odluku da li da položi svoje jaje ili ne.\nAko kravarica otkrije da je njeno jaje uništeno ili izvađeno iz gnezda domaćina, sveti se tako što uništava jaja domaćina, bušeći rupe u njima ili ih vadeći iz gnezda i bacajući ih na zemlju.\nPticama domaćinima bolje bi bilo da odgoje ptića kravarice, ili će morati da plate visoku cenu.\nZa roditelje domaćine možda bi se sa stanovišta adaptacije stoga više isplatilo da se malo pomuče i odgoje još jednog ptića.\nKravarica je zapanjujući primer koliko je daleko evolucija naterala neke vrste da idu da bi mogle dalje da prenose svoje gene.\nPostojeći pritisci selekcije, bilo da ih je nametnulo statično okruženje ili druge životinje, teraju populacije raznih životinjskih vrsta da održe ili pojačaju osobine adaptacije koje im donose konkretni geni.\nTo objašnjava zašto je numerička umešnost toliko rasprostranjena u životinjskom carstvu: ona se razvija ili zato što ju je otkrio prethodni zajednički predak i preneo na sve potomke, ili zato što je otkrivena na različitim granama životinjskog stabla života.\n*Ovaj članak se prvobitno pojavio u MIT Pres rideru i preštampan je iz dozvolu. Andreas Nider je profesor životinjske fiziologije i direktor Instituta za neurobiologiju na Univerzitetu u Tibingenu i autor je knjige Mozak za brojeve, iz koje je adaptiran ovaj tekst.


Arhiva Zabava i Zanimljivosti - Stranica 692 od 705 - Centralne informacije\nHome » Zabava i Zanimljivosti (page 692)\nRecite šta vidite na slici i potražite odgovor Rorschachov test mrlja je jedan od najcijenjenijih tzv. projektivnih testova koji se koriste u psihoanalitičkoj teoriji. Švicarski psihijatar Hermann Rorschach je kapnuo tintu na papir, presložio ga i time dobio simetrične, ali nedefinisane oblike. Rorschach je mrlje pokazivao hospitaliziranim pacijentima, ali i drugim ljudima. Rorschachov test se ne tumači na osnovi samo ...\nTinejdžerka slikala svoje seksi noge i okačila na Fejs, a odgovor njenog oca će vas ODUŠEVITI!\nTinejdžerka slikala svoje seksi noge i okačila na Fejs, a odgovor njenog oca će vas ODUŠEVITI! Ova fotografija do sada ima oko 900.000 pregleda i mnogo pozitivnih komentara. Jedna djevojka je iskoristila priliku i na društvenu mrežu Facebook okačila fotografiju kojom je ilustrovala svoj trenutak uživanja i mira. Ona je fotografisala svoje noge u krevetu, a nakon što je njen otac vidio ...\nNAPRAVITE TEST: Broj cipela će vam otkrit godine…\nNAPRAVITE TEST: Broj cipela će vam otkrit godine… Mislite da nije moguće da na osnovu broja cipela odrediti broj godina? Pročitajte ovaj članak, iznenadićete se, ova matematička formula čini čuda … 1. Uzmite broj cipela koji nosite 2. Taj broj pomnožite sa 5 3. Dobijeni broj pomnožite sa 20 4. Na to dodajte 2015 5. Od toga oduzmite godinu svog rođenja i dobićete četvorocifreni broj. ...\nNećete verovati šta je otac sinu napisao (odgovor koji je postao hit na internetu)\nNećete verovati šta je otac sinu napisao… (odgovor koji je postao hit na internetu) Jedan čovek iz Misurija kreativno je odgovorio šestogodišnjem sinu koji mu je tražio unapred da mu da 20 dolara za džeparac. Pismeni odgovor koji je dao sinu u bankarskoj formi ubrzo je postao hit na društvenim mrežama, prenosi “Raša tudej”. “Sa žalošću Vas obaveštavamo da u ...\nMama iz Beograda o kojoj bruji ceo svet: Nećete verovati šta radi sa sinom!\nMama iz Beograda o kojoj bruji ceo svet: Nećete verovati šta radi sa sinom! Dok njen tromesečni sinčić spava, Marta Rojnič njegov krevet pretvara u mesto velikih pustolovina. Marta Rojnič uz pomoć posteljine, peškira i svoje mašte pretvara krevet svog sina Marka u najzanimljivije mesto na svetu. Ta mama iz Beograda svojim maštovitim i predivnim kreacijama je osvojila ceo svet, ...\nNitko mu nije vjerovao da se tako zove, čak mu je i Facebook ukinuo profil: ‘Evo vam slika moje putovnice kao dokaz’\nNITKO MU NIJE VJEROVAO DA SE UISTINU TAKO ZOVE Čak mu je i Facebook ukinuo profil: ‘Evo vam slika moje putovnice kao dokaz!’ Australac porijeklom iz Vijetnama Phuc Dat Bich bio je prisiljen na društvene mreže postaviti fotografiju svoje putovnice kako bi dokazao svoj identitet. Naime, njegovo ime u internetskom slengu na engleskom jeziku znači krajnje vulgaran izraz zbog čega ...\nFOTO: Facebook šifra\nFOTO: Facebook šifra #like #share #lol #zbava #zabava 🙂\nLUDORIJE MLADIĆA – Vozili se iza ogromnog traktora a onda se desilo ovo…\nLUDORIJE MLADIĆA – Vozili se iza ogromnog traktora a onda vjerovali ili ne odlučili da prođu ispod njega. Pogledajte u video ispod kako su prošli: https://www.youtube.com/watch?v=fDN0xzCVaiU LUDORIJE MLADIĆA #like #share #lol 🙂\nPoučna priča: Neki je student pošao u šetnju s profesorom\nPoučna priča: Neki je student pošao u šetnju s profesorom… Dok su šetali i razgovarali, ugledaše pored puta par starih cipela, po svemu sudeći vlasništvo siromašnog seljaka koji je u blizini radio u polju i privodio kraju svoj posao. Student reče profesoru: „Hajdemo se našaliti sa seljakom: sakrit ćemo mu cipele, a zatim ćemo se skloniti iza grmlja i promatrati ...\nPage 692 of 705« First...660670680«690691692693694\t»\t700...Last »\nZahvaljujući svojoj brzoj reakciji uspio je da preživi nešto neočekivano (VIDEO)\nISPOVESTI: Mojoj ženi je prvi muž poginuo a ona njega i dalje voli. Mislim da će ona uvek pripadati njemu, koliko god se ja trudio…\nNEVIĐENA DRAMA! Kija završila u BOLNICI, evo KO JE sve vreme UZ NJU i ŠTA joj se DESILO!


ENCIKLOPEDIJA NARODNIH MUDROSTI - JOVAN ALEKSIĆ | Knjižare Vulkan\nŠifra artikla: 350825\nNarodne mudrosti i poslovice su zapravo viševekovno nasleđe prenošeno sa kolena na koleno. Bez obzira na to koliko je vremena prošlo od njihovog nastanka, one se i danas mogu preneti na brojne događaje i situacije iz savremenog načina života.One čuvaju tradiciju, oslikavaju duh, kulturu i nacionalni identitet jednog naroda. Kako naš narod kaže: „Mudrost nije breme, al se najteže nosi.“\nAutor JOVAN ALEKSIĆ


ERCP (endoskopska retrogradna holangio-pankreatografija) - dijagnostičko - terapijski | Bel Medic\nERCP (endoskopska retrogradna holangio-pankreatografija) - dijagnostičko - terapijski\nU dijagnostičke svrhe da bi se utvrdio razlog otežanog oticanja žuči kod kamenaca u žučnim i pankreatičnim kanalima, tumora žučnih kanala, tumora pankreasa i jetre.\nU terapijske svrhe kod žučnih kamenaca u žučnim putevima kada se u toku ERCP-a nastavlja terapijski postupak- papilotomija tokom koje se preseca papila Vateri duodenuma pa se zatim odstranjuje zaglavljeni žučni kamenčić.\nProcedura se izvodi u opštoj anesteziji.\nPankreasni kanal i žučni putevi se ulivaju zajedno preko papile u dvanaestopalačno crevo. Na ovom mestu ulivanja uvodi se savitljiv optički instrument (endoskop) kojim je lekar – gastroenterolog predhodno prošao kroz usta, jednjak, želudac do dvanaestopalačnog creva.\nDa bi se rendgenski snimili, u pankreasni kanal i žučne puteve se ubrizgava kontrastno sredstvo.\nUkoliko se tokom pregleda nađe odredjena prepreka, papila se, pomoću kroz endoskop uvedenog električnog instrumenta za sečenje (papilotom), otvara. Time je moguće, npr. ukloniti kamenčiće iz kanala i omogućiti drenažu (oticanje) žučnog i pankreasnog soka.\nUkoliko se veći kamenčići ne mogu ukloniti putem otvaranja papile, ovi se mogu mehanički putem mogu zdrobiti (smanjiti).\nUbrizgavanje kontrastnog sredstva u žučne puteve i kanal pankreasa kao i otvaranje papile mogu izazvati u nekim slučajevima akutno zapaljenje koje se najčešće brzo povlači.\nU retkim slučajevima javljaju se:\nreakcije preosetljivosti na lekove ili anestetik koji se daju u toku ERCP-a ili na kontrastno sredstvo.\nkrvarenje ili povreda organa (npr. zasecanje creva).\nkamenčići koji leže u kanalima i koji se ne mogu ukloniti mogu se zaglaviti u predelu papile. Ovo može izazvati bolove ( kolike) i potpuno sprečavanje oticanja sadržaja iz žučnih puteva i gušterače sa jezom, drhtavicom, povišenom telesnom temperaturom, žuticom, sve do opšte infekcije (sepsa).\nnakon krvavljenja mogu biti neophodni nadoknada krvi i/ili operacija sa otvaranjem trbuha (laparotomijom).\nzaglavljivanje kamenčića i povreda creva mogu biti razlog za hitnu hiruršku intervenciju\nŠest sati pre pregleda ne treba unositi hranu i tečnost.\nSavetuje se boravak u bolnicini najmanje 24 sata nakon intervencije tokom koga se prati stanje pacijenta i kontrolišu laboratorijske analize.


