Това ли е най-великата тайна на Ватикана - Vsyaka Jena\nHome Любопитно Това ли е най-великата тайна на Ватикана\nТова ли е най-великата тайна на Ватикана\nВатикана е сред страните в света, които са най-любопитни. Тя не само е малка и е символ на католическата църква, но и има архиви, които могат да впечатлят всеки, който се натъкне на тях. Днес ще ви представим коя е предполагаемата най-велика тайна на Ватикана.\nЗнае се, че Ватиканът пази много тайни в своите архиви. Някои са свързани със скандали, други са обвити в мистерия и конспирации, пишат от pochivka.blitz.bg. Има едно нещо обаче, за което множество доклади и истории на очевидци казват, че е сред най-великите тайни в историята на човечеството. Името на тази тайна е Хроновизьор. Това е устройство, скрито в дебрите на Ватикана, което позволява на тези, които го ползват, да виждат бъдещето и миналото. Някои хора вярват, че това е един от главните „инструменти“, позволили на Ватикана да запази влиянието и властта си през вековете.\nИ докато светът вярва, че пътуването във времето е само в полето на научната фантастика, един италиански вестник го шокира. На 2 май 1972 година той публикува статия с провокиращо заглавие: Най-накрая бе изобретена машина, която фотографира миналото. Според статията група учени създали уред, който им позволява да фотографират миналото и дори да наблюдават важни исторически събития. Включително и такива, свързани с Иисус Христос.\nМнозина твърдят, че въпросното устройство е нищо повече от научна фантастика. Други настояват, че Ватиканът успешно манипулира изтеклата информация. Предполага се, че Хроновизьорът е бил създаден през 50-те години от екип от учени, водени от отец Пелегрино Арнети. Той бил италиански физик, който впоследствие станал свещеник. По думите на Арнети, устройството било изобретено с помощта на Енрико Ферми и Вернер фон Браун – респективно, изобретателите на ядрения реактор и на космическата ракета. Отец Арнети разказва, че този, който използва устройството, е способен да заснема и записва определени исторически събития и забележителни личности.\nАрнети твърди, че едно от събитията, които наблюдавал, било разпъването на Иисус Христос, и го заснел. Арнери споделил, че технологията работи чрез „обработката на остатъчна електромагнитна радиация, останала след редица други процеси.“ Същата хипотеза е разработена успешно във филмите „Старгейт“ на холивудската филмова индустрия. Отец Арнети споделил, че благодарение на изобретението си той успял да види разрушаването на Содом и Гомор. И други значителни исторически събития като основаването на Рим през 753 пр.Хр.\nТой видял и истинските каменни плочи, които Бог дал на Моисей с Десетте Божи Заповеди. Също така и Наполеон, Цицерон и други велики личности. Френския свещеник Франсоа Брун бил един от първите хора, научили за Хроновизьора, разказва сайтът „Новото познание“. Според отец Франсоа той се запознал с Арнети във Венеция и бил пленен от твърденията на италианеца, че можел да даде отговори на всички въпроси, свързани с библията.\nАрнети описал Хроновизьора на отец Франсоа като телевизор, но вместо да приема сигнали от местни станции, устройството можело да засече сигнали от миналото и бъдещето. Технологията можела да засича образи и звуци, които човечеството „създало“ в различни времеви зони. Предполага се, че това са чертежите на Хроновизьора. Според мнозина днес Хроновизьорът е скрит в едно от многото тайни помещения във Ватикана.\nДруги настояват, че то е във Ватиканските архиви. Според трети Арнети и екипът му го унищожили, защото се страхували от последиците, ако устройството попадне в лоши ръце. През 1988-а Ватиканът издава декрет, предупреждаващ че „…всеки, използващ устройство с подобни характеристики, ще бъде отлъчен.“ Според мнозина това било напразно предупреждение, тъй като Хроновизьорът бил просто измама. Но защо биха отправили подобно предупреждение, ако това е просто една измама? Отец Арнети починал през 1994-а и оставил писмо, в което той настоявал, че устройството е истинско, а не просто плод на фантазиите му.\nВижте още:Това е най-тясната страна в светаЗнаете ли коя е най-тясната страна в света? Този любопитен факт определя някои от особеностите на то…May 13 2020vsyakajena.comПриказна страна, която съществува заради „честните бедняци“Във всяка държава в света има хора, които разполагат с възможности и такива, които спадят към по-бед…Mar 16 2020vsyakajena.com\nPrevious article9 признака, че сме в нездравословна връзка\nNext articleТова са най-богатите на магнезий храни


Продукти на фирма Дървени рецепции по поръчка\nУеб сайт: recepcii.darvenistoki.com\nрецепция за хотел 1. Фирмата се специализира в производството на хотелски рецепции, които да създадат уют и стил както в малки семейни хотели, така и в по-големите. Хотелските рецепции могат да бъдат с различна форма, в зависимост от предвиденото място и желанията на клиента. Материалите, които фирмата използва за направата на ...\nхотелска рецепция по поръчка 1. Фирмата се специализира в производството на хотелски рецепции, които да създадат уют и стил както в малки семейни хотели, така и в по-големите. Клиентите могат да избират измежду голямо разнообразие от хотелски рецепции - овални, квадратни, класически, нестандартни. Освен по каталог, хотелските рецепции се правят и ...\nрецепция за хотел по поръчка\nрецепция за хотел по поръчкаФирмата се занимава с проектирането, изработката и монтаж на хотелски рецепции както за малки семейни хотели, така и за хотелски вериги. Хотелските рецепции могат да бъдат с различна форма, в зависимост от предвиденото място и желанията на клиента. Материалите, които фирмата използва за направата на хотелските ...\nхотелска рецепция по индивидуален проектОсновна дейност на фирмата е проектирането и монтажът на хотелски рецепции за обзавеждане на хотели. Фирмата извършва поръчки както по каталог, така и по индивидуална поръчка и дизайн. Хотелските рецепции могат да се направят от различни материали - мрамор, гранит, травертин от МДФ и естествен фурнир ...\nрецепция за хотелХотелската рецепция е от изключително значение за доброто впечатление на гостите, ето затова нашата фирма Ви предлага проектиране, изработка и монтаж на хотелски рецепции, които ще допринесат към стила и лукса на един хотел. Фирмата предлага избор от рецепции за хотели по каталог, но също така извършва ...\nизработка на хотелска рецепция\nизработка на хотелска рецепцияФирмата се занимава с проектирането, изработката и монтаж на хотелски рецепции както за малки семейни хотели, така и за хотелски вериги. Фирмата разполага с голям избора от хотелски рецепции в различна форма, размер и цвят, но също така изпълнява и индивидуални поръчки. Клиентите сами избират материалите, от ...\nрецепция за хотелХотелската рецепция е от изключително значение за доброто впечатление на гостите, ето затова нашата фирма Ви предлага проектиране, изработка и монтаж на хотелски рецепции, които ще допринесат към стила и лукса на един хотел. Фирмата извършва поръчки както по каталог, така и по индивидуална поръчка и дизайн. ...\nхотелска рецепция по поръчкаИзработка на рецепции за обзавеждането на хотели. Фирмата извършва поръчки както по каталог, така и по индивидуална поръчка и дизайн. Хотелските рецепции могат да се направят от различни материали - мрамор, гранит, травертин от МДФ и естествен фурнир с висококачествено лаково покритие. Екип от квалифициран персонал борави ...\nрецепция за хотелХотелската рецепция е от изключително значение за доброто впечатление на гостите, ето затова нашата фирма Ви предлага проектиране, изработка и монтаж на хотелски рецепции, които ще допринесат към стила и лукса на един хотел. Фирмата разполага с голям избора от хотелски рецепции в различна форма, размер и ...\nпроизводство на хотелска рецепцияОсновна дейност на фирмата е проектирането и монтажът на хотелски рецепции за обзавеждане на хотели. Фирмата извършва поръчки както по каталог, така и по индивидуална поръчка и дизайн. Клиентите сами избират материалите, от които да бъде направена хотелската рецепция. А за направата на хотелските рецепции отговаря екип ...


черна свирка Табу Порно | FamilyPorner.com\nчерен свирка Инцест секс\nНеобходимо е да има черен свирка табу секс видеоклипове на FamilyPorner! Продължаваме да следим всички тагове, свързани със семейството, така че да можете да избирате от огромно количество кинки, включително черна свирка порно! Може да изглежда, че табу порно е свързано с мама със син, татко с дъщеря или сестра с брат. Но повечето хора искат нещо конкретно. Искате ли да видите как сестра се хваща да се блъска от стъпалото си брато? Можете, тъй като ние имаме огромна база данни от фамилни тагове и можете да филтрирате каквото искате по този начин. В този случай вероятно сте търси черна свирка табу порно, нали? Е, ние имаме точно това, което търсите на тази страница. Насладете се на черен свирка и щастливо fapping!


Твоето тяло казва: Обичай се! – Бук\nНачало / Философия и психология / Популярна психология / Самопознание и самопомощ / Твоето тяло казва: Обичай се!\nколичество за Твоето тяло казва: Обичай се!\nКод: 9786191643134 Категории: Енциклопедии, Здраве, Популярна психология, Самопознание и самопомощ, Философия и психология Етикети: Enthusiast, Лиз Бурбо, Преводна литература\n– подсъзнателните ни нужди;\n– начина на мислене, вярванията, които ни пречат да задоволяваме тези нужди, както и страховете, предизвикали въпросните вярвания;\n– онова, което трябва да приемем, за да започнем процеса на изцеление.\nНапишете първия отзив за „Твоето тяло казва: Обичай се!“ Отказ


