Kirjoittajat | Tieto&trendit\nEtusivu > Kirjoittajat\nOlli-Pekka Aaltonen työskentelee rahoitustilinpidon ja julkisen talouden parissa Tilastokeskuksessa.\nKirsti Ahlqvist on työskennellyt erikoistutkijana Tilastokeskuksen väestö- ja elinolot -yksikössä.\nKirjoittaja toimii laatupäällikkönä Tilastokeskuksessa.\nKirjoittaja työskentelee Palkat ja työvoimakustannukset -vastuualueella Tilastokeskuksessa.\nAarno Airaksinen työskentelee Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nAku Alanen on työskennellyt yliaktuaarina kansantalouden tilinpidossa Tilastokeskuksessa.\nKalevi Alestalo on eläköitynyt finanssineuvos, joka on työskennellyt myös Tilastokeskuksessa 1970- ja 1980- luvuilla.\nJyrki Ali-Yrkkö on Etlatieto Oy:n tutkimusjohtaja.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen palkat ja työelämä -ryhmässä.\nAtro Andersson työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä teollisuus ja rakentaminen -vastuualueella.\nLiina Arhosalo työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina hintatilastojen parissa Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksessa survey-tiedonkeruiden asiantuntijana. Hän toimi Työpaikkojen tasa-arvosuunnitelmat ja palkkakartoitukset 2020 -tutkimuksessa päätutkijana.\nKirjoittaja väittelee syyskuussa 2018 arvoketjujen politiikasta ja etiikasta London School of Economics -yliopistossa. Juttu pohjautuu osin artikkelisarjaan the Ulkopolitist-julkaisussa.\nLeena Aulaskari työskentelee tietopalvelusuunnittelijana Tilastokeskuksessa.\nVille Auno työskentelee yliaktuaarina tuottajahintaindeksien parissa.\nSami Borg on valtio-opin dosentti ja Tampereen yliopiston yhteydessä toimivan Suomen yhteiskuntatieteellisen tietoarkiston johtaja. Hän on toiminut vastuututkijana useissa kansallisissa vaalitutkimuksissa.\nMarjo Bruun oli Tilastokeskuksen pääjohtaja 2012-2021.\nSatu Elho työskentelee tilastopäällikkönä Tilastokeskuksen Yritystilastot-yksikössä.\nNoora Ellonen työskentelee yliopistotutkijana Helsingin yliopistossa Kriminologian ja Oikeuspolitiikan Instituutissa.\nJani Erola on sosiologian professori Turun yliopistossa.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina ympäristötilinpidon tiimissä Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nMonica Fagerlund on työskennellyt tutkijana Poliisiammattikorkeakoulussa ja väitöskirjatutkijana Helsingin yliopiston Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutissa.\nElisa Falck opiskelee sosiaalitieteiden kandidaattiohjelmassa Helsingin yliopistossa ja työskenteli kesän 2019 Tilastokeskuksessa tietopalveluiden ja viestinnän korkeakouluharjoittelijana.\nMika Gissler on tutkimusprofessori Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella.\nPetri Godenhjelm on it-kehittämispäällikkö Tilastokeskuksen tiedonkeruupalveluissa.\nMarkus Haakana työskentelee tutkijana Luonnonvarakeskuksessa.\nKimmo Haapakangas on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä ja vastaa rikos- ja pakkokeinotilastosta.\nKirjoittaja työskenteli korkeakouluharjoittelijana Asumisen ja rakentamisen ryhmässä Tilastokeskuksessa kesän 2021.\nKirjoittaja työskentelee tietopalvelusuunnittelijana Tilastokeskuksen väestö- ja elinolot -yksikössä.\nRiitta Hanifi työskentelee tutkijana Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nUlla Hannula työskentelee aktuaarina Tilastokeskuksen Väestö ja elinolot -yksikössä.\nTarja Hatakka on tilastopäällikkö Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nRiikka Haukka työskenteli korkeakouluharjoittelijana Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot –yksikössä kesällä 2018.\nJuha Hedman on tutkija Turun yliopiston Koulutussosiologian tutkimuskeskus, RUSEssa.\nKirjoittaja työskenteli korkeakouluharjoittelijana energiatilastoissa ja opiskelee Aalto-yliopistossa vesi- ja ympäristötekniikkaa.\nMari Heikkinen on tohtorikoulutettava Oulun yliopiston Thule-instituutissa.\nReija Helenius työskentelee kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen tietopalvelu- ja viestintäyksikössä. Hän vastaa International Statistical Literacy (ISLP) -projektista. Kansainvälisen tilastoinstituutin (ISI) alaisuudessa toimiva projekti edistää tilastojen luku- ja käyttötaitoa kaikkialla maailmassa ja kaikilla elämän osa-alueilla.\nJaana Hellman työskentelee hintaindeksien kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nMarja-Liisa Helminen on työskennellyt yliaktuaarina Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskenteli graduharjoittelijana Tilastokeskuksen Asuminen ja rakentaminen -ryhmässä ja opiskelee taloustiedettä Helsingin yliopistossa.\nKaisa Herranen työskentelee tutkijana Kulttuuripoliittisen tutkimuksen edistämissäätiössä (Cupore).\nPia Holappa työskenteli korkeakouluharjoittelijana Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nJuha Honkkila työskenteli tilastopäällikkönä Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nJaana Huhta työskentelee suunnittelijana työssäkäyntitilastoissa Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nMiia Huomo työskentelee yliaktuaarina Viestintä ja verkostot -ryhmässä.\nJukka Hytönen työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nMika Idman työskenteli kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nKirjoittaja toimii yli-insinöörinä Maanmittauslaitoksessa ja hänellä on pitkä kokemus paikkatietojen laadun kehittämisestä ja sen standardoimisesta.\nAnu Karhu ja Mikko Sankala\nAnu Karhu on yliaktuaari Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä. Mikko Sankala työskentelee matemaatikkona Eläketurvakeskuksen ennustelaskentayksikössä.\nVuoden 2017 tilastoposterikilpailun yläkoulusarjan voittajat Taina Lötjönen ja Terhi Rasikannas Paraistenseudun koulusta Paraisilta.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksessa koulutuspäällikkönä.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen Väestö- ja elinolotilastot -yksikön erityispalvelut- vastuualueella, jossa hän vastaa mm. Maaseutuindikaattorit-tilastopalvelun ylläpidosta.\nMarkku Jutila työskenteli Tilastokeskuksen yritystilastoissa palkat ja työvoimakustannukset vastuualueella.\nKatri Kaaja on tilastopäällikkö Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nAnssi Kaarna työskentelee tulliylitarkastajana Tullin tilastointiyksikössä.\nMira Kajantie on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nIlkka Kallio on yliaktuaari yritykset ja globalisaatio -vastuualueella Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nMerja Kallio-Peltoniemi on tutkija Tilastokeskuksen tiedonhankinta-yksikössä.\nOlga Kambur on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nAnna Kananen opiskelee politiikkaa ja viestintää Helsingin yliopistossa ja työskentelee Tieto&trendit-toimituksessa korkeakouluharjoittelijana.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksen tilasto- ja tietopalvelu -palvelualueella.\nPertti Kangassalo on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä ja vastaa kuluttajabarometrista.\nJari Kannisto on kehityspäällikkö Eläketurvakeskuksen suunnitteluosastolla.\nOtto Kannisto on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nAnu Karhu on yliaktuaari Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nHannu Karhunen on tutkijatohtori Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulussa ja osa-aikainen tutkija Tilastokeskuksessa.\nOhto Kärkkäinen työskenteli korkeakouluharjoittelija Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä kesän 2016.\nSari Karttunen on tutkija Kulttuuripoliittisen tutkimuksen edistämissäätiössä (Cupore).\nVeli-Pekka Karvinen on yliaktuaari kansantalouden tilinpidossa ja kirjoittaa Suomen kansantaloutta sivuavista aiheista.\nAntti Kasvio on yhteiskuntatieteiden tohtori ja työelämän tutkija.\nAntti Katainen on tilastopäällikkö Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee Tiedon laatukehikko -hankkeen projektipäällikkönä Tilastokeskuksessa.\nKirjoittaja työskentelee sektoritilinpidon parissa Tilastokeskuksessa.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksen verkkouudistusprojektin projektipäällikkönä ja tuoteomistajana.\nKirjoittaja työskentelee 1.8.2020 alkaen yliaktuaarina Tilastokeskuksen maksutase- ja rahoitustilinpidossa. Keväällä ja kesällä 2020 hän teki harjoittelijana pro gradun Helsingin yliopiston taloustieteen maisteriohjelmassa ulkomaankaupan siirtohinnoittelusta.\nMiina Keski-Petäjä on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nKirjoittaja on tietopalvelusuunnittelija Tilastokeskuksen Talous ja suunnittelu -ryhmässä.\nPetri Kettunen on aktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen väestö – ja elinolot yksikössä, työssäkäyntitilastojen parissa.\nMarianne Keyriläinen on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nMerja Kiljunen on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nMaarit Kinnunen tekee väitöskirjaa festivaalikävijöiden elämyksistä.\nAntti Kivelä johtaa Sitran Uudistumiskyky-teemaa ja on Tilastokeskuksen neuvottelukunnan jäsen.\nSuvi Kivi työskenteli yliaktuaarina Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nOsmo Kivinen on professori Turun yliopiston Koulutussosiologian tutkimuskeskus, RUSEssa.\nKirjoittaja työskentelee erikoistutkijana Tilastokeskuksen Väestön tieto- ja viestintätekniikan käyttö -tutkimuksessa.\nPitkäaikainen kansantalouden tilinpidon ja muiden taloustilastojen asiantuntija Paula Koistinen-Jokiniemi työskenteli kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksen rahoitustilinpidossa.\nMatti Kokkonen on yliaktuaari ja tieliikenneonnettomuustilaston tiiminvetäjä Tilastokeskuksessa.\nPaavo Kokkonen työskentelee yli¬aktuaarina Tilasto¬keskuksen teollisuus, rakentaminen ja asuminen -vastuualueella.\nArvo Kokkonen on Maanmittauslaitoksen pääjohtaja ja Tilastokeskuksen uuden neuvottelukunnan puheenjohtaja.\nLeo Kolttola työskenteli kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen matkailu- ja liikennetilastoissa.