Маховик на ниска цена - онлайн магазин - AutoPower.BG\nМаховик демпферен и твърд за кола на ниска цена - онлайн магазин\nМаховик демпферен и твърд - LuK, Sachs, Valeo, Lemforder, Japanparts, Ashika\nДвумасов демпферен маховик\nМаховик - LuK, Sachs, Valeo, Lemforder, Japanparts, Ashika - онлайн магазин - Audi, BMW, Mercedes-Benz, VW, Opel, Renault, Peugeot, Lancia, Alfa, Fiat, Toyota, Seat, Honda, Volvo и др. Маховикът има 3 важни функции. Той съхранява въртяща се енергия, за да изглади мощността на двигателя, пръстеновидният механизъм по обиколката на маховика се захваща със задвижването на стартера, за да завърти коляновия вал при включване на ключа за запалване, а лицето на маховика осигурява повърхността на триене на диска на съединителя и мястото на монтиране на пластината за налягане на съединителя. Има твърд маховик и двумасов маховик (DMF). Най-честата причина за смяна на маховика е прекомерното износване на контактната повърхност на съединителя на лицето на маховика. DMF-тата също може да се повреди вътрешно и зъбното колело може също да се повреди и да изисква смяна на зъбно колело или маховик. Без значение какъв проблем с маховика имате, можете да възстановите оптималните си характеристики с един от нашите маховици на съединителя за качество OE.\nМаховикът е закрепен с болтове към края на коляновия вал и се върти, когато двигателят работи. Инерцията на маховика изглажда прекъсващите се импулси на мощността, създадени от горенето в цилиндрите, като ефективно осигурява непрекъсната мощност. Триещият материал на съединителя захваща триещите се повърхности на маховика и притискащата плоча. Той се захваща между маховика и притискащата плоча, а скосеният отвор в центъра му се захваща с шлицовете на входния вал на трансмисията. За да може двигателят да стартира възвратно-постъпателния агрегат, той трябва да се върти (въртящия момент), за да изтегли и компресира сместа въздух / гориво, която след това се запалва от запалителните свещи, което дава възможност на двигателя да работи самостоятелно. Когато ключът за запалване се завърти на СТАРТ, соленоидът на стартера захранва стартерния двигател и задейства предавката на задвижването на стартера със зъбното колело на маховика. Превиващият съединител изключва задвижването от ринговата предавка при стартиране на двигателя.\nВсеки път, когато съединителят се изключи и задейства, дискът на съединителя се забавя и ускорява, процес, който създава топлина и износване, постепенно намалява дебелината на диска на съединителя и влошава повърхността на двумасовият маховик. Това износване може да бъде показано като точкуване, каналиране, горещи точки и топлинни пукнатини. След отстраняване на плочата за налягане и диска на съединителя, в допълнение към визуална проверка за тези дефекти, маховикът трябва да се провери за изкривяване с уплътнения и изправители. Изтичането може да бъде поставено в спецификации и състоянието на повърхностното покритие често може да бъде възстановено чрез машинна обработка на маховика. Въпреки това, повечето производители на превозни средства уточняват, че само минимално количество маховик може да бъде премахнато, което може да не е достатъчно, за да коригира дефектите и да завърши дефектите. Някои маховици са стъпаловидни и връзката във височината между двете повърхностни нива трябва да се поддържа, което налага използването на специализирана шлифовъчна машина. Поради тези фактори на пречистване, нов маховик за подмяна обикновено е най-добрият начин на действие.\nПри някои превозни средства замяната на маховик с прекомерно изпускане или неприемливо покритие на повърхността е единствената опция, тъй като рециклирането не се препоръчва от производителя на автомобила. Това е вярно за повечето DMF. DMF се състои от първични и вторични маховикови маси, разделени от амортизиращ блок, който абсорбира вибрациите на двигателя и намалява количеството, което се прехвърля на задвижващата линия. Поредица от пружини съставлява амортизиращото устройство. Първоначално те са разработени за намаляване на шума и вибрациите и подобряване на работата на преместване на дизелови двигатели, но сега се използват и за много леки автомобили. Заедно с невъзможността за повторно нанасяне на тези маховици, амортисьорният механизъм може да се провали, което обикновено се показва от прекомерен шум и вибрации. Препоръчва се DMF да бъде заменен при смяна на съединителя, но ако искате по-малко скъпа алтернатива, предлагаме комплекти за преобразуване на маховика. Тези комплекти включват маховик с твърда маса и съединител, проектиран да работи с този тип маховик. Комплектът за преобразуване на маховик може в крайна сметка да не функционира толкова гладко и с минималните вибрации на DMF, но вие печелите надеждност на по-икономична цена.\nАко чуете шум от шлайфане, когато стартирате автомобила си, зъбното колело на маховика може да има износени, натрошени или счупени зъби. Повредите на зъбното колело могат да бъдат причинени от продължителна употреба, която включва чести пускания, стартер, който не е монтиран правилно, и при по-стари автомобили, включване на стартера, докато двигателят работи. В някои случаи такива повреди може да изискват смяна на маховика, но пръстеновидните зъбни колела могат да бъдат заменени на много маховици за значителни икономии на части. Старата ринга предавка може да се нагрее с факла и да се изгони с чук и длето. След това новото зъбно колело се нагрява, така че се разширява за монтаж около обиколката на маховика.\nНезависимо над какво работите, ние имаме маховик на резервния съединител и компоненти, необходими за възстановяване на правилната работа на автомобила. Ние предлагаме маховици на съединителя и компоненти, които са произведени по оригинални спецификации на оборудването, така че когато ремонтите приключат, можете да разчитате на производителността, която вашето превозно средство е проектирано. При извършване на ремонт на съединителя или стартиране на системата, всички компоненти трябва да бъдат внимателно изследвани по време на процеса. Ако сменяте предавката на пръстена, задвижването на стартера също трябва да бъде проверено, както и монтирането на стартера, за да се уверите, че е необходимо, ако е необходимо, и да има специален хардуер.\nКогато ремонтирате съединителя, дискът на съединителя, притискащата плоча и освобождаващият лагер трябва да се заменят в допълнение към респиратора или подмяната на маховика. Материалът на триене на диска на съединителя се износва и може да се напука, а пружините на дисковете на хъба могат да се уморят от употреба и топлина. Повърхността на плочата под налягане се износва, а мембранната пружина може да отслаби с времето от топлина и широко използване. Освобождаващият лагер също се влошава, особено при превозни средства, използвани при движение в движение и спиране, при което педалът на съединителя е натиснат за дълги периоди. Наред с маховиците и зъбните колела, ние предлагаме и маховици, болтове, уплътнения, дюбели и капаци.\nСвързани категории с Маховик


17-годишен загина при катастрофа - Регионални — Стандарт Нюз\nМомче на 17 години е загинало, а друго е тежко ранено в резултат на пътнотранспортно произшествие, съобщиха от ОДМВР - Пазарджик, цитирани от Агенция Фокус.\nДвете момчета са връстници. По първоначалните данни водачът е бил 17-годишен младеж от Панагюрище, който движейки се с несъобразена скорост, е загубил управлението над колата. Тя е напуснала пътното платно и се преобърнала встрани от пътя по таван. В резултат на това е починал возещият се до водача.\nСигнал за случилото се е подаден рано тази сутрин около 05.00 часа в дежурната на РУ - Панагюрище.\nШофьорът на автомобила, който е 17-годишен, е неправоспособен. Той е транспортиран от екип на „Спешна помощ“ в МБАЛ „Унихоспитал“ - Панагюрище, където е настанен в много тежко състояние. На мястото е извършен оглед от дежурна група на полицейското управление в средногорския град.\nУстановено е, че колата е собственост на 20-годишен мъж от панагюрското село Оборище. Изясняват се причините, довели до тежката катастрофа. Тялото на починалото момче е транспортирано за аутопсия в отделение по съдебна медицина в МБАЛ - Пазарджик. По случая е образувано досъдебно производство.\nТагове: Панагюрище Катастрофа Загина


Майкъл Киеса премина без проблем през Нийл Магни | Boec.BG - онлайн медия за бойни спортове\nНачало ММА Майкъл Киеса премина без проблем през Нийл Магни\nМайкъл Киеса впечатли с доминантно представяне в главната битка на събитието UFC Fight Island 8. Той надделя над поставения под номер осем в ранглистата при 77-килограмовите Нийл Магни. Победата за Киеса бе присъдена с единодушно съдийско решение след пет рунд пълна доминация на американеца.\nКиеса показа граплинг от висока класа и доминира опонента си във всеки рунд със събаряния и отличен контрол на земята. Това бе четвърта поредна победа в полусредна категория за 33-годишния боец.\nМагни загуби категорично първите два рунда, но в третия започна да спира опитите за поваляния на вече трупащия умора Киеса. В тази част Нийл записа и първото събаряне за своя сметка и опита събмишън, но неуспешно. Киеса обърна ситуацията в своя полза и завърши рунда в доминантна позиция.\nДоминацията на бившия участник в „The Ultimate Fighter“ продължи и в шампионските рундове. Той пробваше събмишън след събмишън на земята.\nСлед като бе обявен за победител, Киеса предизвика бившия претендент за титла в полусредна категория Колби Ковингтън.\nтагове: chiesa michael MMA Боен Остров главен двубой главно събитие киеса магни майкъл ММА нийл новини топ\nпредишни Братовчедът на Хабиб записа поредна победа\nследващи Изобилие от нокаути и събмишъни преди Конър-Порие


Земетресение край София - ᐉ Новини от България • последни новости и актуална информация | ФАКТИ.БГ\n16 Септември, 2020 08:31 3 435 6\nТрусът е бил в 01:56 тази нощ, на дълбочина 2 км\nЖители на Перник са усетили земетресението. Свидетели са чули кратко бучене за около 5-7 секунди, наподобяващо подземен взрив. Усетило се е леко разтърсване във вертикална посока. Няма данни за нанесени щети.\n1 макдоналдс тръмп\nти земетресението остави ами гледам сабайлем един снайперист се разхождаше по витошка а и дроновете не бяха малко\n2 Пловдивският поп с Аудито\nда се моли да не се затрие територията.\nДо коментар #1 от "макдоналдс тръмп":\nМислиш ли, че тоя евреин го е грижа за българи, сръби, албанци и прочее заблудени хорица?


Какво трябва да знаете за захранването? - Мама, татко и аз\nКогато става дума за захранване на бебето, може да се окаже, че всеки има съвет за вас. Както сигурно се досещате, не всички съвети си заслужават вниманието. Предлагаме ви малко информация, благодарение на която да прецените по-лесно, какво да послушате и какво да игнорирате.\nСпоред СЗО е най-добре да започнете да захранвате бебето си след 6-тия месец. Въпреки това в някои случаи може да ви се наложи да го направите по-рано, но не по-рано от 4-тия. Преди него храносмилателната система на бебето не може да обработва нищо, освен кърма и формула.\nОт друга страна е хубаво да не отлагате прекомерно захранването с твърди храни, защото бебето може да свикне с течната си диета до толкова, че да загуби интерес към това да се научи да дъвче и поглъща твърди храни.\nНе смесвайте зърнените каши с кърма или формула в бутика\nБебето ви не се нуждае от допълнителни калории, които да добавяте във формулата или в предварително изцедената си кърма, освен ако педиатърът не ви е казал друго. Сгъстената формула може да доведе до задавяне или вдишване в белите дробове. Не давайте на бебето да пие подобни каши, а използвайте лъжичка, с която да го храните.\nЧетете още: 9 вкусни бебешки рецепти – част 1\nВъвеждайте само по един вид нова храна в диетата на бебето\nКогато изчаквате 2-3 дни между даването на различни храни, е доста по-лесно да забележите дали бебето получава алергична реакция, като диария, повръщане и обрив. Имайте предвид, че повечето симптоми се появяват в рамките на 4 часа след консумацията на храната.\nОпитахте? Опитайте отново\nНе изключвайте дадена храна, ако бебето ви не я е харесало след като я е опитало. Понякога може да се наложи бебето да пробва дадена храна 10 пъти, преди да я приеме за вкусна. Опитайте да му дадете същата храна няколко дни по-късно или я смесете с нещо, което знаете, че обича.\nНе е задължително да започвате винаги с оризова каша\nВярно е, че е малко вероятно оризовата каша да предизвика алергична реакция, но няма причина да не започнете захранването на бебето с други храни, като картофено пюре, пюре от моркови или друг подходящ плод или зеленчук.\nЧетете още: Може ли да се направи кисело мляко от кърма\nМожете да започнете да давате на бебето плодове преди зеленчуци\nАко искате, можете да дадете на бебето си първо плодове. Няма доказателства, че то няма да иска да яде зеленчуци, ако вече е опитвало плодове.\nНе избягвайте месото\nСпоред изследванията, бебета, които ядат месо отрано имат по-високо съдържание на цинк и желязо в организма си, а това са важни за растежа хранителни вещества. Започнете с пюре от пилешко.\nНяма проблем да давате на бебето храни с по-силни вкусове\nБебетата трябва да се научат да се наслаждават на вкуса на обикновените плодове и зеленчуци, но няма причина да не им дадете да опитат например равиоли с умерено количество подправки и направени на пюре.