Литературен свят » Интервю брой 5, януари 2009 » НА ЧАША ВИНО И ЕСЕНЕН ЛИСТ\nРАЗГОВОР МЕЖДУ МАЯ ДЪЛГЪЧЕВА И НИКОЛА ИНДЖОВ В ОСВЕТЕНИЯ ОТ НОЕМВРИЙСКО СЛЪНЦЕ ДВОР НА СБП НА ЧАША ТЪМНО ВИНО И ПОД ЖЪЛТ ЕСЕНЕН ЛИСТ…\n- Понякога си мисля на колко езика освен на английски в Шекспировската епоха на човечеството се е пишела поезия? На испански – Гóнгора, на френски – Ронсар, на италиански – Данте, на португалски – Камоинш… Поезията на руски е все още в епичните сказания и билини преди Пушкин – “Слово о полку Игореве”, и на останалите световни езици като че ли няма писмена поезия, макар да съществува поетично наследство от мъртвите езици. На шумерски – епосът за Гилгамеш по керамичните вавилонски плочки, на латински – одите и елегиите на Вергилий и Хораций от Златния век на Рим, на класическия гръцки – Илиадата. Шекспировата епоха съвпада със Средновековието и като че ли литературната способност на европееца се проявява по онова време със смисъла на четириезична догма в литературата. Тогава и в България липсва писмена поезия по известни причини – турското робство е прекъсване и отрицание на културното ни развитие, две столетия по-късно поети от други славянски народи ще възнесат нашите букви до поезията. Все пак сърцето на народа пулсира и от българската душа блика прекрасната поезия. В юнашките песни – “Балканджи Йово”, в историческите – “Цар Мурад Мари думаше”, в лирическите – “Два са бора ред по редом расли”. И така нататък, но писмена поезия дори монасите от Атонските манастири не са прописали. Няма я още и американската поезия, етапът е предуитмановски. Не се е породила и латиноамериканската поезия на испански език. Вярно, конкистадорите намират там образци на поезията в доалфабетните говори – при ацтеките, маите, инките. Също устно творчество, което едва след завоюването на новооткрития свят бива записано от религиозни мисионери с буквите на латиницата и в превод на кастилски. По карибските архипелази се възражда митологичната поезия на докараните от Африка роби, но езическите песнопения на негрите мандинго и бамбара стават основа на забележителна афроамериканска поезия при появата на поети от двадесети век – кубинецът Николас Гийен, американецът Лангстън Хюз, хаитянинът Жак Ромен.\nКога един народ прописва поезия на своя език? Аз мисля, че именно поезията идентифицира момента на самоопределението на народността. Появата на поети означава възникването на личности извън царедворството и клира, може би при превръщането на етническата лава в хомогенна народна сплав. Например, преди братя Миладинови в Македония няма писмена поезия – и няма самостоятелна македонска нация. Днес в неизбежната зависимост на етносите от универсалната култура езикът на македонските бугари е постигнал орфическа значимост като израз на лингвистично офрмен народ. Днес на този език дължим проникновената съвременна македонска поезия и дори една налагаща се промяна в нашата политическа психология… Други народи прописват поезия чак през миналия век. Тогава, в порива да обнови света чрез революция, Русия предостави славянската писменост на десетки сибирски и далекоизточни племенни групи с неславянски характеристики. Русия създава и московския Литературен институт – висше училище за писатели, в което обучава и до ден днешен на писмена поезия способни млади хора от безписменото свое население. Познавах някои от тях – нанаецът Георгий Ходжер, чукчата Юрий Ритхеу, на руски те творяха направо литературната класика на своите народи и създадоха предпоставки нанайците и чукчите днес да бъдат двуезични във всички перспективи на националния си живот. Понастоящем голяма част от човечеството прописва поезия постепенно, този процес не е завършен. Не съвсем отдавна в Пекин разглеждах удивителния Музей на китайската литература. На каменни колони бяха изписани заглавията на всички манускрипти и книги, сътворени от писателите на “Небесната империя” през вековете. Навярно стотици хиляди творби, но имаше оставено място и за първите книги на поети от съвременни езикови общности, които прописват поезия днес или ще пропишат поезия утре, примерно тибетците. Аз и досега не съм сигурен дали народите на Фиджи или Суринам, на Гренландия или на Нова Гвинея са родили вече поет, и дали въобще всички сто и двадесетина държави членки на ООН имат за свои поданици зашеметени от поезията хора. Вярно е, че главният може би стимул към изящната словесност е наличието на национална писменост и национален език. Но съществува и обратен процес, той е, че в наше време изчезват национални езици, а също така се оформят няколко транснационални писмености, които узурпират съвременните лингвистични територии. Нашата кирилица удържа все още на съзнателните опити да бъде заменена с латиница, самата латиница шества победоносно навсякъде, Дори йероглифите лека-полека допускат и други азбуки, особено в икономиката, а пък арабските и гръцките букви са привидно устойчиви заради дълбока цивилизационна древност.\nИ така, много поезия се натрупа в съвременния свят, а изглежда, че читателите на поезия никога не са били толкова малко на брой. Не въобще читателите на книги, а читателите на поезия. Първопричините вероятно са в самата поезия. Защото несъмнено има гениална поезия, която обаче е гениална само в рамките на етническата общност. Извън оригиналния език – преведена или интерпретирана по всякакъв друг начин – и гениалната поезия губи своите качества, своето въздействие.\nИменно тук е нашето място. Българската поезия, която тръгва от богобореца Ботев, и в която са заложени специфични национални мотиви, не би могла да въздейства със същата мощ и да поражда същата духовна енергия за читателите от друг народ, който е с различни проблеми, различни алтернативи. Вярно е, че някои процеси са паралелни, например борбите за независимост. А когато поезията е отглас на борчески идеи, то и творците на тази поезия се възприемат с разбиране не само на отечествена почва, но и там, където такава борби съществува. Ето, черногорците са един много малък народ от сръбски произход, но техният национален поет Негош е известен, поне на Балканите, и приеман с разбиране от балканския читател, заради това, че е поет на свободата, а това е принадлежност към хуманистичните ориентири на историческата съдба. И тук трябва да си направим заключение за някои тенденции в съвременната българска поезия, които в голяма степен се отдалечават от привидно догматичните нормативни естетики. Най-общо казано, на патриотичната поезия се противопоставя някакъв вид социална поезия. Но социалният идеал не е по-висш от националния идеал. И не може да го измести. Борбата за отечеството е много по-съдбовна и обхваща много повече хора, отколкото борбата за бита и всекидневието. Още повече, че класическите идеали на човечеството само на пръв поглед са социални, но не в същността си. Да вземем Великата Френска революция. Провъзгласените от нея равенство, братство, свобода не са социални, а са национални идеали. Във Франция равенството, свободата и братството се установяват като нравствена структура на цялото общество, а не на отделна класа или социална прослойка.\nСвоеобразен пример е творчеството на сегашните български писатели емигранти. Техните сюжети са от България, а не от страните, където живеят. В един-два случая поезията им е плод на носталгия, но общо творчеството на емигрантите представлява изобличение на българската национална действителност в периода до 1990 година. Сигурно някои от тях имат за това лични причини – и същевременно не намират основания да се вгледат в непосредственото си чужбинско обкръжение. Някогашния сборник с разкази на Матвей Вълев “Прах след стадата” си остава като че ли единствената българска литература със сюжети от живота на метрополиите. Но са минали почти осемдесет години от книгата на Матвей Вълев…\n- Какъв е импулсът, според теб, един човек и респективно – един народ да поиска да се изразява чрез поетичното слово?\n- Сега, когато цели народи прописват, възприемам явлението като спасение за световната поезия. Защото идват много нови мотиви, нова тоналност, нова ритмика. Преди няколко години бях на един международен поетичен симпозиум в град Мурсия в Испания – това е средиземноморски град със забележими следи от присъствието на маврите на Иберийския полуостров. Там имаше и една група поети, които сякаш бяха без определена националност. Да, те имаха някакво поданство – единият беше от Малта, другият – от Корсика, третият – от Мароко, ако не се лъжа. Но всички те пишеха на четири-пет, езика – на италиански, френски, испански, в лексиката им се долавяха повеи от някакви местни средиземноморски говори. По лицата им не бяха изчезнали белезите на антропологическа принадлежност към номадските племена, вероятно дълбоко в кръвта им имаше циганска капка. Та тези поети, ако приемем, че са представители на етническа общност или на целокупен народ, който сега прописва, наистина внасят непознати досега мотиви в световната поезия.\nТук обаче искам да уточня нещо, което е принципно важно. Езикът определя националността на поезията и в този смисъл поетите не бива да се наричат каракачански, помашки и т.н. Това ме засяга лично, защото понякога ме наричат тракийски поет. Не, аз съм български поет от тракийски произход. Както български поет от цигански произход бе Усин Керим. Както български поет от турски произход бе Хасан Карахюсеинов. Както български поет от македонски произход е Христофор Тзавела. Така че аз очаквам беломорските помаци да пропишат поезия. И колко хубаво ще бъде за българската поезия, защото което те напишат, ще го напишат на български. И това вече е много по-важно, отколкото да пропише поезия поредната прелъстена и изоставена нимфоманка.\n- С някои прекрасни изключения така наречената “женска поезия” у нас е загубила очарованието на “вечната и святата” лирическа героиня на Багряна. През книжовността ни е потекъл неудържим женски словесен поток без интонации и ритмика от мерената реч, без никакви стилистични и дори смислови елементи на истинската поезия. Не е дори и графомания, графоманията е белег на талант, замърсен поради неспазване на литературна хигиена. “Женската поезия” е онази полуграмотност, на която сме свидетели в немалко сфери на шоукултурата. Ако зависеше от мене, аз бих публикувал в някаква иронична рубрика на писателския вестник например текстовете на песните, с които телевизиите и радиостанциите проглушават ушите на съвременника. За да се види черно на бяло дивашкото насилие над българската художествена словесност, профанацията на българската поезия, малокултурието на поп-певици и на ужким културжурналистки. Е, не само “женската поезия” навежда на гняв и присмех. Тия дни ми попадна в ръцете самиздатското книжле на някой си Л. В., подредил в къси редове описания на партийни конгреси и митингаджийски възгласи. Сложил човекът изненадващо поетично заглавие – “Прозрения”, веднага ще се сетиш, че е присвоено. И понеже мераклията е чул, че всяка книга има редактор, а очевидно при него никой не се е съгласил да му стане такъв, в карето на изданието написал: “Автор Л. В. Под редакцията на автора.” Ето ти една илюстрация на агресивна литературна неграмотност.\n- Това, което разказваш като частен случай, има вече такива размери, че май спокойно би могло да бъде и обобщен образ, символ… В този ред “Простреляният Пегас” звучи с двояко тъжна символика. Какво се случва с него?\n- С “Простреляният Пегас” се случват неща, които пораждат най-различни асоциации. Първо, това е един много хубав, много наш символ на българската поезия. Действително българските поети са символи на националната саможертва – Ботев, Гео Милев, Вапцаров… Техните имена бяха изписани върху една плоча при скромния обелиск с “Простреляният Пегас” пред стария дом на СБП на улица “Ангел Кънчев”5. Покрай преустройствата тази плоча изчезна. И ако това е чисто криминално деяние – буквите бяха от метал, осигуряващ циганското препитание, то изчезването на плочата има и по-дълбок смисъл. Защото псевдодемокрацията побърза да направи политическата си спекула и там – били изписани имена на партизани и комунистически дейци. Е, да, поети партизани загиваха за отечеството, но на плочата бяха имената и на Стамен Панчев, на Димчо Дебелянов, на Матвей Вълев, на Иван Хаджийски – те са също простреляни български Пегаси. И е много страшно, че с физическото изчезване на мемориалната плоча изчезна като че ли и нейното отражение в душевността на съвременника, светите имена сякаш изчезнаха от съзнанието на сегашните българи. Вече са в действие поколения, които не знаят, че има такъв печален български мартиролог. Печален и славен – загинали за отечеството писатели! Това е първата асоциация, която поражда у мен метафората на Простреляният Пегас.\nДругата асоциация е, че ние, непростреляните, не си вършим добре обществената работа. Може би Съюзът на писателите е най-виновен, тъй като обелискът е наша материална и интелектуална собственост. Сега ние трябва да го спасим от профанацията, на която е подложен. Въобще цялата отсечка на предишната писателска улица между “Солунска” и площад “Гарибалди” е превърната като че ли в макет на промените в обществото ни – мутри, настанени на мястото на писатели.\nКато говорим на тази тема, аз съм против ранните паметници. Нарицателно е в нашите среди названието “Вдовиците на класиците”, става дума за прекомерно и преждевременно възвеличаване на току що починали писатели, без оглед на класическите мерки за живота и смъртта. Не може непосредствено след кончината на твореца, който и да е той, да му се издига паметник. Шекспир е бил забравен триста години. Аз съм разглеждал с удивление музея му в Страдфорд на Ейвън. Музеят всъщност е къщата на баща му – кожарят Шекспир. Там са съхранени работилницата, спалнята, кухнята, сайвантът. Без никаква материална следа, никаква вещ на Шекспир, защото просто няма такива. От целия Шекспир е останал недогорял къс от едно писмо, подписано “Шекспир”. И днес в театъра в Страдфорд, който е създаден още по негово време, се играят само негови пиеси, макар да битува мнение, че да, съществувал е актьор на име Шекспир, но автор на пиесите не е бил само той. Че и Уилям Блейк е участвал в писането, че еди кой си също… Това, разбира се, вече няма никакво значение – Англия е създала един красив мит за гениален поет и драматург. Важното е, че Англия защитава велико свое и общочовешко културно наследство. “Простреляният Пегас” повелява същото и на нас. Ние защитаваме минало, което е неотменимо. Каквото и да правят политическите реваншисти, те не могат да променят съдбата на Вапцаров. Да, той е разстрелян. И е разстрелян от определен политически режим. И поради принадлежност към определена идеология. Да, Гео Милев е зверски унищожен, идентифицираха гроба му по изкуственото око в един череп. Да, Дебелянов е убит при Демир Хисар като български войник. Това не може да се промени. Но в развитието на нашето общество опитите за промяна на миналото са сякаш повече от опитите за промяна на бъдещето! Псевдодемокрацията се опитва да промени своето собствено минало, променяйки миналото на нацията. За да промени някак си бъдещето. А бъдещето е такова, каквото е заложено – не от вчерашното и онзиденшното Народно събрание. Бъдещето е заложено много отдавна. И всъщност, аз не мисля, че вече става дума за политически реваншизъм. Мисля си дори, че политическият реваншизъм бе опит за прикриване на моралния ревашнизъм. Опит за подмяна на изграден през вековете морал, според който народът почита своите Простреляни Пегаси. Не им трябва такъв народ на властелините на света…\n“Аз оглушах от барабани,\nодрипавях от знамена!”\n- Въобще не мисля какво ще се случи, след като някой с недобри очи прочете което и да е мое произведение. Това малко стихотворение, написано по онова време, остава като хроника за онова време. По-важното е дали днес пиша такива стихове. Защото и мене понякога ме обхваща обществената апатия, масовата умора от вечното българско чакане да се случи нещо добро в живота ни…\n- Това, което ти наричаш умора и апатия – аз го чувствам същото, но за себе си го наричам с друго понятие.\n- Аз, а предполагам, че не само аз, мога да кажа, че българският писател или поне писателят от моето поколение, сигурно се чувства много самотен в сегашната етнокултурна ситуация. Причините са много, различни, известни. Представи си книгите ти да са излизали в четиридесет хиляди тираж, а сега изведнъж да паднат и под хиляда. Изчезнаха читателите. И се питаш: “Защо пиша?” След като толкова малко хора четат. И можеш да се отчаеш. Аз имам за себе си една максима – пиша, първо, за да съхраня себе си като човек на някакво действие, на някакъв дух. И второ, защото написаното от мене слово е единственото достоверно свидетелство за моя живот.\nИ искам да кажа тук. Свободите на словото, на печата, на радиото, на телевизията – това са илюзии, пълни глупости! След като всяка медия си има чорбаджия, единственото независимо слово може да бъде само писателското слово! Ето, питаш ме за онова, което съм писал преди петдесет години. Да, написах го. И не бих искал днес да правя спекулации и да се тупам в гърдите “Вижте аз какво писах тогава!” Писал съм каквото съм искал и каквото съм могъл да напиша. Не съм Стефан Цанев, който се самоопределя като един много голям борец против тоталитаризма, нито съм Любо Левчев, който също се изкара и борец, и жертва на същия режим. Тия дни ми стана криво, когато Евтим Евтимов, към когото питая искрени приятелски чувства, се подаде на същия показен героизъм, обяснявайки в какви зловещи обществени обстоятелства е написал романа си “За какво беше всичко”. Парадоксалното е, че без тези шумотевици романът му щеше да има по-висока гражданска стойност, щеше да изпъкне като книга, изпълнена с дълбоката философска горчивина на едно уж благополучно писателско битие… Та сред такива борци се чувствам самотник. И заради друго – че тези, които сега прописват, не само че не са чели нас, те не са чели и нашите предшественици. Има пишещи, които не познават поезията на Яворов, на Дебелянов, да не говорим за Лилиев, за Траянов, за Разветников или пък за Атанас Далчев, за Александър Геров, за Павел Матев. За мнозина още – неотменими елементи в структурата на българската поезия. Днешните млади поети четат главено себе си, четат се помежду си, изграждат си митове около редове, написани на ресторантски салфетки.\nНавремето на площад “Славейкови” имаше едно малко магазинче за книги с черна дъска отпред, на която пишеше какви нови книги са дошли. Направиха една анкета кои са най-добрите български поети. Класацията имаше следния вид: на първо място – Блага Димитрова, на второ – Стефан Цанев, на трето – Недялко Йорданов… на девето – Иван Вазов, на десето – Дебелянов и т.н. След това направиха друга анкета – кои са най-добрите български книги? “Под игото” беше вътре, но нито една книга от класираните на първите пет места автори не беше посочена, което говори за това, че критериите са други, критериите са вестникарски… Вестникарската известност понякога се смесва с творческата стойност, а няма връзка между двете неща. Може да си много известен, но в изкуството да представляваш кръгла нула, зачертана с две черти, както казваше Богомил Райнов. Какви са тези смешни дискусии, които се бяха развихрили около някой си Мартин Карбовски и група карбованци. Целият спор се завъртя с презумпцията, че именно тези хора създават образците на днешната поезия. И се хванаха талантливи и умни хора като Виктор Пасков на тяхната въдица, и започнаха да спорят с тях. Присламчи се и Любо Левчев, който писа черно на бяло: “Мартине, ти си като младия Маяковски”. Да го питаш белобрадия поет кога младият Маяковски е писал стихове с понятия, които в медицината се произнасят на латински заради добрия тон в общуването, кога Маяковски е излизал извън естетиката на поезията? Той наистина е автор, заедно с Хлебников, Бурлюк и Кручених на манифеста на кубофутуристите, да бъде сравняван Карбовски с Маяковски е съзнателна грешка според мен, но да се абстрахираме от това. Проблемът е, че литературно нереализирани хора отвреме-навреме предизвикват медиен скандал, за да им се чуят имената. Този начин на самоизтъкване и самореклама се пренася и в по-сериозни сфери.\nНапример, наградите в България. Прекалено много награди за литература има в България! Ни в клин, ни в ръкав, Хасково отреди награда за цялостно творчество на Валери Петров. Поетът, безспорно, заслужава да бъде изтъкнат, но в края на краищата се питаш – кои сте вие, дето награждавате Валери Петров? Ами вие сте много малки, за да окачите медалчето си толкова високо! В съседния Димитровград системно /с едно изключение – Петко Братинов/, с наградата “Пеньо Пенев” удостояват писатели, които нямат нищо общо с неговите идейно-есттически позиции и които отгоре на всичко не го признават за поет. Но виж списъка на наградените там около уж демократичните промени – и си направи извода за политическото сметкаджийство.\nМного са наградите, поради което критериите се губят. Ами тези награди, които се връчват от Фондация “ВИК”? Аз съм изпълнен със съмнения относно тях поради простата причина, че в журито участват журналисти – Георги Лозанов, Георги Коритаров. Те може да са добри журналисти, но какво общо имат с литературата? Доказани ли са техните възможности да оценяват литературни произведения, имат ли те критически съзнание, критерии и възприятия? Някаква естрадна певица – Ваня Щерева, която прописала “женска поезия” в подражание на текстовете на поппесните, които пее, вече участва в жури за роман на годината! Това е направо обидно за обществото. Еврокомисарката Меглена Кунева, и тя там. Ама да си гледа еврокомисарските работи, тя е достатъчно известна и достатъчно умна жена! На какво ти прилича това?\nНе може преподавателите от Софийския университет да излизат с предложение да се премахне от програмата публицистиката на Христо Ботев! Това направиха проф. Валери Стефанов и проф. Милена Кирова. По този повод будната Велислава Дърева, използвайки Ботевата лексика, ги нарече “мудрословеснейши патки”. Но имаше едно горчиво заключение в статията на Велислава – че само шест човека се намериха в държавата, които да протестират. Двама поети, двама писатели и двама журналисти. Аз се гордея, че съм един от тях…\nТакива са времената за литературата, не са благоприятни. Но трябва да се пише, трябва да се създава. Защото, ако истинските писатели не пишат днес, този период след време ще бъде като една пропаст, в която нищо не свети, нищо не проблясва. А българският народ не е безплоден народ. Въпреки огромното прекъсване в културното ни развитие между Константин Преславски и възрожденските писатели – пет столетия прекъсване – все пак утробата се е запазила и духът се възражда.\n- Говорехме за вината на писателите…\n- Трябва да положим усилия нашият вестник да получи по-широко разпространение, защото е рупор на нашата истина, разпространител на нашите становища за литературата и въобще за живота в цялото му разнообразие. В обществото например се наслагва една колосална лъжа – че има няколко български литератури. Едната е литературата уж на новаторите, другата – уж на догматиците, едната – дясна, другата – лява и т.н. Каквото и да правим, българската литература е една. Но се създава впечатление за двойственост, между впрочем, тези конкурси на годината поощряват дясната литература, и премълчават системно писателите, на които сърце не им дава да обругаят предишния живот на нацията. Какъв е този Георги Тенев, който получи награда за най-добър български роман с немощното съчинение “Партиен дом”? Ами нека да го отгърне критиката. Но този човек води по БНТ рубриката за книги. Аз разбирам съображенията, по които е дадена награда на този роман, те са само политически – да не се награди някой писател от лявото пространство. Дори членството в СБП предизвиква подобно отношение.\n- С награждаването на това романче председателят на журито май търси политическа индулгенция. Въобще политиката в литературата е инструмент на хората с комплекс за непълноценност. Ето ги Елка Константинова и Александър Йорданов – това са все хора с определени политически позиции. Разбира се, те са хамелеонски позиции. На масата, на която стоим сега, сме стояли с Михаил Неделчев, когато беше редактор в “Български писател”, и сме разговаряли на същите теми, но от съвършено друга гледна точка, тогава бяхме съмишленици. Преди два месеца той ми даде една покана с думите: “Заповядай, ще има една вечер, аз я водя, на тема “Социалистическият реализъм и пораженията му”, нещо такова, не помня точно… “Да, Мишо, ще дойда” – отговорих му. “И ако искаш, изкажи се…” “Дали ще имам време да се прибера до вкъщи, за да се подготвя…” “Защо бе – казва той – ти си човек, който може направо да говори…” “Искам да си взема едни рецензии, които си писал за моите книги – отговарям – и в които ме хвалиш именно като писател на социалистическия реализъм”.\n- Той има чувство за хумор, засмя се. “Е, сега не става дума за това…” – каза. А за какво става дума!? Питам го каква антология е издал в Гърция? Антология на българската поезия с четирима автори – Биньо Иванов, Николай Кънчев, Константин Павлов и не помня кой беше четвъртият… Не става дума за мене, казвам му, ами примерно за Дебелянов, за Лилиев, ако си чувал… “Ама виж сега, те това поръчаха, те за това платиха…” Аааа, те поръчаха, те платиха!\nТакива хора определят в някаква степен литературата, която искат да противопоставят на литературата, писана от членове на СБП. И все пак аз съм убеден, че най-талантливите български писатели, които се отличават и с чувство за отговорност пред обществото за своите действия, членуват в нашата организация. Независимо от това, че има много безлични хора, има и много, за които се чудя защо са приети. Струва ми се, че механизмът за приемане в СБП е неточен. Нови членове приема Управителният съвет, но да си говорим честно – няма жив човек, който е в състояние да прочете книгите на стотици кандидати и да прецени кой отговаря на високите уставни изисквания. И обикновено гласуванията протичат с нечия намеса. Мине напрмер Блага Касабова с един списък и ти каже: “Гласувай за този и този…” Аз вярвам на вкуса и критериите на Блага – и гласувам според нейното указание. Ето така става, иначе май и не може. Трябва да се промени концепцията. СБП е синдикална организация на творци. Съюзът не може да ти напише нито стихотворението, нито разказа, но Съюзът може да помогне за издаването, за разпространението, за пропагандата на книгата. Затова нашият вестник трябва да има по-голям тираж, той трябва да се чете не само от писатели…\n- Нещата са свързани… Едно време, виж какъв парадокс, в България се разпространяваше вестникът на съветските писатели “Литературная газета”. Аз тогава за кратко бях главен редактор на “Литературен фронт”, когато той имаше 70 000 абоната в България, а “Литературная газета” имаше 60 000. Защото в Газетата бяха много силни в гражданската позиция, в обществената тематика. Което при нас не се получаваше, просто ние нямахме автори като Аркадий Ваксберг, който – такъв-онакъв, но беше прекрасен журналист, като Олга Чайковска. По обществени проблеми пишеха блестящо Юрий Щекочихин, Иля Фоняков, Александър Ципко, Феодор Бурлацки. Освен тях в разработнката на обществената проблематика участваха големи руски писатели, крупни личности с присъствие, с позиция – Астафиев, Распутин, Жуховицки. Те привличаха и български читатели, тъй като обществата бяха сходни и проблематиката беше сходна. И в “Литературен фронт” тогава публицистичният отдел, наред с критическия, бяха най-важните отдели. Тогава съществуваше критика, тя регулираше читателския вкус. Не просто рецензентство, а критика. Имаше полемики, дискусии. Изчезнаха полемистите, изчезнаха и полемиките. В момента има пет-шест човека само, които пишат конкретни рецензии за конкретни книги. Няма ориентири в книжовността, ако не броим късополата ТВ журналистка, която казва: “Вие сте един от най-големите български писатели…” и набеденият за такъв разсеяно отвръща “Да, да…” Някакъв абсолютно неизвестен човек… По БТВ пък, когато разкриха досието на Георги Данаилов, една журналистка в сутрешния блок възмутена възкликна: “Как може! Името на един от най-големите български романисти…” Какви романи, той не е написал роман човекът, той пише пиеси, някакви есета, тогава ставаше дума за написан доноси… Ей тези късополи журналистки имат най-голяма аудитория и оформят общественото мнение. Разбира се, българският народ е обръгнал и думите им влизат през едното, излизат през другото ухо, нищо не остава.\nАми големият шум около “Писателя” Георги Стоев, когото убиха? Лека му пръст на това момче, но какъв писател е? Хората сякаш навикнаха да приемат за култура жълтите новини, жълтата преса…\nИ това не е случайно. Първо, в жълтите вестници има някакъв живот все пак, нещо по-различно. Отвориш уж сериозния вестник – едно и също. Главни герои – депутатите, и то трима-четирима едни и същи. Плюс няколко министри и няколко бандита. В последно време – Митьо Очите. Ние с тебе живеем в орбитата на Митьо Очите! Преди време бяхме в сянката на този нещастен турчин, който се самоуби. Цялата нация бе заставена да преживее едно самоубийство. Иван Пейчев навремето се шегуваше, виж каква ирония – “Не дай Боже, казваше, да умреш на някакъв празник – няма да ти пуснат некролога, да не развалят настроението на народа!” Той умря на един Първи май. И понеже вестниците бяха пълни с репортажи за манифестациите, за трудовите успехи, за Иван Пейчев не чухме нито дума и научихме много късно. И сега е така… Ето, през лятото, когато не излизаше нашият вестник, умряха двама писатели – Илия Буржев и Димитър Мантов. Никъде не съобщиха за тях. Тук вече нещата опират до един морал, който медиите налагат – това е зависим морал, робски морал. Нямало цензура! Цензурата е страхотна в България в момента. То се вижда и в нещо най-дребно Аз съм човек любопитен, още помня, още ми е остро окото. Виж съобщенията на вестниците в рубриката “Днес рожден ден имат…” Много е любопитно! Аз от суета ги събирам, защото моят рожден ден във всички вестници се отбелязва. Двама души сме родени на 30 септември – режисьорът Георги Дюлгеров и аз. Но списъкът се мени… Слагат примерно, кой беше още, на същата дата. В “Дума” го има, но в “Новинар” го няма, в “Труд” го има, но го няма в “Експрес” и т.н. Ето, това е първият признак на селекцията, ерго – на цензурата. Значи има забранени имена…\nАми дали има забранени книги? Да, има – една моя книга е забранена. Литературни етюди и публицистика под заглавие “Приписки към времето”, която получи наградата на СБП за най-добра публицистична книга за 2006 г., издадена от издателство “Христо Ботев”, е спряна от разпространение от директора на същото това издателство Красин Кръстев. Той ми се обади една вечер с плачлив от алкохола глас: “Що пишеш против мои приятели?” В тази книга съм включил статията “Алхимичния опит за създаване на български елит”, където имам по половин изречение за Марко Семов, Дончо Цончев, Недялко Йорданов и едно изречение за Любо Левчев в критичен аспект. В смисъл, че Марко Семов, Бог да го прости, непрекъснато си приписва нови и нови подвизи срещу тоталитаризма, че Дончо Цончев всеки ден си мени биографията, че Недялко Йорданов – един талантлив безспорно човек, се е отдал на естрадна поезия, а Любомир Левчев е споменат по повод на целуването на ръката на Тодор Живков… Откъсът дори е изведен на задната корица от самия Красин Кръстев, тъй като той е редактор на книгата. И ми се обажда с плачливия си глас на алкохолик: “Що пишеш против мои приятели?” Аз онемях! Намерих все пак сили да му кажа, че той е редактор на книгата. Затвори ми телефона. Но спря книгата.\n- Да, спря я, книгата не се разпространява. И понеже беше насрочена вече среща с читатели в Пловдив, нямаше как – отидохме до Пловдив. И се оказа, че срещата не е афиширана. И в Балабановата къща се изправихме аз, той, Елена Алекова, която трябваше да говори за книгата, и две-три мои познати от младостта ми, сега бабички – дошли ей така, да ме видят жив ли съм.\n- Холера по време на демокрация…\nДа, такива ми ти работи… Как няма да се чувстваш самотен.\n- В светлината на всичко, което казваш, какво според теб си мислят двамата Славейкови, гледайки площада “Славейкови”?\n- Защо ли, мислят си те, на същия площад не поставят обелиска с “Простреляният Пегас”…