\nJuha-Pekka Konttinen on kehittämispäällikkö Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee tietoasiantuntijana Tilastokeskuksen tilastotietopalvelussa.\nMartti Korhonen työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä. Hän vastaa vuokratilaston tuotannosta ja kehittämisestä.\nTimo Koskimäki on Tilastokeskuksen tilastotuotannon ylijohtaja.\nJouni Kotkavuori on Tieto&trendit-sivuston toimittaja.\nArno Kotro on filosofian ja psykologian opettaja.\nJyrki Krzywacki on yliaktuaari Tilastokeskuksen tiedonhankinta-yksikössä.\nTapio Kuusisto on yliaktuaari maksutasetilastossa Tilastokeskuksessa.\nMira Kuussaari on tietopalvelupäällikkö Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen taloustilastoissa Yritykset, globalisaatio ja innovaatiot -ryhmässä.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksen Yhteiskuntatilastoissa yliaktuaarina Lapsistrategian toimenpiteen 24 parissa.\nJohanna Lahtela työskentelee korkeakouluharjoittelijana Tilastokeskuksen Yhteiskuntatilastot-osastolla Väestö, oikeus ja yhdenvertaisuus -ryhmässä.\nHannu Lahtinen on väitöskirjatutkija Helsingin yliopiston sosiaalitieteiden laitoksella.\nJose Lahtinen on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nSami Lahtinen on yliaktuaari ja liikennetilastojen tiiminvetäjä Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee Tieto- ja tilastopalvelut -palvelualueen ylijohtajana Tilastokeskuksessa.\nKirjoittaja on erikoistutkija Tilastokeskuksen tutkijapalveluissa.\nSara-Ellen Laitinen työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen Asuminen ja rakentaminen -ryhmässä.\nLiisa Larja työskenteli työmarkkinatilastojen asiantuntijana Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nKalle Laukkanen työskentelee Tilastokeskuksen Asuminen ja rakentaminen -aihealuueen tilastoja tuottavassa ryhmässä.\nHeidi Lauttamäki työskenteli Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä innovaatiotutkimuksen parissa kesän 2016.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen Yritykset, globalisaatio ja innovaatiot -ryhmässä.\nIlkka Lehtinen työskenteli kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä. Hän kirjoittaa hintatilastoihin ja muihin taloustilastoihin liittyvistä ajankohtaisista asioista yli kolmenkymmenen vuoden kokemuksella.\nAnna-Maija Lehto työskenteli tutkimuspäällikkönä Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nJohanna Lehto on kulutustutkimuksen korkeakouluharjoittelija, joka opiskelee Elintarviketalouden ja kulutuksen maisteriohjelmassa Helsingin yliopistossa.\nAri Leppälahti on kehittämispäällikkö Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina työvoimatutkimuksen tehtävissä, Tilastokeskuksen väestö ja elinolot -yksikössä.\nReijo Lilius on tehnyt pitkän työuran suurissa tietotekniikkayrityksissä sekä markkinatutkimus- ja konsulttiyritysten johtotehtävissä, mm. IDC Finlandin toimitusjohtajana ja Market-Vision tutkimusjohtajana.\nKirjoittaja toimii Tilastokeskuksen ylijohtajana Kehittäminen ja digitalisaatio -palvelualueella.\nPäivi Linna-Koski on Tieto&trendit-sivuston toimittaja.\nAtte Lintilä on yliaktuaari Tilastokeskuksen tuotannon kehittäminen -yksikössä.\nKirjoittaja työskenteli kesällä 2019 korkeakouluharjoittelijana Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nKirjoittaja opiskelee aluetiedettä Helsingin Yliopistossa sekä terveydenhoitajaksi Laurea-ammattikorkeakoulussa. Hän työskenteli kesän 2019 korkeakouluharjoittelijana Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastoissa.\nLaura Lipasti työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen Yhteiskuntatilastot-osastolla Väestö, oikeus ja yhdenvertaisuus -ryhmässä.\nAntti Liski työskenteli tilastopäällikkönä Tilastokeskuksen tutkijapalvelut-vastuualueella.\nPekka Lith on tutkija omistamassaan yrityksessä Suunnittelu- ja tutkimuspalvelut Pekka Lith.\nPekka Lösönen on yliaktuaari energiatilastotiimissä talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nAnna Loukkola on suunnittelija Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nTero Luhtala on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nHenri Lukkarinen on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nHenri Luomaranta on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nSenni Luttinen työskenteli korkeakouluharjoittelijana Tieto&trendit-toimituksessa kesän 2017.\nIlmo Mäenpää on materiaalitalouden tutkimusprofessori Oulun yliopiston Thule-instituutissa ja Suomen ympäristökeskuksessa.\nMaarit Mäkelä on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nJasmin Mäki työskenteli tietopalvelusuunnittelijana Tilastokeskuksen tietopalvelu-yksikössä.\nMikko T. Mäkinen työskenteli informaatikkona Tilastokeskuksen tietopalvelussa.\nMira Malhotra on yliaktuaari Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen Talous- ja ympäristötilastot -vastuualueella.\nTimo Matala on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksen yhteiskuntatilastoissa Liikenne ja matkailu -ryhmässä.\nJussi Melkas työskenteli Tilastokeskuksessa tietopalvelujohtajana ja kehittämispäällikkönä sekä Tietoaika- ja Tieto&trendit-lehtien vastaavana päätoimittajana.\nJussi Melkas (eläköitynyt) on opettanut pitkään tutkimusten ja tilastojen luku- ja käyttötaitoa. Hän työskenteli Tilastokeskuksessa tietopalvelujohtajana ja kehittämispäällikkönä sekä toimi Tietoaika- ja Tieto&trendit-lehtien vastaavana päätoimittajana.\nPerttu Melkas on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nMarko Merikukka on tilastotutkija Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella.\nMaija Metsä on Tieto&trendit-sivuston toimittaja.\nElina Mikkelä työskentelee suunnittelijana Tilastokeskuksen väestö ja elinolotilastot –yksikössä.\nHeli Mikkelä on Tilastokeskuksen ylijohtaja.\nReetta Moilanen on kehittämispäällikkö Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee työ- ja elinkeinoministeriössä yritysten korkeakoulu- ja tutkimuslaitosyhteistyöhön liittyvän selvitystyön parissa.\nKirjoittaja on yliaktuaari Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot-yksikössä.\nJukka Muukkonen on yliaktuaari Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nPekka Myrskylä (eläköitynyt) oli väestötilastojen asiantuntija. Hän toimi kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen henkilötilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee kriminologian yliopistonlehtorina Helsingin yliopiston Kriminologian ja oikeuspolitiikan instituutissa (Krimo).\nJaana Nevalainen työskentelee Valtiovarainministeriössä.\nAnna Niemelä työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen tiedonhankinnan kehittämisyksikössä.\nMervi Niemi vastaa innovaatiotutkimuksen tekemisestä Tilastokeskuksen tiede- ja teknologiatilastoissa.\nMari Niemi työskentelee tieliikenneonnettomuustilastojen asiantuntijana Tilastokeskuksessa.\nKirjoittaja opiskelee Laurea-ammattikorkeakoulussa liiketalouden tradenomiksi.\nJari Nieminen on kehittämispäällikkö Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nJarkko Niemistö on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nEmeritusprofessori Ilkka Niiniluoto on filosofi ja matemaatikko.\nSini Niinistö on yliaktuaari kasvihuonekaasujen inventaarion vastuualueella Tilastokeskuksessa.\nTimo Nikander on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nAri Nissinen on ryhmäpäällikkö Suomen ympäristökeskuksessa (SYKE).\nJan Nokkala on kehittämispäällikkö Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nHarri Nummila on yliaktuaari Tilastokeskuksen palkat ja työvoimakustannukset -vastuualueella yritystilastot -yksikössä.\nPirkko Nurmela on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nJuha Nurmela on erikoistutkija Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nSatu Nurmi on tutkimuspäällikkö tutkijapalveluissa Tilastokeskuksen tuotannon kehittäminen -yksikössä.\nOssi Nurmi on yliaktuaari ja matkailutilastojen tiimiesimies Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nSatu Ojala on sosiaalipolitiikan tutkijatohtori Tampereen yliopiston Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikössä.\nMatti Okko työskenteli tilastopäällikkönä Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nKaisa-Mari Okkonen on yliaktuaari tulonjakotilastossa Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nPaula Ollila työskentelee tutkijana Luonnonvarakeskuksessa.\nHannele Orjala on Tilastokeskuksen tietopalvelujohtaja.\nAnna-Maija Paakki on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee erikoistutkijana Tilastokeskuksen väestö- ja elonolot -yksikössä.\nReija Paananen on tutkija Diakonia-ammattikorkeakoulussa.\nKirjoittaja on tilastopäällikkö Tilastokeskuksen Yritystilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee kehittämispäällikkönä Kumppani- ja ekosysteemisuhteet -palvelualueella.\nKirjoittaja työskentelee kuolemansyytilastossa Tilastokeskuksen Väestö- ja oikeustilastot -vastuualueella.\nTuomas Parikka työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä kulutustutkimuksen parissa.\nAnna Pärnänen on erikoistutkija Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä ja vastaa työvoimatutkimuksesta.\nAura Pasila on yliaktuaari Tilastokeskuksen työssäkäyntitilastossa väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nSampo Pehkonen työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä palkkatilastojen parissa.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina ympäristötilinpidon tiimissä talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee korkeakouluharjoittelijana Tilastokeskuksen rahoitustilinpidossa.\nIda Peltonen työskenteli yliaktuaarina Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen talous ja ympäristötilastot -yksikössä julkinen talous ja sektoritilinpito -vastuualueella.\nAnne Perälahti työskenteli yliaktuaarina Tilastokeskuksen tutkijapalveluissa.\nUlla Phillips työskentelee Tilastokeskuksessa tilastohaastattelijana.