С оглед на обема на фактическата властвладението бива:\n-пълно владение- тогава, когато владелецът упражнява такава фактическа власт, такива въздействия върху вещта, каквито може да извършва и собственикът. Владелецът в пълен обем владее ползва и се разпорежда с владяната от него вещ.е\n-ограничено владение: владелецът осъществява фактически действия, които по обем съответстват на едно ограничено вещно право, напр. право на строеж , право на ползване и др. възможно е при това положение в/у една вещ да има едновременно пълно и ограничено владение.\nСпоред наличието на правно основание за възникване на владение ЗС разграничава:\nдобросъвестно владение чл.70 от ЗСВладелецът е добросъвестен, когато владее вещта на правно основание, годно да го направи собственик, без да знае, че праводателят му не е собственик или че предписаната от закона форма е била опорочена. Достатъчно е добросъвестността да е съществувала при възникване на правното основание. Добросъвестността се предполага до доказване на противното.\nНедобросъвестно владение: това което не отговаря на изискванията на чл.70 за добросъвестно владение.\nЗначението на тази квалификация е с оглед на правните последици. Добросъвесният владелец е в по – благоприятно правно положение от недобросъвестният.\nВъв вещното законодателство не са уредени способите за придобиване и изгубване на владението, защото владението е факт, а не право. В ЗС се уреждат само вещни права и способи за тяхвото придобиване и загубване. Все пак в терията и практиката са установени способи, чрез които се изгубва и придобива владението.\nСпособи за придобиване на владението:\n– чрез едностранни действия. В този случай владението се придобива без съгласието на предишния владелец. Тук едно лице установявава фактическа власт в/у вещ, като започва да я държи като своя.\n– със съгласието на досегашният владелец. Това най често става въз основа на скл. договор м/у лицата. Напр. продажба, замяна.\n-чрез превръщането на досегашният владелец от държател. Това е частен случай на придобиване на владение, чрез другиго.\n– Такова е положението на собственика на недвижим имот на публична продан, ако имотът е бил в негово владение след публична продан той се превръща в държател спрямо купувача.\n– чрез наследяване. Владението е елемент от наследството като съвкупност. Наследникът, които приеме наследството придобива и владението, защото с приемането й изразява воля, намерение за владение.\nИзгубването на владението става с отпадане на някое от основанията, за неговото придобиване, които трябва да са комулативно дадени, а именно фактическата власт и намерението.\n-Изгубване поради отнемане на фактическата власт;\n-Изгубване с оглед намерението веднъж придобито владението не е нужно владелецът постоянно да демонстрира намерение да свой вещта. Този признак на владението ще се изгуби, а от там и владението само ако владелецът изяви воля и обективира своето намерение повече да не държи вещта като своя.\n-изгубване чрез превръщане на държането във владение. Необходимо е да настъпи промяна в основанието на фактическата власт. Това може да стане със съгласието на предишния владелец.\n| Tags: Видове владение, владелецът, владение, власт, действия, ЗС, собственикът, фактическата властskt-magazine\n← Владение и държане.Същност\nЗащита на владението и държанието →


Огнян Стефанов попиля Борисов. Къде си тръгнал със 17 процента одобрение? Пак ли разчиташ на лъжи? - 365 Novini\nHome » Топ новини » Огнян Стефанов попиля Борисов. Къде си тръгнал със 17 процента одобрение? Пак ли разчиташ на лъжи?\nPosted by: Цветан Славчев in Топ новини 25/09/2021\t0 258 Views\nПоследните социологически изследвания – при всички условности, съмнения и недоверия – показват, че ГЕРБ-СДС ще са първи на изборите за парламент с около 22%. Представете си какво надуване ще бъде, какъв порой от претенции и самохвалство. Борисов ще обикаля страната, а Севда ще излъчва видеа как народът му е отредил главната роля. А уж идеята беше борисовия модел да бъде приключен. Нали месеци наред хиляди българи искаха оставката му и тази на Гешев?\nБедна ви е фантазията, какви провокации ще бъдат организирани заради летящите нагоре цени, резултат именно на старото управление, но ще го прехвърлят на гърба на новите. Гаранция.\nПредвижданите резултати на политически сили на идващите избори: БСП – около 16%, „Демократична България“ – също около 16%, „Има такъв народ“ – около 16%. Прибавете „Изправи се България! Ние идваме!“ с около 5%. На новата формация „Продължаваме Промяната“ предполагаемият вот е около 9%. Сборът прави 62%!\nДори ако махнем БСП – процентите са 46. ДПС може да не влиза в плановете за бъдеща коалиция, но и то е заявило позицията си срещу ГЕРБ. По този начин съотношението става 72 срещу 22.\nВажно е да знаем, че в момента ГЕРБ и Борисов са в пиково положение заради крамолите между новите политически субекти, несъставянето на редовно правителство и разпадането на 46-то Народно събрание. Експертите предвиждат спад по време на кампанията поне с 4-5 пункта на ГЕРБ и покачване с по 2-3 и повече процента от другите партии. Това променя ситуацията до малко над 80% срещу около 17 на ГЕРБ и Борисов. Погром!\nЩе трябва да се спасяват в нелегалност. Край на наглите подвиквания в пленарна зала, на претенциите, назидателния тон, блокирането на законопроекти, пленарни заседания, брой председатели на парламентарни комисии, саботиране работата на институции, съдебна система, в частност прокуратурата, на тайни служби, доклади в Брюксел, клевети, нападки…\nНа Иван Гешев ще му се наложи да си тръгне сам. Ще започне масово напускане на „калинките“, а много от виновниците от предишното управление ще поемат към съдебната зала и затвора. Защото така е справедливо и така повелява законът.\nОгнян Стефанов попиля Борисов. Къде си тръгнал със 17 процента одобрение? Пак ли разчиташ на лъжи?\t2021-09-25\nPrevious: МВР откри полицаи джигити, с актове за по 1500 лева. Връчва им ги!\nNext: Гневен българин изригна срещу политиците: Ще трябва да влезем в Народното събрание и с яка дрянова тояга на голо по охранените им задници!


▷ Nike winter кецове ⇒【 2022 】\nПредполагам, че сте търсили нещо, свързано с nike winter кецове или много подобно. Е, днес е вашият щастлив ден, защото намерихме най-добрите продукти, свързани с nike winter кецове, на супер цена. Не губете време и купете сега, без да се местите от дома си.\nКолко струва Nike winter кецове?\nКакто и останалите продукти на компанията, nike winter кецове на Bosch се отличават с високо качество. Така че се занимаваме с висококачествени такива, които работят добре и издържат дълго време. Така че това е инвестиция за нашия дом. Това е и марка, която е доказала своята иновативност през годините.\nТе са компактни и леки nike winter кецове, които могат да се използват удобно върху всички видове повърхности, върху мебели, чекмеджета, шкафове и др. Можете да използвате и телескопична приставка за пода, за да не се налага да се навеждате. И не позволявайте на размера му да ви заблуди, защото той е много мощен.\nТъй като nike winter кецове се нуждае от захранване през цялото време на работа, той се нуждае от мощна батерия. Той е съответно надежден и в отсъствието на своя потребител. Има и модели, които се връщат самостоятелно към зарядната станция, когато батерията е изтощена, и дори запомнят мястото, на което са спрели.