Историята на Италия е кратка за туристите: Римската република\nИсторията на Италия е кратка за туристите\nМного по-интересно е да видите забележителностите на страната, ако сте запознати с нейната история, ако разберете какво да погледнете. За да посетите музеите и историческите паметници е идеално за вас, ще разкажем за историята на Италия съвсем накратко, за да не носим читателя.\nОт друга страна, ще ви разкажем подробно за всички етапи от историята на Италия и ще получите добра представа за всеки период от съществуването на тази страна.\nЗа разлика от Египет или Месопотамия, климатът на Аденинския полуостров е по-тежък, а самият терен е година и долина, където няма големи реки.\nНямаше много древна култура тук, а първите големи градове започнаха да се появяват едва 1000 години преди нашата ера. Една силна държава също не се е появила дълго време, защото на територията на съвременната Италия в древни времена са живели много различни племена.\nЕтруските, галите, венецианците, гърците и латинците заемат различни части на страната. Последният от 753 г. основава Рим на брега на река Тибър. Легендата за основаването на град Рим намери много отражения в културните и исторически реликви, които можете да видите в Италия. Ето защо ще го разкажем подробно.\nДвамата братя Ромул и Рем, според легендата, са били синовете на бога на войната, Марс и жилата (жрица на богинята Веста), Рея Силвия. Жената е била съпруга на бившия цар на етръския град Алба Лонго, който бил принуден да служи в храма. Нов цар на име Амулий научава, че съпругата на бившия цар е родила близнаци и им е заповядала да бъдат хвърлени в кошница в река Тибър.\nЗлият Амулий се надяваше, че братята ще загинат, но те бяха подхранвани от вълк, а чибита и кълвачът й помогнаха. Тези животни ще видите на символиката на древния Рим, а вълкът, който храни братята си, е един от символите на древната римска държава. Нарича се "вълка Капитолия", тъй като коша с бебета е закован на брега, точно до Капитолийския хълм.\nДецата бяха взети от пастира Фаустул и заедно с съпругата им отведоха братя. Когато Рем и Ромул израснали, те научили за произхода си и убили Амулия, възстановявайки на престола бившия цар Нумитор.\nЧетири години по-късно братята Ромулус и Ремус напускат града, за да установят ново населено място. Спряха край Палатин и Капитол Хил, но не можаха да определят точното място на новия град. В хода на дебата по този въпрос Ромулус уби брат си. Тази легенда често се среща и в произведения на изкуството.\nРомул основава града и става първият му цар. Следващите 250 години, Рим беше много интересно явление, градът управляваше царя, който назначи Сената на града. Общо в Рим има седем царе, включително Ромул.\nС този първи период в историята на римската държава има още една легенда за Брут и Лукресия.\nЛуциус Юниус Брут е бил римски патрициан, а Лукресия е негова съпруга. Синът на последния цар на Рим, Таркиний Горкият, изнасилил Лукресия. Тя дойде при мъжа и баща си, разказа за това, извърши самоубийство, наби ножа си в сърцето, неспособна да устои на срама.\nТова е причината за въстанието на гражданите на Рим и свалянето на царя, оттук нататък провъзгласена е Римската република, където силата принадлежи на Сената, а той вече назначава консули, претори и други длъжностни лица. Мандатът беше ограничен, обикновено четири години.\nЛегендата се отразява в много статуи и картини. По-горе виждате снимка на италианския художник Себастиано Ричи "Смъртта на Лукреция". Също така статуя на тези герои, които можете да видите в двореца Шьонбрун във Виена, за което написахме подробен преглед .\nОт 500 до 250 г. пр.н.е. Рим се бори за господство в Италия. В продължение на 250 години няколко десетки воини със своите съседи, повечето от които бяха успешни за младата република, а някои завършиха с поражения. Например, през 290 г. сл. Г. Гълъбите ограбват и изгорят Рим, жителите се укриват в Капитолия на хълм и се спасяват.\nНа юг римляните се сблъскали с гръцки колонии, с добре организирани армии и талантливия командир Пирх (на снимката вляво). Гръцки колонии са били поддържани от самата Гърция, а Пирх е потомък на самия Александър Велики.\nОсновната битка във войната била битката при Аускул, в която римляните са загубили, но армията на Пирх е претърпяла твърде големи загуби. Оттук и думата "пирова победа" отиде, така че те казват, когато победата стане твърде скъпа.\nВ следващата битка гърците бяха напълно победени, а Рим стана владетел на цялата Италия.\nНа много подчинени народи са предоставени граждански права, равни на правата на самите римляни. Някои от племената на Италия бяха толкова далеч от Рим в култура, че тяхната асимилация в римското общество отне няколкостотин години.\nСлед овладяването на Апенинският полуостров Римската република обърна очи отвъд своите граници, а в западното Средиземно море по онова време доминираше град Картаген. Сблъскването беше неизбежно, бившият съюзник на Рим във войната с Пирхус се превърна в основен противник.\nРазказахме се за трите пучни войни между Рим и Картаген в статия за историята на Тунис . На съвременната територия на тази държава се намираше Картаген. По време на тези три войни Рим побеждава и напълно унищожава финикийската градска държава.\nОт 250 до 50 г. пр.н.е. Рим разшири границите си и стана богат. Културата и изкуството се развиват, градът се разширява за сметка на богатството, донесено от всички средиземноморски и робски сили.\nНе мислете, че животът на самите римляни е лесен и забавен. Да бъдеш римски гражданин беше доста трудно. Всеки гражданин би могъл да бъде съставен в армията с оръжие, броня и друго оборудване, което да бъде закупено за негова сметка.\nДобрите граждани често стават жертва на политически интриги и репресии. Например, през 83 г. пр. Хр., Луций Корнелиус Сула става диктатор на Рим, потискал много благородни римляни, а земите и парите на екзекутираните били разпределени между него и неговите сътрудници.\nПрез този период много хора са пленни пленниците и всички те са станали роби, и въпреки че повечето от населението на страната все още са свободни граждани, робите са направили въстания. Повечето читатели ще помнят преди всичко за бунта на Спартак, но има и много други по-малки бунтове.\nПрез 49-та година избухна голяма гражданска война за правото на индивидуална власт в вече огромната Римска република.\nГай Юлий Цезар и Гней Помпей Велики се бориха за това право. Цезар спечели и Помпей беше убит в Египет, за това разказахме в статията ни за историята на Египет .\nСам Юлий Цезар самият управлява само две години, а през 1944 г. е убит от група конспиратори начело с Маркус Юниус Брут Чепион, който е негов приятел.\nОттук нататък излезе известната фраза "И ти си Брут!". Тази фраза обаче не произхожда от древния Рим, а от работата на Уилям Шекспир. Трагедията на Цезар също намери много отражения в изкуството, а по-горе виждате снимка на италианския художник Винченцо Камучини.\nСлед смъртта на Цезар е избухнала още една война за трона между Октавиан Август и Марк Антъни. Пораснал Октавиан, той става първият император на Римската империя.\nМарк Антоний и египетската кралица Клеопатра, известните герои-любители на древния свят, се самоубиха, за да не бъдат взети затворници. Вдясно виждате картина на италианския художник Гуидо Каняци "Смъртта на Клеопатра", която също е много популярна в изкуството.\nТака че през 30 г. пр.н.е. нова ера в историята на страната, свързана с императорите. Италия вече се превърна в центъра на цивилизования свят на запад, а Рим се превърна в столица на цялата западна цивилизация.\nЩо се отнася до случващото се по-нататък, във втората част на нашата статия ще разкажем за историята на Италия .