\nPasi Piela työskentelee kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen Kumppani- ja ekosysteemisuhteissa.\nMarjut Pietiläinen työskentelee erikoistutkijana Tilastokeskuksen Yhteiskuntatilastot-osastolla Väestö, oikeus ja yhdenvertaisuus -ryhmässä.\nRiitta Pipatti on kehittämispäällikkö kasvihuonekaasujen inventaarion vastuualueella Tilastokeskuksessa.\nSami Pirkkala työskentelee kestävän kehityksen erityisasiantuntijana valtioneuvoston kansliassa.\nJukka Pitkäjärvi työskentelee kehittämispäällikköinä Tilastokeskuksen Tietovarannot -osastolla.\nKirjoittaja on tilastopäällikkö Tilastokeskuksen tiedonhankinta-yksikössä.\nVesa Puoskari on vapaa toimittaja.\nOlli Pusa on yhteiskuntatieteiden tohtori, vakuutusmatemaatikko ja sosiaaliturvapolitiikan dosentti Itä-Suomen yliopistossa.\nHanna Putkuri on vanhempi ekonomisti Suomen Pankin rahoitusmarkkina- ja tilasto-osastolla.\nMartti Pykäri työskenteli yliaktuaarina Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nPasi Pyöriä on sosiologian yliopistonlehtori Tampereen yliopiston Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikössä.\nJussi Pyykkönen on analyytikko Kansaneläkelaitoksella.\nTopias Pyykkönen työskenteli yliaktuaarina Tilastokeskuksen työssäkäynti- ja asunnot ja asuinolot -tilastoissa.\nJukka Pyylampi työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen talous ja ympäristötilastot -yksikössä julkinen talous ja sektoritilinpito -vastuualueella.\nKirjoittaja on lomaketiimin korkeakouluharjoittelija, joka opiskelee kognitiotiedettä Helsingin yliopistossa.\nKirjoittaja työskentelee maksutaseen ja suorien sijoitusten parissa Tilastokeskuksessa.\nMirjami Rajala on yliaktuaari Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nJouko Rajaniemi työskenteli tietopalvelupäällikkönä Tilastokeskuksen yritysrekisterissä.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nMaanmittauslaitoksen ylijohtaja Marja Rantala työskentelee Tilastokeskuksen määräaikaisena kehitysjohtajana vuoden 2019.\nMarkus Rapo vastaa Tilastokeskuksen väestörakenne- ja väestöennustetilastoista.\nRiikka Rautanen on tilastopäällikkö Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nMarianne Rautelin on yliaktuaari Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nKari Rautio työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nKari Rautio on laskenut teollisuustuotannon volyymi-indeksiä vuodesta 1987.\nKirjottaja on erikoistutkija väestö- ja elinolotilastot -yksikössä Tilastokeskuksessa.\nTuomas Remes on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nSamuli Rikama työskentelee ekonomistina työ- ja elinkeinoministeriössä.\nTiina Ristikari on erikoistutkija Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella.\nSaara Roine on tilastopäällikkö Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee tutkimuspäällikkönä Etlan makro- ja julkistalouden tutkimusohjelmassa sekä Tilastokeskuksen kumppani- ja ekosysteemisuhteet -palvelualueella ja erikoistutkijana Vatt:n yritystoiminnan sääntelyn ja kansainvälisen talouden teemassa.\nTuomas Rothovius työskentelee kansantalouden tilinpidon kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksessa.\nJussi Rouhunkoski työskentelee Tilastokeskuksen tiedonhankinta -yksikön SurveyLaboratoriossa.\nAnnina Rouvinen on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nTimo Ruuskanen on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö-ja elinolotilastot -yksikössä.\nKaisa Saarenmaa on erikoistoimittaja ja vastaa joukkoviestintätilastosta Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nMika Sainio työskenteli kehittämispäällikkönä julkisen talouden tilastoinnin alueella.\nMarja Salo on tutkija Suomen ympäristökeskuksessa (SYKE).\nMikko Sankala työskentelee matemaatikkona Eläketurvakeskuksen ennustelaskentayksikössä.\nMaija Sappinen työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen yritystilastot -yksikössä.\nNiina Saren työskentelee tutkijana Tilastokeskuksen tiedonhankinta-yksikössä tiedonkeruiden toteutus -vastuualueella.\nPasi Saukkonen on erikoistutkija Helsingin kaupungin tietokeskuksessa sekä yleisen valtio-opin dosentti Helsingin yliopistossa ja kulttuuripolitiikan dosentti Jyväskylän yliopistossa.\nLaura Sauli (ent. Hulkko) työskentelee projektipäällikkönä Tilastokeskuksen tiedonhankintayksikössä.\nTuomo Sauri työskenteli erikoistutkijana Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nOlli Savela (eläköitynyt) on kansantalouden tilinpidon pitkäaikainen asiantuntija.\nEero Savolainen on vanhempi ekonomisti rahoitusmarkkina- ja tilasto-osastolla Suomen Pankissa.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nTiina Sevon työskentelee Tullin tilastoinnissa.\nTarja Silfver työskentelee tutkijana Luonnonvarakeskuksessa.\nKalle Sinivuori on kehittämispäällikkö Tilastokeskuksen sihteeristössä. Hän työskenteli aiemmin yliaktuaarina Tilastokeskuksen työvoimatutkimuksessa.\nRisto Sippola on yliaktuaari Tilastokeskuksen maksutasetilastossa.\nMarja Sjöblom työskentelee kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen esikunnassa.\nOsmo Soininvaara on valtiotieteen lisensiaatti tilastotieteestä ja kunnallispoliitikko.\nKatri Soinne on suunnittelija Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nMarkus Sovala työskentelee ylijohtajana valtiovarainministeriössä.\nMikko Spolander on ylijohtaja valtiovarainministeriön kansantalousosastolla ja Tilastokeskuksen neuvottelukunnan jäsen.\nDan Steinbock on kansainvälisen liiketoiminnan tutkimusjohtaja Intia, Kiina ja Amerikka -instituutissa (USA) ja vaikuttaa lisäksi Shanghain kansainvälisten opintojen instituutissa (Kiina) ja EU-keskuksessa (Singapore).\nLeena Storgårds työskentelee kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen esikunnassa.\nHanna Sutela on erikoistutkija Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskenteli kesällä 2020 korkeakouluharjoittelijana Väestö- ja elinolotilastot -yksikössä ja opiskelee taloustiedettä Helsingin yliopistossa ja informaatioverkostoja Aalto-yliopistossa.\nTuija Tapaninen työskenteli tietopalvelusuunnittelijana Tilastokeskuksen tietopalvelussa.\nPertti Taskinen työskentelee Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastoissa työvoimatutkimuksen parissa.\nKristian Taskinen työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nPetri Tenhunen työskentelee Väestörekisterikeskuksessa.\nArja Tiihonen on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nEetu Toivanen on yliaktuaari Tilastokeskuksen teollisuus ja rakentaminen -yksikössä.\nVille Tolkki työskenteli tilastopäällikkönä Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nLiisa Törmäkangas on tutkija Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella.\nVeli-Matti Törmälehto on erikoistutkija Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nTerhi Tulonen työskentelee yliaktuaarina maksutasetilastossa Tilastokeskuksessa.\nEljas Tuomaala on yliaktuaari Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nTiina Tuomaala on erikoissuunnittelija Tilastokeskuksen tietopalvelu-yksikössä.\nTarja Tuomainen työskentelee erikoistutkijana Luonnonvarakeskuksessa.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Väestö, oikeus ja yhdenvertaisuus -ryhmässä Tilastokeskuksessa.\nMika Tuononen on kehittämispäällikkö koulutustilastoissa Tilastokeskuksen väestö- ja elinolot -yksikössä.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksen maksutasetilastossa.\nAri Tyrkkö on kehittämispäällikkö Tilastokeskuksen esikunnassa ja Tilastokeskuksen indikaattoriprojektin projektipäällikkö.\nHeli Udd toimii Yritystilastot-yksikössä yliaktuaarina ja vastaa kuntasektorin palkkatilastosta.\nPenna Urrila on Elinkeinoelämän keskusliitto EK:n johtava ekonomisti ja Tilastokeskuksen neuvottelukunnan jäsen.\nKirjoittaja työskentelee Tilastokeskuksen palkat ja työvoimakustannukset -vastuualueella yritystilastot -yksikössä.\nKirjoittaja työskenteli yliaktuaarina Tilastokeskuksen ympäristö ja energia -yksikössä.\nJuuso Vanhala on vanhempi neuvonantaja Suomen Pankissa.\nKimmo Vehkalahti on soveltavan tilastotieteen dosentti, Helsingin yliopiston huippuopettajien verkoston eli Opettajien akatemian jäsen ja suositun tilastotieteen Mooc-verkkokurssin tekijä.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Yritykset, globalisaatio ja innovaatiot -ryhmässa Tilastokeskuksessa.\nVille Vertanen on Kumppani- ja ekosysteemisuhteet -palvelualueen ylijohtaja Tilastokeskuksessa.\nKirjoittaja työskentelee yliaktuaarina Tilastokeskuksen lomaketiimissä.\nLeena Vestala on Pirkanmaan ELY-keskuksen ylijohtaja ja Tilastokeskuksen neuvottelukunnan jäsen.\nRauno Viita on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nSofia Vikfors työskentelee tutkijana Luonnonvarakeskuksessa.\nKai Vikki työskenteli kenttäpäällikkönä Tilastokeskuksen tiedonhankinta-yksikössä.\nMatti Virén on emeritusprofessori Turun yliopistossa ja konsultti Suomen Pankissa.\nErkki Virtanen eläköityi Kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikön virasta. Sitä ennen hän työskenteli Valtiovarainministeriön budjettiosaston johdossa.\nMervi Virtanen työskentelee Tullin tilastointiyksikössä.\nLea Vuorinen työskentelee projektipäällikkönä Tilastokeskuksen talous- ja ympäristötilastot -yksikössä.\nElina Vuorio on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikön teollisuus, rakentaminen ja asuminen -vastuualueella asumisen tiimissä.\nJohanna Vuorio on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikön teollisuus, rakentaminen ja asuminen -vastuualueella asumisen tiimissä.\nMinna Wallenius on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nHanna Wass on akatemiatutkija ja yliopistonlehtori Helsingin yliopiston politiikan ja talouden tutkimuksen laitoksella.\nKirjoittaja työskentelee Tieto- ja tilastopalveluissa erikoistutkijana.\nMarkku Wilenius on professori Turun yliopiston Tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa.\nMervi Winberg on yliaktuaari Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikössä.\nLasse Winter työskenteli yliaktuaarina Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nMika Witting on yliaktuaari Tilastokeskuksen väestö- ja elinolotilastot -yksikössä.\nMari Ylä-Jarkko on Tilastokeskuksen yritystilastot-yksikön johtaja.\nSaija Ylönen työskentelee kehittämispäällikkönä Tilastokeskuksen metatietopalveluissa.\nHanxiao Zhou opiskelee maisterin tutkintoa Helsingin yliopistossa pääaineenaan kansantaloustiede. Hän työskentelee tällä hetkellä pro gradu -harjoittelijana Tilastokeskuksessa.\nNäytä lisää kirjoittajia