Alive Men’s Multivitamin 50+ (Алайв Мултивитамин За Мъже 50+): ниска цена от магазин FitnesHrani.com\nХранейки се здравословно, Вие може би си мислите, че получавате всичко необходимо за вашето тяло, но това далеч не е достатъчно, за да си осигурите оптималното количество витамини, минерали и микроелементи. Женският организъм се отличава значително от мъжкия, и си има своите нужди. Всяка жена иска да се чувства и да изглежда добре, за което помагат мултивитамините и минералите. Предлагаме Ви да опитате продукта Alive Men’s Multivitamin 50+ (Алайв Мултивитамин За Мъже 50+) на Nature's Way, който не е просто мултивитаминен комплекс, а много повече. Продукта е съобразен, със специфичните особености на женския организъм.\nАлайв Мултивитамин За Мъже 50+ е мултивитамин за мъже над 50 години. С добавен допълнително витамин Е, витамин В6, витамин В12. Плюс селен (в по-голямо количество от формулата за мъже до 50 години), ликопен и лутеин. Съдържа 26 плодове и зеленчуци. Осигурява ценни хранителни вещества за поддържане на здрави сърце, костна система, храносмилане, енергийни нива, имунна система и зрение. Натурални аромати: грозде, череша и портокал. Продукта е подсладен с органик тапиока и тръстиков сок. На основата на натурален пектин (не съдържа желатин). Алайв Мултивитамин За Мъже 50+ е под формата на лесни за сдъвкване таблетки. Не съдържа глутен, изкуствени аромати или консерванти.\nМултивитаминния комплекс в този продукт, е изключително полезен и ефикасен, при продължително чувство на физическа и умствена умора, стрес, нервно напрежение и раздразнителност, а също и при небалансирана диета. Приемайки Алайв Мултивитамин За Жени Мъже 50+, Вие ще възвърнете енергията и тонуса, които са определящи за добрата физическа форма. Витамините и минералите в този продукт, елиминират токсините и предпазват клетките Ви от оксидативен стрес. Освен това, осигуряват правилното функциониране на нервните и мускулни клетки. Формулата на продукта е обогатена с магнезий и калций, които съдействат за намаляване на стреса и предпазват цялата нервна система от срив.\nНадали Ви е известно, но по-голямата част от витамините функционират заедно в голямото разнообразие от физиологични процеси, извършващи се във вашето тяло. Почти винаги, дефицитът на един витамин, води до недостиг на друг. Ето защо, необходимо е да изберете комплексен, мултивитаминен продукт за ежедневен прием. Точно такъв продукт е и Алайв Мултивитамин За Мъже 50+. Също е важно да знаете, че за правилното функциониране организма ни са необходими и минерали. Ако повишите приема на витамини, то трябва да си осигурите и съответният пропорционален прием на минерали. Alive Мen’s Multivitamin 50+ (Алайв Мултивитамин За Мъже 50+) е перфектният избор и в това отношение.\nВитамин Е 6.71 mg\nЛикопен 167.67 mcg\nЛутеин 167.67 mcg\nПантотенова киселина 3.33 mg\nСелен 46.67 mcg\n5 Nature's Way Alive Multivitamins Men’s 50+ 75 таблетки красимир костадинов\nЖена ми взе от тези витамини. От начало не исках да ги пия, но като прочетох малко за тях се зарибих и даже сега си поръчвам още едни.\nКод на продукта: 15898


Софтуер за създаване на лога, програма за рисуване на лого\nПрограма за рисуване на лого\nЦялостен комплект за брандиране за Вашата компания само за минути! Това е цената, която не искате да имате като професионален дизайнер. Един необучен потребител ще трябва да прекарва време в приспособяване към външния вид.\nИнтересно предимство на програмата е възможността за добавяне на предварително подготвен лого на логото. Да бъдеш професионалист не означава, че трябва да лишиш удоволствието от личността си. Попитайте другите какво мислят за вас. Много съм доволна от визитната картичка и целия опит с Logaster. Създаването на лого е първата стъпка в създаването на вашето собствено корпоративно изображение.\nОсвен от компютър, вие можете да качите изо…. Въведете името на Вашия бранд Най-малко 3 знака. Този недостатък осветява функцията за добавяне на растерни изображения, които са начинаещи или нямат почти никакъв опит с графичния дизайн.\nТази безплатна програма е много подходяща за потребители. Трябва да имате умения за рисуване.\nНапример, видяхме много лица и очила, включени в нашите проекти.\nТака че ние разгледахме прости програми за създаване на лога.\nВашето лично лого може да бъде толкова креативно, смешно или странно, колкото и вие. Питате се дали Facebook си заслужава, скептични сте що се отнася до неприкосновеността на личния ви живот или по ред причини сте решили да изтриете профила си, тази статия ще ви помогне да го направите. Идентичността на вашата марка не е някакъв вид облекло, в което можете да се вмъкнете всеки път, когато почувствате, че изглеждате различно. Вашето лого също трябва да изглежда добре, когато се отпечатва върху всички черни мастила, в случаите, когато не можете да печатате на цвят.\nИзграждането на лого дизайна е от изключителна важност за продукта, марката или организацията, защото трябва да се предадат определени послания, които да бъдат конкретно и вярно разбрани от потребителската група. Поне искаш да спиш върху него.\nТази програма е единствената, програма за рисуване на лого, че безплатната версия е напълно функционална, така че потребителят ще трябва да свърже всичките си творби веднага. Предимството на Jeta Logo Designer е, че бъдещите ви клиенти биха искали да видят! План за множество чернови Не се крийте зад дизай.\nСъщо така има набор от предварително подготвени лога и голяма структурирана библиотека. Можете да правите промени по дизайна си дори след като вече сте го свалили?\nКогато работите по личен проект, често създавате брандинг едновременно, което означава, че имате нужда от повече пространство за експериментиране. Създателят на лога има удобен текстов редактор и способността да използва подготвени лозунги и рекламни жалби. В сайта се съхранява още информация от профила ви, като приятели, албуми със снимки и др. Ние предлагаме разнообразни опции за оформление, които са подходящи за всички видове бранд обезпечения, като тениски, уебсайт, социални медии, означение, и др.\nПрисъствието на редактора на стилове незабавно ще даде на всеки елемент уникален вид. Не само това, че програма за рисуване на лого на корпоративния имидж се оформи в цялата графика, които получават вашата особена хитрост. План за множество чернови Не се крийте зад дизайна, че бъдещите ви клиенти биха искали да видят.\nАна Климова. Не е изненадващо.\nПрограма за манипулиране на изображения на GNU (GIMP)\nПопитайте другите какво мислят за вас. В допълнение към основните графични програми, изброени по-горе, има различни онлайн услуги т. Създаването на лого е първата стъпка в създаването на собствен корпоративен имидж. Изграждането на лого дизайна е от изключителна важност за продукта, марката или организацията, защото трябва да се предадат определени послания, които да бъдат конкретно и вярно разбрани от потребителската група.\nПрофесионалното развитие на логото се извършва програма за рисуване на лого илюстратори, които Google да е индексирал. Историята на Tatiana Kislitsyna - брандът "Who am I. Този недостатък осветява функцията за добавяне на растерни изображения, използвайки специален изтънчен софтуер, логото ще оформя външния вид translate text from bulgarian to english вашия проект или компания!\nВ крайна сметка, както и възможността за изтегляне на примитиви от официалния сайт! Чудесни логота. Този недостатък се засилва от функцията за добавяне на растерни изображения, но тази опция е достъпна само в платената версия.\nПо-перфектен дизайнер на лого е Sothink Logo Maker. Ана Климова. Ако използвате този метод за проверка на нов до, програма за рисуване на лого.\nКак да направя резервно ко…. Логото на компанията може да се окаже факторът за успеха или провала. Създайте безплатен акаунт, за да ги възстановите по всяко време.\nДнес проблемите с развитието на логото не възникват! Да, тя не струва нито стотинка и в същото време има доста широка функционалност. Всички те имат сходни възможности и се различават по нюанси.


“Парите не са всичко” – Парите като начин на мислене\n“Парите не са всичко”\n06-Jul-2012 20-Jan-2011 by Рая Христова\nИскате ли пари? Отделете 10 секунди, за да отговорите наум. А сега нека позная. Първата ви реакция е…\n“По принцип – да, но…”\nВижте и материала Парите, живота и щастието – от птичи поглед\nТвърде много хора в България и по света твърдят, че искат да имат пари. В същото време обаче те всъщност тайно смятат, че никога няма да имат пари. Затова обичат да казват “Парите не са всичко” – оправданията винаги ни носят временно успокоение. За съжаление обаче в дългосрочен план това е ужасно вредно и е много важно да се отърсите от тези паразитни схващания. Искате ли да видим какво се крие зад отговора “По принцип да, но…” ? Ето какво:\n“По принцип – да,” всички искаме пари, защото те са важни. В крайна сметка всичко струва пари, нали? Със сигурност в трудните моменти сте си мечтали колко по-различно щеше да е, ако имахте пари. Нямаше да стоите на студено. Щяхте да ходите на почивки. Да си купите нова кола. Да изпратите децата да учат в чужбина. Да купите подаръци на любимите си хора…\nНо само след няколко минути решавате сами да спукате хубавия розов балон, в който се реят мечтите ви. Неусетно започвате да се ядосвате и да си казвате\n“Е и? Парите не са всичко!”\n“Ти само за пари ли мислиш!”\n“Е парите ли са най-важното егати!”\nДА СЕ ВЪРНЕМ В УЧИЛИЩЕ\nА сега спрете за момент и помислете спокойно. Дали тези реакции са рационални?\nСпомнете си времето, когато сте били в училище. Заменете думата “пари” с “оценки” и се опитайте да си спомните реакцията на по-слабите ученици, когато родител или учител похвали някой отличник за шестицата на някое трудно контролно. Спекулативно ще предположа, че в такъв момент по-слабите ще се съберат на групички и ще мърморят помежду си нещо такова:\n“Е и? Оценките не са всичко!”\n“Ти само за оценки ли мислиш?!”\n“Е оценките ли са най-важното егати!”\nИ накрая, ако запитате по-слабите ученици “Искате ли шестици?”, дали те няма да започнат с “По принцип да, но…”\nЗАЩО Е ТОЯ ПАРАЛЕЛ\nЦелта на този паралел е да ви помогне да видите ситуацията по-ясно и без напрежение. Всички сме били в училище и сега, от позицията на времето, можем обективно да преценим дали тези реакции са били правилни или просто гроздето е било кисело.\nКогато ви кажат за някой човек “Тя има много пари”, какъв образ изниква у вас?\nна човек, който се е побъркал на тема “пари”\nна човек, който се е посветил изцяло на парите\nна човек, който не би се спрял пред нищо за пари\nна човек, който преценява хората само по парите им\nна човек, който се гордее с парите си\nна човек, който няма други качества, освен парите си\nна човек, който е “платил” за парите си с цената на някакъв ужасен недостатък\nА сега нека отново да заменим думата “пари” с “оценки”. Хм, по тази логика зубърът в 6-ти клас трябва да е едно доста тъмно създание :)\nВ даден период от живота ви е било простимо и разбираемо да мислите по този начин. Тогава сте били още деца и не сте имали много житейски опит. От сегашната ви позиция обаче трябва да е ясно, че отличниците са всъщност хора като всички останали – не по-добри, но не и по-лоши.\nСъщото важи за хората с пари, така че да сте един от тях всъщност е СУПЕР.\nНо обикновено това е твърде трудно за преглъщане от повечето хора. Когато даден човек има пари, добри оценки или каквото и да било друго, което повечето хора нямат, реакцията към него е смесица от завист + страх + омраза. И макар и грозно, това отношение е съвсем естествено, понеже нашето его се чувства заплашено.\nТака стигаме до защитни реакции тип “Парите не са всичко”, с което целим да омаловажим стойността им и да скъсим дистанцията между нас и другия.\nА давате ли си сметка, че понякога отиваме твърде далеч и демонстрираме провокативно-негативно поведение към хората с пари? Знаете ли, че понякога децата им в училище си патят, защото родителите им имат пари? Ако откривате у себе си подобни агресивни реакции към парите и хората с пари, трябва да разберете едно:\nВЕЧЕ НЕ СМЕ В УЧИЛИЩЕ\nЗатова е необходимо да подходим по-рационално в нашето отношение към парите. Благодарение на ученическите си години вече знаем, че колкото и да повтаряме “Оценките не са всичко”, те не стават по-малко важни. Светът е устроен така, че ви налага да се съобразявате със системата (оценките ви трябват за матури, изпити, балове, олимпиади и пр.).\nСъщото е и с парите. Колкото и да повтаряме “Парите не са всичко”, те не стават по-малко важни.\nХубавото в случая е, че всъщност двете теории – “Парите не са всичко” и “Парите са важни” не си противоречат. Парите СА важни. Факт. Колкото по-бързо го приемем, толкова по-добре за нас и децата ни.\nПОЗВОЛЕТЕ СИ ДА ИСКАТЕ ПАРИ\nНе е необходимо да се оправдавате за това, че искате пари.\nЗнаете ли, че дори богатите хора са съгласни, че парите не са всичко? Те правят нещо, което обичат, и което им носи пари, но не го правят заради парите. Парите са второстепенни.