31. Međunarodni sajam kozmetike | Biodroga\nadminids Comments 0 15/05/2018 Uncategorized\n12 i 13 maja održan je 31- vi Međunarodni sajam kozmetike „Dodir Pariza“ u Beogradu.\nBiodroga je i ovog puta bila u centru zbivanja!\nBili smo u prilici da prikažemo i prezentujemo sve novitete Biodroge i Biodroge MD porodice.\nNajveću pažnju su svakako privukle revolucionarne Sheet maske za lice, koje se proizvode u Nemačkoj po visokim higijenskim i tehničkim standardima.\nLuksuzni Zlatni kavijar\nAntiAge Beli Tartuf,\nPlava Orhideja za hidrataciju,\nLuksuzno grožđe za energiju,\nMaske za osetljivu kožu.\nSve naše korisnice dosada su veoma zadovoljne rezultatima koje daju u podmlađivanju i osvežavanju kože lica, a posebno su istakle da su veoma prijatne, jer koži daju osećaj hlađenja.\nSvaka maska može se kombinovati sa Biodroga Koncentratima – ampulama, koje predstavljaju spoj prirodnih i biotehnoloških sastojaka i daju trenutne i dugotrajne rezultate, koji mogu da se vide i osete gotovo odmah.\nBeli Tartuf za ublažavanje bora i stimulaciju proizvodnje kolagena i elastina.\nZlatni Kavijar za pomlađivanje putem obnavljanja vitalnih funkcija kože.\nPlava orhideja za hidrataciju i vidljivo ublažavanje suvih linija.\nDe-stress Alge sa zlatom obogaćenim algama i ekstraktom korena Bak Mi-a regeneriše i umiruje stresiranu i iritiranu kožu, pružajući joj bolji imunitet.\nLuksuzno Grožđe Šampanj vrste , koje je jak antioksidans, i zajedno sa energetskim kompleksom otklanja tragove umora o osvežava izgleda kože.\nAkcenat je bio i na problematičnoj koži i samom postupku čišćenja i negovanja lica.\nProblematična koža ne mora biti nužno vezana za poznije godine. Na zapaljenske procese i disbalans utiču kako spoljašnji, tako i unutrašnji faktori, pa predstavlja veliki problem i za mlađu populaciju.\nProizvodi iz Biodroga MD Clear ➕ linije neutrališu i suzbijaju procese koji dovode do upala. Dodatno, profesionalni tretmani ubrzavaju proces lečenja i vraćanja lepog i besprekornog tena.\nKod problemazične kože ne bi trebalo da bude kompromisa sa čišćenjem. Zato smo na sajmu posebnu pažnju posvetili i Biodroga MD Clear liniji u kojoj posebno izdvajamo:\nClear + Fluida za čišćenje – On ima moć da zahvaljujući salicilnoj kiselini umiri upale i ukloni višak ćelija kože, cink glukonatu da reguliše kvalitet sebuma, alantoinu da umiri i poboljša regeneraciju.\nClear + Pročišćavajući Tonik, iz koga ekstrakt hamamelisa utiče na skupljanje pora i doprinosi hidrataciji dok salicilna kiselina upija višak masnoća, matirajući kožu.\nIstakli bi smo da su posebnu pažnju privukle Clear BB kreme i Clear anti age kreme za lice. Za koje su naše dame bile jako zainteresovane, obzirom da se radi o novini u Biodroga porodici.\nSvi posetioci našeg štanda i ovog puta su imali 20% popusta na ceo asortiman proizvoda!\nPuni utisaka i pozitivne energije, nastavljamo sa radom, kako bi smo u narednim godinama bili još bolji.\nLepa i negovana koža je naš zaštitni znak i zato smo se i ovog puta potrudili da našim damama ponudimo najbolje od Biodroge, jer u lepoti kompromisi ne postoje!


"Oni koji hronično kasne nisu mogli da dobiju bolju vijest kao izgovor: u čitavoj Evropi radio-satovi, kao i satovi na mikrotalasnim pećnicama i šporetima, kasne – ukoliko su priključeni na strujnu mrežu", piše "Frankfurter Algemajne Caitung".\n"Kašnjenje iznosi pet do šest minuta, a vjerovatno će se i povećavati. Razlog za to je što od sredine januara na evropskom tržištu struje postoji rupa u snabdjevanju, kako je to u utorak u Briselu saopštilo evropsko Udruženje strujnih mreža Entsoe. Zbog stalnog političkog konflikta između Srbije i Kosova odatle teče manje struje u kontinentalnu mrežu na koju je priključeno 25 zemalja od Turske do Holandije."\n"Sistemski mreža nije ugrožena", rekao je jedan predstavnik Njemačke agencije za mreže. Struja iz Srbije i sa Kosova nije toliko važna da bi zbog nje moglo da dođe do totalnog prekida, rečeno je u Entsoeu. U industriji nije poznato da je bilo smetnji zbog oscilacija u frekvenciji, pa ni u aluminijumskoj industriji, koja troši mnogo struje, nema indicija za tako nešto."\n"Te oscilacije su dovoljne da poremete satove. Mnogi satovi nemaju interni takt, niti dobijaju takt preko radio-veze, već dobijaju potrebne impulse iz strujne mreže. Ta frekvencija iznosi 50 herca – 50 oscilacija u sekundi. Poslije 50 oscilacija, pokazuje se sljedeća sekunda. Kada nema dovoljno struje, frekvencija spada ispod 50 herca, pa je zato za 50 oscilacija potrebno više vremena. I zato satovi kasne."\n"To se i inače stalno dešava. Frekvencija strujne mreže nikada nije stabilna. Vlasnici mreža obično odmah reaguju kada frekvencija pređe 50 herca ili padne ispod te vrijednosti i prilagođavaju snabdjevanje strujom toj situaciji. Prema evropskim pravilima, to treba da se dešva i na samom Balkanu. Ali, tamo se od sredine januara ništa nije desilo, jer Kosovo skladišti premalo struje a Srbija odbija da popuni tu rupu. Njemačka ne može tek tako da priskoči i sama stavi na raspolaganje više struje."\n"Od sredine januara, frekvencija strujne mreže u Evropi iznosi 49,996 umjesto 50 herca. I zato satovi iz dana u dan sve više kasne. Entsoe je izrazio optimizam u pogledu daljeg razvoja situacije i očekuje da će se situacija stabilizovati još ove nedjelje."\n"Odlučujući korak će biti da se nastala rupa nadoknadi. Onaj ko sada odluči da ručno podesi satove, za nekoliko nedelja će možda ponovo imati problem – oni će žuriti, tako da će oni koji hronično kasne konačno stizati na vrijeme", prenosi Dojče vele.\n"Spiegel online" citira Jutu Hanson sa Tehničkog univerziteta u Darmštatu koja kaže da na području Srbije, Crne Gore i Makedonije nema ravnoteže u strujnoj mreži, a to tehnički znači da se na duže vrijeme padovi u toj zoni izjednačavaju strujom iz evropske mreže".


Bošnjak: Treba revitalizovati jedan potpuno ruinirani grad\nPoslanica Demokratskog fronta, Branka Bošnjak, za Kodex kaže da je pobjeda koalicije ‘Zdravo Berane’ pokazala da se može boriti protiv DPS mašinerije, i što je još važnije, pokazala je građanima da ova partija u regularnim uslovima nema toliku prednost kao što tvrdi u svojim zvaničnim anketama.\n"Osim toga, njihovi aktivisti su uhvaćeni u flagrantnoj krađi , dakle uhvaćeni su na djelu i sada je na redu tužilaštvo. Istrajaćemo u namjeri da se ti slučajevi u Beranama procesuiraju".\nNačelnik beranskog CB nije učinio ništa da se krađa spriječi\nPoslanici Nebojša Medojević i Zoran Miljanić podnijeli su zahtjev za pokretanje istrage kojom će biti obuhvaćeno "drastično kršenje zakona " od strane visokih funcionera i aktivista DPS na dan izbora u Beranama.\n"Dana 09.03. u više navrata aktivisti i funkcioneri DF su na licu mjesta u Beranama dobili informacije sa terena da na više mjesta službena lica policije obezbjeđuju nelegalne punktove na kojima se vrši kupovina glasova birača, gotovim novcem nepoznatog porijekla".\nTekst Koče Pavlovića za opendemocracy prenosimo integralno na engleskom jeziku.\nStranica 350 od 416


! /Nakon optužbi za puštanje porno snimka, oglasio se i advokat Cvejić / Radio Sarajevo\nFoto: Nova.rs/Aleksandar Cvejić i Emilija Timošenko Petrović,\n! / Nakon optužbi za puštanje porno snimka, oglasio se i advokat Cvejić\n14. 01. 2022. u 21:00:00 Radiosarajevo.ba\nPovodom optužbi koje je na njegov račun iznijela advokatica iz Srbije Emilija Timošenko Petrović, da joj kolega prijeti da će objaviti njene eksplicitne video-snimke, advokat Aleksandar Cvejić kaže za "Danas" da su to besmislice.\n„Ovo je manipulacija, jer iz samog toka konferencije za medije mogli ste da zaključite da sam ja navodno zlostavljao koleginicu, ali prije da sam zlostavljao odluku Skupštine Advokatske komore Beograda o tzv. obustavi rada advokata, koju sam napao na sudu i dobio privremenu mjeru kojom bi ta mjera prestala da postoji. To je glavna meta ove konferencije. Pritom, ja o toj osobi nisam pustio sadržaje koje je ona postavila na porno sajtove, a što sam saznao tako što je ona psihički zlostavljala, maltretirala i progonila kolegu. Na kraju je došlo do toga da je imala nekoliko mjeseci zabranu prilaska“, ističe Cvejić.\nKako dodaje, preduzeće sve, “jer osoba koja to radi i takve stvari pušta na internet, ne zaslužuje da se stara o djetetu”.\n“Po mom mišljenju, radi se o duboko poremećenoj osobi, koja je trenutno zloupotrebljena, djelimično svojom voljom, od strane onih koji bi po svaku cijenu da advokaturu Srbije uguraju u štrajk”, navodi Cvejić.\nPodsjetimo, na današnjoj konferenciji advokat Emilija Timošenko Petrović iznijela je detalje o uznemiravanju koje trpi od kolege Aleksandra Cvejića, poznatog po tome što je nekoliko dana uoči Nove godine podnio prijavu protiv advokata zbog štrajka.\nTagovi: Aleksandar Cvejić Emilija Timošenko Petrović Beograd\n! / U Beogradu i danas skup podrške Ðokoviću: Otac ga ponovo poredio sa Isusom


Obeležavanje Međunarodnog dana sećanja na Rome stradale u Drugom svetskom ratu | 013 info\nObeležavanje Međunarodnog dana sećanja na Rome stradale u Drugom svetskom ratu\nPančevo, Čet, 15/12/2016 - 12:52\nPomoćnik ministra za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja Milan Popović predvodiće komemorativnu svečanost povodom obeležavanja Međunarodnog dana sećanja na Rome stradale u Drugom svetskom ratu koja će biti održana 16. decembra 2016. godine u 11 časova u okviru lokaliteta masovne grobnice civila stradalih u Drugom svetskom ratu, u okviru Spomen-kompleksa ''Stratište'' u Jabuci kod Pančeva. Vence će pored pomoćnika ministra položiti i gradonačelnik Pančeva, predstavnici Romske nacionalne manjine, Diplomatskog kora u Republici Srbiji, udruženja i građani.\nPosle ceremonije polaganja venaca i odavanja počasti, prisutnima će se obratiti gradonačelnik Pančeva Saša Pavlov, predsednik Nacionalnog saveta Romske nacionalne manjine Srbije Vitomir Mihajlović i pomoćnik ministra za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja Milan Popović. Državnoj ceremoniji prisustvovaće potomci žrtava, predstavnici romske nacionalne manjine, Grada Pančeva, predstavnici Diplomatskog kora, udruženja i građani koji će takođe položiti vence i odati počast stradalim Romima. U okviru ceremonije biće održan prigodan umetnički program.\nPovod za održavanje komemorativnih okupljanja 16. decembra jeste sećanje na 16. decembar 1942. godine kada je Hajnrih Himler izdao naredbu za sistematsko upućivanje Roma u koncentracione logore radi njihove likvidacije. Na osnovu naredbe od 29. januara 1943. godine određeno je da Romi budu deportovani u logor smrti Aušvic-Birkenau. Deportacija Roma trajala je u periodu između februara 1943. i jula 1944. godine. Kao posledica organizovanog pogroma, u okviru logora smrti Aušvic-Birkenau do 2. avgusta 1944. godine funkcionisao je podlogor za Rome - Zigeunerlager.\nZatočeni Romi poticali su teritorija Nemačke, kao i okupiranih država poput Austrije, Češko-Slovačke, Poljske, Francuske, Jugoslavije, Belgije, ali i sa područja Norveške, Španije i okupiranog dela Sovjetskog Saveza. Tokom navedenog perioda, u Zigeunerlager zatočeno je više od 23.000 Roma, od kojih je oko 20.000 likvidirano.\nBrojna su stratišta civila, Srba, Roma i Jevreja, širom naše države. Staro sajmište, Banjica, Jajinci, Jabuka kod Pančeva, logor ``Crveni krst`` u Nišu, stratište na Arapovom brdu u Leskovcu samo su neka od njih.\nGenocid nad Romima u Drugom svetskom ratu predstavlja jednu od najtragičnijih epizoda tog oružanog sukoba koja je kod savremenih generacija skoro potpuno zaboravljen.