Най-добрият естествен лек срещу висока кръвна захар - delo.bg\nНавигатор:ДЕЛО»неДЕЛОво»Най-добрият естествен лек срещу висока кръвна захар\nНай-добрият естествен лек срещу висока кръвна захар\nОт Радостина Ненкова на 02.07.2016 15:55 неДЕЛОво\nВсички знаем какво значение има за здравето ни всекидневната балансирана диета и колко неща чуваме и четем навсякъде за това. В днешно време сме заобиколени от толкова много вредни храни, които водят до заболявания. Този неоспорим факт е достатъчен, за да ни стимулира и да ни убеди, че здравословното хранене трябва да бъде приоритет за всеки от нас.\nЧудесно знаем, че забързаният ритъм на деня ни притиска постоянно. Това не е оправдание, за да не обръщаме внимание на здравословното си състояние. Фактът е, че има заболявания причинени от висока кръвна захар. Хипертонията или т.нар. високо кръвно налягане рядко имат силно изразени симптоми в началото и могат да се установят с обикновен рутинен преглед или кръвни изследвания.\nЕто какво се случва с тялото ни, ако ядем по три яйца на ден\nАко имате висока кръвна захар, за Вас има невероятен природен лек, който прави чудеса при такова състояние. Това е вареното яйце. Може да не Ви се вярва, но този\nлек срещу висока кръвна захар\nнаистина помага за понижаване на кръвната захар – ако все още сте скептици, просто опитайте.\nТой постави банан и сурово яйце в почвата, няма да повярвате защо (видео)\nСварете едно или повече яйца. След като изстинат, обелете ги, набодете ги на няколко места с помощта на вилица и ги поставете в купа. Добавете в съда ябълков оцет. Приберете сместа в хладилник за една нощ. Яжте по едно сварено яйце заедно с чаша топла вода всяка следващата сутрин. Хапвайте го в продължение на няколко дни и след седмица отново проверете кръвната си захар. Сравнете резултатите преди и след лечението – нивото на кръвната Ви захар ще бъде значително по-ниска. Опитайте, резултатите са повече от категорични!\nУстановиха кой хормон сваля кръвната захар\nПредишна публикацияОтблясъци – 2 юли\nСледваща публикация Защо сокът от диня трябва да е Вашата основна напитка през лятото