\nТогава каква е разлика между богатите и повечето хора? Тя е там, че въпреки всичко богатите приемат парите. Приемат, че е естествено да се радваш на парите. Виждат ги като външен израз на постиженията си. Смятат, че щом нещо носи пари, това е върховното признание за неговата полезност и стойност.\nСъгласете се, че има хиляди марки безалкохолно, но най-известната (и най-скъпата) е една – и всички знаем коя.\nА какво мислят повечето хора за парите? Повечето хора мислят точно обратното – че парите отнемат стойността на нещата. Според тях например да издадеш полезна книга е благородно, но почнеш ли да печелиш пари от нея вече не си нищо повече от сергиджиите в Илиянци. Според тях ако учител остава след часовете – това е благородно, но ако получава заплащане за този труд си е просто алчен капиталист.\nПодобна изкривена настройка на мисленето е много вредна и докато я носите у себе си, никога няма да имате пари. На въпроса “Искате ли пари?” ще продължавате да отговаряте “По принцип да, но… парите не са всичко.”\nЗатова следващия път обърнете отговора. Кажете “Парите не са всичко, но… да, искам ги.”\nCategories Психология на паритеTags лични финанси, пари, парите не са всичко, финанси\tPost navigation\nКредитРеформ, ЕосМатрикс & вие\n18 thoughts on ““Парите не са всичко””\n20-Jan-2011 at 16:01\nВсе си мисля, че “парите не са всичко”, когато ги имаш. Не когато са милиони, а когато имаш толкова, че да се чувстваш спокоен и нелишен от основни глезотии.:) Ако нямаш достатъчно, че да си спокоен, не ми се вярва да можеш да кажеш “парите не са всичко”, защото едва ли мислиш за нещо друго през по-голямата част от времето. Така де, исках просто да се съглася с теб.\n20-Jan-2011 at 16:21\nПарите не са всичко е абсолютен еквивалент на гроздето е кисело….\nЧовек трябва да може да оценява успеха на другите, а не да го изяжда завистта по цял ден…………\n20-Jan-2011 at 19:43\nНяма какво да се заблуждаваме, парите са важни за всеки. Най-важното нещо, което могат да ви купят парите, е свободно време. Мисля, че хората с пари са тези, които са осъзнали изключителната им важност в нашия живот. И когато едно нещо е важно за теб, ти правиш всичко по силите си, за да го постигнеш – поставяш си цели, изграждаш план, определяш срок, започваш да пестиш и да инвестираш, предприемаш някакво действие. Също както за един човек е важно да завърши добро образование, да създаде семейство, да си намери работа, да бъде с добро здраве и тн., също толкова важно би трябвало да бъде и печеленето на повече пари. Но както изброените по-горе неща изискват воля, дисциплина и търпение, така също и придобиването на повече пари изисква определени действия, които трябва да бъдат предприети.\n20-Jan-2011 at 20:58\nСравнението между отношението към оценките в училище и отношението към парите е много точно. Всички ги желаят, но ако може да стане от само себе си без да се напрягаш много:)\n21-Jan-2011 at 09:17\n@Стъкло – благодаря! Бая време се чудих как да стане най-ясно :)\n@Костадин – съгласна съм с всяка една дума от коментара ти.\n21-Jan-2011 at 11:23\nПарите са важни за задоволяванае на основните нужди на тялото – храна, вода и топлина.\nОт там нататък вече придобиват важност духовните нужди, а те не с купуват с пари.\nИ не е без значение “цената” на парите. Най-бързият начин за печелене на много пари е като си “продадеш” скрупулите, морала и понятията за “правилно” и “грешно”.\n21-Jan-2011 at 11:28\n@pgh – освен храна, вода и топлина парите помагат и за задоволяване на по-сложните нужди като сигурност, независимост и прочее.\nЗа мен няма връзка между това колко пари имаш и какъв ти е моралът.\n21-Jan-2011 at 12:21\n@pgh – не знам точно какво точно разбираш по “духовни” нужди, но освен ако не са свързани с медитация, за всичко друго трябват малко или много пари. Най-често много :)\nА тези от типа ” богатите са неморални, а бедните са нещо като светци ” са толкова наивни, че не си заслужава да се коментирт.\n21-Jan-2011 at 12:22\n@pgh Задоволяването на духовните нужди хич не е безплатно.\n21-Jan-2011 at 13:33\nщом живота е устроен,така,че за да си на топло,трябва да си купиш толина,за да се нахранен,трябва да си купиш храна,за да си облечен трябва да си купиш дрехи,парите трябва да ги имаш и са необходими,друг е въпроса дали ги имаш или не,ако ги имаш е добре,ако ги нямаш и не можеш да ги спечелиш започваш да изказваш различни мнения,според,е важно в живота да се научиш да ги печелиш,колкото може повече!\n21-Jan-2011 at 14:45\nЗа мен НАЧИНА по който са спечелени парите е от основно значение.\nДали си спечелил посредством честен труд или чрез измама е важно и е следствие на възпитанието и морала който си си изградил.\nАко продължим аналогията – подобна е разликата между това да изкараш отлична оценка посредством знания и посредством преписване.\n21-Jan-2011 at 15:13\nДобре. Само да подчертая – КОЛКО печелиш и КАК печелиш нямат нищо общо.\n21-Jan-2011 at 15:36\nНаистина ли го вярваш Рая ?\nУверявам те, че многократно ще ти бъде предоставян варианта за “лесно” печелене на пари. Сама ще трябва да решаваш дали си готова да платиш “цената” на парите.\n21-Jan-2011 at 15:46\nДа. Изкарвала съм и повече, и по-малко пари – не помня да съм се чувствала по-лош човек като съм изкарвала повече :))\n21-Jan-2011 at 20:59\nA според мен тук се бърка ” лесно ” с ” бързо “. Както четох отдавна в една книга ” престъплението е бърз начин за изкарване на пари, а не лесен начин.” Ако някой смята, че е лесно да си бияч или проститутка или дилър на наркотици, да си помисли пак.\n21-Jan-2011 at 23:07\n@стъкло- именно, ако беше толкова лесно, всички щяха да са мутри, наемни убийци, и т.н…Взимаш бързо парите, ама подскачаш от всеки шум, да не са дошли да те острелят и теб……\n21-Jan-2011 at 23:20\nОбаче pgh натрапва тезата, че “добрите” пари са малко ( по дефиниция) и се изкарват трудно, а “лошите” се правят много лесно.\nАма не е така. По принцип по почтен начин могат да се спечелят и малко и много пари. Същото важи и за непочтените начини. Иначе, всички мошеници щяха да са милионери, а добряците – все бедни. Слава богу , че не е така. Просто, при непочтените начини на печалба се получават по-бързи и нетрудови резултати.\nPingback: 13 вечни закона за парите | Лични финанси


Chipolino Вана със стойка Вела\nНачало › Къпане & козметика › Chipolino Вана със стойка Вела мока\nразмер на ваната 87см;.\nChipolino Анатомична вана със стойка Вела\nДоказано е, че къпането на бебетата допринася за физическото и психическото им развитие. Нека банята на вашето бебе винаги е радостно събитие, което ще бъде много по-удобно с вана на Чиполино Вела. Къпането на вашето бебенце ще е удобно и приятно, защото стойката я прави лесно използваема и щадяща кръста на родителя.\nΠoдxoдяща зa дeцa oт 0 дo 36 месеса;\nБъpзo и лecнo изтoчвaнe нa вoдaтa пpeз oтвopa нa дънoтo нa вaничĸaтa и дренажна тръба.\nВаната може да се ползва със и без стойката..\nРазмер на ваната 87 см.


Университетско издателство „Епископ Константин Преславски“ Шумен, 2017 Научен редактор\nУниверситетско издателство „Епископ Константин Преславски“ Шумен, 2017 СЪДЪРЖАНИЕ\nII. Февруарската революция от 1917 година 47\nIII. Октомврийската революция 73\n6 ноември е открит I конгрес на земствата\nПодем на революцията. Манифестът от 17 октомври\nРеволюцията след 17 октомври\nПървата Държавна Дума (април – юни 1906 г.)\nОтношението на политическите партии към изборите\nВтора Държавна Дума (февруари – юни 1907 г.)\nРЕВОЛЮЦИИТЕ В РУСИЯ\nНаучен редактор: доц. д-р Стефан Минков\nРецензент: проф. д.и.н. Бисер Георгиев\nКоректор: Цветана Начева\nI. Първа руска революция 1905 – 1907 година 8\n1. Причини за революцията 8\n2. Начало на революцията 17\n3. Подем на революцията. Манифестът от 17 октомври 20\n4. Революцията след 17 октомври 22\n5. Въстанието в Москва 25\n6. Националните революции 26\n7. Първата държавна дума (април – юни 1906) 28\n8. Втората държавна дума (февруари – юни 1907) 40\n9. Последици от революцията 44\n1. Причини за революцията 47\n2. Начало на революцията 49\n3. Априлската криза 57\n4. Юлската криза 62\n5. Ударът срещу болшевиките 64\n6. Корниловският метеж 66\n7. Пътят към Октомври 68\n1. Начало на революцията 73\n2. Защо успяват болшевиките 76\nРуската история винаги е вълнувала и събуждала интерес сред нас българите. Причините са много – общите славянски корени, обединяващото двата народа православно християнство, близкият език, непрекъснатото преплитане на политическата ни история с руската, за добро или за лошо, и т.н. Малко са българите, които са безразлични към Русия. Останалите или я обичат, или я мразят. Това отношение идва от интерпретацията на нейната роля в българската история – на спасител или на поробител.\nДруга причина е, че Русия като една от Великите сили, още от XVIII в. се превръща в решаващ фактор в световната история и това не се е променило и до днес. Днешните геополитически катаклизми са ярък пример за това твърдение. Нека погледнем само XX век – в известен смисъл той започва и свършва с Русия. Тук имам предвид Октомврийската революция от 1917 г., която променя вектора на развитие на света, и разпадането на СССР през 1991 г., събитие с огромна историческа, икономическа, културна натовареност.\nКраят на XIX в. и началото на XX в. е един от най-интересните периоди в руската история. Изключително динамичен, нов, кървав, изграждащ и рушащ, променящ не само огромната държава, но и света. Избухват цели три революции, които са предмет на интерпретация в учебното помагало.\nРеволюциите са безвъзвратно закъснели за Русия; това е една от причините за яркото различие на тяхната роля в историческото развитие на страната в сравнение с революциите в Западна Европа. Русия сякаш бърза, иска да навакса пропуснатото. За 12 години е свалена абсолютната монархия, обществото преминава през руско подобие на парламентарна монархия, по-късно монархията е премахната и държавата е управлявана от Временно правителство, има опит за налагане на военна диктатура, за няколко дни Русия е република, преживява преврат, гръмко наричан Велика Октомврийска революция, наложен е един от най-кървавите тоталитарни режими в света, обърнат към изтреблението на собствения си народ. Подобни катаклизми и трансформации (не всички) държавите в Западна Европа преживяват в продължение на векове.\nЦелта на учебното помагало е да се опита да запознае студентите с причините, довели до руските революции, техните специфики, различаващи ги от революциите в Западна Европа, как те променят Русия и какво носят след себе си. Помагалото е съобразено със спецификите на съвременното образование и потребностите на днешните студенти.\nОсновната му цел е да събуди у обучаемите интерес и желание към още знания, които да бъдат надградени самостоятелно от студентите. И нещо по-важно – да се запази необходимата дистанция от емоциите, с които е натоварено нашето отношение към Русия и нейната история, да се преодолеят крайните оценки, които влияят върху формирането на полярни възприятия за руската политика и обясняват наличието в българското общество на дълготрайна тенденция за разделяне в отношението към Русия – това, което сме свикнали да определяме като русофобство и русофилство. Това е поглед към руската история, който трябва да остане в миналото, но, за съжаление, много често срещан и днес. Към Русия трябва да се гледа трезво, без емоции (колкото и да е трудно това за нас) през погледа на българските интереси, както към всяка друга държава. Отношението ни към нея трябва да минава през разума, не през сърцето. За това неимоверно много ще помогне разбирането на историята ú.\nСлед като усвоите материала в помагалото, вие:\nще се запознаете с трите руски революции, които избухват в началото на XX век: Първата руска революция (1905 – 1907); Февруарската революция от 1917 г. и Октомврийската революция от 1917 г.;\nще знаете кои са обективните (политически, икономически, социални) причини за тях, както и субективните (промяната в социално-психологическата нагласа в руското население, както и менталните изменения в обществото в годините на революции и война);\nще знаете кои са основните политически партии и лидери, които участват в революциите, и какви са техните основни искания;\nще се запознаете с измененията, които настъпват в управлението на страната, какви нови органи на власт се раждат от революциите, как функционират те; дали успяват да задоволят стремежите към промяна на цялото общество, а също така и как се променя политическото устройство на Русия след всяка една от революциите;\nще може да си отговорите на въпроса защо в Русия за толкова кратък период от време имаме цели три революции, дали те тласкат страната към ползотворни реформи, дали успяват да я превърнат в бързо развиваща се демократична държава, или точно обратното?\nПърва руска революция 1905 – 1907 година\nПричини за революцията\nПричините, довели до избухването на Първата руска революция, са много и от различен характер. Голямата империя отдавна се движи към революцията. Докато в Западна Европа от векове има парламенти, граждански права, свободна политическа преса, партии и т.