Da li objavljivanje lepih vesti nije u interesu novinara? Evo zbog čega čitamo crnu hroniku - alo.rs\nOBRNUTA PSIHOLOGIJA Da li objavljivanje lepih vesti nije u interesu novinara? Evo zbog čega čitamo crnu hroniku\nAUTOR: Alo.rs/M.D. DATUM I VREME: 04.06.2020. 15:00\nČine li nas loše vesti srećnijima?\nČini se da nikada u istoriji nije bilo više vesti koje pune stupce crne hronike nego danas i ova je pojava na globalnom nivou.\nUbistva, samoubistva, silovanja, poplave, zemljotresi, prirodne katastrofe, ratovi, pedofilija, prostitucija...\nMogli bi da nižemo do u nedogled. Da li se radi o manipulaciji ili nas pak neko želi uveriti da smo mi ipak srećnici kojima se neka od navedenih pojava nije dogodila?\nNeki psiholozi su saglasni u tome da čitanje ovakvih tekstova može u nekom obliku imati antidepresivno svojstvo, ali se postavlja pitanje, kakva smo mi to sorta koju tuđa nesreća čini spokojijm.\nAnksiozni ljudi se u ovim sadržajima identifikuju sa žrtvom dobijajući potvrdu sopstvene percepcije da je svet jedno loše i opsano mesto, te s toga uvek treba biti na oprezu.\nNasuprot njima, oni koji nemaju ovu vrstu poremećaja neuroze, doživljavaju osećaj neke vrste užitka sopstvene zaštićenosti kao i to da su žrtve, stradanja i patnje negde tamo id a se to njima ne može desiti.\nNažalost, odgovor je bolan, ali ovo je istina o ljudskoj psihi.\nPostoji i ona treća kategorija, a to su osobe koje prate crnu hroniku iz opšte radoznalosti prema prirodi mračne čovekove strane. Ova kategorjia može opisati psihopategenu crtu koja se deli u dve kategorije, oni koji akcenat stavljaju na počinioca zločina i one koji se fokusitraju na žrtvu.\nNačin da se reše agresivnosti i socijalne neadekvatnosti ispoljavaju komentarima da je žrtva to i zaslužila, te time sebi šalju poruku, kako ima se nije desila uloga žrtve jer su bolji od nje. Drugi oblik, gde se glorifikuje počinioc zločina i opravdava čin pozivajući se na pogrešno poimanje socijoloških vrednosti i ljudskih prava. Ovaj tip ukazuje na jednaku sociopatsku strukturu ličnosti.\nSenzacionalizam u novinarstvu najviše je atakovan ovom kategorijom ciljajući na senzibilitet čitaoca koji je već neosporno intrigiran samom temom, a koje su granice ukusa kada novinar izveštava o ovakvim događajima, to je na etici samog pojednica.\nUzalud je molio dok su ga Nikola i Mitar krvnički pesničili, nisu stali dok nije umro\nSiledžija je napao povratnika Božidara Stašića i naneo mu jezive povrede u predelu glave\nPosle svađe udarao devojku, pa joj nije dao da izađe iz automobila\nNJU NIKO NIJE OČEKIVAO Jutro bez Jovane Joksimović: Nova zamena svojim izgledom šokirala sve gledaoce!\nŠAHOVSKO USIJANJE Deca Srbije napravila veliki preokret protiv Kine, od 5:17 do 20:20!


„Tomahavci“ u Poljskoj — pretnja Rusiji, priprema se odgovor - 26.04.2017, Sputnik Srbija\n„Tomahavci“ u Poljskoj — pretnja Rusiji, priprema se odgovor\nSvi strateški objekti evropskog dela Rusije će se naći na meti krstarećih raketa u slučaju jačanja sistema američkog PRO u Poljskoj krstarećim raketama... 26.04.2017, Sputnik Srbija\n12:05 26.04.2017 (Osveženo: 13:45 26.04.2017)\n© Sputnik / Uđi u foto-galerijuGeneral Valerij Gerasimov\nSvi strateški objekti evropskog dela Rusije će se naći na meti krstarećih raketa u slučaju jačanja sistema američkog PRO u Poljskoj krstarećim raketama „Tomahavk“, izjavio je načelnik Generalštaba Oružanih snaga Rusije Valerij Gerasimov na Moskovskoj konferenciji za međunarodnu bezbednost na temu „Evropska bezbednost: Perspektive i tendencije“.\nGerasimov je naveo da je jedan od faktora povećanja napetosti u Evropi raspoređivanje na tom kontinentu sistema protivraketne odbrane NATO-a koji su podignuti na nivo početne operativne gotovosti.\n„Na bazi PRO u Rumuniji raspoređeni su univerzalni lansirni sistemi sa kojih mogu da se izvode lansiranja ne samo raketa presretača već i krstarećih raketa ’Tomahavk‘. Planirano je da isti ovakvi sistemi budu postavljeni u Poljskoj. To će dovesti do toga da se na meti krstarećih raketa nađu svi strateški objekti koji se nalaze u evropskom delu Rusije“, rekao je on.\nGerasimov je naveo da Rusija preduzima potrebne mere za pariranje ovoj pretnji, „ali da je najvažnije da Evropa neće postati bezbednija nakon raspoređivanja elemenata PRO“.\nRusija počela isporuku S-400 Kini\nNATO povećava ofanzivno naoružavanje i pojačava vojnu infrastrukturu duž ruske granice.\n„Po svim linijama razdvajanja između Rusije i NATO-a nagomilava se ofanzivno oružje. Povećavaju se mogućnosti aerodroma i luka. Stvaraju se centri za čuvanje zaliha materijalnih sredstava. To će omogućiti Alijansi da operativno poveća svoju grupu na račun prebacivanja u region snaga za brzo reagovanje NATO-a“, izjavio je on.\n„Postoje nesuglasice, pre svega između Rusije i NATO-a, i one nastavljaju da se pogoršavaju. Dešava se dalje širenje Alijanse, čuva se njegova velika vojna delatnost na istočnom obodu. Rusija će morati da reaguje na situaciju i preduzme potrebne mere za obuzdavanje (pretnji)“, rekao je on.


Ervin Hofer | Profit\nPočetna > Izdanja > Broj 031 > Ambasador\nNjegova Ekselencija gospodin Ervin Hofer, ambasador Švajcarske Konfederacije u Srbiji i u Crnoj Gori\nKao što samo ime govori, Švajcarska Konfederacija zasnovana je na federalnom sistemu. Sadašnji oblik osnovan je u skladu sa Ustavom iz 1848. To je zamenilo prethodne federacije nezavisnih država i priznalo da jedinstvo zemlje jedino može biti očuvano ako se uzimaju u obzir raznolikosti njenih regiona. Prema važećem Ustavu, koji je stupio na snagu početkom 2000, Švajcarska se sastoji od 26 kantona. Istorijski razvijena federalna struktura daje kantonima značajan stepen političke slobode i administrativne autonomije. Geografski položaj Švajcarske, sa svojim tranzitnim putevima preko Alpa, činio ju je, kroz vekove, poželjnom za evropske velike sile. Švajcarska se polako razvijala tokom vekova, a sve više i više regiona okupljalo se u nekoj vrsti slobodne konfederacije,čije su se članice međusobno podržavale. S vremena na vreme njihovi različiti interesi su zatezali odnose između njih skoro do tačke pucanja. Švajcarska je tek 1848. postala više centralizovana savezna država. To je favorizovalo ekonomski razvoj i okončalo svaku mogućnost da se Švajcarska raspadne. Švajcarska je najveći offshore finansijski centar, ispred Londona, Njujorka i Frankfurta. Švajcarski bankarski sektor je stvorio ovu dominantnu poziciju kroz dugu tradiciju, političku, ekonomsku i finansijsku stabilnost i neke ključne principe, od kojih je jedan švajcarska bankarska tajna. Švajcarska je nesumnjivo jedna od najatraktivnijih zemalja u svetu za život, idealna kombinacija političke i ekonomske stabilnosti, a čisto i bezbedno okruženje i relativno niske poreske stope čine je krajnjim ciljem za strance.\nO ovoj izuzetnoj zemlji i njenim odnosima sa Srbijom, čast nam je da razgovaramo sa Njegovom Ekselencijom gospodinom Ervinom Hoferom, ambasadorom Švajcarske u Srbiji i u Crnoj Gori.\nVaša ekselencijo, kako se osećate u Beogradu i kakvi su vaši utisci o Beogradu i Srbiji?\nKao što možete da vidite, osećam se veoma dobro u Srbiji, a što se tiče Beograda, mnogo ga volim. To je dinamičan grad, koji se nalazi na jednoj od najvažnijih evropskih reka, grad kulture i grad promena. Srbija još uvek prolazi kroz važnu transformaciju, što čini moj posao veoma interesantnim i uzbudljivim svakog dana.\nKoliko dugo ste u Beogradu kao ambasador i kako je izgledala Vaša diplomatska karijera pre dolaska u Srbiju?\nDošao sam ovde otprilike pre godinu i po dana, početkom 2009, nakon što sam proveo nekoliko dana u Švajcarskoj, po povratku iz Moskve, gde sam bio ambasador prethodnih pet godina. Idući unazad pre Moskve, bio sam Generalni direktor u švajcarskom Ministarstvu spoljnih poslova UN-a, gde sam imao privilegiju da upravljam referendumom koji je pripremio pristupanje Švajcarske Ujedinjenim nacijama – što nas je učinilo veoma ponosnim, tog trenutka.\nPre toga, bio sam ambasador Švajcarske u Međunarodnim organizacijama u Ženevi. Devedesetih godina bio sam privilegovan da budem ušvajcarskoj ambasadi u Budimpešti, kao zamenik šefa misije, pravni savetnik i u isto vreme odgovoran za našu saradnju. To znači, da mi je ovde u Beogradu treće iskustvo u procesu tranzicije, prvo u Mađarskoj, onda 8 godina kasnije u Rusiji i sada u Srbiji.\nBilateralni odnosi između Švajcarske i Srbije su tradicionalno dobri i intenzivna saradnja traje već skoro 20 godina. Šta je sve učinjeno na polju saradnje naše dve zemlje tokom poslednjih 20 godina?\nNaši bilateralni odnosi su dugotrajniji i traju znatno duže od 20 godina, iako su ovih 20 godina u istorijskom i političkom smislu najizazovnije za Srbiju. U stvari, mi smo proslavili 2008. sto godina zvaničnog prisustva Švajcarske u Srbiji. Mi smo ovde prvo predstavljeni od strane Počasnog konzula, a zatim preko diplomatskih misija - danas više od sto godina, što pokazuje koliko su duboko povezane naše dve zemlje. U periodu pre poslednjih 20 godina, zaista smo imali neku vrstu specijalnih odnosa.\nŠvajcarska je neutralna država, Jugoslavija je u to vreme bila nesvrstana zemlja. To nam je donelo bliskost i u ekonomskom smislu. Zatim, devedesetih godina, prošli ste kroz ogromne promene i bili smo na vašoj strani od samog početka.\nPočeli smo program saradnje i tokom krize smo sproveli velike humanitarne misije, u kojima smo podržali migrante i izbeglice. Zajedno sa vašim službama pružili smo im preko potrebno sklonište. Kada je ovaj period prevaziđen, ponovo smo promenili strategiju naše saradnje. Podržali smo proces transformacije i naglasili naše ekonomske odnose, koji još uvek imaju značajan potencijal da se razviju u budućnosti.\nSaradnja između Srbije i Švajcarske će nastaviti da se razvija u narednom periodu kroz novu „Strategiju saradnje sa Srbijom 2010-2013“, program kroz koji će Švajcarska donirati 40 miliona evra Srbiji. Možete li nam reći nešto više o ovom programu? Šta će se finansirati ovim sredstvima?\nOvo je zaista jedan od ključnih elemenata naše aktivnosti ovde. Pokrenut je od strane Švajcarskog ureda za saradnju u Beogradu. Strategija je razvijena zajedno sa našim srpskim partnerima, uz konsultacije sa drugim zemljama, koje su ovde aktivne, naročito sa članovima Evropske unije, kao i Sjedinjenim Državama.\nNaglasak stavljamo na ekonomski razvoj. Mi čvrsto verujemo da je to ključ za Srbiju. Drugi stub naše saradnje je jačanje vladavine prava i demokratije. U tom kontekstu imamo dva prioriteta: jedan je podrška lokalnim samoupravama i opštinama. Uvereni smo da je jačanje lokalnih samouprava veoma pozitivan element za povećanje stabilnosti Srbije i to je razlog zašto je ovo važan deo za nas. Druga stavka u smislu vladavine zakona je pravna reforma i uključivanje grupa koje nisu, recimo, u centru ekonomskog razvoja ove zemlje, kao što je romska populacija.