Созопол с пореден успех срещу Свиленград 1921 - Chernomorie-bg.com - новини от Черноморието\nСозопол с пореден успех срещу Свиленград 1921\nЧерноморие-бг 25.08.2019г. 14:00ч., обновена на 26.08.2019г. 16:04ч. 257\nФутболистите на Созопол спечелиха важна победа срещу опонентите си от Свиленград 1921. Снимка ФК Созопол\nОтборът на "Созопол" спечели важна победа в Югоизточната Трета лига срещу тима на "Свиленград 1921". На стадион "Арена Созопол" възпитаниците на Маргарит Димов се наложиха с 2:0 в среща от 4-ия кръг на шампионата и се върнаха на победния си път, след като предната седмица не успяха да спечелят морското дерби с "Несебър", завършило наравно 1:1. По този начин "Созопол" вече има в актива си 10 точки след три и победи и едно равенство, преследвайки първото място.\nПълна доминация в срещата за домакините от "Созопол" срещу "Свиленград". Антонио Ласков откри резултата срещу "Свиленград" в 30 -та минута след точно изпълнена дузпа за нарушение срещу Венцислав Гюзелев. Полузащитникът от Сандански бе хладнокръвен, изпращайки кълбото в горния десен ъгъл за 1:0, вкарвайки третото си попадение от началото на първенството. Много пропуски лишиха домакините от второ попадение. Логичното все пак се случи и след час игра в 60-та минута домакините от "Созопол" удвоиха своя аванс, оформяйки крайния резултат 2:0. Ариф Ферадов, който се появи на мястото на Радослав Байчев отбеляза красиво попадение. След пас на Антонио Ласков, юношата на "Локомотив" - Пловдив преодоля състезател на "Свиленград" и с левия крак отбеляза за крайното 2:0, отбелязвайки второто си попадение в първенството, след като преди това бе вкарал и на "Димитровград" при успеха у дома с 4:0.\n"Созопол": 1. Роман Васенев, 11. Петър Кюмюрджиев (c), 20. Мурад Ибрахим, 16. Диян Лефтеров, 14. Расим Сюлейман, 6. Стефан Стойнов, 15. Яни Николов, 10. Антонио Ласков (99. Борислав Хаджиев), 30. Радослав Байчев (23. Ариф Ферадов), 8. Венцислав Гюзелев (27. Живко Димов), 7. Кристиян Иванов. Неизползвани резерви: 12. Петър Александров, 3. Златко Ненов, 9. Георги Георгиев, 2. Мариян Димитров.\nВ следващия 5-и кръг на първенството от Югоизточната Трета лига "Созопол" гостува на ОФК "Карнобат", а двубоят е на 31-и август, събота, от 18:00 часа, на градския стадион в Карнобат.\nТагове Мач футболисти Созопол Маргарит Димитров Свиленград стадион Арена Соопол