Väinöntalo: Väinö 100 vuotta\nKotiseutuneuvos Väinö Oskari Tuomaalan syntymästä tulee 30.8.2016 kuluneeksi 100 vuotta. Sen kunniaksi muistelemme häntä monin eri tavoin tänä juhlavuonna.\nKun mietimme Väinön saavutuksia, näkyvimpänä niistä nousee esiin Evijärven Kerttuankylässä sijaitseva Väinöntalo, Suomen suurin talonpoikaismuseo.\nVäinön tie kohti suurta unelmaa museon perustajaksi ja talonpoikaisen kansankulttuurin tallentajaksi alkoi jo hyvin nuorena. Sille tielle häntä oli ohjaamassa ja tukemassa taitava tarinankertoja ja perinteitä kunnioittava äidinisä, Matti Lahti, jota myös Keski-Matiksi kutsuttiin.\nVuonna 1933 ollessaan vasta 17-vuotias Väinö oli ehtinyt ahkeroida henkisen kansanperinteen parissa palkitsemisen arvoisesti. Hän oli kirjoittanut muistiin Evijärveltä ja lähipitäjistä niin paljon sananparsia, että hän ylsi kokoelmallaan toiselle sijalle suuressa valtakunnallisessa kilpailussa.\nSeuraavana vuonna hän lähetti palkitsemisen arvoisia perinnekeräyksiään Sanakirjasäätiölle, jolta sai lukuisia palkintoja myöhemminkin.\nSamana vuonna hän kartutti ensimmäisen kerran myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kokoelmia.\nVuonna 1935 Kalevalan 100-vuotisjuhlan tarinankeruukilpailussa hän voitti kokoamillaan tarinoilla jälleen toisen sijan. Tämän jälkeen nuori Tuomaala luettiin jo Elias Lönnrotin ja Samuli Paulaharjun jälkeen Suomen kolmen ansioituneimman perinnekeräilijän joukkoon.\nTuohon aikaan, jolloin ruumiillista työtä arvostettiin yli kaiken, monet naureskelivat Väinön touhuille. Vähättelyä esiintyi myös kotipiirissä. Väinö oli nollapoika ja viisi vuotta vanhempi Niilo-veli oli paras-mies.\nVastavoimista huolimatta isoisä uskoi Väinön tekemisiin. Hän oli nuoren miehen innoittaja ja vankkumaton tuki aina kuolemaansa, vuoteen 1939 asti.\nHenkisen kansankulttuurin keräämisen rinnalla Väinö kasvatti esinekokoelmaansa kotitalonsa aitassa Evijärven Kerttuankylässä. Nuohottuaan kotinurkat hän siirtyi naapureihin ja polki pyörällään toisiin kyliin asti.\nKun nuoret miehet kulkivat aitoissa tyttöjen takia, Väinö etsi niistä vanhoja, käytöstä poistettuja esineitä. Väinön vanhimman pojan, Juhani Tuomaalan, kertoman mukaan Ilkka-lehden toimittaja oli artikkelissaan antanut siitä syystä tälle nuorelle keräilijälle nimen ”Luttinuohooja”.\nSaatuaan kahden vuoden kaupalliset opintonsa Vaasassa päätökseen vuonna 1938 eteen tuli työn hakeminen. Työpaikat kaupan alalta löytyivät vuorollaan Virroilta, Lappajärveltä ja Evijärveltä.\nSiitä alkoi rahan säästäminen unelmia varten. Mutta opintojen takia lykkääntynyt armeija oli hoidettava myös. Asepalveluksen suoritettuaan Väinö joutui pian jatkosotaan. Sinne hän lähti alikersanttina. Omat suunnitelmat ja haaveet piti jättää. Mutta keräilyinto ei suostunut jättämään Väinöä. Hän ei päässyt siitä eroon edes sodan melskeissä.\nJatkosodan vuosina 1941–1944 Väinö onnistui pelastamaan ja lähettämään Karjalasta Suomen Kansallismuseolle suuren määrän hävityksen jalkoihin jäänyttä kansatieteellisesti arvokasta esineistöä. Kansallismuseon antaman palautteen mukaan hän oli kansankulttuurin tuntijana Suomen parhaimmistoon kuuluva, vaikka oli vain itsekseen opiskellut alaa.\nSuomalaisen Kirjallisuuden Seuran Kansanrunousarkistoon hän lähetti Äänislinnasta talteen ottamiaan, jonkun aikaisemmin keräämiä, runoja. Samoin hän lähetti vepsäläisiltä keräämiään lauluja. Näin myös henkisen kansanperinteen kerääminen jatkui sodasta huolimatta.\nPelastustyön mahdollisti se, että Väinö toimi joukkueenjohtajana ja liikkui pioneerikomppanian kanssa laajalla alueella. Ja varsinkin myöhemmin, kun hänet siirrettiin komppanian lääkärin aliupseeriksi, kirjuriksi ja varastonhoitajaksi, hänellä oli lupa kulkea vapaammin ja laajemmin.\nSamaan aikaan sotilaiden keskuudessa riehui punatauti, joka vei lopulta Väinönkin sairaalaan. Vaikeiden jälkitautien vuoksi hänen sairaalahoitonsa venyi vuoden 1943 marraskuusta aina elokuulle 1944 asti. Keräilytyö sota-alueella ei enää ollut mahdollista.\nKuten ketä tahansa taiteilijaa; maalaria tai kirjailijaa, myös Väinöä ajoi eteenpäin palava halu. Hän tahtoi kertoa rakennusten ja esineiden avulla Järviseudun talonpoikien entisaikojen elämänmenosta, vangita heidän arkensa ja sunnuntainsa suuren talon sisään ja moniin pihapiirin rakennuksiin.\nJoidenkin ihmisten pilkka ja vähättely eivät onnistuneet lannistamaan häntä. Joskus nuorena, kun vaikeita hetkiä tuli, hänellä oli tukenaan kannustavia ihmisiä. Monta heitä ei alkuun löytynyt, mutta he olivatkin sitten yhtä vahvoja kuin isoisä oli ollut.\nMyöhemmin, kun Väinön avioliitto joutui koetukselle hänen valtavan keräilyharrastuksensa takia, edessä oli valinnan paikka. Kahden pojan isänä häneltä odotettiin perheenisän roolia. Mutta keräilyinnostus ei hellittänyt. Vaimolle se oli liikaa. Vuoden 1944 helmikuussa solmittu avioliitto Maissi Wilenin kanssa päättyi virallisesti eroon v. 1960.\nVäinö jätti liike-elämän pian sodan jälkeen saatuaan kotiseutusihteerin viran Etelä-Pohjanmaan Maakuntaliitossa. Samanlaisessa työssä hän toimi myös Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseurassa neljänä vuonna. Näissä viroissa hän joutui kiertämään maakuntaa ja pitämään puheita eri tilaisuuksissa. Hän sai samalla tilaisuuden sekä tutkia, kerätä että levittää vanhaa talonpoikaista kansankulttuuria niin vanhojen kuin nuorten ihmisten parissa. Myös hänen kirjallinen tuotantonsa kansankulttuurin opettamisessa ja tunnetuksi tekemisessä oli mittavaa.\nTunnustuksena suurista kulttuuriteoistaan, museo niistä suurimpana, hänet palkittiin vuonna 1969 ensimmäisenä maassamme kotiseutuneuvoksen arvonimellä.\nMuseokartanon rakentaminen alkoi, kun Väinö osti v. 1954 kotitalonsa vierestä noin hehtaarin suuruisen maapalan. Alkukesästä seuraavana vuonna paikalle tuotiin museota varten ensimmäinen rakennus. Se oli Kortesjärven Ylikylän Tepon talosta peräisin oleva 1700-luvun luhtiaitta. Se haettiin sieltä koko perheen voimin. Samoin tuotiin Kortesjärveltä pieni sulkanurkkainen aitta, jossa oli vuosiluku 1707.\nVuonna 1956 siirrettiin komea tuulimylly Lappajärven Itäkylän Keski-Kujalasta. Näin rakennukset lisääntyivät vähitellen, vuosi vuodelta. Tuli esimerkiksi savutupa Alajärven Menkijärven Seppälästä ja kirkkoaitta vuodelta 1684 Evijärven Särkikylästä. Ruotsalaiselta alueelta siirrettiin vain kaksi rakennusta; vuodelta 1619 oleva riihi Teerijärveltä ja liiteri-talli Ähtävältä vuonna 1975.\nNykyään rakennuksia on kaikkiaan 20 kpl ja luetteloitujen esineiden lukumäärä lähentelee 20.000 kappaletta.\nKeväällä 1957 Väinö osti maanviljelijä Vilpas Saarelta Vetelistä, äidinäitinsä syntymäpitäjästä, Alperin mestarin komean kaksikerroksisen talon. Talossa oli neljä isoa tupaa, kymmenen kamaria ja kaksi porstuaa.\nJo saman vuoden syksyllä kuortanelaiset muurarit pystyttivät talolle luonnonkivistä perustuksen. Yksistään kivien ajaminen vaati jo valtavasti työtä. Lähinnä hevospelillä ja muutaman traktorin voimin Lahden Erkin ja Miinan pitkä pellonympärysaita vaihtoi maisemaa. Seuraavana keväänä, kun Alperin mestarin talo oli saatu purettua Vetelissä, se ajettiin uudelleen rakennettavaksi Evijärven Kerttuankylään. Tavaraa oli paljon, peräti 22 autokuormallista.\nKylän oma kirvesmiesmestari, Felix Ahto, oli johtamassa varsinaisen rakennuksen pystyttämistä, mikä alkoi keväällä 1958.\nTalkootyön voima osoitti Alperintuvankin kohdalla jälleen mahtinsa ja joudutti työtä. Valtava urakka saatiin läpi kahdessa vuodessa.\nTalo vihittiin juhlavin menoin museokäyttöön heinäkuun 24. päivänä 1960. Samassa juhlassa Väinö ilmoitti omassa puheenvuorossaan luovuttavansa museokartanon kaikki 7 rakennusta sekä niihin keräämänsä esineet nimeään kantavalle säätiölle, jonka tehtävänä oli jatkossa huolehtia Järviseudun Museon eli Väinöntalon ylläpitämisestä ja kehittämisestä. Omistamansa tontin hän vuokrasi säätiölle 50 vuodeksi yhden markan vuosivuokraa vastaan.\nVäinöstä on valokuva, jossa hän seisoo portaalla museotalon komean ulko-oven edessä. Tavallisen näköinen kuva, mutta se kertoo joillekin katsojille paljon. Sopii miettiä, tahtoiko Väinö puukaiverruksin koristellun oven avulla kertoa jotain. Jos näin oli, hänen sanomansa olisi melko varmasti ollut tällainen: ”Tämä kaunis ja vahva ovi tuolla takanani on kuin minun isoisäni; avattuasi sen pääset matkalle suureen seikkailuun”.\nVäinö teki keräystyötään ja museonsa vaalimista säätiömuotoisenakin innostuneena ja rakkaudella. Toisen vaimonsa Lean kanssa hän onnistui työssään hienosti, kunnes surullisella tavalla huhtikuun 2. päivän iltana vuonna 1975 vain 59-vuotiaana menehtyi autokolarissa Kurikassa.\nKotiseutuneuvos Väinö Tuomaalaa oli saattamassa hänen viimeisellä matkallaan synnyinseudun multiin perheen ja suvun ohella valtava joukko ihmisiä maakunnasta ja pääkaupunkiseudulta.\nHänen arkkunsa oli ensimmäinen, jolle Evijärven kirkossa on laskettu myös tasavallan presidentin seppele. Se kertoo miehestä paljon. Se kertoo jopa sen, että Väinö oli 59-vuotiaana saavuttanut enemmän kuin sen unelman, jota kohti hän nuorena lähti kulkemaan.\nVäinöntalo oli säätiön hoidossa vuoteen 1989 saakka, jolloin se siirtyi Evijärven kunnan omistukseen. Kunta on kehittänyt ja vaalinut Väinön elämäntyötä kauniilla tavalla.\nMuseossa käydessämme voimme hyvillä mielin todeta, että Väinö Oskari Tuomaala elää.