\nTreći stub je obrazovanje. Smatram da tu imamo pionirsku ulogu, zajedno sa srpskim Ministarstvom prosvete, tako što zajedno uspostavljamo Centre za obuku nastavnika. Uvereni smo u ovu metodu, jer smo naučili da „obuka trenera“ ima veoma širok uticaj. Nastavnici danas moraju da prolaze kroz stalnu edukaciju, kako bi im se obezbedile najbolje metode koje bi pogodovale napretku njihovih učenika. U istoj oblasti, obrazovanje Roma je važno, jer im daje veće šanse da se uključe u redovan život.\nČetvrti stub je energija. Počeli smo saradnju već u našoj prethodnoj strategiji. Bili smo uključeni u stvaranje centra za kontrolu protoka energije kroz Srbiju. Danas se okrećemo ka modernim energijama - to su obnovljivi izvori energije. Pripremamo sa Gradom Beogradom pilot projekat, gde bismo želeli da koristimo biomasu, umesto goriva za proizvodnju energije za lokalne zajednice.\nKakvo je Vaše mišljenje o ekonomskom razvoju Srbije i šta Srbija treba da uradi da postane konkurentna i privlačna za strane investitore? Šta Švajcarski investitori misle o srpskom tržištu? Da li je rizično za investiranje?\nKao što sam rekao, za nas je to ključni element i mi smo ubeđeni da je to oblast koja zaslužuje mnogo više pažnje i treba da postane i temelj političkog života. Razlog za ovo je sasvim očigledan. Ako pogledate rangiranja, onda možemo sa zadovoljstvom da vidimo da se Srbija stalno kreće ka putu EU i da je Srbija ostvarila značajan napredak u oblasti vladavine prava i demokratije, ali ako pogledate skalu konkurentnosti, onda slika nije baš pozitivna. Možete da proverite bilo koje rangiranje: trendovi su, nažalost, prilično negativni. Ako pogledamo najnoviji izveštaj Svetskog ekonomskog foruma, onda vidimo da je Srbija na kraju Evrope, samo malo ispred Bosne i Hercegovine. Ona je godinu za godinom gubila svoje pozicije. Dakle, Crna Gora je ispred, kao i Slovenija.\nTo je stvarno razlog za zabrinutost. A ako uzmete druga rangiranja, na primer ekonomsku slobodu, Srbija je opet pri samom kraju, jedina evropska zemlja koja je iza Srbije je Bosna i Hercegovina.\nAko uzmemo ostala rangiranja, na primer, kako da se nastavi sa izgradnjom - izgradnja je vrlo važna jer se njom meri dinamika nacionalne ekonomije i relevantna je za švajcarske kompanije, jer na primer Holcim, velika multinacionalna kompanija, je najveći švajcarski investitor u Srbiji – po tome, rangiranje Srbije je još u zaostatku. Morate da prođete kroz ogromnu birokratiju da biste mogli da gradite, što je šteta, jer izgradnja treba da bude podržana, a ne sprečavana. Kao kolateralni udar i teret je nelegalna gradnja. Dakle, mislimo da je pravi izazov za Srbiju da prestane da pada u međunarodnom rangiranju, da preokrene trend i da krene da se penje na lestvici u tim pozicijama, koje su zasnovane na percepciji ne vlade, već poslovnih ljudi.\nŠvajcarski investitori su ovde, i ono što bismo želeli da vidimo je da investiraju u proizvodnju i izvoz, pošto je ovo oblast u kojoj Srbija ima najveće potrebe, a to je da poveća svoje izvozne kapacitete.\nKoliko švajcarskih kompanija posluje u Srbiji i koje su najvažnije? Koji poznati švajcarski brendovi su prisutni u Srbiji?\nU tom smislu, ako pogledamo švajcarske kompanije, prvo moramo definisati šta je švajcarsko. Ako koristimo širu definiciju, mogli bismo reći da je mnogo više švajcarsko nego što možete zamisliti. Neke velike multinacionalne kompanije imaju sedište u Švajcarskoj. Dakle, veliki deo industrije duvana u svetu ima sedište u Švajcarskoj i rade van Švajcarske. To znači da su određena ulaganja u Srbiju zaista švajcarska ulaganja, iako u javnosti ne izgleda tako.\nAko se vratim produktivnim investicijama i otvaranju novih radnih mesta, već smo pomenuli industriju cementa Holcim. Takođe smo sretni da je farmaceutska kompanija, Pharma Swiss, uložila u lokalnu proizvodnju. Pored toga, možete videti da su sve velike švajcarske kompanije ovde prisutne, ali uglavnom kroz prodajna predstavništva.\nOpet, ono što mi očekujemo jeste, ako i kada Srbija promeni trend i postane konkurentnija, automatski će doći više preduzeća sa produktivnim investicijama, a ne samo da pruže prodaju proizvoda i usluga.\nPo Vašem mišljenju, da li će Srbija postati konkurentnija na tržištu, nakon pristupanja Evropskoj uniji?\nTo je upravo ono što smo oduvek govorili. Mislimo da prioriteti mogu biti promenjeni. Ako postanete konkurentniji, članstvo u EU će mnogo brže uslediti. Ako uvek govorite: „mi želimo da postanemo članica“, bez povećanja konkurentnosti privrede, onda put ka Evropi postaje sve teži. Čak i nakon pristupanja Uniji, bez konkurentnosti se mogu pojavljivati teške situacije, kao što se dešavalo nekim članicama EU. Dakle, najbolji način da se nastavi je da seradi na sopstvenoj ekonomiji, da se poboljša konkurentnost, a zatim, sve druge stvari će uslediti mnogo lakše. Ako to okrenete, onda ste uvek iza svojih ciljeva.\nNajbolji način bi bio da EU vas pita: „Zašto nam se ne pridružite brže?“ Ako se to desi, vi se smatrate veoma konkurentnim i atraktivnim.\nŠvajcarska podržava pristupanje Srbije EU, iako sama nije članica. U čemu se ogleda ta podrška?\nUpravo razlozi koje sam pomenuo ranije. Mi, kao Srbija, imamo istu geografsku sudbinu, u sredini Evrope smo, više na severu i na zapadu, ali smo u sredini Evrope. A naši najznačajniji partneri su evropske zemlje. Izvozimo više od 60% naših proizvoda u EU i uvozimo još više, oko 80% našeg uvoza dolazi iz Evropske unije.\nDakle, jasno zavisimo od Evrope, radimo dobro, politički smo stabilni sa visokim ekonomskim standardom. A ako Srbija uđe u takva kretanja, uvereni smo da je to korisno za sve, za Srbiju, za nas, za EU. Zbog toga, iako mi nismo član, mi snažno podržavamo vaše kretanje ka Uniji.\nŠvajcarska je zemlja u kojoj više od 20% stanovništva čine stranci. Koliko Srba živi u Švajcarskoj i u kojim kantonima većina njih živi?\nŽeleo bih da stavim to malo u širi kontekst, pozivajući se na činjenicu da je oko 6% svih ljudi koji žive u Švajcarskoj – prema tome, veliki deo tih 20%, dolazi iz regiona bivše Jugoslavije.\nAko idete van političkih granica, ovaj region je najvažniji regionu u pogledu migracija. Ovo se takođe odražava na jezičku strukturu. U Švajcarskoj, kad imamo javne skupove, što se dešava veoma često, obično otkrivam tajnu, koja i nije velika tajna, govoreći, da nakon nemačkog, francuskog i italijanskog, sledeći najvažniji jezik koji se govori u Švajcarskoj nije romanš ili engleski ili neki drugi jezik, već srpski i njemu srodni jezici.\nOvo me vraća na vaše pitanje: ako samo pogledate pasoše, ima oko 70.000 građana Srbije koji žive u Švajcarskoj, ali ako pogledate u širem kontekstu, ima ih mnogo više.\nŠvajcarska je zemlja sa dugom tradicijom političke i vojne neutralnosti. Kako zemlja, sa 4 službenih jezika i toliko različitih ljudi i religija, uspeva da se održi mir i napredak zemlje?\nMislim da to zahteva dugogodišnju istoriju, strpljenje i to takođe zahteva određenu obuku. To nije uvek slučaj. Imali smo naše unutrašnje tenzije koje su bile povezane sa religijom.\nTakođe smo imali, pre Napoleonovih ratova, sasvim različite političke strukture nejednakog tretmana pojedinih regiona u našoj zemlji. Dakle, to je deo istorije, deo učenja, deo poštovanja manjina i mislim da je tajna danas da se manjine poštuju i imaju visok stepen autonomije i dobrobiti. Oni su prisutni u Saveznoj vladi, oni su aktivni u parlamentu, veoma su zastupljeni na našoj nacionalnoj medijskoj sceni.\nMislim da je to razlog zašto imamo uspešnu politiku i visok nivo stabilnosti.\nNa koji način se ostvaruje kulturno-prosvetna saradnja između naših zemalja, budući da ta vrsta saradnje nije regulisana međudržavnim sporazumima i programima?\nOno što smo uradili tokom ovih promena je da smo došli do zaključka da najbolji način da se promoviše kultura nije samo uvoz iz inostranstva, već da treba da se radi na jačanju srpske kulture. Mi smo bili među prvima, ako ne i prva zemlja, koje je uspostavila Kancelariju za promociju kulture, sa jedinim ciljem- da se ojača srpska lokalna i regionalna kultura. Ovo je imalo veoma pozitivan uticaj. To smo sadapromenili, jer smo uvereni da je Srbija prešla prilično dug put i da sada može da se razvija na sopstvenim osnovama. Ono što mi sada radimo je pokretanje programa regionalne kulturne promocije, gde smo želeli da promovišemo srpsku kulturu, regionalnu kulturu. Ova kancelarija ima sedište u Sarajevu. To je uspelo na regionalnom nivou, tako da srpski umetnici mogu da se prijave za podršku projektu. Pored toga, imamo i redovnu razmenu projekata, koja ide u oba smera. Mi takođe potpomažemo mrežu za naučnu saradnju.Osim toga, imamo regionalni instrument u kome srpski univerziteti, srpski naučnici mogu da se prijave za podršku istraživačkim projektima, koji se realizuju zajedno sa švajcarskim partnerima.\nTo funkcioniše prilično dobro, posebno uzimajući u obzir da su jedan važan element migracije Srba bili profesori, tako da veliki broj kvalifikovanih srpskih predavača radi na našim najboljim univerzitetima. Zbog toga je veoma lako da se ostvari ta vrsta kontakata. Štaviše, imamo i program u kojem nudimo postdiplomske stipendije za talentovane mlade ljude u Srbiji, koji će nastaviti školovanje u Švajcarskoj. Mi imamo dosta široku mrežu instrumenata promocije kojima, kao što kažete, se ne upravlja putemmeđunarodnog dogovora.\nKako provodite slobodno vreme u Beogradu? Šta volite u Srbiji i šta biste promenili kad biste mogli?\nKao što sam rekao, imam uzbudljiv, posao od sto pedeset procenata, što znači da se nešto dešava skoro svakog vikenda. Protekli vikend je bio veoma miran, tako da sam mogao da se malo odmorim. Vikend pre toga bilo je polufinale Davis Cup-a oko kojeg sam bio zauzet, jer postoji dobar teniski odnos između naše dve zemlje. Postoji veoma bogat kulturni život u Beogradu, često se dešavaju vrhunski nastupi, u kojima mnogo uživam, posebno u koncertima klasične muzike. Takođe sam ljubitelj baleta. Ako imam malo slobodnog vremena, moram nekako da se rekreiram i onda idem na Adu da udišem svež vazduh, da uživam i da skupim novu energiju.\nDefinitivno ću poneti divne uspomene na vrlo fine i gostoljubive ljude, koji stvaraju prijatno okruženje, kako u privatnom životu, tako i u poslovnom okruženju.\nAli, još nije došao taj trenutak. Nadam se da će on doći u veoma dalekoj budućnosti.