Продуктова фотография — насоки и препоръки за начинаещ | PhotoPro.bg\nPhotoPro.bg > Новини > Продуктова фотография — насоки и препоръки за начинаещ\nПродуктова фотография — насоки и препоръки за начинаещ\nOn: март 8, 2022\nДнес продуктовата фотография дава възможност на всеки съвременен бизнес да се представи онлайн и е от особено значение за развитие на продажбите. Затова, ако сте стартиращ предприемач или искате търговията ви да е успешна, имате нужда от качествени продуктови изображения.\nКолкото по-добра е продуктовата фотография на онова, което предлагате, толкова по-силно ще бъде въздействието върху потребителите и ще се радвате на продажби.\nКак да подобрите снимките на продуктите си?\nЕдна от основните препоръки към начинаещия в продуктовата фотография е да не се скъпи за времето, което ще отдели. Без съмнение е по-добре е да се подготвите предварително. Така че, последвайте насоките и препоръките, които ще представим.\nРазличните видове снимки имат свое собствено предназначение и функция. Затова първото нещо, което един начинаещ в продуктовата фотография трябва да определи е основната цел, с която ще използва продуктовите изображения.\nЗа да правите качествени изображения е необходима инвестиция в максимално добро (според бюджета ви) оборудване. Вярно е, че днес технологиите напредват бързо, но все още професионалният фотоапарат има своите предимства.\nИ ако планирате да използвате част от продуктовите изображения за реклама, DSLR камерата ще ви даде предимство да отразите и най-фините детайли. Освен това ще може да използвате различни обективи, с които да постигнете стойностни параметри по отношение предназначението на продуктовия кадър.\nНай-широко приложение в електронната търговия заемат продуктовите кадри на бял фон. Те са изчистени от допълнителни елементи и фокусират вниманието единствено и само върху основния продукт. Ето защо от ключово значение за всеки начинаещ е да умее да осигурява чист бял фон за своите продуктови изображения.\nЗа постигане на бял фон и резки изображения трябва да се научите да контролирате осветлението и да усвоите работата с ръчния режим на вашата камера.\nЗа постигане на плътен и чист бял фон, започнете като настроите няколко светлини. Обикновено се използват три или четири, които трябва да бъдат така разположени, че продуктът да е равномерно осветен и отделен от фона. Възможността да контролирате мощността и позицията на осветлението ви дава много по-голямо влияние върху това как да изглеждат снимките.\nСтарайте се да използвате мека светлина\nСъсредоточете се върху равномерното разпределение на светлината. За целта може да използвате модификатори и рефлектори. Основната светлина по правило винаги е насочена право към обекта. А една допълваща е разположена над него. Това помага да се избегнат резки сенки. Още две светлини се насочват към фона зад обекта.\nРазбира се, днес може да откриете палатки за продуктова фотография, които са особено функционални, полезни и могат значително да облекчат усилията на всеки начинаещ. Палатките за продуктова фотография са снабдени с подходящо осветление, a полупрозрачните им стени позволяват плавно разсейване на светлината, като същевременно се постига плътен фон.\nИзберете правилните настройки на фотоапарата\nНастройките за експозиция варират в зависимост от всяка ситуация, вида на продукта, предназначението на продуктовия кадър, съответно обектива, който използвате, както и от условията на осветление. За да бъдат успешни кадрите ви е нужно да представят реално продукта.\nТова означава, че балансът на цветовете и бялото трябва да са възможно най-точни. А това пряко зависи от настройките на вашата камера. Също така, всеки тип продуктово изображение има свои особености и това е основната причина да се използват различни обективи, които съответно изискват и различни настройки.\nНапример, когато искате да осигурите рязкост на основния обект, за да запазите детайлите и използвате плитка бленда, и висок висок f-stop ще трябва да настроите ниските стойности на ISO. По този начин ще избегнете и излишен шум в изображението.\nЗа снимки в стил на живот може да се наложи да снимате на открито. Тогава е препоръчително да отворите максимално блендата, което гарантира, че обектът ще е изцяло на фокус, а фонът ще остане размазан. В последствие това ще съсредоточи вниманието на потребителите върху самия продукт защото фонът няма да разсейва.\nОсновният смисъл на продуктовата фотография е да даде живот на вашия продукт и възможност на клиентите ви да разберат по-добре какво купуват. Когато вече имате идеи и сте определили предназначението на продуктовите кадри, които ще заснемате, опитайте да добавите онези фонове и аксесоари, които най-добре допълват основния продукт.\nСъвети за снимане на различни по тип категории продукти\nИзображенията на бял фон са най- разпространени и намират приложение при всякакви категории продукти – дрехи, техника, модни аксесоари, обзавеждане, строителни материали и т.н. В електронната търговия са задължителни. При тях е от значение да покажете продукта от всички възможни ъгли.\nАко снимате бижута, часовници или искате да подчертаете конкретни елементи, отличителни характеристики и текстури опитайте да направите кадри в близък план. Тази практика винаги привлича допълнително внимание.\nА това означава, че присъствието на макро обектив в оборудването ви е задължително.\nЗа снимките в контекст или онези кадри, които показват приложението на продукта, съществен момент е идеята за сцената. Тя най- точно ще може да представи употребата на конкретния продукт.\nПодобно на продуктовите изображения в контекста, снимките на начина на живот се фокусират повече върху усещането или атмосферата.\nНа следващия кадър, първо виждаме продукта на бял фон. Като потребители за нас подобен кадър би бил от значение, ако се налага да избираме между група продукти или такива с идентично приложение. След това обаче, снимката с клечката кибрит ни кара да направим асоциация и да си представим, какво ще случи, след като свещта бъде запалена.\nОрганизирането и стилизирането на идеалната сцена, често е ключов момент. Продуктовото изображение насърчава потребителите и внимателно обмисленото представяне ще накара потенциалните купувачи да се замислят за своите нужди.\nЕдно одеало например, заснето на бял фон, не би било толкова интересно за потенциалните купувачи, отколкото идеята за комфорт и детайлната текстура, които ще прибавят директни представа и дори конкретни усещания.\nСнимките на начина на живот често пресъздават някаква история свързана с продукта и целят да накарат потребителите да си представят определени моменти. Затова избора на сцената е толкова значим момент от целия процес.\nЕдна от актуалните тенденции в момента е включване на природни елементи, като фон. Природата изначално предизвиква емоции у хората и това ще накара снимките ви да привлекат вниманието на публиката.\nВ случаите, когато продуктите, които трябва да снимате са цяла линия, като например козметика, дрехи, посуда или има няколко цветови опции, от които клиента може да избира включете и изображения, които показват продуктите в група. Разбира се, тук отново могат да бъдат направени няколко кадъра на бял фон и контекстни снимки.\nВероятно сте попадали на така наречените плоски изображения. Те се използват главно при продуктовата фотография на храна, облекло, книги, парфюми, за посуда и прочие. Показват продукта от птичи поглед и допълват цялостната естетика. Намират приложение, както в електронния магазин, като допълващи кадри за демонстрация, така и в съдържанието за социалните мрежи.\nНякои продукти са с лъскави, метални повърхности. Да вземем за пример различни кухненски уреди, бижута и т.н. Също така, когато се налага да снимате в баня, където има огледала, отразяващи плотове или стъклени врати, не забравяйте за отраженията. Те изискват специално внимание. Всъщност, отразяващите обекти са едни от най-трудните за снимане от начинаещия.\nСнимка: Naomi Findlay\nВинаги снимайте с максимална резолюция, за да имате качествени изображения. Възможността за мащабиране и детайлно демонстриране на характеристиките на вашите продукти е лукс, който да предоставите на потенциалните си клиенти.\nЗа да направи снимки на продукти, които продават на всеки начинаещ ще му се наложи да експериментира. С времето и опита ще има възможности да усъвършенства и цялостния процес.\nPrevious Post: Как да подобрите реализациите на продуктови страници?\nNext Post: Мониторът като фон за снимане на продуктова фотография


“Върви народе възродени…” | ГС "Инициатива за Мало Бучино"\n“Върви народе възродени…”\nГС "Инициатива за Мало Бучино" > Новини > “Върви народе възродени…”\n26.05.2020 Atanas Tassev\nТрите празнични почивни дни покрай 24 май преминаха без просветна или културна програма в Мало Бучино. На много места те бяха използвани за подобряване на селската пътна инфраструктурна мрежа.\nПо неокончателна наша информация, местната власт в лицето на кмет Николова е осигурила три камиона асфалтова фрезовка, които с участието на жителите на в.з.”Симоница” са разпръснали на паркинга пред храма “Възнесение Господне” и по улица “Хаджи Димитър”. Много добре, че се случва преди “Възнесение Господне”, патронен празник на храма в Мало Бучино. Така многото не жители на селото, които идват на празника ще могат лесно да стигнат до храма.\nПо същото време се появиха и два камиона асфалтова фрезовка и на улица “Пирин” по инфо от съседи. И по три камиона на улиците “Рила” и “Родопи”. Последните две улици знаем със сигурност кой ги организира и плати на машината за да разстеле материала.\nПосочваме количествата в камиони, което знаем не е прецизно, но е по-добре от нищо.\nКомплименти за онези жители на вилните зони, които проявиха инициатива, не пожалиха време, труд и средства за да насипят улиците и ги направят по комфортни за преминаване.\nЗа да не останете с впечатление, че си мислиме, че просветата, културата, традицията да се дарява и помага започва от нас, ви предлагаме две странички от книгата на Делчо Чапразов – “Летопис от Мало Бучино”*. Това е засега единствения ни известен писмен източник за нашето село.\nНие просто смятаме, че трябва да поддържаме този дух и да го предаваме по-нататък, така както са направили другите преди нас.\nСтраница-26 за читалището\n*За “стожерите на законността” в нашето село, поясняваме, че имаме писмено разрешение от наследниците на авторското право върху цитираната по-горе книга, да я тиражираме.\nPrevious Previous post: Група от детската градина в Мало Бучино\nNext Next post: Първа среща с местната власт в 2020-та\nПразнични салюти над Мало Бучино\nМикро-метео станцията вече е и на картата на airbg.info!\n“Елтком 59” АД – обява


Българският мед се ослажда на Европа\nБългарският пчелен мед е хит на външните пазари. Той е много търсен най-вече в Европа. Причината за това е, че в България пчелините са разположени на хубави места, а медът се произвежда в по-малки количества, но с изключително високо качество.\nНай-големите производители на мед в света - Китай, Аржентина и Бразилия, са превърнали пчелините в истински промишлени предприятия, което определя и по-ниското качество на този мед.\nСтраната ни изнася от 6000 до 8000 т мед годишно. Много са фирмите, изградили преработвателни предприятия, които разфасоват меда и го разпространяват на европейския пазар.\nНай-висок процент от този традиционен български продукт заминава за Германия. След нея се нареждат Италия, Франция и Испания. Данните показват, че пчелният мед е една най-търсените български експортни стоки.\nПреди малко повече от месец, при посещението си в България, и катарският премиер шейх Хамад бин Джасим Ал-Тани остана очарован от българския мед. Той се разпореди на катарската държавна компания да преговаря с български фирми за съвместно производство на мед, агнешко и телешко месо, което да се изнася в Катар.\nИма още един сладък продукт, който носи добри приходи от експорт за българския бизнес. Това е биологично чистия мед, който в по-голямата си част отива за износ. България произвежда от този продукт над 1200 тона годишно.\nНа вътрешния пазар биологично чистия мед се продава на двойна цена спрямо експортната. Килограм биомед се търгува за средно около 25-26 лева.\nЕдни от най-големите производители на пчелен мед у нас са в Старозагорско.\n“Това не е случайно, защото подножието на Средна гора дава възможност при местене на пчелите да се добиват акациев, билков и лавандулов мед, който е много търсен на френския пазар заради отличните си вкусови показатели.\nСпецифичен и много търсен е и медът от кориандър. Медът в България е една от малкото експортни стоки, които дават възможност в страната да влязат свежи пари дори и по време на икономическа криза”, коментира преди време Тодор Иванов, председател на пчеларското дружество „Липа" в Стара Загора.


:: \_"Северна Корея си търси белята\_"\nНачало \_"Северна Корея си търси белята\_"\n\_"Северна Корея си търси белята\_"\n"Северна Корея си търси белята! Ако Китай реши да помогне, това ще е страхотно. Ако не, ще разрешим проблема без тях!". Това написа в личния си профил в Туитър президента на САЩ Доналд Тръмп, след като по-рано днес от Пхенян обявиха, че са готови за война в САЩ.\nПреди ден американският тихоокеански флот обяви, че изпраща в Корейско море самолетоносач и кораби, което севернокорейците счетоха като опасност и повод за бъдещ военен конфликт.\nПред дни Тръмп даде да се разбере, че се надява Китай да окаже натиск на съседната страна, която е неин близък съюзник, да прекрати ядрената си програма.\nПрезидентът на САЩ допълни, че на срещата с китайския си колега Си Цзинпин миналата седмица му е поставил ултиматум: решете кризата със Северна Корея и ще получите добро търговско споразумение.\nЗапитан за мотивите за изпращане на самолетоносач близо до Корейския полуостров, съветникът на Тръмп по въпросите на националната сигурност генерал-лейтенант Хърбърт Макмастър каза, че "това е проява на предпазливост" срещу един режим, който той нарече "парий, който вече има ядрени способности".\nСъветникът на Тръмп каза, че президентът е поръчал на военните си съветници да бъдат готови и да му предоставят пълна палитра от опции срещу "тази заплаха срещу американския народ и срещу нашите съюзници и партньори в региона".


Руският патриарх размаха пръст на Турция за „Света София” - News.bg\nГлавата на Руската православна църква патриарх Кирил изрази "дълбока тревога" във връзка с призивите на Турция за промяна на статута на "Света София", информира АФП.\nТурски съд дебатира дали едно от архитектурните чудеса на света може да бъде превърнато в джамия - решение, което може да засили напрежението със Запада и християнския свят. Решението за "Света София", която в момента е със статут на музей, се очаква през следващите дни.\nЕвродепутатът вижда поредна провокация към християнския свят от страна на Ердоган\nКирил отбелязва в съобщение, че е "дълбоко разтревожен" от действията, описвайки "Света София" като "един от големите паметници на християнската култура".\n"Заплаха за "Света София" е заплаха за цялата християнска цивилизация и следователно за нашата духовност и история", подчерта руският патриарх.\n"До ден днешен за всеки руски православен християнин "Света София" е голямо християнско светилище", каза той и призова турското правителство да бъде предпазливо.\nПрезидентът на Турция Реджеп Ердоган предложи да се върне статутът на джамия\nПо думите му промяната на настоящия неутрален статут на историческата постройка ще причини "дълбока болка" на руския народ.\nГоворителят на Кремъл Дмитрий Песков коментира, че бъдещето на музея е турски въпрос, но се надява, че статутът на "Света София" като обект от Списъка на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО ще бъде "взет под внимание".\nТой добави, че "Света София" е "световен шедьовър", който е "свещен" за руснаците.\nЗаместник-министърът на външните работи Сергей Вершинин отбеляза, че Москва се надява "световната значимост на обекта да се вземе под внимание".\nПреди дни руският митрополит Иларион, председател на отдела за международни църковни отношения към Московската патриаршия, предупреди, че превръщането на "Света София" в Истанбул от музей в джамия е "неприемливо".\nТурция може да превърне "Света София" отново в джамия\nИма призиви да покажат заедно, "с първата молитва в Света София, че Турция не е старата Турция"\nПрезидентът на Турция Реджеп Ердоган предложи да се върне статутът на джамия на масивната сграда от VI век, която първоначално е изградена като християнски храм, а днес е един от най-посещаваните туристически обекти в Турция и обект от световното наследство на ЮНЕСКО.\nРуската православна църква,\nНачало / По света / Руският патриарх размаха пръст на Турция за „Света София”