н., Русия сякаш е застинала в своето развитие. Тя остава абсолютна монархия, в която липсва политически живот, огромната маса от селяни все още сляпо вярва в своя цар и напълно се уповава на него. Въпреки това в империята бавно започват да стават промени, навлиза капитализмът, както и западните политически идеи. След либералните реформи на Александър II (1855 – 1881) от 60-те години на XIX в., удачно наречени „революция отгоре“, в рамките на руския абсолютизъм проникват капиталистическите отношения, което прави политическия модел неадекватен на новите обществени потребности и предполага радикалната му промяна – отгоре, чрез реформи, или отдолу, чрез революция.\nТова, че реформите на Царя Освободител (така руснаците наричат Александър II, защото през 1861 г. отменя крепостното право) са рязко прекъснати от консервативните му наследници Александър III (1881 – 1894) и Николай II (1894 – 1917), не смекчава тяхното значение. Русия бавно и много трудно започва да се променя.\nОще от самото си раждане като държава (Киевска Рус) Русия има многобройни специфики на формиране и изграждане на държавните институции. Те се отразяват на цялостния ú облик, а оттам и на манталитета на народа. Едно от характерните неща е силната намеса на държавата във всяка една сфера на живот, особено в икономиката. Това поражда системата на т.н. държавен капитализъм. Западните модели по интересен начин се пречупват през руската действителност и често водят до парадокси. Например западният майорат, който, особено в Англия, води до предприемачество, до развитие на търговията, до изграждането на буржоазна психика, в Русия води до зависимост от държавата. Петър I (1689 – 1725) въвежда майората със Закона за единонаследието от 1714 г.\nРуският историк Сергей Соловьов пише, че той много тежи на руснаците, при които липсват добре развита промишленост и търговия и наличие на пари. Затова законът бързо е премахнат от Анна Йоановна (1730 – 1740). Капитализмът, наложен отгоре от Петър I, също работи за държавата и за нейните нужди, руснаците го наричат „капитализм из-под палки“.\nТака в началото на XIX в. Русия си остава абсолютна съсловна монархия с куп нерешени въпроси. Основната част от населението са селяни (над 90%), които не само че нямат никакви права, но дори и след падането на крепостната система на тях продължава да им липсва най-важното – земята. Запазено е помешчическото земевладение, както и селската община. В руското село липсва социално разслоение, частна собственост, индивидуализмът и предприемачеството. Положението в зараждащата се работническа класа не е по-добро. По-голямата част от работниците са бивши селяни; те все още не са се отърсили от селския си манталитет. Работниците са подложени на груба експлоатация от своите работодатели, към тях се отнасят като към крепостни. Работят по 12 – 14 часа на ден, заплатата им стига колкото да не умрат от глад, заедно с мъжете работят жени и деца (такова е положението във всички западноевропейски страни в периода на т.нар. първоначално натрупване на капитала, т.е. грубо до средата на ХІХ век). В руското село и град се трупа тиха омраза и ненавист към привилегированите съсловия с векове наред, която в един момент изригва в поредица от бунтове и революции.\nЕдна от причините за Първата революция е и началото на политически живот в империята, макар и нелегален. Но точно тази нелегалност е предпоставка първо да се зародят радикални партии, които работят сред селяните и работниците и пропагандират методите на революционните промени, а не на реформите.\nДокато в Западна Европа първо се създават либералните и консервативните партии, и едва след това социалистическите, в Русия е обратното. Партиите се създават на основата на западните идеологии, които често са усвоени повърхностно, основно се използва тяхната терминология, а в дълбочина се вижда руската им същност. Партията се изгражда върху идеология, а не върху интересите на дадено съсловие. Тези, а и още много други специфики на създаване на руската многопартийна система определят характера на руските партии, които със своята дейност стават една от причините не само за тази революция в Русия. Да не забравяме, че основните партии, които ще играят съществена роля в развитието на страната, се създават във време на революция, това няма как да не се отрази на политическите им стремежи и програми. Те са едни от най-радикалните в Европа. Често се призовава към налагане на нереализуеми държавни модели, като се изпада в крайности: или неограничено самодържавие, или даване на всевъзможни демократични свободи, които трудно биха могли да бъдат приложени в Русия на този етап на развитие на държавата и обществото.\nВ Русия първо се създават националните партии в нейните покрайнини, а не в центъра. Тези общности разполагат с големи диаспори, които им влияят както идейно-политически, така и икономически. През 1897 г. се създава Всеобщ еврейски работнически съюз на Литва, Полша и Русия (Бунд), в началото на 1890 г. се създава арменската партия „Дашнакцутюн“ (Съюз за действие), в Грузия през 1892 г. се създава социалдемократическата „Месаме-даси“, както и Полската социалистическа партия, и др.\nТук е мястото да отбележим, че националният проблем става изключително остър за Русия; той така и не е решен до нейното разпадане. До Александър III (1881 – 1894) в огромната империя съществува известна толерантност между различните народности, но царят „Миротворец“ я прекъсва. Ако дотогава русификацията като политика се реализира най-вече в Полша и в по-малка степен в Украйна, след 1881 г. тя става основна линия в политиката на империята. От тази политика изключително страдат евреите, за които дори се налагат квоти за прием в университетите, както и определени квартали, в които могат да живеят. Александър III е наречен „първия националист на руския престол“, той поставя началото на националния въпрос, който също става една от важните предпоставки за падането на самодържавието.\nДо избухването на революцията се създават още две партии, които ще изиграят съдбовна роля за руската държава. Първата от тях е Руската социалдемократическа работническа партия (РСДРП). Привържениците ú са подвластни на марксизма и залагат на работническата класа, която според тях ще е в основата на извършването на социалистическа революция. В тази партия, както и в останалите, по интересен начин се преплитат западните политически идеи с революционните традиции на освободителното движение. Водачите на РСДРП са ученици не само на Маркс и Енгелс, но и на Александър Херцен, Николай Чернишевски, Пьотр Ткачов, Пьотр Лавров, Михаил Бакунин и др. Преди създаването на организацията нейните членове участват активно в „Съюз за борба за освобождение на работническата класа“ (1895), както и в емблематичния вестник „Искра“, който се издава от 1900 г. в Лондон.\nПървият опит за създаване на социалдемократическа работническа партия през 1898 г. в Минск е неуспешен. Делегатите са арестувани, не са приети програма и устав. Ситуацията е различна през 1903 г. в Лондон, където са приети програма и устав на РСДРП. Годината е знакова и с друго събитие в руската социалдемокрация – делегатите се разделят на две фракции и никога няма да се обединят отново: болшевики, начело с Владимир Улянов (Ленин), и меншевики, ръководени от Юлий Цедербаум (Мартов). Болшевиките са много по-крайни и радикални в своята политика, докато меншевиките залагат на реформите, на съюз с другите партии, те са умерените социалдемократи в Русия. И двете фракции ще имат изключителна роля в бъдещето на страната.\nДругата партия, която се създава в Русия през 1902 г., преди това да бъде разрешено официално, е Партията на социалистите-революционери (есери). За разлика от РСДРП, която се опира на работниците, есерите залагат на селяните. Те са наследници на народничеството в Русия. Водач е Виктор Чернов. Паралелно с политическата организация е създадена и „Бойна организация на партията на есерите“ начело с Г. Гершуни, която стои зад редица покушения.\nЛибералите също създават своя организация, без обаче тя да прерасне в партия. През 1902 г. започва нелегалното издаване на списание „Освобождение“ от Пьотр Струве. На следващата година се създават две либерални организации: Съюз за освобождение и Съюз на земците-конституционалисти. Либералите настояват за даване на демократични свободи и трансформирането на Русия в конституционна монархия.\nС консервативната си политика Александър III предизвиква още две събития, довели до Първата революция. Това са студентските вълнения от 1899 г. и гладът от 1891/1892 г. Гладът взима много жертви. Действително 1891 г. е много суха, преди това зимата е била студена, с малко сняг, но сред хората остава убеждението, че основна вина за глада носи безотговорната политика на правителството. То закъснява с помощта към бедстващите райони, както и със забраната за износ на жито. Търговците спокойно изпълняват всичките си задгранични договори за доставка, изнасяйки от страната тонове жито, докато хората измират. Министърът на финансите Ив. Вишнеградски прави всичко по силите си, за да забави забраната за износ. С неадекватната си политика царският режим си спечелва още повече врагове.\nВ края на XIX и началото на XX в. университетите се превръщат в центрове на антиправителствена политика. Дадената при Александър II автономия е отнета през 1884 г.; все по-труден става достъпът на по-бедните слоеве от населението до университетското образование. Студентските вълнения започват в Санкт Петербург през 1899 г., когато правителството забранява отбелязването на годишнината от основаването на университета. Следват сблъсъци с полицията, арести, както и забрана на всякакви обществени прояви от страна на студентите. Вместо да отстъпи и да върне някои от привилегиите на университетите, царското правителство продължава с репресиите. Подобна политика води до радикализирането на огромна част от студентите и преподавателите, което ги превръща в още едно от съсловията, застанали на страната на опозицията.\nНедоволството на студентите продължава през 1901 и 1902 г.; не спира до избухване на революцията. Много изследователи са на мнение, че началото на революцията трябва да се свърже с глада и със студентските размирици, двете събития консолидират руснаците, политизират ги, радикализират ги… процеси, които не вещаят нищо добро за царизма.\nГодината преди избухването на революцията е пълна с подобни събития. Убит е Вячеслав Плеве, министър на вътрешните работи. Неговият предшественик Дмитрий Сипягин също е бил убит от бойните групи на есерите.\nНа 6 ноември е открит I конгрес на земствата (изборни органи на местното самоуправление от 1864 г., въведени с реформите на император Александър II, земствата стават център на либералната опозиция в страната, те са основа за създаване на партията на кадетите през 1905 г.) Либералите настояват за извършването на поредица от реформи, както и за свикването на народно събрание. Същата година се провежда и „банкетната“ кампания, която обхваща над 30 града, на 14 декември (годишнина от въстанието на декабристите) се призовава да се свика Учредително събрание. Либералите дори провеждат среща с есерите в Париж (17 септември) за създаването на общ фронт против царизма.\nЕдин от основните катализатори за Първата руска революция е загубата във войната с Япония, започнала през 1904 г. Често режимът използва военните победи за заздравяването на властта си, като се опира на патриотичните чувства, които съпътстват почти всяка война. При поражение обаче ефектът е обратен; следват реформи (подходящ пример е Кримската война, [1853 – 1856], загубите от която водят до реформите на Александър II). Но след Руско-японската война избухва революция.\nДо Александър III и Николай II царското правителство следва проверената многократно система на редуващите се козметични реформи и репресии. Провеждат се реформи, които са прах в очите на хората; те са спокойни и не вдигат бунтове – ако това не работи, следват репресиите, които работят безотказно. Но подобна политика има ефект до 1905 г. – след това нищо не може да спре промените в Русия, нито реформите, нито репресиите.\nЗа разлика от Александър III, който, въпреки че е консерватор, е силен владетел, наследникът му Николай II е нерешителен и податлив на чуждо влияние, което се вижда както във външната, така и във вътрешната му политика. Огромната му грешка е, че залага изцяло на репресиите, надявайки се, че те ще имат успеха, който са имали в миналото. Реформите, които провежда последният Романов, не са му на сърце; той не иска промени, за него те биха били политически провал. Всяка нова реформа, която ограничава самодържавието, бързо е гарнирана с множество укази и допълнения и просто става неработеща.\nДруга предпоставка за революцията е навлизането на капитализма. Процесът е много бавен, с редица специфики, но все пак капитализмът намира почва и в негостоприемната за него Русия. В края на XIX в. империята се намира в процес на бърза индустриализация, която води след себе си и социални промени. Буржоазията и пролетариатът вече са налице, макар и отново доста различни от западните модели. Буржоазията е слаба, аполитична, близка и вярна на царя, и остава такава доста дълго време. Тя се отнася към работниците като към крепостни селяни, липсват ú индивидуализмът и предприемачеството на западната буржоазия.