Seksiseuraa Oulusta Kuinka Selvitä Erosta / C Kuppikoko\nHeitäkin on, jotka päätyvät eroon yhdessä, mutta se ei auta koska samoin kuin parisuhteen huumavaihetta, seuraa itsen kanssa vietettyäkin Puuttuu: oulusta. Erottiin viikko sitten avopuolisoni kanssa, ero tuli minulle täysin puskista. mutta eipä auta kuin hammasta purra ja vain yrittää jaksaa ja selvitä pahan yli. .. Siitähän ei hyvää seuraa, koska lähes poikkeuksetta tunteet exääsi . Muutin mieheni kanssa Oulusta Nurmijärvelle asumaan huhtikuussa. Vielä karmivampia ovat tekstiviesti- sähköposti tai Facebook- erot. Vaikka toisen jättäminen on kamalaa, se pitää pystyä tekemään kasvotusten....\nKuvia tatuoinneista suomi pillua\nSukupuolitautien määrä nousussa keski-ikäisten joukossa, usein tiedonpuutteen vuoksi. Kauppareissu Prismaan havahdutti Jaajo Linnonmaan — Haluatko miljonääriksi? Jenkkireality yhdistää Ensitreffit alttarilla ja Treffaa mun vanhemmat Yhdyntään asti mies ei tekojaan vienyt, mutta on ehdottanut nuorille käsin tyydyttämistä ja suuseksiä.\nHeitäkin on, jotka päätyvät eroon yhdessä, mutta se ei auta koska samoin kuin parisuhteen huumavaihetta, seuraa itsen kanssa vietettyäkin Puuttuu: oulusta. Erottiin viikko sitten avopuolisoni kanssa, ero tuli minulle täysin puskista. mutta eipä auta kuin hammasta purra ja vain yrittää jaksaa ja selvitä pahan yli. .. Siitähän ei hyvää seuraa, koska lähes poikkeuksetta tunteet exääsi . Muutin mieheni kanssa Oulusta Nurmijärvelle asumaan huhtikuussa. Kaikki haluavat kokea ihastumisen ja rakastumisen, toteaa Oulun kaupungin Paula Ruotsalaiselta vinkkejä siihen, kuinka selvitä erosta mahdollisimman.\nTrumpin pöydälle ei päädy mitään ilman Kellyn hyväksyntää - jopa uutiset seulotaan - Ulkomaan uutiset - Häämatkalaiset joivat 3 pulloa viiniä taksimatkalla, myöhästyivät lennolta, poliisi haki terminaalista - nyt kohteessa - Fiidi. Valtaosa klamydiaa sairastavista naisista ei edes tiedä tartunnastaan - tunnetko oireet? Huikea opas tunteiden maailmaa. Ruotsin kuningas esitti pahoittelunsa Turun puukotuksista - Kotimaan uutiset - Kanada sallii sukupuolineutraalin passin - mahdollisuus merkitä sukupuoleksi X - Ulkomaan uutiset - Onko sinulla jo käyttäjätunnus? Kuitenkin liki puolet liitoista päättyy eroon.\nVerenpaine laskuun ilman lääkkeitä - ruotsalaisprofessorin tehovinkit. Muistisairas vuotias mies kateissa Espoossa - Kotimaan uutiset - Luota itseesi, niin elämä kantaa sinua. Uskoo toiseen MM-titteliinsä - Formulat - Lähetä kuva tai uutisvinkki. Naisten seksihalut vähenevät pitkässä parisuhteessa. Hormonaalinen ehkäisy vaikuttaa parisuhteessa harrastetun seksin määrään:\nÄidin epäily tyttärensä seksuaalisesta hyväksikäytöstä osoittautui todeksi. Mitä erotilanteessa tulisi muistaa ja toisaalta taas välttää? Jos eron syynä on ärsyttävä luonne tai vaikkapa jokin pinnallinen seikka, ovat valkoiset valheet sallittuja. Syy, miksi jokaisella pitäisi olla rahaa säästössä - jemmasummat taloudellista itsepuolustusta - Pinnalla - Tasa-arvovaltuutettu selvittää Finlaysonin kampanjan laillisuuden: Silloin tämä kalenteri on kuin tehty sinulle - Kuntoilu - Kymenlaakso marsun 50 v.\nIlmaiset seksi ja porno videot treffimesta\nSeksiseuraa oulusta kuinka selvitä erosta 63\nSeksiseuraa oulusta kuinka selvitä erosta Trump syytti puoluetovereitaan velkakatto-ongelmista — markkinat reagoivat heti. Samalla saat kerättyä arvokasta itsetuntemusta. Facebookin videolinkkivirus leviää ja pahenee - toimi näin, jos epäilet tilisi saastuneen - Digiuutiset - Turun tapahtumat voivat tuoda muutoksia - Politiikka - Meillä on erosta 5 v ja yhä vain se sattuu. Robin Thickestä tulossa taas isä - riita ex-vaimon kanssa jatkuu - Viihdeuutiset -\nSeksiseuraa oulusta kuinka selvitä erosta Vanhempi nainen seksi alaston pimppi\nPillu märkä turengin yhteiskoulu\nSuomi porno tuubi suomiporno videoita\nnuuskan hinta haaparanta miehen runkkaus


Audi A6 uudistui enemmän kuin äkkivilkaisulta odottaisi - koeajovideo\nKarjalainen koeajaa 28.2.2015 19:52\nAudi päivitti bisnes- ja taksiluokkaan kuuluvaa A6-malliaan ulkonäön osalta varovasti, mutta tekniikka ulkokuoren sisällä on uudistunut selvästi enemmän. Ulkoiset muutokset ovat hyvin maltillisia: esimerkiksi valoihin on nyt tullut led-tekniikkaa, ja…\nRuoka 26.2.2015 14:53\nHedelmähyllyn oudot ja eksoottiset tuotteet - näin niitä voi käyttää\nRuoka 19.2.2015 14:24\nKaupan hedelmähyllyt notkuvat mitä erikoisemman nimisiä ja näköisiä hedelmiä. Osa hedelmistä sopii niin ruuanlaittoon ja leivontaankin, osa on parhaimmillaan salaateissa ja nautittuna sellaisenaan. Kaikki tuovat kuitenkin palan kesää talven keskelle.…\nUudessa Focuksessa on Aston Martinin ilmettä -koeajovideo\nKarjalainen koeajaa 14.2.2015 14:42\nFord päivitti hiljattain suosittua Focustaan. Vaikka kyse onkin vain välipäivityksestä, on Focusta säädetty hieman enemmän kuin äkkivilkaisulta voisi kuvitella. Ulkoiset muutokset huomaa helposti: esimerkiksi säleikössä on nyt Aston Martinien ilmettä…\nLauantaina vietetään ystävänpäivää, jota aika moni edelleen pitää kovin keinotekoisena juhlana. Se on siirretty meille Yhdysvalloista, jossa vietettävä Valentine´s Day on enemmän romanttinen päivä. Täällä ei turhia hempeillä, ystävyys riittää.…\nJos pidät aasialaisesta ruuasta, kokeile ihmeessä vietnamilaisen keittiön herkkuja. Perinteiselle vietnamilaiselle ruualle on ominaista sen tuoreus - vihannekset ja liha tarjotaan usein vain kevyesti kypsennettyinä tai vihannekset ihan raakanakin. Ruokalajeissa…


Ja kaikkea muuta: Hyvää Uutta Vuotta - ja Mäkelän Mestaria\nLähettänyt Minna Vuo-Cho klo 22:01\nJenni 2.1.2011 klo 9.13.00\nHyvää ja hyvävointista uutta vuotta, toivottavasti olosi pian helpottaa!\nKiitos arviosta. Olen lukenut Mestarin joskus, mutta en oikein enää muista sitä. Tästä kirjoituksestasi tuli oikein tarve lukea se uudestaan. :) Ainakin aion palata Mäkelän Kivi-romaanin pariin. Sehän jäi minulla syksyllä kesken heti alkuunsa, ja asia jäi vähän vaivaamaan. Olin varma, että vika oli minussa, eikä kirjassa, Mäkelä on taitava kirjoittaja ja suomalaiset kirjailijat ovat aina kiinnostava aihe!\nMinna Vuo-Cho 2.1.2011 klo 11.11.00\nKiitos Jenni - kyllä tämä tästä... enää 16 viikkoa jäljellä...\nMestari on ihan omanlaisensa kirja. Ainakin minä jäin koukkuun nimenomaan sen kieleen.