днес (102) вчера (56) Сцена Книги Арт Хроники Празници Литспот Кино Музика Лица\nСъздадена е Унгарската съветска република...\n21.03.2019 00:03 2774 8\nУнгарската съветска република е съветска република просъществувала в периода 21 март – 6 август 1919 година.\nСъветския режим в Унгария е оглавен от Централен комитет начело с Бела Кун.\nТунис е страна с древна история. Има съхранени паметници на атерийската (35 – 10 хил. г. пр.н.е.), иберо – мавросийската (1...\nРежимът вкарва в затвора критикуващи го хора. Има цензура на пресата. С цел изплащането на огромните възнаграждения на държавните служители, правителството печата пари, което води до висока инфлация. Лично Ленин дава преки заповеди на Бела Кун чрез постоянна радиокомуникация с Кремъл. Унгарската съветска република участва във военни конфликти с Кралство Румъния и Кралство Югославия. Държава се разпада на 1 август 1919 г., когато унгарците изпращат представители, които да преговарят за капитулация пред румънските сили.\n2 I see stupid people преди 10 месеца Профил на трол?\nНадникнах тук случайно и съм потресена - седят си 1-2 русофобни лузъри на туба домашна пърцуца и кебапчета от котешко, сякаш са на ул. "Козяк", и лющат по опорките, та пушек се вдига. После лузърите си сменят IP-тата, почват да си цъкат плюсове на "своите" и минуси на "чуждите" (всеки, който не славослови тяхното ако въобще някой им го прочете). После пак си наливат о виж още ›› т пърцуцата и замезват с котешко. Смех! Знаете, че сте пълни нещастници, нали? Дано поне шефа редовно ви превежда заплатките, че с всяко забавяне инфлацията ги изяжда. Дерзайте, лузъри докато имате още пърцуцка!\nпидоРашка, никого не можеш да излъжеш - нито на околовръстното ходиш случайно, нито в тоя сайт влизаш случайно! И в двата случая става за пари! Или от любов го правиш?!\nВ тоя сайт се подвизават 1-2 дежурни русофобни джендъра . Сиимоффф № 2.1, и ти ли дращеш тук бе човекоподобно???\nВ Унгария комунизма и нацизма се приемат като двете страни на една и съща монета от много години насам. Двата режима винаги се споменват заедно в едно и също изречение. 2010 г. в Унгария криминализираха отричането на Холокоста и отричането на престъпленията на комунизма и се предвижда затвор за всеки, който „отрече, омаловажи или постави под съмнение извършени убийства и престъпения срещу чове виж още ›› чеството от националсоциалистическата или комунистическата система" Но решениетo на Унгарския парламент официализира нещо, което унгарското общество е възприело отдавна. Точно по времето когато Унгария и Чехия искаха да се ОТДЕЛЯТ окончателно дори и като васални държави от СИВ, тато ди тути каскети се пънеше да станем част от метрополията СССР като пратим танковете срещу чехи и унгарци. В Будапеща Къщата на терора е ПАМЕТТА на УНГАРЦИТЕ за най-зловещите режими в Родината им през ХХ век: //joruel.blogspot.com/2014/09/blog-post.html\nМаджарите се Биха за СВОБОДАТА си срещу руснаците през 1956 г. Сражаваха се. Умираха. Проливаха кръв. Дадоха 3 ХИЛЯДИ жертви. Воюваха срещу Пияните Комунистически казаци, изпратени от Червения Кремъл да ги “освободят”. Разстреляха и Обесиха на центъра на Будапеща по клоните на дърветата с главите им надолу унгарските чекисти от тяхната Държавна сигурност. Която превзеха, заедно със сградите на пра виж още ›› вителството, министерства, радиостанции и всичко възможно. Сами, Без външна помощ. ТЕ ИСКАХА ДА СИ В З Е М А Т ТОВА, КОЕТО ИМ БЕ ВЗЕТО – ДАДЕНОТО НЕ ГО ЩЯХА! И си го взеха. Който не знае, Унгария ЕДИНСТВЕНА излезе за 10 дни от Червения Динозавър, Варшавския Договор, в края на онзи кървав Октомври. Това го обяви премиерът им Имре Наги от балкона си на централния площад. Който не знае него, значи нищо не знае. На 10-я ден, Микита Хрушчов изпрати танковете “да дойдат” срещу НАРОДНАТА РЕВОЛЮЦИЯ, наречена “контрареволюция”. Наги се скри в посолството на сръбска Югославия, но като излизаше (навярно предаден от братски сръбски комунисти), чекисти от Русия го арестуваха и отмъкнаха в замък в Румъния, техен таен обект за щаб и изтезания. Накрая той бе върнат в Унгария, “съден” в затвор, обесен и закопан като Мръсно куче в двора му. Като се разчу, бе ИЗКОПАН и препогребан в гробище извън столицата, но С ЛИЦЕТО НАДОЛУ, С РЪЦЕ И КРАКА ОМОТАНИ ЗА ТЯЛОТО С БОДЛИВА ТЕЛ: по нареждане на “разтопяващия леда” Хрушчов и КГБ за назидание на източноевропейските другари. Наги бе обикновено селско момче, станал унгарски комунист и дори руски комунист (като Георги Димитров) и отначало май се бе съгласил да работи за НКВД. Но той Прогледна и се Разочарова, и през 1956-а Доказа, че е преди всичко Унгарец и ПАТРИОТ. Така направиха и Чехите, повторно “освободени” за 20-ина години и притегнати за Русия. Поляците просто не преставаха. Маджарите сега имат свои патриоти и националисти, но те са УНГАРЦИ преди всичко. Сърбите, които за мнозина са русофили, са СЪРБОФИЛИ. Така и с гърците, преди всичко ГЪРКОФИЛИ. Не говорим за Румънците – и там това е смях, както при хървати, албанци и други. Всички те НЕ играят по руски свирки. Които се имат с Русия, те правят ПОЛИТИКА с нея. НЯМАТ ДВИЖЕНИЯ РУСОФИЛИ. НИТО БЕЛАРУС ИМА ТАКОВА – най-близка до Русия. НЯМА ТАКОВА ЧУДО НА ЗЕМЯТА! Е Д И Н С Т В Е Н О Е В БЪЛГАРИЯ. Няма и такъв като НАГИ сред “българските” комунисти, “Б”КП и “патреоте” – те са най-напред РУСОБЛИЗЦИ. Те Не се Разочароват – ТЕ ОСТАВАТ До края на света с Русия. Във всичките си превъплъщения.\nв България кой знае за Горянското Движение – нищо не се знае. Българската съпротива срещу ръските колонизатори и режима, който налагат с геноцид и терор започва още след преврата 1944 и заглъхва чак след събитията в Унгария и Чехия - ТОЧНО ЗА ПОБЕДАТА НА СЪВЕТСКАТА АРМИЯ НАД БЪЛГАРСКИТЕ ГОРЯНИ Е ДИГНАТ МОЧА НАСРЕД СОФИЯ - ДА СЕ ЗНАЕ В КОГО Е ВЛАСТТА. НАШИТЕ ПАТРИОТИ са хиляди - горяни,ятаци - над виж още ›› 200 комитета, чети в планината и се сражават. В Сливенско само при една операция на комунистическата власт през 1951 г. в Балкана са вкарани 13 ХИЛЯДИ войска и милиция.В РЕШИТЕЛНИТЕ БОЕВЕ са участвали спец части на съветската армия. Българската съпротива никак не е по-малко и по-слаби от тази на маджарите.Но са ги разбили с внедряване на провокатори отвътре с интриги и разнобой.Точно както руснаците разбиват от вътре македонските организации. Нашите “патреоте” и “националисти” не могат да се преклонят на ГОРЯНИ, да им занесат венец, защото са от ДС службите много от тях. Не са просто РУСОФИЛИ, а обезбългарени руски еничери. Днес ЗНАЕМ ЛИ ние имената на тези ГОРДИ, НЕПОКОРНИ, ДОСТОЙНИ Българи, както знаем “Графа”, “Аксаков”, “Толбухин” на ШУМАКАРИ И РУСКИ терористи – българомразци, наложители на кървави антибългарски режими? КОЛКО БУЛЕВАРДА И ПЛОЩАДА НОСЯТ ИМЕНАТА НА ВАСИЛ ЗЛАТЕВСКИ, ГЕРАСИМ ТОДОРОВ, ГЕОРГИ СТОЯНОВ-ТЪРПАНОВ. Четата на Търпанов, “БЕНКОВСКИ”, е била най-голямата. Обградена от 6 ХИЛЯДИ ДУШИ ВОЙСКА, тя удържа поне два дни, някои успяват да пробият и ранени да се промъкнат надалеч. Има ли КРЪСТЕНА на името на ГОРЯНИН училище или планински връх?Руснаците са се погрижили и за избиване на елита ни и за демагогията и пропагандата - целта е обезбългаряване и днес натиска е ида се маргинализира населението тук - мат'рял да гласува за Когото Трябва на москва. Руската гордост е пак гордост на българина. Руският лаф е български лаф. И това го няма в Сърбия и Гърция. НИКЪДЕ ПО СВЕТА. Защото Българите исторически са били известни по света като “ГОРДИТЕ”, ''СВЕТЛИТЕ''... а руснаците дори не са етнос а русофицирани окупирани, обезличени над 160 народа забравили и историята и обичаите си\nи при Орбан,както и при БорисовРусия разшири своето влияние в двете бивши съветски колонии . То носи само корупция, корупция, корупция и още корупция. В Унгария протестиращите срещу Орбан отдавна разбраха каква е същината на техния проблем и демонстрират на няколко преки от руското посолство в Будапеща, защото полицията им забрани да митингуват пред и близо до сградата. Унгарците скандират “Евр виж още ›› опа! ” и “Да спрем Москва”. А българските лакеи на москва препоръчват на Борисов да следва примера на Орбан. Кошмарът за Борисов и неговото всевластие ще настъпи, когато българите се усетят, че точно той е на кранчето на безконтролния внос на руска корупция - най-зависимата от Русия европейска икономика е българската и така държат България на дъното на европейските класации по условия на живот. В България няма аналог на русофилските организации, работещи открито за интересите на русия – ‘’национални’’ русофилски на нацията???? русофили, която москва създава над 70 години на тази територия. Вредителите от българската руска пета колона няма да се откажат от завоюваните позиции на корупционери с бели якички Тяхното отстраняване от ключовите позиции минава през обезвреждане на охранителя им Борисов. До тогава руснаците ще управляват страната ни чрез поставени лица като Борисов&co\nУнгария воюва на съветска територия и яростно се отбранява след това и на своя земя срещу Червената армия Унгария през 1945-та и през 1956-та в антикомунистичското въстание. Още в самото начало на 90-те години паметниците на червеноармейци са демонтирани. Някои са пренесени на военните гробища или в Memento Park -мноборойните паметници на Ленин, на Бела Кун (унгарския Георги Димитров), на унга виж още ›› рско-съветската ‘’дружба”, на унгарския МОЧА – на старото му място унгарците оставят само фигурата на жена с палмова клонка като Монумент на мира. Днес в Будапеща има само един паметник на червеноармейците ( в София са два огромни и цял НОВ гранитен комплекс в кв. “Лозенец” , на който е изобразен червеноармеец в атака с насочен към прозорците на жилищните сгради наоколо автомат). Обелискът в унгарската столица за загиналите червеноармейци е два пъти и половина по нисък от 37 метровия МОЧА над София. На Букурещкия няма “ с благодарност от унгарския народ”, както е позорната българска декларация изписана със златни платени с българска кръв букви в нашия случай без нито 1 загинал червеноармеец. Това раболепие - отгоре и на липсата на някакво освобождение на Бъгария – откъдето германците се оттеглят , а бълг. армия не воюва срещу , а под командването на москва– е нужно на руските ни господари и служещия им персонал тук . Унгарския обелиск тъне нощем в мрак и никога!! не е бил осветяван с прожектори ( както МОЧА ) , но е обект на графити и заливания с боя, на фона на осветяваните обилно забележителности на Будапеща. Това се възприема болезнено от съветските и руските другари - днес Орбан е спец проекта на русия и с братска руска засилка прекрачи границата на общоевропейското отношение спрямо руската агресия в Украйна.\nГрипна ваканция обявиха и в Смолянска област ... 1 0\nЪрнест Хемингуей - цитати, които ще ви оставят ... 36 0\nМъж се самоуби в сградата на ДАНС ... 46 0\nКултурата на паметта е в опасност ... 74 2\nУволниха арогантните болногледачки от Центъра ... 35 0\nСедмичен хороскоп за 27 януари - 2 февруари... 19589 0\nДневен хороскоп за 27 януари... 14909 0\nБаскетболната легенда Коби Брайънт загина... 3433 0\nМерките в Китай срещу новия вирус са драстични... 3148 1\nНяма риск за валутния борд, остава до приемане... 2837 36\nЛЮБОВЕН хороскоп за 27 - 31 януари... 2658 0\nЗаподозрените в шпионаж руски дипломати... 1239 38\nИван Гешев пита върховните магистрати дали... 1348 14\nХолокостът - най-голямото злодеяние в световната... 589 10\nКаква балансирана политика? Те са ни влезли... 476 10\nЛюбомир Дацов: Вероятно управляващите си... 775 8