Studija i dupleksi "KATARINA" se nalaze u mestu Nea Skioni, Halkidiki. Udaljeni su oko 70 m od plaže i oko 150 m od centra. Studiji i duplexi su opremljeni TWC, kuhinja sa rešoom sa dve ringle i rernom, frižiderom i osnovnim posudjem, split klima, TV, balkoni sa pogledom na dvorište…\nVILA IRINI (39.945799, 23.532456) se nalazi u mirnom delu Nea Skionija na oko 40m od plaže i nepunih 100m od centra mesta, a tačno dijagonalno od Skioni Resort-a. Vila nudi smeštaj u 1/3+1 kao i 1/4+1 apartmanima koji su opremljeni čajnom kuhinjom (rešo sa dve grejne ploče), kupatilom sa tuš…\nVILA SOFIA (39.944896, 23.534772) se nalazi na svega 20m od plaže. Centar mesta je udaljen oko 300m. Nudi smeštaj u trokrevetnim studijima I četvorokrevetnim mezonetama. Sve jedinice su opremljene čajnom kuhinjom sa frižiderom, mini rernom sa dva grejna tela, TV-om, klima uređajem (u mezonetama se nalaze dve jedinice), kupatilom sa…\nNa samo 20m od plaže i 100m od centra Nea Skionija nalaze se Lemoni Mezonete. Prostrane mezonete nude smeštaj za 6 osoba na dva sprata. Na donjem nivou se nalazi spavaća soba sa 3 kreveta i garderobnim ormanom, u dnevnom boravku se nalazi velika kuhinja sa velikim frižiderom, standardnom rernom…\nVila Lemoni se nalazi u mirnom delu Nea Skionija na 100m od plaže i centra mesta. Vila nudi smeštaj u prostranim trokrevetnim studijima. Svi studiji se nalaze na prvom spratu i opremljeni su čajnom kuhinjom (mini rerna sa dve grejne ploče) sa frižiderom, kupatilom sa tuš kadom, klima uređajem (korišćenje…\nSkioni Resort se nalazi u mirnom delu Nea Skionija na oko 40m od plaže i nepunih 100m od centra mesta. Vila nudi smeštaj u trokrevetnim i 1/3+1 studijima kao i 1/4+1 apartmanom* koji su opremljeni čajnom kuhinjom (mini rerna sa dve grejne ploče), kupatilom sa tuš kadom, klima uređajem (korišćenje…


Zbrka.com - Zanimljivosti i Jet Set - Strana 57\nZanimljivosti i Jet Set strana 57 od 270\nTetovaže srpskih zvezda\nSlavni sve češće ljubav prema partnerima i deci iskazuju tetovažama. Poslednji je to učinio fudbaler Duško Tošić, koga je ubrzo „iskopirala" tašta Divna Karleuša\nPobednik „Farme“ smatra da iza prozivke koju je juče na njegov račun uputila Marina Perazić ne stoji strah od toga da će joj pretući muža već čist interes.\nUprkos tome što ju je javno pozdravljao i čak obećao gaće iz „Viktorija sikreta“ za nju i ćerke, pevačica Marina Perazić strahuje od Miloša Bojanića, ali ne zbog sebe, već zbog bivšeg supruga!\nBivšim farmerima napokon isplaćeni honorari\nUčesnici druge sezone popularnog rijalitija „ Farma" konačno su dočekali svoje honorare! Iako je dogovoreni rok za isplatu odavno istekao, novac na račune takmičara legao je tek pre tri dana, a farmeri su zadovoljni što je na kraju sve ispalo kako\nFolk diva Svetlana Aleksić po povratku sa odmora ulazi u studio, u kom će snimiti novu pesmu, a odmah potom i spot\nDalibor Matić u zatvoru zbog Ane Nikolić\nDok je bio u vezi sa pop pevačicom, Dalibor Matić malverzacijama u švajcarskim bankama dolazio do novca, koji je besomučno trošio na nju\nRat između pevača Miloša Bojanića i voditelja i glumca Dragana Marinkovića Mace, započet na imanju u Lisoviću, nastavio se i po izlasku iz rijalitija, u šta su mogli da se uvere svi koji su gledali prenos sabora u Guči, kada je Maca javno prozvao\nSvi koji su upoznati s odnosom folk dive Cece Ražnatović i imitatora Gorana Stojićevića Karamele bili su zatečeni kada su juče videli da su se njih dvoje pomirili, i to preko „fejsbuka“.\nFolk diva Svetlana Aleksić posle učestalih promena frizure ponovo ima dugu crnu kosu, čime je vratila izgled sa početka svoje pevačke karijere.\nNikolina Pišek - Neću na srpsku Farmu\nPozvali su me u rijaliti, ali rekla sam im da nema tih para zbog kojih bih se pojavila tamo. Ne verujem da ću, kao Katarina Radivojević, od honorara za seriju „Najbolje godine" moći da kupim stan


objavljena u Agori\nNobelova nagrada za književnost 2013 Alis Manro\nOvogodišnju laureatkinju, 13. ženu dobitnicu najvišeg priznanja, porede sa Čehovom, Tolstojem, Džonom Apdajkom, Mopasanom i Floberom\nKanadska književnica Alis Manro (82) dobitnica je Nobelove nagrade za književnost za 2013. godinu, za svoje celokupno životno delo. Članovi Švedske akademije nazvali su je „majstorom savremene pripovetke“. Peter Englund, stalni sekretar Švedske akademije, rekao je da je Alis Manro „sposobna za fantastično portretisanje ljudskih bića“. Manro je 13. žena koja je ovenčana ovim prestižnim priznanjem vrednim 1,2 miliona dolara, i prva je kanadska autorka koja je dobila Nobelovu nagradu još od Sola Beloua, koji je rođen u Kvebeku u Kanadi, a zatim odrastao i živeo u Americi.\nManro, koja piše o životima devojaka i žena, porodičnom nasilju, dugotrajnim bolestima, teškom sramu, gruboj sredini koja teško prašta, 2009. godine dobila je nagradu Man Buker za životno delo. Porede je sa Čehovom, Tolstojem, Džonom Apdajkom, Mopasanom i Floberom, ipak, Alis Manro moderan je pisac u „ruhu“ klasika. Oni koji je poznaju kažu da njen život nalikuje njenoj prozi; uzdržan, posmatrački, nepretenciozan, iskren.\nObjavila je deset zbirki pripovedaka, kao i roman „Životi devojaka i žena“. Njene zbirke pripovedaka su tri puta dobijale nagradu Gavernor, najprestižnije književno priznanje u Kanadi: „Ples srećnih senki“ (1968), „Šta misliš, ko si ti?“ (1978), „Napredovanje ljubavi“ (1986), a dva puta je ovenčana nagradom „Giler“, za knjige „Ljubav dobre žene“ (1998) i za „Bekstvo“ (2004).\nAlis Manro izjavila je jednom da je pripovetke dugo smatrala književnom formom koja će je pripremiti za pisanje romana, ali se ispostavilo da je pisanje priča ono što najbolje radi.\nOve godine u konkurenciji za Nobelovu nagradu bili su i Haruki Murakami, Filip Rot, Džojs Kerol Outs, a spekulisalo se da bi nagradu mogli dobiti Filip Rot ili Alis Manro, zbog toga što su oboje najavljivali da će ostaviti pisanje. Tim povodom Peter Englund dodao je: „Uradila je fantastičan posao, sasvim dovoljno za Nobelovu nagradu, međutim, ako hoće da ostavi pisanje, to je njena stvar“.\nAlis Manro je od rane mladosti želela da bude pisac, stalno je pisala, i dok je pomagala svom prvom suprugu Džejmsu Manrou da vodi knjižaru, i uz odgoj njihove tri kćerke. Alis Manro rođena je 10. jula 1931. godine u Vingamu, konzervativnom kanadskom gradu zapadno od Toronta, i često je izjavljivala da je opčinjena njegovim pejzažima, kontinentalnom klimom i ekstravagantnim zimama, da oseća atmosferu doma kada vidi kuće od cigala, farme sa bazenima, parkinzima za prikolice, starim, tegobnim, crkvama.\n„Zapravo sam odrasla u 19. veku, uz vrednosti koje nisu dugo menjane. Postojala je tu neka stabilnost koja pisca lako može da obuzme. Zapadni Ontario uronjen je u religioznost koju su doseljenici prezbiterijanci, metodisti, katolici, doneli sobom. Moj prvi beg iz te sredine bila je magija čitanja, knjige su mi bile važnije od života“, rekla je Manro jednom prilikom. Njen sledeći beg bio je na Univerzitet Zapadnog Ontarija, a zatim u Vankuver sa suprugom Džimom Manroom, gde je pokušavala da bude tipična, dobra, supruga iz pedesetih godina. Kada je dobila nagradu Gavernor, najveće kanadsko priznanje, nazvali su je „stidljivom domaćicom“, što je zaista razljutilo. „Biti žena pisac isto je što biti i čudovište“, primetila je tim povodom Manro.\n„Agora“ iz Zrenjanina objavljuje kod nas dela Alis Manro, i njen glavni urednik Nenad Šaponja kaže za naš list da je ova izdavačka kuća još 2006. godine objavila njenu zbirku priča „Bekstvo“ koja je 2010. imala i drugo izdanje. Da čitaoci od tada izražavaju zadovoljstvo što neko u Srbiji štampa dela ove spisateljice. Takođe, Šaponja naglašava da će „Agora“ uskoro objaviti i novu knjigu Alis Manro „Goli život“.\n– U međuvremenu objavili smo i jedini roman Alis Manro „Životi devojaka i žena“, kao i knjigu „Previše sreće“. Alis Manro slovi za jednog od najvećih pisaca zapadne hemisfere, često je porede sa Čehovom. Upravo tu i jeste intriga zbog koje su čitaoci i kritičari bezrezervno okrenuti ka njoj, zato što Alis Manro uspeva da pronikne u najsuptilnije ljudske odnose, do stvarnosti koja je lišena iluzija, tvrda, drugačija. Manro pokušava da otkrije „ono malo duše“ – smatra Šaponja.\nKritičari inače u delu Alis Manro prepoznaju otelotvorenje velikih literarnih tema: života, ljubavi i smrti, i naš sagovornik istog je mišljenja:\n– Te velike teme, nažalost, potisnute su iz naših života. Mi u Srbiji svedoci smo toga da nam se najrazličitije besmislene i beznačajne stvari serviraju kao važne, a ono što jeste najbitnije to nam najčešće izmiče. Alis Manro u svojoj prozi upravo fiksira to što jeste najvažnije i to na način velikog pisca, vrsnog stiliste, nekoga ko beskompromisno ide svojim putem – objašnjava Šaponja.\nDa li se Alis Manro može smatrati feministkinjom, pitamo Šaponju.