Kiirettä pukkaa… Yogaia sekä pitkää lenkkiä :D – voimistaja\nKiirettä pukkaa… Yogaia sekä pitkää lenkkiä :D\nOn 21/04/2016 21/04/2016 Tekijä RiikkaKategoria(t): Uncategorized, Viikon liikunnat\nHuh, kiirettä on riittänyt mutta yritän saada blogin ajan tasalle 🙂\nYogaiasta piti tehdä ”kunnollinen” arvio mutta meillä on hitaanpuoleinen netti eli en saanut Yogaiaa toimimaan kunnolla. Sääli, erittäin kiva palvelu on kyseessä. Testailin venyttelyn, urheilijan joogan ja yin joogan tyttären kanssa. Pätki tosiaan sen verran, että ei koko tunteja jaksettu.\nYritän testailla joskus myöhemmin paremmin ja suosittelen kokeilemaan ilmaista treeniviikkoa!\nTiistaina TuUL:n maratonkoulussa testailtiin sykealueita… Aina yhtä kamalaa! Mutta onneksi kehitystä on tapahtunut 🙂 Olen todella tyytyväinen! Hidas olen vieläkin ja siitä en suuremmin välitäkään, haluan juosta pidempää matkaa.\nKeskiviikkona oli vuorossa Grit Strenght, onneksi vain 30 min mittainen treeni. Ei tätä pidempään jaksaisikaan! Hui 😀\nTorstaina oli vapaapäivä ja perjantaiaamuna juoksin 20 min vauhtikestävystreenin uusilla sykerajoilla, alkuun ja loppuun 10 min rauhallista pk-lenkkiä.\nLauantaina pakolliset venytykset. En tosiaan muuten voi juosta näin paljoa!\nSunnuntaina oli vuorossa taas pitkis parhaassa joukossa 😀 Ei näitä muuten jaksaisi! 25 km lenkillä on todellakin tärkeää pitää huolta riittävästä juomisesta, onneksi myös ”huoltojoukot”(eli Sportvisiumin Päivi Hänninen) olivat parasta A-ryhmää 😀 Viimeiset kilometrit tuntuivat pakaroissa mutta palauduin todella nopeasti: vain sunnuntain oli väsymystä jaloissa mutta lepäsin silti maanantain.


Heinäseipäistä dinosauruksen muniin - Tarinoita Janakkalasta\n6.10.2017 Terhi Kyrölä-Roivainen\nSilloin kun suurin osa suomalaisista vielä sai elantonsa maataloudesta, heinänteko oli vuoden tärkeimpiä tapahtumia. Heinätyöt aloitettiin yleensä heinäkuun puolenvälin aikaan, pohjoisessa aloitus saattoi olla kuukauden lopullakin. Ennenkuin kylvöheinää alettiin korjata pelloilta 1800-luvun lopulla, heinät kerättiin luonnonniityiltä. Kylän niittyjä ei useinkaan oltu jaettu talojen kesken, vaan heinäntekoon lähtivät kaikki kyläläiset, jotka vain kynnelle kykenivät, myös lapset.\nHeinätöihin lähdettiin puhtaissa vaaleissa vaatteissa. Naisten työasu saattoi olla täysin valkoinen ja miehet pukeutuivat ainakin valkoiseen paitaan.\nHeinäpellolta Vimpelin Lypsinmaasta 1950-luvulta Uukuniemen Kalattomankylästä lähtöisin olevan perheen asutustilalta.\nHeinätyöläiset yöpyivät ladoissa, niittysaunoissa tai kytötuvissa, joskus taivasallakin. Kytötuvat olivat pieniä mökkejä, jotka oli rakennettu suoniittyjen rehunkorjaajille sekä metsästäjiä ja tervanpolttajia varten. Mukana olivat tärkeimmät työkalut eli viikatteet, hiomakivet ja haravat sekä keittovälineet. Työpäivät olivat pitkiä. Työ aloitettiin aamuyöllä ja lopetettiin vasta illalla. Välillä olivat tietysti ruokatauot.\nHeinä kuivattiin maassa haravalla pöyhien. Sadekesinä heinää kuivatettiin myös haasioilla, jotka olivat eräänlaisia puusta tehtyjä kuivatustelineitä.\nKuivaamisen jälkeen heinä kuljetettiin latoihin selässä kantaen erilaisilla puista ja oksista tehdyillä kantovälineillä, esimerkiksi taakkavitsalla ja hurstilla. Joissakin maakunnissa käytettiin puisia pielispohjia, joille heinät vietiin ja kiinnitettiin siihen rakennelmaan kuivumaan ja säilytykseen. Niityille tehtiin myös kuivimmille paikoille kekomaisia heinäsuovia.\nPirkko Vehma, kuvaaja luultavasti Anna Honkanen\nPohjoisen tyttö kylässä,\nKuvattu Koljalassa n. 1959-60\nKeskiajalta lähtien oli Suomessa rakennettu niittyalueille heinälatoja, mutta vielä 1600-luvulla näitä oli pääasiallisesti vain läntisissä maakunnissa, myöhemmin muuallakin.\nHevosta ja heinäkärryjä alettiin käyttää heinän kokoamiseen Arto Vainioyleisemmin vasta 1800-luvun lopulla.\nTanttalan kylän Niittyrannan Kuokkamaassa 1950 –luvun lopulla\nHelle ja heinätyöt\nSuurin osa suomalaisista yli 50-vuotiaista on joskus ollut heinäpellolla töissä. Moni muistaa kuuman kesäpäivän, jolloin nosteltiin hangolla heinätukkoja seipäille kärpästen ja paarmojen pöristessä ympärillä. Kasvoja punotti ja hiki valui. Muistetaan myös sen ilon tunne, kun emäntä ilmestyi pellonreunalle kahvipannun, leveäpohjaisen kotikaljapullon ja pullakorin kanssa. Illalla selkää kivisti, mutta olo oli tytyväinen, kun oltiin saatu paljon aikaiseksi.\n– Lapsena heinäpellolle mennessä traktorin lavalla oli tosi kiva istua, ne töyssytkin oli hauskoja.\n– Siskoni osui ojia haravoidessaan mehiläispesään, ja meille kaikille lapsille tuli kiire juosta mehiläisiä karkuun.\n– Muistan loppuikäni sen tukahduttavan kuuman peräpellon, jossa laitettiin heiniä seipäille. Tuulenvirettäkään ei tuntunut.\n– Saatiin naapurista lainaksi haravakone, mutta isäntä ei kertonut meille lapsille, että sen haravaosan saisi ylös jalalla polkaisemalla. Me sitten aina nostettiin käsin vivusta se harava ylös. Oli kyllä ihme, että isäntä antoi niin nuorille sen käyttöön.\n– Heiniä korjatessa me nuoret oltiin vuorotellen kuorman päällä. Piti varoa toisten hankoja, kun he lappoivat heinää sinne.\n– Hauskinta lapsena heinätöissä oli se, kun sai hyppiä ladossa heinäkasassa. Yritettiin myös kaivaa käytäviä heiniin.\nKerkkolassa Mäkelän tilalla 1981, Terhi ja Heikki Perälä heinäpellolla\nMaatalousoppaissa heinäseipäät mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1881 ja siihen aikaan ne alkoivat vähitellen yleistyä Suomessa. Tätä ennen heinää oli kuivattu monenlaisissa erilaisissa telineissä, joita ovat esimerkiksi haasiat eli pielekset, heinäsuovat ja saurat.\nIdea puisista molemmista päistä teroitetuista seipäistä levisi maahamme Ruotsin suunnasta. Kun luonnonniityiltä kerättävän heinän sijaan alettiin kylvää heinää, tarvittiin kuivatukseen seipäitä. Kylvetty heinä kun on luonnonnurmea pidempää ja paksumpaa ja kestää kuivua kauemmin. Heinäseipäiden käyttö laajeni koko maahan 1920-luvulla.\nHeinäseipäitä on ollut useaa mallia. Satoja vuosia sitten käytettiin ns. häkäreseivästä, joka oli puun oksa, jonka runkoon oli jätetty oksantyngät. Heinäseipäissä on ollut puisia tappeja nollasta kolmeen, määrä vaihteli usein riippuen siitä, missä päin Suomea heinää tehtiin. Tappi laitettiin seipääseen porattuun reikään. Joissain seipäissä oli kiinteät tapit, toisissa esim. alimmainen tappi oli kiinteä ja loput tapit asetettiin paikoilleen sitä mukaa kun seiväs täyttyi. Tappien juoksuttaminen ja asettaminen paikoilleen annettiin usein lasten tehtäväksi.\nSuomessa heinätöiden koneellistuminen alkoi 1900-luvun vaihteessa, jolloin hevosvetoiset niittokoneet alkoivat yleistyä. Haravakoneet laitettiin hevosten vedettäviksi parikymmentä vuotta myöhemmin. 1950-luvulta lähtien alkoivat traktorit olla työkoneiden edessä.\nHeinäseipäät jäivät vähitellen pois käytöstä 1980-luvun alusta lähtien. Siitä lähtien kuivaheinää on koottu enimmäkseen paalaamalla.\nEräästä heinäpeltopäivästä Kelhän kylästä noin viiden vuoden takaa\n– Parikymppisenä olin monena kesänä mukana paalaamassa kuivaheinää kotitilalla. Yleensä oli kuuma ilma ja ylläni olivat vain lyhyet shortsit. Päivän mittaan paalien korsien päät raapivat ihoa sieltä täältä ja iho oli pian täynnä pientä haavaa. Illalla saunassa nautin löylyistä, mutta aikamoinen kirvely iholla tuntui.\n1930-luvulla oli käytössä käsivoimin käytettäviä heinänpuristajia, joissa paalien sitomiseen käytettiin hehkutettua rautalankaa. Näin heinän kuljetus rautatievaunuissa helpottui. Varsinaiset paalaimet tulivat markkinoille 1950-luvun puolivälissä ja yleistyivät 1970-luvulla. Suurin osa niistä oli kanttipaalaimia. Vain isoimmilla tiloilla käytettiin pyöröpaaleja, joita piti nostella konevoimalla.\nKallis paalauskone ostettiin monesti 1970-luvulla muutaman tilan kimpassa ja sitä käytettiin yhdessä tai vuorotellen. Vaikka heinien paalausta tehdessä tarvittiin useampi aikuinen sekä 1-3 traktoria, oli työmäärä huomattavasti pienempi kuin ennen heinätöissä. Paalatessa niitettyä heinää traktori pöyhi heiniä paalaimen noukkimelle leveäksi karheeksi. Muutaman tunnin kuluttua paalaustraktori kuljettajineen suoritti paalauksen. Kone puristi noin 12-15 -kiloisia heinäpaaleja ja sitoi niiden ympärille narut. Paalauskone pudotti valmiit paketit pellolle.