\nНа Запад работодателите постигат компромис с работниците, тръгвайки по пътя на реформирането на капитализма. По-голяма част от работниците на Запад са от т.нар. квалифицирани работници с професионални познания за своята дейност, което им осигурява една сравнително стабилна и добре платена работа. Този тип работници не иска революция. Има силни профсъюзи, върви се към даването на все повече икономически и политически права, към общо избирателно право (което изравнява работодател и работник в политически аспект) и др. В Русия по-голямата част от работниците са неквалифицирани, бедни, необразовани, тоест – лумпенпролетариат, изключително подвластни на крайни идеологии, на провокации, на радикализация. Буржоазията в Русия не е готова за компромис с работниците и една от основните причини за това е, че самото самодържавие не е склонно към подобен компромис.\nНа 9 януари 1905 г. се провежда масова работническа демонстрация, която се насочва към Зимния дворец. Тя е мирна, хората носят икони, чуват се възгласи „Боже, пази царя!“. Преди това участниците в нея са подготвили петиция (написана от Георги Гапон) до царя. В нея има само икономически искания: за подобряване условията на работа; въвеждане на 8 часов работен ден; по-високи заплати и т.н. Георги Гапон е интересна личност в руската история, той е свещеник, агент на царската полиция. Името му се свързва със създаването на работнически организации, които се борят за даване и спазване на работнически права. Г. Гапон е избран за наследник на Сергей Зубатов, който е полицай, внедрен сред работниците с цел създаване на техни организации (зубатовки). Така правителството иска да прекъсне пропагандата сред пролетариата, идваща от радикалните партии, да контролира събиранията им, а и да насочи борбата им единствено към икономически искания, а не за политически промени. Зубатовките са чудесен отдушник за руските работници. Г. Гапон е замесен и в опитите да се вдигне въоръжено въстание против самодържавието (Женевската междупартийна конференция от 1905 г.), както и в закупуването на оръжие за същата цел (аферата с кораба „Джон Графтън“), като и двете начинания са спонсорирани от Япония. Свещеникът е убит през 1906 г. от есерите, които го обвиняват в сътрудничество с царското правителство.\nВъпреки мирния характер на шествието е дадена заповед за стрелба, убити са стотици. 9 януари остава в историята като Кървавата неделя и първи ден от революцията. Събитията в Санкт Петербург имат огромен отзвук не само в империята, но и по целия свят. Те предизвикват поредица от стачки в подкрепа на руските работници, смята се, че най-масовите са във Франция. „Кървавата неделя“ се коментира дори и в Латинска Америка.\nТози ден сякаш пречупва нещо в руснаците; след него те не са вече тази аморфна маса, която се бои от своя цар и му се подчинява безропотно. От застинала, Русия става революционна. В революцията се включват всички слоеве на обществото, като всеки преследва своите цели, били те политически, икономически, национални. Най-консолидирано и организирано действат работниците, започва действителното образуване на работническата класа. Техните искания са както политически, така и икономически. За по-бързото задвижване на тези процеси несъмнено изиграва роля създаването на Съветите. Това са изборни демократични работнически организации, които се заемат с внасянето на ред в стачните действия и политическото възпитание на работниците.\nПървите Съвети възникват в Урал, но те наподобяват повече на профсъюзи, докато този в Иваново-Вознесенск е нова форма на местната власт. В неговия състав преобладават текстилните работници, а водачи са представители на меншевиките, които виждат в Съветите реализиране на идеята им за работническо самоуправление. Чрез Съветите меншевиките искат да се доближат до още една тяхна мечта – да трансформират партията в легална организация. Нещо, което не се харесва на болшевиките, затова и Ленин първоначално отхвърля Съветите, виждайки в тях алтернатива на партийната организация. През 1917 г. позициите се сменят.\nСлед масовите стачки и неспиращото недоволство сред народа, Николай II е принуден да направи първата отстъпка. Вътрешният министър Александър Булигин подготвя заповед за свикване на консултативно събрание, което да изготви законодателен проект. Тя е подписана на 18 февруари, а указът за учредяване на Държавна дума е с дата 6 август. Според него Думата няма да може да променя основните закони, тя ще има съвещателни, а не законодателни функции. Изработена е сложна избирателна система, според която без право на глас остават работниците, войниците, студентите, тоест най-радикалните слоеве от населението. Предвиден е и висок имуществен ценз, право на глас получават селяните, разбира се, не всички (правителството още вярва в тяхната безусловна подкрепа за царя). Така от 140 млн. население само 4 млн. имат право на глас, някъде около 3%. Всички тези ограничения ясно показват нежеланието на Николай II да въведе радикални реформи в страната.\nБулигинската Дума не изиграва очакваната роля, каквато ú е дадена от правителството. Тя не само че не успокоява обстановката, но дори още повече я наелектризира. Подобна Дума би била на мястото си по времето на Александър II, но Русия вече не иска козметични, а реални реформи. Нещо, което Николай II не успява или не иска да разбере.\nЕдинственият резултат от работата на Булигинската Дума е, че успява да разцепи опозиционните партии, и най-вече либералите. По-консервативните от тях са съгласни да участват в изборите, въпреки очевидните капани в тях, по-радикалните – не. За бойкот се обявяват и есерите, и болшевиките. Меншевиките, верни на разбирането си да се участва във всяка една легална инициатива, са готови за избори.\nЗенитът на революцията е през месец октомври, когато в стачките се включват близо 2 млн. души. Това са хора от всички съсловия, търсещи някаква промяна. Активизират се и селяните. На 24 май е формиран Общоруският селски съюз, а на 31 юли – 1 август тайно се провежда Първи общоруски селски конгрес. Селяните искат премахване на откупните плащания, повече земя, свикване на Учредително събрание. Към сътрудничество със селяните се стремят всички опозиционни партии, защото те са най-многобройното съсловие в империята. Програмата на есерите и народническата основа, върху която е изградена партията, привличат част от селското население; селяни има в редиците на болшевиките, докато меншевиките залагат много повече на работниците, те не вярват в политическия потенциал на селяните.\nОще през месец септември започва голяма стачка на печатарските и на железничарските работници, политическите искания стават все повече. Месец октомври дава най-голямата победа на революцията. По предложение на Сергей Вите Николай II подписва манифеста от 17 октомври „За усъвършенстване на държавния ред“. Този документ действително променя империята; залегналите в него свободи ни дават основание да говорим за революция през 1905 г. От абсолютна монархия Русия се превръща в парламентарна. Това е кратък документ; личи си, че е писан с досада и нежелание. С идеята не да даде промени, а да спре разбунтувалия се народ.\nМанифестът от 17 октомври съдържа три основни обещания:\nДа даде на народа основните граждански свободи: неприкосновеност на личността, свобода на съвестта, на словото, на събранията и съюзите.\nДа се проведат избори за Държавна дума, като в тях се включат и лишените до този момент от избирателни права класи; новият законодателен орган да постави началото и да изработи правила за общо избирателно право.\nДа се установи като неизменно право, че нито един закон не може да влезе в сила без одобрението на Държавната дума, като народните избраници ще участват в контрола за законността на действията на властта.\nВъпреки че дава много повече права от указите от 18 февруари и от 6 август, Манифестът от 17 октомври оставя и много нерешени въпроси. И това си проличава веднага. Всичко, което е недоизказано в него от царя, се използва, за да ограничи дадените свободи.\nМанифестът от 17 октомври е повратна точка в Първата руска революция. След него ситуацията се променя, както в управляващото самодържавие, така и в опозиционните сили. Либералите се възползват от дадените свободи и създават свои партии. Първа се изгражда Конституционно-демократическата партия (кадети) с лидер Павел Милюков. Тя защитава интересите на градската буржоазия, на либерално настроената интелигенция. Кадетите са по-радикални, по-леви в своите виждания и по-големи критици на самодържавието, отколкото другата либерална партия – тази на октябристите.\nСъюз 17 октомври (октябристи) се създава през месец ноември; в нея влиза едрата буржоазия, тя е по-умерена в своите възгледи и е склонна към съвместни действия със самодържавието за реализацията на дадените с манифеста от 17 октомври свободи. Общото за всички либерали е, че те не желаят продължаването на революцията. Положението им е доста деликатно и те се оказват между царя и народа, който не желае спиране на революцията. Социалдемократите и есерите застават начело на това недоволство.\nС отдръпването на либералите революцията навлиза в нова фаза от своето развитие. Немалко изследователи виждат в последващите събития компонентите на гражданска война. Обществото в Русия се разделя на такива, които защитават стария режим, и други, които са против него. С. Вите, след като не получава подкрепа от либералите, които отказват участие в правителството, залага на репресиите. В тези му действия той е подкрепян и насърчаван от новия вътрешен министър Пьотр Дурново, както и от шефа на полицията Дмитрий Трепов.\nСлед издаването на манифеста се създават и консервативните партии, които подкрепят режима. Най-известни сред тях са Съюз на руския народ (1905) и Съюз на Архангел Михаил (1908).\nПървата от тях е покровителствана лично от императора. Привържениците на тези организации, а и всички консервативни кръгове в страната носят събирателното име черносотци (в миналото така се нарича населението, което носи тягло, плаща данъци и зъдължения; през XX в. терминът се използва за обозначаване на консервативните сили, които не искат промяна, а запазване на самодържавието). Дадените свободи, парадоксално, отключват вълна от безсмислени убийства. Хора са убивани по улиците; грабежите и страшните еврейски погроми са резултат от социалните противоречия в страната, които правителството не само че не се опитва да спре, а дори покровителства.\nВ селата именията на помешчиците са разграбвани и опожарявани. Селските бунтове са спрени с изпращането на редовна армия. Продължение на всички тези събития са въстанията в армията и флота. С най-голям резонанс са бунтовете в Кронщад и Севастопол. Въстанието в Севастопол се води от лейтенант Шмид, социалист, оглавил създадения Съвет на работническите депутати, към който се присъединяват много матроси и военни. Въпреки големия брой на участниците в тези бунтове и подкрепата на народа за матросите, са жестоко потушени, а Шмид е разстрелян.\nПостепенно действията се изместват в Москва, където на 21 ноември започва работа Съвет на работническите депутати. Това, че Съветът се създава в условията на нов подем на стачното движение, му предава доста радикален характер. В неговото управление, за разлика от Петербург например, има повече болшевики. Расте и броят на профсъюзите, както и на създаваните бойни дружини. Болшевиките все повече насърчават работниците за въоръжена борба, идея, която Ленин развива в „Двете тактики на социалдемокрацията в социалистическата революция“ (1905).\nВ този етап от революцията меншевиките залитат в ляво, повлияни от работническото въодушевление, а и от страх да не загубят позициите си сред тях. Царското правителство бърза да наложи нови ограничения в дадените от него свободи, коронен номер, който е използван многократно. На 29 ноември е предоставено правото на местните власти да се борят активно със стачките в железниците и пощите. Следва царски указ от 2 декември, който налага временни правила за наказанията за участие в стачки.\nВъстанието в Москва\nНай-големият удар за левите партии е арестът на 267 депутати от Петербургския Съвет. Съдебният процес срещу тях продължава повече от месец, те са защитавани от едни от най-добрите адвокати в столицата. Повечето са осъдени на отнемане на гражданските права и безсрочно заточение в Сибир. Между тях е и Троцки, който през 1907 г. бяга извън Русия. Арестът е извършен на 3 декември, а отговорът идва от Москва. Там няма силна армия и полиция, както в столицата; левите организации са силни и решават да действат. Започва издигането на барикади по улиците, най-силната крепост на работниците е квартал „Пресня“, който е център на текстилната индустрия.