\n– Kao i u slučaju uspešne spisateljice Doris Lesing, i uopšte književnica koje su ušle u „muški zabran“ superiornim pogledom na stvarnost, smatra se da je fokus pomeren ka feminizmu. Ipak, Doris Lesing je tvrdila da nije feministkinja, iako je njeno delo iniciralo feministički pogled na svet. Slično je i sa Alis Manro. Ona se ne bavi politikom, bavi se suštinom – zaključuje Šaponja.\nPovodom Nobelove nagrade Alis Manro je izjavila da i pored toga što je očigledno bila važan kandidat za ovo prestižno priznanje, ipak nije verovala da će ga zaista i dobiti. Najvažnije u ovom događaju je, prema njenim rečima, skretanje više pažnje na kanadsku književnost.\nAlis Manro: Osvojiti Nobela je nešto predivno\nTORONTO – Kanadska autorka Alis Manro izjavila je danas da je „bila veoma iznenađena i oduševljena” kada je saznala da je dobila ovogodišnju Nobelovu nagradu za književnost.\n„Da, znala sam da sam u trci, ali nikada nisam ni pomislila da ću je osvojiti”, kazala je u telefonskoj izjavi za kanadsku televiziju CBC.\nOna je ispričala da ju je probudila njena ćerka sa vešću da joj je Švedska akademija dodelila prestižno priznanje.\nŠanse da dobije nagradu, Manro je, kako je rekla, uvek doživljavala kao „jedan od onih pukih snova” koji „mogu, ali se skoro nikad ne ostvare”.\nNobelova nagrada će, po svemu sudeći, biti kruna njene spisateljske karijere, budući da je Manro u junu izjavila kanadskim medijima da „verovatno više neće pisati”.\nStalni sekretar Švedske akademije Peter Englund naveo je da nije uspeo da stupi u kontakt sa njom, ali da joj je ostavio poruku na „sekretarici”.\n„Bavila se jednom umetničkom formom, kratkom pričom, koja teži da bude u senci romana i dovela je skoro do savršenstva”, prokomentarisao je Englund u izjavi za AP.\nMeđu prvima koji su reagovali na vest o dodeli nagrade Manroovoj, bila je njena zemljakinja Margaret Atvud, takođe poznata književnica i jedna od kandidatkinja za Nobela, koja je putem Tvitera izrazila svoje oduševljenje: „Ura! Alis Manro je osvojila Nobelovu nagradu za književnost za 2013”.\nKanadska književnica, koju je Nobelov komitet opisao kao „majstora kratke priče”, 13. je žena koja je osvojila ovo prestižno priznanje od kada je ustanovljeno pre 112 godina.\nPrethodne dobitnice su Nemica Herta Miler (2009), Britanka Doris Lesing (2007), Austrijanka Elfride Jelinek (2004), Poljakinja Vislava Šimborska (1996), Amerikanke Toni Morison (1993) i Perl Bak (1938), Južnoafrikanka Nadin Gordimer (1991), Šveđanke Neli Saks (1966) i Selma Lagerlef (1909), Čileanka Gabrijela Mistral, Norvežanka Sigrid Undset (1928) i Italijanka Gracija Deleda (1926).(Tanjug)\nŠta poznati pisci kažu o Alis Manro\nKanađani su oduševljeni, Alis je oborena s nogu i napravićemo žurku sada kada je napokon ’izašla iz ormara’, gde je verovatno pobegla da se sakrije, rekla je Margaret Atvud\nPovodom Nobelove nagrade za književnost, koja je ove nedelje dodeljena kanadskoj književnici Alis Manro (82), časopis „Njujorker” prenosi šta drugi pisci misle o njoj: Margaret Atvud, Džulijan Barns, Šila Heti, Đampa Lahiri, Lori Mur, Džojs Kerol Outs, Roksana Robinson.\nMargaret Atvud prepoznaje u delu Alis Manro opsesivno preispitivanje, precizna i detaljna sećanja, istraživanja tamnih i osvetoljubivih strana ljudske prirode, otkrivanje erotskih tajni, nostalgiju za iščezlim nesrećama, ali i radost zbog punoće i raznolikosti života. Margaret Atvud ističe da je sa Alis Manro prijateljica od 1969. godine, još od njene zbirke priča „Ples srećnih senki”. „Mnogi kanadski pisci otpočeli su karijere pričama zbog toga što je bilo prilično teško objaviti roman u Kanadi šezdesetih godina. Obe smo počele na Si-Bi-Si radiju u šou-programu Roberta Vivera. Kanađani su oduševljeni, Alis je oborena s nogu i napravićemo žurku sada kada je napokon ’izašla iz ormara’, gde je verovatno pobegla da se sakrije”, rekla je Margaret Atvud.\nDžulijan Barns: „Alis Manro predstavlja svoje junake u vremenu kao što to nijedan drugi pisac ne ume. Niste ni svesni toga da vreme prolazi, samo toga da je konačno prošlo. Čitalac se seća likova, koji takođe osećaju da je vreme bespovratno prošlo i da su njihovi životi promenjeni, bez njihovog razumevanja kako, kada, zašto. Ova retka sposobnost objašnjava razloge zbog kojih njene pripovetke imaju bogatstvo i domet nečijih romana.”\nŠila Heti, jedna od najprevođenijih savremenih kanadskih književnica, kaže da u toj prostranoj zemlji, sa velikim brojem stanovnika, za nju postoji nekoliko heroja kulture. Glen Guld jedan je od njih. Alis Manro je druga. „O njima mislim stalno, zapravo. Oni predstavljaju iste stvari: trajnost, ozbiljnost, beskompromisni stav, rad doveden do perfekcije. U jednom trenutku, u mojim dvadesetim godinama, napisala sam pismo Alis Manro i sećam se koliko sam bila oduševljena kada mi je, nekoliko meseci kasnije, stigao njen odgovor, zahvalnica napisana divnim, gracioznim, rukopisom. Činila se iznenađenom što se neki stranac divi značaju njenih priča. A mora da je slala stotine i hiljade sličnih zahvalnica godišnje. To je pokazalo da pisac može da bude ljubazan, a ipak majstor.”\nDžojs Kerol Outs, koja je takođe bila jedan od glavnih kandidata za Nobelovu nagradu, izjavila je povodom Alis Manro: „Divna književnica čija dela sam čitala četrdesetih godina, kada sam živela u Ontariju. Alis Manro je pored ostalog oduvek bila ’pisac za pisce’. Kakva radost što je odlikovan pripovedač čehovljevskog senzibiliteta.”\nĐampa Lahiri, dobitnica Pulicerove nagrade za književnost 2000. godine: „Kada sam otkrila rad Alis Manro, izgledao mi je revolucionarno i i dalje mislim tako. Uputila me je u svemoć pripovetke, preokrenula je taj žanr, inspirisala me je da tragam dublje, da rušim zidove. Njen rad dokazuje da misterija ljudskih odnosa, ljudske psihologije, ostaje suštinska pokretačka snaga književnosti. Radujem se ovim vestima i uzbuđena sam zbog nje, zbog svih čitalaca sveta.”\nLori Mur smatra da je Nobelova nagrada dodeljena Alis Manro trijumf za sve pripovedače i za njene prevodioce. „Teme Alis Manro su sudbina, ljubav i vreme. Ona nas podseća na to da su ljubav i brak uvek važne teme za priče, da uobličavaju živote, na dobar ili loš način…”\nRoksana Robinson: „Kao i Čehov, Alis Manro nema seksističkih niti političkih opaski. Ona prosto svedoči o ljudskom iskustvu, kao da izveštava sa fronta. Ipak, njena poruka jeste politička i podrazumeva da su žene i devojke, koje su vodile živote koji prepune ograničenja, jednako važne kao muškarci koji prelaze granice ili love kitove. I ženskim životima upravljaju snažne sile, koje čine osnovu svakog važnog iskustva.“\nZEMLJA ČUDA ALIS MANRO\nZa Alis Manro se uverljivo tvrdi da je trenutno najbolji prozni pisac Severne Amerike. No, izvan Kanade, u kojoj su njene knjige uvek bile najprodavanije, ona nikada nije imala mnogo čitalaca. Uz rizik da se nekome učinim kao pobornik još jednog nedovoljno cenjenog pisca (sigurno ste do sada naučili da prepoznate i zaobišete takve ljude, zar ne, na isti način kao što ne otvarate koverte koje dobijate od odrešenih dobrotvornih organizacija?), pokušaću da opišem najnoviji dragulj iz pera Alis Manro, zbirku pripovedaka Bekstvo, i objasnim neprijatnu činjenicu da njen književni kvalitet daleko nadmašuje njenu slavu.\nDelo Alis Manro svedoči o zadovoljstvu pripovedanja. Ovde je problem što mnogi kupci literarne proze radije kupuju lirska, ustreptalo iskrena, kvaziliterarna sočinjenija.\nDok čitate Alis Manro, ne nailazite na lekcije iz državnog urešenja ili istorijske podatke. Tema njenog dela su ljudi. Ljudi, ljudi, ljudi. Ako čitate prozu koja vas može podučiti o, recimo, renesansnoj umetnosti ili o važnim poglavljima iz nacionalne istorije, sigurno ćete se osećati produktivno. Ali ako je priča smeštena u moderni svet, a problemi protagonista vam mogu biti poznati iz ličnog iskustva, ako se toliko udubite u knjigu da je ne možete ostaviti ni da biste zaspali, postoji rizik da čitate knjigu koja nije više od puke zabave.\nNjene knjige nemaju uzvišene naslove, poput "Kanadske pastorale", "Kanadskog psiha", "Purpurne Kanade", "U Kanadi" ili "Zavere protiv Kanade". Osim toga, ona odbija da suštinski važne dramatične trenutke izrazi u formi konvencionalnog diskurzivnog sažetka. Takoše, njena retorička suzdržanost, pronicljivo uho za dijalog i skoro patološko saosećanje sa protagonistima koštaju je autorskog ega, koji na mnogo stranica ostaje skriven. I ne samo to - na fotografiji na zadnjim koricama ima prijatan, nasmešen izraz lica, kao da svoga čitaoca smatra prijateljem, umesto da je turobna i namrgošena, što bi ukazivalo na zaista ozbiljne književne intencije.\nŠvedska kraljevka akademija je zauzela čvrsto stajalište. U Stokholmu, očigledno, misle da je previše Kanađana i pripovedača do sada odlikovano Nobelom. Što je mnogo, mnogo je!