\nSaksan matkalla Sottrumissa\nMoni pikkupoika tai tyttö sai tärkeän tehtävän ajaa hiljaisella vauhdilla traktoria ja riuska mies nosti paaleja traktorin lavalle. Lavalla yksi työläinen otti vastaan heinäpaketit. Lopuksi ajettiin traktorikärryllinen paaleja latoon. Joskus paaleja vielä kuivattiin ladossa latokuivurilla.\nVuonna 1969 paalaimia oli Suomessa 551 kpl, kun taas vuonna 1983 niitä oli jo 18 000 kpl.\nSateisina kesinä kävi joskus niin, että paalattu heinä ei ollut tarpeeksi kuivaa, ja paaleihin kasvoi säilytyksen aikana hometta. Kun viljelijä avasi talvella lehmille heinäpaaleja, sieltä lehahti homeitiöitä ja sädesienibakteereja. Kun tämä toistui vuosia, saattoi karjanhoitaja saada homepölykeuhkon.\nSuomessa etsittiin 1920-luvulla keinoa taata se, että lehmät lypsäisivät runsaasti maitoa myös talvella. Maidontuotanto aleni aina talvella karjan syödessä kuivaheinää. Kemisti Artturi Iivari Virtanen keksi 1920-luvun lopulla, että rehun happamuuden nopea alentaminen sopivilla hapoilla esti säilörehua pilaantumasta. Kun rehun pH saatiin välille 3 – 4, ei ongelmia esiintynyt. Liuos sai keksijänsä mukaan nimen AIV. Tämä keksintö lisäsi lypsylehmien tuottaman maidon määrää ja A-vitamiinipitoisuutta sekä vapautti Suomen maatalouden riippuvuudesta ulkomaiseen kalliiseen teolliseen rehuun. AIV-rehun tekoa alettiin opettaa maanviljelijöille monilla paikkakunnilla järjestetyillä kursseilla. Virtanen sai keksinnöstään Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1945.\nTuorerehua voidaan tehdä samalta peltoalueelta kolmekin kertaa kesän aikana, jos säät suosivat. Ensimmäinen niitto voi olla jo kesäkuun puolivälissä. Niitto tehdään, kun heinä ei ole vielä tähkällä, silloin rehusta tulee maukkaampaa. Niittosilppuri silppuaa heinän ja ohjaa sen syöttöputkesta traktorin lavalle. Silppuriin asennetusta annostelijasta tulee samalla heinään AIV-nestettä.\nAluksi AIV-rehua säilöttiin niitä varten rakennettuihin torneihin sekä maahan tehtäviin tiiviisiin aumoihin. Nykyisin suurin osa rehusta säilötään pyöröpaaleina. Paalin ympärille kääritään muovi, ettei rehuun pääse happea. Muoviin käärittyjä rehupaaleja voidaan varastoida ulkona. Yksi lehmä syö talven aikana 15–20 paalillista tuorerehua.\nValkoiset pyöröpaalit ovat tuttu näky suomalaisessa maalaismaisemassa. Valkoinen väri on parasta rehulle, koska se ei lämpene auringossa. Pyöröpaaleja kutsutaan leikillisesti myös traktorin tai dinosauruksen muniksi. Jonkin verran on näkynyt myös tummanvihreällä muovilla pakattuja paaleja. Viime vuonna markkinoilla oli myös vaaleanpunaista muovia. Sen avulla haluttiin parantaa tietoisuutta rintasyövästä ja auttaa syöpään sairastuneita.\nTänä vuonna on tuotu myyntiin Suomi 100 -juhlavuoden kunniaksi sinistä kiristekalvoa. Siniset pyöröpaalit ilmestyivät valkoisten ohella tänä kesänä pelloille. Tänä vuonna maamme peltoja koristaa suunnilleen asukaslukumme suuruinen määrä pyöröpaaleja.\nNämä paalit kaunistivat syysmaisemaa Iittalan Kutilan kylässä 2016\nEdellinen artikkeliPauninmaalla pienet asiat ovat isoja elämyksiäSeuraava artikkeliJussilan luomutilalla vaalitaan alkuperäisrotuja


TALIN HIKKORIVIIKONLOPPU OLI MENESTYS\nJoukkueet ryhmäkuvassa ennen tiukkaa ottelua. Vasemmalla Suomen joukkue johon kuuluivat Risto Lehtinen, Jussi Markkanen, Mika Hjorth, Jussi Karttunen, Petri Soini, Antti Paatola ja Ken Chapman. Oikealla ruotsalaiset Michael Kurpatow, Pehr Thermaenius, Jörgen Isberg, Jürgen Krestna, Patric Andersson, Britta Nord ja Michael Edin.\nTasaista molempina päivinä\nSuomen ja Ruotsin välinen hikkoriottelu aloitti Talin hikkoriviikonlopun perjantaina. Seitsenhenkisillä joukkueilla pelattu ottelu oli tasainen. Ottelu pelataan reikäpelinä hieman muunnelluilla säännöillä. Ruotsi voitti otteluista kaksi, Suomi voitti kolme ottelua ja kaksi päättyi tasan. Sovelletun pistelaskun mukaisesti ottelu päättyi tasan kummallakin joukkueella ollessa yhtä paljon voitettuja reikiä.\nLauantaina pelatussa hikkorigolfin avoimessa SM-kisassa miesten mestaruus jäi Suomeen mukana olleiden ruotsalaisten pelaajien hyvästä pelistä huolimatta. Ikaalisten Golfin Hannu Narvi pelasi tasaisen kierroksen voittaen tuloksella 80. Neljä lyöntiä hänestä jäi paras ruotsalainen Jörgen Isberg. Naisten sarjassa voittoon pelasi ruotsalainen Britta Nord, jolla on ansiolistallaan myös Saksan hikkorimestaruus ja monta mitalisijaa Ruotsin hikkorimestaruuskisoista. Toiseksi tuli Ruotsissa asuva suomalainen Heli Emmoth.\nMestaruuksien lisäksi samassa yhteydessä ratkottiin Suomen vanhin hikkoripalkinto, Finnish Hickory Open. Tämän tasoituksin pelattavan lyöntipelin voitti Hannu Narvi nettotuloksellaan 77. Seuraavat sijat menivät Ruotsiin Pehr Thermaeniukselle ja Jürgen Krestnalle.\nReikäpeli Ryder Cupin hengessä\nOttelu alkakoon. Pehr Thermaenius katsoo kun Petri Soini avaa ottelun.\nMaaottelun pelimuoto on reikäpeli hieman tavallisuudesta poikkeavin säännöin. Käytössä oli ns. Sunningdale-sääntö ja pelit pelattaan ’holes up’. Sunningdale-sääntö tarkoittaa sitä, että jos jossakin vaiheessa kierrosta toinen pelaajista on vähintään kaksi reikää häviöllä, hän saa seuraavalla väylällä yhden lyönnin tasoituksen vastustajaltaan. Näin taataan että ottelut pysyvät tasaisina loppuun asti. Muutenhan ottelut pelattiin ilman tasoituksia. Holes up puolestaan merkitsee sitä, että ottelut pelattaan loppuun asti ja kaikki voitetut väylät laskettaan. Näin toinen joukkue voittamalla yhden ottelun reilusti voi kuitata montakin niukkaa häviötä. Pelimuoto myös takaa, että lopputulokset ratkaistaan aina viimeisellä viheriöllä. Vastaava pelimuoto on käytössä useimmissa hikkoriotteluissa Britanniassa kun hikkoripelaajat pelaavat otteluita klubijoukkueita vastaan.\nMaaottelu Ruotsia vastaan on aina sytyttänyt suomalaiset, samoin ruotsalaiset. Niin nytkin. Tähän kolmatta kertaa pelattavaan otteluun suomalaiset lähtivät pienoisina altavastaajina. Ensimmäisen kisan suomalaiset voittivat yllättäen, viime vuonna Ruotsissa suomalaisten tappio oli suurinumeroinen. Tällä kertaa tavoitteena oli pitää kamppailu tiukkana ja siinä myös onnistuttiin.\nEnsimmäisenä parina pelasivat Ruotsin joukkueen kapteeni Pehr Thermaenius ja Suomen Petri Soini. Pehr on pelannut hikkorigolfia jo toistakymmentä vuotta kun taas Petri on hikkorigolfarina aika lailla aloittelija. Peli kulki yleensä petrin komennossa griinin kanttiin mutta loistavalla lähipelillä Pehr teki selvää jälkeä ja voitti lopulta ottelun 4 up.\nToinen pelipari, Jürgen Krestna ja Ken Chapman\nSeuraavassa parissa matkaan lähtivät ruotsalaisten virolaisvahvistus Jürgen Krestna ja suomalaisten amerikkalaisvahvistus Ken Chapman. Ken on taitava reikäpelaajaa joka pelasi kotikentällään. Hän hyödynsi taitonsa ja voitti ottelun 2 up. Kolmannessa ottelussa Suomen Risto Lehtinen sai vastaansa hyvän ruotsalaisen naispelaajan, Britta Nordin. Hän on moninkertainen mitalisti Ruotsin hikkorimestaruuskisoista ja hallitseva Saksan hikkorimestari naisten sarjassa. Ottelu oli tasainen kaken aikaa ja Risto sai tyytyä 1 up voittoon. Näin Suomi oli kutistanut Ruotsin hankkiman neljän reiän johdon yhteen.\nNeljäntenä matkaan lähtivät Ruotsin Patric Andersson ja Suomen Antti Paatola. Ottelu alkoi rutsalaisittain hyvin ja suomalaisittain huonosti. Seitsemän väylän jälkeen Antti oli jo 5 down Patricin pelattua nämä seitsemän ensimmäistä väylää parissa. Sitten kummallekin tuli huono väylä ja tuplabogi jonka Antti sai Sunnigdale-säännöllä. Se käänsi momentumin. Myös seuraavat kuusi väylää tulivat Suomelle ja Antti oli siirtynyt 1 up. Loppu oli tasaista vääntöä jossa kumpikin vei reikiä vuorollaan. Viimeistä väylää lähdettiin pelaamaan tasatilanteessa ja kumpikin oli viimeisellä viheriöää neljällä reilun metrin päässä reijästä. Patric ehdotti jakoa ja Antti suostui. Ruotsi johti edelleen yhdellä.