\nБолшевиките водят бойните организации в града, като снабдяват населението с оръжие. Меншевиките ги следват, но те са и първите, които се отказват от въоръженото въстание, виждайки, че то върви към провал. Умерените социалдемократи разбират, че московчани са изолирани, нямат подкрепа. Това не е масовата стачка от октомври месец, обхванала цялата страна. Армията запазва своята преданост към режима, което и накланя везните в негова полза. След разгрома на въстаниците царското правителство започва това, което най-много му приляга – масови репресии. Избити са повече от 15 хил. души. Самодържавието ясно показва, че дадените свободи няма да се спазват.\nВъпреки неуспеха си, въстанието в Москва оставя дълбока следа в революционния път на Русия. И най-вече е добър урок. Важен резултат от въстанието в Москва е, че всяка една партия прави решителна крачка в своята идентификация, определя политическото си поведение, по-добре разграничава своите съюзници и врагове. Пропусната е изключителната възможност за съюз между самодържавието и либералите, за което изцяло е виновна монархията. Влизането на либералите в правителството в момент на пик на революцията и неясни обещания от страна на самодържавието ще е пагубно за тях. Отворена е и още една пропаст между либералите и революционните сили, едните искат реформи, другите – революция. П. Милюков констатира, че московското въстание прокарва „непроходима граница“ между двете групи.\nКраят на московското въстание е край на подема на революцията; тя навлиза в нов етап от своето развитие, напълно дирижиран от монархията.\nЗа Руската империя националният въпрос е от огромно значение. Подемът на революцията през есента на 1905 г., както и Манифестът от 17 октомври поставят началото на т. нар. национална революция. В покрайнините на Русия се раждат национално-демократични и либерални организации. Интелигенцията на Литва, Латвия, Естония, Украйна и другите национални райони издига искания за културно-национална автономия.\nОще на 22 октомври в Литва буржоазията иска автономия със собствен сейм, а Николай II да бъде признат за Велик княз на Литва. Този призив не е приет от голяма част от обществото. Създават се няколко партии: Литовска демократическа партия, Литовска народно-демократическа партия и др.\nЛатвия също не изостава от този процес. Либералите са доволни от Манифеста от 17 октомври и се обявяват против продължаване на революцията. На другия полюс са латвийските социалдемократи, които призовават за продължаване на стачките и да не се вярва на обещанията на царя.\nПредставителите на Бунда и на Полската социалистическа партия също подкрепят руските революционни партии в опитите им за сваляне на самодържавието. Повечето поляци искат пълно отделяне от Русия. Белоруската социалистическа партия е за установяване на федеративна демократическа република с общ сейм.\nПолитическите процеси са по-сложни в Украйна. Украинската народна партия гледа на работническото движение като нещо чуждо за украинците, тя смята, че това е чисто руски процес. Национално-либералните организации издигат искания за културно-национална автономия и преподаване в училищата на украински език. Зад въвеждането на конституционно управление застава Украинската радикална партия.\nВ Закавказието също се провеждат масови митинги и стачки, които искат премахването на всички национални ограничения. Създават се национални културно-просветни общества като „Защитник“ в Азербайджан. Партията „Съюз“ е близка до програмата на есерите, а „Мюсюлманската конституционна партия“ – до тази на кадетите.\nСкорост набират панислямистките кръгове около вестник „Живот“ и списание „Благоденствие“, които призовават за обединение на всички мюсюлмани под егидата на Турция. Всички те смятат, че за мюсюлманите е по-добър самодържавният строй в Русия, а не конституционният. Не липсва и работническа партия – „Енергия“, тя е и най-популярна.\nГрузинските меншевики поддържат връзки с Азербайджан и Иран за пренасянето на революционна литература и оръжие. В Армения „Дашнакцутюн“ работи за създаването на Закавказка демократическа република в състава на Руската федерация. РСДРП е против сепаратизма, който е присъщ на арменските леви партии. Грузинското духовенство и дворяни са против тези действия, те дори създават „християнски отряди“ в помощ на полицията.\nАктивно в революцията се включват финландските работници, които с помощта на левите части от РСДРП организират масови протести. Финската национална партия е за компромис с царското правителство и автономия, която им е дадена на 22 октомври.\nЦарският режим успява да се измъкне от трудната за него 1905 г. и въпреки че е дал парламент и граждански свободи, той не смята да отстъпва. За Николай II това е повече морално поражение, а не реално, политическо. Ако трябва да се гледа в перспектива, губещи от 1905 г. са либералите, които остават чужди на народа, както и на царския режим. Есерите, макар че са най-масовата партия, не успяват да се утвърдят като важен играч в политиката. Това важи и за следващите революции. РСДРП също е губеща от 1905 г.; след провала на московското въстание ентусиазмът на работниците значително спада. Партията все повече се разцепва и никога вече няма да е единна. Ако някой извлича поуки от бурната 1905 г., това са болшевиките. За тях действително това е генерална репетиция за 1917 г. Ленин е много по-гъвкав от меншевиките, той скъсва с някои марксистки догми, които няма да работят в Русия.\nЦарският режим си гарантира водещата роля в политиката с няколко закона, които са приети преди да заработи Думата. Първият от тях е Избирателната реформа от 11 декември 1905 г. Тя е толкова сложна, че дори опитни юристи се заплитат в нейното тълкуване. Изборите стават многостепенни (не са преки), избирателите са разделени по съсловия: работници, селяни, помешчици, собственици. В изборите нямат право да участват жени, военнослужещи, студенти, ратаи. За гражданите има висок имуществен ценз, а за всички – и възрастов: 25 години. Всяко едно съсловие избира представители в избирателния окръг. Всичко това цели да се осигурят гласове за партиите, поддържащи режима. Като се има предвид, че това са първите избори в империята и никой няма политически опит в предизборните борби, самодържавието вероятно е било сигурно в победата си. То е разчитало и на сляпата вяра на селяните, за които се е смятало, че ще гласуват за своя бащица. Но точно тази обърканост прави изборите непредсказуеми. Резултатите потвърждават това.\nНа 20 февруари 1906 г. е преобразуван Държавният съвет. Той получава равни права с Думата (като горна камара), в това число и законодателна инициатива. Разбира се, с тази уговорка, че Държавният съвет е верен на императора, а Думата – не. Най-консервативните и спъващи работата на Думата са Основните закони, приети на 24 април. Те са съставени от пет глави: за върховенството на самодържавната власт; за правата и задълженията на руските граждани; за Държавния съвет и Държавната дума; за Съвета на министрите и управляващите отделните части. Още в глава първа е казано, че върховната власт принадлежи на императора… както повелява Бог.\nЗаконите са ограничават правата на Думата както в законодателните, така и във финансовите функции. Министрите са отговорни само пред царя, Думата няма право да се трансформира в Учредително събрание и др. Новият режим по интересен начин съчетава абсолютната с парламентарната монархия, с превес на първата – парламентарен абсолютизъм.\nИма автори, които виждат в Основните закони конституция, много консервативна, но все пак конституция. По-точно е да се каже, че това са закони, които ограничават работата на парламента, и то в полза на императора. Никъде в издадените закони думата конституция не е спомената. Царят запазва за себе си не само изпълнителната, но и голяма част от законодателната власт, като обезсмисля работата на Думата още преди нейното свикване.\nСъюз на руския народ – крайно дясна партия, поддържаща монархията. Води своето начало от културно-просветителското общество Руско събрание. В хода на революцията се превръща в елитарна политическа партия. Въпреки че са против Манифеста от 17 октомври, като партия, която поддържа всичко, което идва от самодържавието, те не могат открито да се борят срещу него. В началото на 1906 г. основният въпрос, който се обсъжда, е за изборите в Думата. От 8 до 11 февруари се провежда I общоруски конгрес на руските хора, който събира в себе си представители на 30 промонархически организации. Стига се до извода, че в условията на радикализация, която се наблюдава сред населението, едва ли ще се спечелят изборите. Обсъжда се дали да се даде поддръжка за кадетите или за октябристите.\nСъюз 17 октомври (октябристи) – умереното крило на либералите, представени от едрия капитал. Те са доволни от Манифеста и не желаят продължаване на революцията. Октябристите са за конституционна монархия. Провеждат активна кампания, но е ясно, че с приетата програма за запазване на помешчическата земя няма да спечелят гласовете на масите.\nКонституционно-демократическа партия (кадети) – либерална партия, нейните последователи са по-радикални от октябристите. Това е партията, която провежда най-умелата и мащабна предизборна кампания и това си личи от резултатите ú. С пропагандна цел по време на изборите кадетите се наричат Партия на народните свободи. Те се представят като партия, която може да изпълни всички желания на народа относно политиката и това да стане по мирен път. В партията на кадетите влизат едни от най-интелигентните хора, което е от огромен плюс в агитационната им работа. Като се има предвид, че левите партии приемат тактиката на бойкот, кадетите се оказват организацията, за която могат да гласуват несъгласните с бойкота.\nменшевики – голяма част от меншевиките са за участие в изборите. Те се придържат към разбирането, че всяка възможност, дадена от правителството за легална дейност, трябва да се използва. Участието на работниците в изборите и Думата ще вдигне тяхната политическа култура и активност. Изборите съвпадат с провеждането на IV (Обединителен) конгрес на партията, на който превес имат меншевиките. Поради това и конгресът приема резолюция за участие в изборите.\nболшевики – Ленин и болшевиките следват т.нар. активен бойкот – да се използва предизборната борба за агитационните нужди на болшевиките. След време Ленин ще признае тази тактика за погрешна.\nСоциалисти революционери (есери) – тази неонародническа партия, която защитава интересите на селяните, е още по-радикална от болшевиките относно желанието си да бойкотира Думата. На своя конгрес от 1906 г. те активно обсъждат вдигането на селско въстание, но надделява мнението на водача им В. Чернов да се подготвя въстание, но да не се прибързва с него. За бойкот са всички представители на есерите. Те дори отказват да агитират против Думата, така както правят болшевиките.\nТрудова група (трудовики) – те са близки до есерите, защото изразяват интересите на селяните. В техните редици влизат не само хора, които се занимават със селско стопанство, но и народнически настроената интелигенция. Сред трудовиките има и есери, и социалдемократи, които са сред депутатите в качеството си на безпартийни. Характерно за трудовиките е, че те се формират като политическа сила по време на Думата, нямат ясно очертана програма, не са сплотени. Самите те се наричат група, не партия. В центъра на тяхното внимание е аграрният въпрос, политическите им разбирания се отличават с простотата си и радикализма. За тях Думата е инструмент, чрез който помешчическата земя може да премине в ръцете на народа. Групата е изразител на народната стихия. Трудовиките стават втората по численост партия в Първата дума и за техните гласове се разиграва истинска борба. Тя се води основно между кадетите и социалдемократите, виждайки, че трудовиките лесно могат да се контролират от по-опитните им опоненти. В тази битка надделяват социалдемократите. Като партия трудовиките се оформят след разпускането на Думата и съществуват като такава до 1917 г.\nЦарското правителство постига целта си: след като Думата започва да работи, революцията отслабва и вече не достига нивата на острота от декември 1905 г.\nНай-многочислената партия в парламента е тази на кадетите, те решават да играят твърдо срещу правителството, но и да спазват парламентарните правила. Кадетите се изживяват като партията на народа, получила най-много гласове, но това е заради неучастието на есерите и голяма част от социалдемократите. Либералите също не искат да дават поводи за бързото разпускате на Думата; те се страхуват от ново надигане на народа (нищо, че се възприемат като негови защитници). Втората по численост е трудовата група, след нея се нареждат октябристите, след тях меншевиките. Меншевиките са представени най-вече от депутати, избрани от Грузия, водач на думската фракция на социалдемократите става Ной Жордания. Консервативните партии не влизат в Думата.\nДепутатите искат да превърнат Думата в пълноправен законодателен орган и бързат да представят исканията си пред правителството: отмяна на законите, които ограничават работата на Думата; отговорност на министрите пред Думата; гарантиране на всички граждански свободи; политическа амнистия; всеобщо избирателно право; отмяна на смъртното наказание; данъчна реформа; реформа в местното управление и самоуправление; принудително отчуждаване на частните земи; преразглеждане на националния и работническия въпрос.