\nAlis Manro piše prozu, a o proznom delu je teže napisati kritički prikaz nego o nefikcijelnoj knjizi. Pogledajte Bila Klintona, upravo je napisao knjigu o samome sebi i baš je interesantna. Baš je interesantna. Interesantan je i sâm autor. Ima li bolje preporuke da napišete knjigu o Bilu Klintonu nego da ste glavom i bradom Bil Klinton? Osim toga, o Bilu Klintonu svi imaju nekakvo mišljenje i pitaju se šta će on reći, a šta prećutati, u novoj knjizi o sebi samome, na koji način će razglabati ovo i poricati ono, i dok dlanom o dlan - kritika se sama od sebe napisala.\nAli ko je Alis Manro? Pisac koji nam iz daleka šalje intenzivno prijatna iskustva bliskosti. No, pošto ne želim da se uključim u marketinšku kampanju njene nove knjige, niti da iz zabave budem zajedljiv na njen račun, a pošto neću ni da konkretno govorim o značenju njenog novog dela jer bih morao da otkrijem zaplet, zadovoljiću se rečenicom koja će sigurno dobro poslužiti njenom izdavaču da je stavi na korice - "Za Alis Manro se uverljivo tvrdi da je trenutno najbolji prozni pisac Severne Amerike" - i sugerisaću urednicima časopisa The New York Times Book Review da na najistaknutijim mestima stave najveću moguću fotografiju Alis Manro, zajedno sa još nekoliko manjih, pomoću kojih bismo zavirili u njen privatni život (u kuhinji? s unucima?) i citate iz retkih intervjua koje je dala - "Kada pogledate na svoje delo, javlja se neka vrsta iscrpljenosti i zbunjenosti... Ono što ste zaista ostavili jeste stvar na kojoj sada radite. Kao da je sa vas skinut još jedan sloj odeće. Kao da napolju stojite samo u košuljici, koja je delo na kojem sada radite i čudna identifikacija sa svim onim što ste ranije radili. Verovatno se zato kao pisac ne prihvatam nijedne javne uloge. Jer ne vidim kako bih to mogla da činim, osim ako to ne bi bila jedna ogromna prevara" - i da se zadrže samo na tome.\nJoš gore, Alis Manro piše isključivo pripovetke. A knjige pripovedaka su još ekstremniji izazov za kritičare. Postoji li u svetu književnosti ijedna pripovetka čija bi privlačnost preživela test tipičnog sinopsisa? (Na trotoaru u Jalti se slučajno sreću dosadom ophrvani muž i dama sa kučencetom... Godišnja tombola u provincijskom gradiću, kako se otkriva, organizuje se iz sasvim iznenašujućih razloga... Sredovečni Dablinac se povlači iz gužve i u njemu se rasplamsavaju refleksije o životu i ljubavi...) Opra Vinfri ne bi ni pipnula zbirku pripovedaka. Rasprava o njima je toliko izazovna da bismo skoro oprostili prethodnom uredniku ovog časopisa, ^arlsu Makgratu, na uporešivanju mladih pripovedača sa "ljudima koji uče golf, ali se ne usušuju da upišu kurs iz golfa". Roman je, po ovoj analogiji, masters turnir.\nMakgratove predrasude dele skoro svi komercijalni izdavači, za koje je zbirka pripovedaka najčešće deo ugovora o objavljivanju sledeće dve knjige kod istog izdavača, pri čemu druga knjiga nikako ne sme da bude još jedna zbirka pripovedaka. No, iako zbirke pripovedaka imaju status Pepeljuge, ili možda baš zbog toga, najveći procenat najzubudljivije proze, napisane u poslednjih četvrt veka - ono što mi odmah pada na um ako me neko upita šta je najbolje u savremenoj književnosti - otpada na pripovetke. Osim Velike Dame, tu su i Lidija Dejvis, Dejvid Mins, Džordž Sanders, Lori Mur, Emi Hempel i pokojni Rejmond Karver, i svi oni su isključivo, ili najviše, pisali pripovetke, a tek onda dolazi velika grupa pisaca sa ostvarenjima u različitim žanrovima (Džon Apdajk, Džoj Vilijamson, Dejvid Foster Volas, Džojs Kerol Outs, Denis Džonson, En Biti, Vilijam T. Volman, Tobajas Volf, Eni Pru, Majkl Šejbon, Tom Druri, pokojni Andre Djubuz) čije mi stvaralaštvo najostvarenije i najesencijalnije deluje u kratkoj formi. Doduše, ima i veoma dobrih isključivih romansijera. No, kada sklopim oči i razmišljam o književnosti iz poslednjih decenija, vidim pejzaž u sumraku, sa mnogobrojnim svetlima koja pozivaju, mestima koja mame da se ponovo posete, a čiji su izvor svetlosti najčešće pripovetke.\nPripovetke naročito volim jer autoru ne pružaju nijedno mesto gde bi se sakrio. Nema načina da se on odatle izvuče iz gužve, jer je pitanje minuta kada ću stići do poslednje stranice, i ako on nema ništa da mi kaže, ja ću to prepoznati. Pripovetke volim jer se obično dešavaju u sadašnjosti ili u živom sećanju, taj žanr se opire istorijskom porivu koji tolike savremene romane čini eskapističkim, pa čak i mrtvim. Pripovetke volim jer je potreban veliki talenat da bi se izmislili sveži protagonisti i situacije u priči koja se uvek iznova pripoveda. Svi prozni pisci pate od toga da ništa novo nemaju da kažu, ali su tom stanju najpodložniji upravo pripovedači. Pripovetka, ponavljam, ne pruža nikakvo sklonište. Najspretniji majstori, poput Alis Manro ili Vilijama Trevora, ni ne trude se da ga pronašu.\nAlis Manro neprekidno pripoveda isto: darovita, seksualno probušena devojka odrasta u ruralnom Ontariju, siromašna je, majka joj je bolesna ili umrla, otac je nastavnik sa problematičnom drugom ženom, te devojka beži iz zavičaja čim joj se ukaže prilika, ako dobije školarinu ili preko noći uradi nešto odlučno. Udaje se mlada, seli se u Britansku Kolumbiju, odgaja decu, i nije nevinašce u raspadu njenog braka. Može imati uspeha kao glumica ili pisac ili televizijski voditelj; ima više romantičnih avantura tokom života. Kada se, neizbežno, vrati u Ontario, uznemirava je potpuna promena pejzaža iz njene mladosti. Iako je ona odatle svojevoljno otišla, veliki je udarac njenom narcizmu to što nije toplo dočekana, to što se svet njene mladosti, sa svojim staromodnim manirima i običajima, sada nalazi pred sudom modernih izbora koje je načinila. Trudeći se da opstane kao celovita i nezavisna osoba, ona je nanela sebi bolne gubitke i uzrokovala razdvajanje; povredila je sama sebe.\nI to je svet. To je rečica koji protiče kroz dela Alis Manro više od pedeset godina. Isti elementi iznova isplivavaju na površinu poput Kler Kvilti. Ono što razvoju Alis Manro kao umetnice daje svežinu koja oduzima dah, i u Odabranim pripovetkama i u potonje tri knjige, jeste upravo ta prepoznatljivost njenog materijala. Pogledajte šta ona ume da istka od svoje vlastite male priče; što joj se više vraća, više u njoj otkriva. Ona nije igrač golfa na treningu. Ona je gimnastičar u običnom crnom trikou, na podlozi, koja svojim izvošenjem nadmašuje sve romansijere u blistavim kostimima, sa bičevima, slonovima i tigrovima. "Kompleksnost stvari - stvari unutar stvari - deluje mi beskrajno", rekla je ona u jednom intervjuu. "Hoću da kažem, ništa nije lako, ništa nije jednostavno."\nOna je izrekla fundamentalni aksiom književnosti, srž njene privlačnosti. Kada mi je iz bilo kojeg razloga - fragmentiranosti moga vremena, savremenog života koji odvlači pažnju i atomizira pojedinca, ili možda zbog istinske oskudice ubedljivih romana - potrebna doza prave književnosti, moćni napitak paradoksa i kompleksnosti, najčešće je pronalazim u pripovetkama. Osim Bekstva, najubedljivijeg savremenog proznog dela koje sam čitao poslednjih meseci, spomenuo bih i Volasovu zbirku Zaborav (Oblivion) i zadivljujuću kolekciju britanske književnice Helen Simpson. Njena knjiga, serija komičnih vriskova na temu modernog majčinstva, originalno je objavljena pod naslovom Hej, da, napravi život (Hey Yeah Right Get a Life), kojemu nisu bile potrebne nikakve popravke. No, američki trafikanti su odlučili da ga ipak poprave. I sa čime su se pojavili? Sa Pravljenjem života (Getting a Life). Razmislite o ovom glagolskom pridevu radnom kada vam se američki izdavači sledeći put požale na lošu prodaju zbirki pripovedaka.\nKritičarima je još teži posao da prikažu zbirke pripovedaka Alis Manro. Više nego ijedan pisac posle ^ehova, Alis Manro ima cilj i ostvaruje ga, ona ostvaruje gestalt kompletnost u prikazivanju života. Oduvek je imala genijalni dar za razvijanje trenutaka epifanije i rasplitanje njihovog sadržaja. No, upravo u poslednje tri zbirke (nakon izlaska Odabranih pripovedaka 1996) ona čini zaista ogroman skok i postaje majstor saspensa. Trenuci za kojima traga u pripovedanju nisu više oni u kojima protagonistkinja dolazi do nekog uvida; sada su to momenti u kojima se ostvaruje sudbinski, neopozivi, dramatični čin. Za čitaoca, to znači da ne može da razmišlja o značenju pripovetke sve dok ne isprati svaki preokret zapleta i da će sijalica da mu se upali tek na poslednjoj stranici.U međuvremenu, dok su se razvijale njene pripovedačke ambicije, ona kao da je postajala sve manje zainteresovana za jezičko šepurenje. Njena ranija dela su puna krupnih retoričkih i ekscentričnih detalja, fraza pred kojima čitalac mora da se zaustavi. (Pročitajte samo njenu pripovetku Kraljevske batine (Royal Beatings) iz 1977). No, dok su njene pripovetke vremenom postajale nalik klasičnim tragedijama u proznoj formi, u njima kao da je sve manje prostora za nebitne stvari, kao da bi uplitanje njenog spisateljskog ega u čisto pripovedanje vrešalo raspoloženje pripovetke, kao da bi to bila estetska i moralna izdaja.