Матурите за XII клас - в първата, а за VII клас - в третата седмица на юни - Общество\nOFFNews Последна промяна на 03 май 2020 в 10:51 4365 0\nДържавните зрелостни изпити най-вероятно ще бъдат в първата седмица на юни, а националното външно оценяване за VII клас - в третата седмица на юни. Новите дати няма да забавят издаването на документите за кандидатстване във висшите училища.\nТова заяви пред БНР министърът на образованието Красимир Вълчев.\nОкончателните дати се очаква да бъдат обявени в понеделник.\nТрябва да бъдем предпазливи в предстоящите седмици, дори да има подобрение в ситуацията. Не може да очакваме, че до седмици епидемията ще стихне. Това, което не може да се случи в дигитална среда, ще се проведе в класните стаи и в университетските аули, посочи Вълчев.\nТам, където има най-много кандидати за едно място, е удачно изпитите да се проведат на място, както е при медицината например, допълни министърът.\nНа изпитите ще има и материал, преподаван по време на дистанционното обучение. "Но ще подходим на принципа да включим по-малко материал“, уточни Красимир Вълчев.\nТой коментира и хипотезата седмокласник или зрелостник да е под карантина по време на изпитните дати. „Тази седмица близо 30 деца, които са в 7-и и 12-и клас, бяха в условията на карантина. По време на матурите и оценяването вероятно между 20 и 30 деца може да бъдат възпрепятствани да проведат изпити. Единият вариант е по същото време, но в други условия те да положат изпитите, другият вариант, особено за дванадесетокласниците, е да се явят на втора сесия в края на август."\nЗа близо 75% от учениците дистанционното образование е по-интензивно в сравнение с присъствената форма. скоростта на преподаване варира от училище до училище, каза още министърът.\n12 клас 7 клас covid-19 дати епидемия зрелостници коронавирус май матури НВО пандемия седми клас юни


Деца играят вън - Фортисимо\nПет., 12 Август 2011 00:08 Нели Русева\nЛятото е сезонът, когато децата не можеш да ги задържиш в къщи. Добре че е така, това е тяхното време! Ваканция, почивка, безгрижни игри и други деца, както и площадки.\nЖивея в хубав квартал, който има своя собствена атмосфера, има дух. Кварталната ни градинка е голямата и удобна градинка пред читалище „Тодор Петков” – Шумен.\nВсяко лято в тази градинка се събират множество деца и техните родители, баби и дядовци. Малките играят, карат колелета, големите си стоят на тревата или тичат на групички. Родителите докато наблюдават децата си, също имат своето време за почивка и разтоварване. Общуват и разменят информация за децата си, за работата си, запознават се, и като малките също създават нови познанства и приятелства. И хората от третата възраст имат специално място в градинката. Ако изобщо може да има някаква специална среда, на това място я има. Хората се познават, срещат се тук, уговарят се, разменят полезни съвети и просто си прекарват времето приятно.\nБезмълвен свидетел на тези срещи, на детския смях и глъчка, на родителските притеснения и радости, на дългите разговори на всички е бюст паметникът на Тодор Петков. Само той знае колко деца са играли около него, колко детски уста са шушукали точно под главата му първите си думи. Сигурна съм, че дори се забавлява, когато в горещите дни и вечери децата го освежават с водните си пистолети. Те са там по всяко време на деня и вечерта, сгушени, приклекнали до него, споделят му личните си „съкровища” и разказват първите си детски тайни.\nЧиталище „Тодор Петков” пък е едно от най- действащите читалища на територията на нашия град. Там често има концерти, има групи по танци, уроци по музика. Организират се изложби, тържества и концерти. Дейността на читалището не спира да огласява квартала с най-любимите на децата тържества и ги привлича да влязат и да заобичат изкуството.\nВсичко е чудесно, само че цялото място около градинката, около читалището е може би едно от най-опасните места, където децата могат да прекарат времето и игрите си. От разпадналите се стълби на читалището стърчат ръждясали железа, които слава на Бога и на внимателните родители – все още не са направили беля. Встрани от читалището, където уж има детска площадка с люлки и пързалка, отново е твърде опасно място за децата. Там могат да се намерят също ръждясали железа, пирони, мръсни картони и какви ли не още неща. Точно тази детска площадка изглежда безлюдна, изоставена и мръсна, сякаш там никой от години не е стъпвал. А всъщност тя сигурно е една от най-посещаваните площадки в квартала. От време на време родителите я почистват, но тя има нужда от цялостно обновяване и обезопасяване.\nРазбираемо е, че пари няма – никъде и за нищо. Обаче… За големите има, а за малките не.\nИма пари за хубави лъскави магазини, заведения, бензиностанции, кръчми и кафенета под път и над път. За големите има развлечения. За малките има площадки, но те са малко. Прекрасната ни Градска градина с новия си облик наистина събира много деца, но тя не може да събира всички деца и през цялото лято. Кварталните градинки и площадки имат своя неповторим чар и атмосфера. Сигурно не се иска кой знае колко, поне да бъдат безопасни. Както в тази нашата, кварталната… Тя се нуждае, например, от една ограда към уличното платно, така че топките на най-малките и техните миниатюрни колелета да се спират, а и самите деца, защото те все още не знаят къде е опасно.\nВсеки ден в тази градинка пред паметника на Тодор Петков, който децата галено наричат „Тошко”, други пък „Доктор Петков” ;), родителите обсъждат, предлагат, притесняват се и бдят за децата си. Докато хлапетата изживяват поредното си безгрижно лято. Надяваме се, че скоро ще дойде времето и на тази градинка, и там Общината да построи уютна детска площадка. Почти в сферата на мечтите всички ние, на които тази градинка е кварталната, се надяваме че може да се появи и някой добър човек, кандидат инвеститор, който гледа в бъдещето. Някой, който да направи едно прекрасно място за децата, защото колкото и изтъркано да звучи, децата са утрешните големи. И там, всички ние – и децата и възрастните ще бъдем нейните стопани и ще я пазим като нашите собствени домове.\nНай-прекрасното на лятото е, че деца играят вън…\nYou are here: Home Това е лично Това е лично Деца играят вън


Цял бански костюм в жълто Carmen M-468-1 Marko | Modavel.com\nЦял бански костюм в жълто Carmen M-468-1 Marko\nЦял бански костюм Carmen M-468-1, в жълт цвят. Твърди чашки и банели, които оформят и повдигат бюста. Презрамките са регулируеми, с възможност за сваляне. Изработен от италианска тъкан с най-високо качество. Бикината е тип бразилиана с връзки.\nЦял бански костюм в розово Carmen M-468-6\nЦял бански костюм Carmen M-468-6, в розов цвят. Твърди чашки и банели, които оформят и повдигат бюста. Презрамките са регулируеми, с възможност за сва..\nЦял бански костюм в светлосиньо Carmen M-468-4\nЦял бански костюм Carmen M-468-4, в светлосин цвят. Твърди чашки и банели, които оформят и повдигат бюста. Презрамките са регулируеми, с възможност за..\nЦял бански костюм Carmen M-468-5, в лилав цвят. Твърди чашки и банели, които оформят и повдигат бюста. Презрамките са регулируеми, с възможност за сва..


Ханю и Кихира водят след кратката програма на Скейт Канада - Още спорт - Зимни спортове - Gong.bg\nЯпонците Юдзуру Ханю и Рика Кихира водят след кратката програма при мъжете и при жените на Гран при състезанието по фигурно пързаляне "Скейт Канада".\nДвукратният олимпийски шампион Ханю взе огромна преднина пред конкурентите си, постигайки 109,60 точки или с над 20 повече от втория Кемдън Пулкинен от САЩ, който получи 89,05 за изпълнението си.\nТрети е канадецът Нам Нгуен с 84.08 точки.\nПри жените Рика Кихира получи 81,35 точки за изпълнението си. Втора е южнокорейката Юн Ю със 78,22 точки, преди 15-годишната рускиня Александра Трусова със 74,40. Двукратната световна шампионка Евгения Медведева (Русия) направи грешка при приземяването си при последния двоен аксел и това я остави на шеста позиция във временното класиране.\nПри спортните двойки руснаците Александра Бойкова и Дмитрий Козловский са лидери след кратката програма със 76,45 точки, но оценката им е с по-малко от единица по-добра от тази на заемащите второ място Кирстен Муур-Тауърс и Майкъл Манарино от Канада.\nАмериканците Мадисън Хюбел и Закари Донъхю пък са първенци след кратката програма с оценка от 83.21, на малко повече от шест десети от единицита пред вторите Пайпър Жил и Пол Поаре от Канада.\nПо-късно днес турнирът продължава с волната програма.


Номер на продукта 85077 (85077-09113-48)\nКогато моите приятелки ме видяха с балсам-череша, казаха, че съм се разхубавила. Вече го използвам редовно.\nЛюбимият ми балсам за устни\nБалсамът за устни с череша е просто уникален! Прави устните ми супер хидратирани и оставя много приятен цвят! 6/6\nСтрахотно ухание и дълготрайност! Хидратира и прави цвета на устните по-наситен, а самите тях по-здрави! Невероятен продукт, който е неизменна част от ежедневието!