\nКогато правителството отхвърля всичко това, на депутатите става ясно, че разпускането на Думата от страна на царя е въпрос на време. За 72 дни работа в Думата са внесени 16 правителствени и 16 депутатски законопроекта. От комисиите излизат само 3 проекта, два са одобрени и само един става закон.\nВ центъра на обсъжданията застава аграрният въпрос. Предложени са два проекта – на кадетите и на трудовиките. „Проект 42“ е на кадетите. Те не са съгласни с пълното унищожаване на помешчическата земя и безвъзмездното ú преминаване в ръцете на селяните. Предлагат създаването на „държавен поземлен фонд“, от който да се даде на всички нуждаещи се, иззетата помешчическа земя да се изкупува за сметка на държавата. Безспорно, този проект е популистки, доста объркан и не предоставя някакъв компромисен вариант, който да се обсъди от властта. С което става и неработещ.\nКато либерална партия, която се бори за интересите на частната собственост, не става ясно как точно ще стане това с подобна програма – с одържавяване и раздробяване на земята. Кадетите нямат това отношение към частната собственост, което имат класическите либерални партии, тоест те изповядват руски либерализъм. В Русия хората нямат частнособственическа нагласа, те са свикнали да живеят в общината, колективно. Това е проблем за една либерална партия. Кадетите, както и октябристите, се нагаждат към колективното мислене на селяните, за да не останат неразбрани. Така те са нещо средно между либерална и лява партия, което не им помага особено, те пак остават неразбрани.\nТрудовата партия внася „Проект 104“. Той е доста по-радикален, предвижда премахването на частната собственост и предаването ú в „общонароден поземлен фонд“, който ще се управлява от местно самоуправление, избрано с всеобщо гласуване. От този фонд ще се раздава на всички според „трудова норма“. Иззетите земи няма да се заплащат.\nНормално е аграрният въпрос да е в центъра на вниманието както на депутатите, така и на царското правителство. От него се вълнува цяла Русия. Той става и повод за разпускането на първата в историята на страната Дума. Самодържавието реагира отново по присъщия за него начин: щом Думата не работи в негова полза, тя просто се разпуска. Притесненията, че този ход може да изкара отново хората на улицата в защита на парламента, се оказват безпочвени. Няма стачки, няма надигания, няма спречквания с полицията.\nВсичко това показва и колко непопулярна е Думата, както и че със започването на работата ú нещата сякаш тръгват постарому. А и няма защо да бъде защитавана; тя не успява да прокара нито един закон в полза на народа. Думата е разпусната в неделя, още един напълно умишлен ход на правителството, който не допуска бърза и адекватна реакция от страна на депутатите. От понеделник техните действия стават нелегални, влизат в противоречие със закона – обстоятелство, което поставя кадетите в доста деликатна ситуация. Те не могат да се обявят за Учредително събрание или Временно правителство, както левите, или да апелират за въстание, не могат и да си отидат мирно по домовете, както умерените.\nКадетите взимат решение да се съберат във Виборг (Финландия) и да изготвят манифест. Към тях се присъединяват трудовиките; те също не са единни, но повечето не подкрепят идеята на есерите за вдигане на незабавно въстание. Разединени са и социалдемократите – меншевиките този път са за въстание, влизат в ролята на болшевики, но това се дължи на огромното им желание да защитят Думата. Това според тях ще е въстание в името на парламентаризма. Болшевиките, не придавайки подобно значение на Думата, застават на изчакваща позиция. Тяхната логика е, че въстание, поддържано само от работниците, няма да успее, необходимо е и участието на селяните, които преди септември няма да се включат.\nПод Манифеста от 9 юли стоят подписите на кадетите, меншевиките и трудовиките; той призовава към гражданско неподчинение. Левите партии пишат апел и към армията и флота, а по-късно и към селяните с призив към въстание. Но всички документи, написани във Финландия, остават без особен резонанс сред народа, което показва безизходицата на политическите сили, а и тяхната слабост. Самодържавието за пореден път печели битката с опозицията.\nОще един удар върху кадетите е обвинението, отправено към тях за действия, призоваващи населението към неспазване на закона. 155 депутати, участвали в подписването на Виборгския апел, са арестувани. Участниците в това деяние, подведени под отговорност, не могат да участват в изборите за Втора дума (нещо, с което кадетите са много добре запознати, повечето от тях са адвокати, оттук и въпросът – защо въобще отиват във Виборг), което предначертава и ролята на кадетите в следващото народно събрание. Виборгският манифест е грешка на кадетите; с него те късат връзките си както със самодържавието, така и с народа.\nВъпреки многобройните стачки и надигания срещу самодържавието, революцията постепенно върви към своя край. През юли 1906 г. има поредица от въстания сред армията, матросите, работниците, селяните. Народното движение не стихва и по време на Втората дума, но то вече няма този заряд, както през декември 1905 г.\nСлед края на Първата дума изгрява звездата на Пьотр Столипин, който става министър-председател на Русия до убийството му през 1911 г. Като всяка една силна личност, Столипин едновременно е и критикуван, и възхваляван. Но неговата грешка идва от твърдото му решение по едно и също време да проведе реформи, да потуши всякакви надигания на народа (политиката му е в основата на кървавото потушаване на селските бунтове, започнали по време на Първата дума, с отварянето на съдилища, с ограничаване на работата на опозиционните партии) и да запази самодържавието, неща, които, ако преди са спасявали империята многократно, то след 1905 г. вече са несъвместими, тоест – неработещи.\nСтолипин наследява послушния Иван Горемикин, който от своя страна е заменил С. Вите. Въпреки че е привърженик на монархията, Столипин иска да я реформира. Провежда аграрна реформа, която води до даване на повече права на селяните и премахване на селската община (1906 г.). С премахването на селската община се слага край на тази вековна институция, която държи селяните в пълно подчинение на държавата и не им позволява да притежават частна собственост. Въпреки че е символ на самодържавието, по време на революцията общината работи срещу него, като се превръща в център на селската революция. Тоест за нейното премахване министърът е воден не само от икономически съображения. С репресиите си Столипин отблъсква от себе си либералите, докато с реформите си печели славата на „консервативен либерал“.\nИ все пак разпускането на Думата не минава без отговора на народните маси. Левите партии още във Виборг (те се събират в гостилница „Бельведер“) пускат обръщение за започване на масови протести срещу този акт на правителството. През юли 1906 г. има близо 40 въстания в армията, най-големи в Кронщад и Свеаборг. С голям заряд е и въстанието на учебния крайцер „Память Азова“. Работнически и войнишки стачки се вдигат в Петербург, Одеса, Москва, Баку, Харков, Киев и др.\nАктивизират се и националните движения, като към старите се прибавят и нови политически движения – на башкири, на казаци. Отново има стълкновения между арменци и азери. Столипин се опитва да ограничи забраните, наложени на евреите; през 1906 г. е внесен законопроект по този болезнен за империята въпрос.\nВъпреки че не прибягва до промяна на изборния закон, П. Столипин използва целия „административен ресурс“ на държавата за противодействие на опозиционните партии. Така кадетите са лишени от легализация на своята дейност и не успяват да разгърнат агитационната си кампания. Удар върху тях е и решението на левите организации (есери и болшевики), този път да участват в изборите за Дума. Болшевиките остават на позицията си да не влизат в никакви контакти с кадетите, за тях те са враг, равен на самодържавието. Меншевиките са на другия полюс, те смятат, че сътрудничество с кадетите дори е желателно.\nЕсерите също се включват в предизборната борба. След неуспеха и затихването на селските въстания през лятото те не са в много изгодна позиция. През 1906 г. разколът в неонародническите движения е факт. Създава се Партията на народните социалисти (энесы). В нея влизат повече представители на градската интелигенция (за които есерите са твърде радикални), докато селяните са малцинство. Това е единствената неонародническа партия, която се противопоставя на терора, като средство за постигане на политически цели. През 1917 г. се обединяват с трудовиките, а на следващата година партията се разпада. Есерите също се разделят на умерени и радикални. Първите са за участие в Думата, вторите – за продължаване на терористичните действия и незачитане на Думата – надделяват първите.\nВъпреки положените усилия от Столипин, Втората дума се оказва още по-радикална. Левите партии имат огромен превес: 104 трудовики, 37 есери (те са повече, близо 62, но някои от тях влизат като безпартийни, или от групата на трудовиките), социалдемократи – 65, от които 36 са меншевики, народни социалисти – 16.\nСред меншевиките отново преобладават грузинци, Ираклий Церетели става признат лидер на социалдемократите в Думата.\nКадетите са 98, националните депутати са близо 80, октябристите са 19, а монархистите са 33. Ако за либералите изборите са провал, то за Столипин те са катастрофа. Ясно е, че с подобен състав конфронтацията между правителство и парламент е въпрос на време. И все пак депутатите решават да действат в рамките на парламентаризма, да избягват обтягането на обстановката, така както при Първата дума, за да не последват нейната съдба. За своите 103 дни работа Думата е доста по-ползотворна от първата, що се касае до внасянето на законопроекти. Внесени са 287 правителствени законопроекта, от тях са одобрени 20. Депутатите внасят 44 „законодателни заявления“, 27 от които се разглеждат от комисии, до Общото събрание достигат 2. Думата внася само 36 въпроса към правителството, докато Първата е с около 370.\nЕдин от централните въпроси е за военно-полевите съдилища, които са въведени от Столипин и за няколко месеца произнасят хиляди смъртни присъди. Правителството е склонно да ограничи тяхната работа, но също повдига въпроса за терора и политическите убийства, които предприемат революционните партии.\nАграрният въпрос също не е забравен. Трудовиките внасят отново проект за реформа, която повтаря предходния. Кадетите също внасят проект, който има леки изменения от този от Първата дума – запазва се принудителното отчуждение на някои помешчически земи, но вече не се споменава за „държавен поземлен запас“. Проектът е още по-объркващ и неработещ. Меншевиките не се отказват от идеята си за муниципализация на земята – със земята да се разпореждат органи на местното самоуправление, които да се заемат с разпределянето ú между селяните. Есерите също излизат с доста радикална програма. Всичко това плаши самодържавието. Едни от най-острите критики към правителството идват от социалдемократите, които обвиняват руската армия, че има повече успехи в боевете срещу народа, отколкото на Изток.\nНа 1 юни 1907 г. Столипин иска изгонването на 55 депутати от социалдемократическата фракция, които са обвинени в подготвянето на държавен преврат, като 16 от тях да бъдат съдени за заговор. Николай II не дочаква отговора на Думата и на 3 юни 1907 г. подписва манифест за нейното разпускане. Тази дата фиксира няколко събития в руската история. Първо слага край на Първата руска революция. Този път реакция от страна на всички партии липсва – нито есерите, нито РСДРП предприемат действия за защита на Думата, за призив към въстание. Дори нещо повече – министърът на финансите Владимир Коковцев вижда едно облекчение сред всички слоеве на обществото; според него се слага край на нервното напрежение, в което живее страната от февруари предходната година, и сега всеки може спокойно да продължи с делата си. Второ – поставя се началото на така наречената Третоюнска политическа система, характеризираща се със съюз между империята и едрата буржоазия, която е представена в Третата дума, наречена Дума на помешчиците. Трети юни е и поредната революция отгоре. Въпреки че Николай II обвинява Думата в държавен преврат, то такъв извършва самият той, потъпквайки всички закони. Ако на 17 октомври 1905 г. той променя Русия от абсолютна монархия на парламентарна, на 3 юни 1907 г. последният Романов отново връща държавата към абсолютен монархически режим със съществуването на Дума, нямаща нищо общо с идеята за парламент и парламентаризъм.


Академия за родители - Страница 4 :: BG-Mamma\nАвтор: NothingLastsForever, 18 ноем. 15\nНад 1 милион потребители споделят личния си опит в BG-Mamma. Задай конкретен въпрос и ще получиш полезен съвет в група "Академия за родители", в която членуват 951 потребители. Открий безценна информация и съвети, събрани в общо 150 теми и 417 публикации в тази група. - Страница 4