\nDok čitam Alis Manro, uljuljkujem se u stanje tihe refleksije, tokom kojeg razmišljam o vlastitom životu, odlukama koje sam doneo, onome što sam učinio i što nisam učinio, o tome kakva sam ja ličnost i o približavanju smrti. Ona je jedna od nekolicine pisaca - od kojih je većina mrtva - koje imam na umu kada kažem da je proza moja religija. Dokle god sam uronjen u njenu priču, prema njenim izmišljenim protagonistima pokazujem dužno poštovanje i tiho interesovanje kao u boljim trenucima mog ljudskog bivstvovanja. No, saspens i čisto pripovedanje, pravi čitalački poklon, predstavljaju kritičarima problem. Zbirka Bekstvo je, u suštini, toliko dobra da o njoj neću ni da raspravljam. Ni navošenje citata iz te knjige, niti sinopsis priopovedaka ne bi govorili u njen prilog. Nju treba jednostavno pročitati.\nStoga, da bih ispunio kritičarsku dužnost, ponudiću jednu rečenicu o poslednjoj pripoveci iz prethodne zbirke, Mržnja, prijateljstvo, udvaranje, ljubav, venčanje (Hateship, Friendship, Courtship, Loveship, Marriage; 2001). Žena obolela od Alchajmerove bolesti u ranom stadijumu biva smeštena u sanatorijum i posle perioda prilagošavanja od trideset dana, kada njenom mužu bude dopušteno da je poseti, ona pronalazi "momka" mešu pacijentima i ne pokazuje nimalo zainteresovanosti za supruga.\nOvo nije loša premisa za pripovetku. No, ono što je čini specifično manrovskom jeste to što je Grant, suprug iz priče, šezdesetih i sedamdesetih godina imao više vanbračnih ljubavnih veza. Stari nevernik je tek sada po prvi put doživeo da i sâm bude prevaren. Da li je Grant zažalio zbog svog neverstva? Ne, uopšte nije. Iz te faze svog života, on se jedino seća "kako je svake godine sve lagodnije živeo". Šta više, nikada se nije osećao življe nego dok vara suprugu, Fionu. Nije mu svejedno, naravno, što prilikom posete sanatorijumu vidi kako su Fiona i njen "momak" toliko nežni jedno prema drugom i toliko ravnodušni prema njemu. Ali još više ga pogaša kada supruga tog čoveka odvede iz sanatorijuma i vrati ga kući. Fiona je skrhana, a Grant je skrhan zbog nje. Ovde se javlja nevolja kada na ovaj način sažimamo njene pripovetke. Nevolja je u tome što bih želeo da ispričam šta dolazi posle. Da Grant odlazi u posety ženi tog "momka" i moli je da ga vrati u sanatorijum, da poseti Fionu. Tek tada uvišamo da sve ono što smo mislili da je tema priče (Alchajmerova bolest i bračna nevernost, pozna ljubav) zapravo dekor i da je glavna scena u pripoveci dijalog izmešu Granta i "momkove" supruge. Dijalog tokom kojeg njegova supruga odbija da mu omogući da još jednom vidi Fionu. Iz naizgled praktičnih razloga, u čijoj pozadini leže moralistički i pakosni motivi. Na ovom mestu se raspada moj pokušaj da pružim sažetak priče jer ne umem dovoljno dobro da sugerišem koliko je ta scena raskošna ako čitalac nema poseban, živopisan osećaj koji bi mu dočarao govor i razmišljanje dvoje protagonista. Momkova supruga Merijen je konzervativnija od Granta. Ona ima savršenu, besprekornu kuću u predgrašu, koju ne bi mogla da održava ako se muž vrati u sanatorijum. A njoj je bitna upravo ta kuća, a ne romansa. U životu joj se nisu ukazivale velike šanse, ni ekonomske, ni emotivne, kao Grantu. Njen očigledni nedostatak društvene privilegovanosti raša klasični manrovski pasaž introspekcije u Grantovim mislima dok se on vraća kući.\nNjihov razgovor podseća Granta na razgovore koje je vodio sa rošacima. Sa ujacima, tetkama, pa čak i majkom - svi su oni razmišljali kao Merijen. Verovali su da ako i drugi ne razmišljaju na njihov način, to je zato što zavaravaju sebe i žive u oblacima, ili ih je lak i prezaštićen život uljuljkao u gluposti, ili zbog svog obrazovanja. Zbog kojeg su izgubili dodir sa stvarnošću. Poput ljudi sa fakultetima, književnika, pojedinih bogataša, kao što je jedan Grantov rošak socijalista izgubio dodir sa stvarnošću. Zahvaljujući nezasluženoj sreći ili urošenoj blesavosti...\n"Kakva budala", sigurno ona sada misli. Uvek se osećao beznadežno, iscrpljeno, a na kraju i tužno, kada bi se usprotivio takvoj osobi. Zašto? Zato što nije bio siguran da je u pravu? Zato što se plašio da će se na kraju ispostaviti da su oni bili u pravu? Ovde nevoljno završavam citat. Želeo bih još da navedem ne samo kraće delove, već i čitave odlomke, što dokazuje da moj sažetak - kako bi izgledao nepristrasno - minimalno iziskuje navošenje "stvari unutar stvari", mešuigre klase i moralnosti, želje i vernosti, karaktera i sudbine, dakle, upravo onoga što je sama Alis Manro napisala. Jedini adekvatan sažetak je, očigledno, sam tekst. To me vraća na prosto uputstvo koje sam dao na početku teksta. ^itajte Alis Manro! ^itajte Alis Manro! Mada vam moram još reći - ne mogu da ne kažem, sada kada sam počeo - da kada se posle neuspešnog razgovora Grant vraća kući, na telefonskoj sekretarici ga dočekuje poruka od Merijen, koja ga poziva da izašu na igranku. I još nešto: tokom razgovora, Grant je dobro osmotrio njene grudi i kožu, uporešujući je, u svojoj mašti, sa čempresom: "Kožica, neobično privlačna i izveštačena, hemijski ukus i parfem, plitki koren, tek urastao u kamen." Takođe, nekoliko časova kasnije, dok Grant još jedanput ocenjuje njenu privlačnost, zvoni telefon i seretarica se ponovo uključuje: "Grante, ovde Merijen. Baš sam slagala posuše u mašinu za pranje kada je zazvonio telefon. Dok sam se popela na sprat, zvonjenje je prestalo. Pa rekoh, eto da ti kažem da sam kod kuće. Ako si me ti zvao."\nNi to nije kraj priče. Ona ima 49 stranica, što u rukama Alis Manro može da znači čitav život, i ima još jedan preokret. Pogledajmo samo koliko je autorka do sada otkrila "stvari unutar stvari": Granta privrženog supruga, Granta preljubnika, Granta koji je toliko lojalan supruzi da bi pristao da joj bude makro, Granta koji prezire život domaćica, Granta sa manjkom samopouzdanja koji dopušta da su domaćice možda u pravu kada ga preziru. No, upravo u drugom pozivu koji upućuje Merijen otkriva se prava mera spisateljskog karaktera Alis Manro. Da biste zamislili taj telefonski poziv, ne sme vas previše razbesneti moralna sputanost kod Merijen. Niti vas sme sme postideti labavost moralnih normi kod Granta. Morate oprostiti svakome i ne proklinjati nikoga. U suprotnom, previdećete slabo verovatne mogućnosti, neverovatne šanse, pukotine svakodnevnice, kao što je mogućnost da usamljenu Merijen privlači šašavi, liberalni muškarac.\nA ovo je samo jedna pripovetka. U zbirci Bekstvo ima još boljih priča - smelijih, krvavijih, dubljih, širih - koje ću sa zadovoljstvom ukratko predstaviti čim izaše sledeća knjiga Alis Manro. Ne, dopustite mi da nakratko bacim pogled u Bekstvo: a šta ako, umesto nesrećnog neznanca, Grantova slobodoumnost - njegovo bezbožništvo, samozadovoljstvo, taština i blesavost - uvredi Grantovo dete? Dete čije prosušivanje nalikuje na prosušivanje čitave kulture, čitave zemlje, dete koje počinje da prihvata apsolute? Šta ako je lična sloboda najveći dar koje vaše dete od vas naslešuje, šta ako ga ono upotrebi, kada postane punoletno, da vam kaže: meni je muka tvoje slobode, a tebi?\nMržnja je zabavna. Veliki uvid u doba medijskih ekstremista. Kako drugačije objasniti izbor izbor toliko odbojnih fanatika, raspadanje političkog društva, popularnost kanala Fox News? Prvo, fundamentalista Bin Laden je zadojio Džordža Buša ogromnom mržnjom, koju on kombinuje sa vlastitim fanatizmom, tako da sada polovina Amerikanaca veruje kako Buš vodi krstaški rat protiv Zla, dok druga polovina (zajedno sa većinom sveta) veruje da je sâm Buš oličenje Zla. Danas skoro svako mrzi nekoga i svako je meta nečije mržnje. Kada razmišljam o politici, puls mi se ubrzava kao da čitam poslednje poglavlje trilera, kao da posmatram finale utakmice. Radi se o zabavi zvanoj noćna-mora-kao-svakodnevnica.\nDa li bi bolja proza mogla da spase svet? Postoji uvek tračak nade (neobične stvari se zaista dešavaju), ali odgovor je ne, skoro sigurno ne bi. No, postoji izvesna šansa da bi mogla da spase vašu dušu. Ako ste nesrećni zbog mržnje koja besni u vašem srcu, probajte da zamislite kako bi izgledalo da ste osoba koja vas mrzi; kako bi bilo da ste, zapravo, vi oličenje Zla; ako vam je sve ovo teško, zamislite da ste proveli nekoliko večeri sa nekim od najsumnjivijih Kanašana. Kao na kraju jedne od klasičnih pripovedaka Alis Manro, Prosjakinja (The Beggar Maid), u kojoj glavna junakinja, Rouz, u aerodromskoj gužvi ugleda svog bivšeg muža, koji joj se u lice plazi, posle čega se Rouz pita: "Kako je moguće da neko toliko mrzi Rouz, i to u trenutku kada je bila spremna da pruži svoju dobru volju, da se uz osmeh požali da je iscrpljena, uz skroman izraz lica i veru da je moguće nekome prići na civilizovan način?"\nOna se obraća i vama i meni, ovde i sada.\nPreveo sa engleskog: Predrag Šaponja\nIzvornik: The New York Times Book Review, November 14, 2004