\nKättely tasatun ottelun jälkeen. Patric Andersson ja Antti Paatola\nViidentenä matkaan lähtivät Suomen Jussi Markkanen ja Ruotsin Michael Edin. Odotettavissa oli tasainen matsi, kaksi vuotta sitten Harjattulassa samat herrat jakoivat ottelunsa. Tasainen ottelu olikin. Lopulta Michael voitti yhdellä ja Ruotsi siirtyi tilanteeseen 2 up. Vuoroon tulivat Suomesta Mika Hjorth ja Ruotsista Michael Kurpatow. Molemmat ovat pitkaaikaisia hikkorigolfareita ja herrojen tasoituksetkin ovat samaa tasoa neljän paikkeilla. Odotettavissa oli siis tasainen ja korkeatasoinen ottelu. Mika piti kuitenkin Milaelin hyvin kurissa ollen johdossa suurimman osa kierrosta. Lopulta hän tasoitti maaottelun voittamalla oman ottelunsa 2 up.\nViimeisessä ottelussa pelasivat Suomen Jussi Karttunen ja Ruotsin Jörgen Isberg. Molemmat ovat hikkorigolfareina aloittaneet tänä keväänä mutta hyvinä pelaajina omaksuneet pelin erinomaisesti. Jörgen noin kahden tasoituksella ja pitkälyöntisenä oli ennakkosuosikki. Hän olikin alkuvaiheissa kierrosta jo neljä down. Pikkuhiljaa Jussi taisteli itsensä tuntumaan erityisesti hyvällä lähipelillään griinien ympäristössä. Niinpä ottelu lopultä päättyi tasatilanteeseen ja niin kävi myös koko maaottelulle. Kiertopalkinnon sääntöjen mukaan se jäi Svenska Golfhistoriska Sällskapetin haltuun. Seuraavan kerran siitä pelataan ensi vuonna Djursholmin kentällä Tukholmassa.\nKapteenit kiinni kiertopalkinnossa\nMiesten mestaruus Suomeen, naisten mestaruus Ruotsiin\nLauantaina pelattiin tasoituksettomana lyöntipelinä hikkorigolfin avoimista Suomen mestaruuksista ja samalla tasoituksilla Finnish Hickory Open tittelistä. Mukana olivat molempien joukkueiden pelaajien lisäksi iso joukko suomalaisia pelaajia, heidän joukossaan edellisenä iltana Belgiasta senioreiden EM-kisasta Suomeen palannut Hannu Narvi joka kotimatkallaan halusi aloittaa hikkorikautensa.\nNaisten sarjassa oli mukana kuusi pelaajaa. Suosikin paineita kantoi ruotsalainen Britta Nord. Mukana olivat myös aikaisemmat mestarit Tea Sahlberg ja Kaisu Sjöblom. Mukana oli myös ruotsinsuomalainen Heli Emmoth joka johtikin puolimatkassa kisaa kahden lyönnin erolla ennen Britta Nordia joka hieman takerteli ulosmenossaan. Paluussa Britta kuitenkin löysi tasonsa ja karisti muut kannoiltaan. Voittotulokseksi tuli 94 lyöntiä. Hänestä neljä lyöntiä jäi tasaisesti molemmat puoliskot pelannut Heli Emmoth. Kolmanneksi pelasi kotikentällään Helka Chapman.\nMiesten kisa oli ennakkoon ajatellen tiukka ja sellainen siitä tulikin. Puolustava mestari Mika Hjorth sai vastaansa parhaiden suomalaisten lisäksi maaottelussa pelanneet taitavat ruotsalaiset hikkorigolfarit. Yhteensä osallistujia miesten sarjassa oli 22.\nNaisten sarjan mitalistit. Keskellä Suomen mestari Britta Nord\nKisan puolivälissä tilanne oli todella tasainen seitsemän pelaajan ollessa kahden lyönnin sisällä. Tässä vaiheessa johdossa olivat Hannu Narvi ja Teemu Tyry 41 lyönnillä. Heistä lyönnin päässä olivat Patrick Andersson, Pehr Thermaenius ja Mika Hjorth. Kaksi lyöntiä johdosta olivat Jörgen Isberg ja Pekka Tarmio.\nMestaruuden ratkaisivat lopulta samassa ryhmässä pelanneet Hannu Narvi ja Jörgen Isberg. Muiden kärkijoukosta hieman lipsuessa he onnistuivat parantamaan peliään. Pikku hiljaa Narvi kasvatti johtoaan Isbergiin ja voitti lopulta neljällä lyönnillä tuloksien ollessa 80 ja 84 lyöntiä. Kolmanneksi lyöntiä heikommin pelasi ensikertalainen, Helsingin Golfklubia edustava Teemu Tyry lyönnillä ennen viime vuoden mestaria Mika Hjorthia.\nHikkorigolfin SM-kisan tulokset löytyvät Helsingin Golfklubin internetsivuilta kohdasta kilpailukalenteri.\nHannu Narvi vei myös Finnish Hickory Openin\nKuudetta kertaa pelattu Finnish Hickory Open sai jo viidennen voittajansa. Tasoituksin pelatun kilpailun voittoon riitti tänä vuonna Hannu Narvin nettotulos 77. Ruotsalaiset Pehr Thermaenius ja Jürgen Krestna ottivat seuraavat sijat tuloksillaan 79 ja 80. Tuloksessa 81 oli kolme pelaajaa, heistä parhaana Nakkila Golfin Raimo Levula.\nKisaviikonloppu Talissa oli erittäin onnistunut niin sään, kilpailujärjestelyjen kuin muidenkin järjestelyjen osalta. Kenttä sopii oikein hyvin hikkorigolfiin. Ruotsalaiset vieraamme kehuivat kenttää ja järjestelyitä kisan jälkeen järjestetyllä juhlapäivällisellä.\nHelteinen kierros takana.


4h+k+s+aula+lasikuisti Nokia Kiuaskatu 9 – VILLA LKV - Kiinteistönvälitys\nOmakotitalo | 4h+k+s+aula+lasikuisti\nKiuaskatu 9, Siuro, Nokia\nIhastuttava talo Siuron saunakylässä.\nKun vaadit kodiltasi lämmintä tunnelmaa ja persoonallisen viehättävää pohjaratkaisua, on tämä Saunakylän satumainen talo juuri sinua varten.\nAstuessanne sisään tähän ihastuttavaan kotiin, kiinnittyy huomionne kauniisiin lautalattioihin sekä kaikissa tiloissa vallitsevaan raikkaaseen kodikkuuteen. Taloa on remontoitu näyttävästi saaristolais-tanskalaiseen tyyliin vanhaa kunnioittaen ja osin myös sitä säilyttäen. Kodin tunnelma on rento, lämmin ja jotenkin niin kiireetön. Kodista löytyy paljon mitä ihastella, mm. vanha pönttöuuni luo tunnelmaa syksyn ja talven iltoihin ja viihtyisä lasiveranta tuo käytännöllistä lisätilaa pakkaskausien hellittäessä.\nTalon suojaisalla ja vehreällä pihamaalla viihtyy jokainen ja vaihtuvat vuodenajat luovat näkymästä aina omalla tapaa ihastuttavan ja erilaisen. Isolle terassille paistaa aurinko liki koko päivän ja ilta-auringosta voi nauttia yläkerran pikkuparvekkeella. Puutarhassa on omena-, luumu- ja kirsikkapuita sekä marjapensaita – pihatöistä nauttivalle on paljon mahdollisuuksia isolla rinnetontilla. Kaiken kruunaa kaunis järvinäköala.\nItse asuinalue, eli saunakylä on rauhallinen, turvallinen ja ennen kaikkea viihtyisä. Sitä koristaa toinen toistaan viehättävämpi asuin rakennus ja sen ympäristöstä löytyy paljon hyviä ulkoilumahdollisuuksia niin metsissä kuin vesillä (kiinteistöön sisältyy laiturin käyttöoikeus). Lapsiperheitä ajatellen, lähikoulu ja päiväkoti ovat lyhyen matkan päässä.\nVastaavia kohteita on tarjolla hyvin harvoin, joten tutustu tarkemmin ja ihastu.\nAsunnon pinta-ala on noin 140m², ei tarkastusmitattu. Kiinteistöllä olevan asuinrakennuksen asuinpinta-alaa ei ole mitattu nykyisin käytettävän huoneistoalan laskemismenetelmän mukaisesti (standardi SFS 5139) eikä asuinpinta-alaa ole sittemmin tarkistusmitattu. Tämän vuoksi asuinrakennuksen ilmoitettu asuinpinta-ala saattaa poiketa merkittävästi todellisesta huoneistoalasta.\nTalous ja lämmityssähkön kokonaiskulutus arvio vuodelle 2018 on noin 18417 kWh, sähkön käyttömaksu viimeisen 12 kk aikana keskimäärin noin 123e/kk/4hlö.\nPeruskorjaus ja laajennus (lasikuisti, eteinen, yläkerta, terassi, parveke), peltikatto 2000-luvun alku. Keittiöremontti v 2015 Eteisen perustukset, pihan muotoilu, salaojitus ja sadevesiviemäri sis routaeristeet, pihan uudelleen pinnoitus v 2011 Kuistin ja yläkerran pikkuparvekkeen uudelleen rakennus v2011 Ikkunoiden tippalautojen vaihto pelteihin v 2009 Julkisivuverhoilu v 2011 Talon maalaus v 2011 Katon maalaus v 2016\nVarusteet: suihkukaappi, pesukoneliitäntä, lattialämmitys\nAlakerran suihkukaappi uusittu 2018\nVarusteet: lattialämmitys, suihkukaappi, bidee-suihku\n2 makuuhuonetta yläkerrassa ja 1 alakerrassa. Alakerran makuuhuone muuntuu helposti myös olohuoneen jatkeeksi.\nTalon alakerrassa paljon varastotilaa.


Irakin mielenosoituksissa on kuollut jo yli sata – tuhansia haavoittuneita\nAinakin kahdeksan mielenosoittajaa sai surmansa mielenosoituksissa Irakin pääkaupungissa Bagdadissa sunnuntaina.\nYLi sata ihmistä on kuollut ja tuhansia haavoittunut Irakin pääkaupungissa Bagdadissa vajaan viikon kestäneissä mielenosoituksissa. ZUMAWIRE/MVPHOTOS\n07.10.2019 klo 2:48\nSilminnäkijöiden mukaan mielenosoittajat polttivat renkaita ja ampuivat poliiseja ilotulitteilla Bagdadin itäosissa. Mielenilmauksissa on kuultiin myös laukauksia.\nIrakin sisäministeriön mukaan ainakin 104 ihmistä on saanut surmansa Bagdadissa ja maan eteläosissa jo liki viikon jatkuneissa mielenosoituksissa. Kuolleista kahdeksan kuului maan turvallisuusjoukkoihin. Lisäksi yli 6 000 on haavoittunut.\nMielenosoituksissa oli alkuun kyse vastalauseesta maata riivaavalle työttömyydelle, korruptiolle ja julkisten palveluiden surkealle tilalle. Mielenosoittajat ovat kuitenkin siirtyneet viikon aikana vaatimaan Irakin hallituksen eroa.\nNäkökulma: Veri virtaa jälleen Irakissa – kansaa ammutaan kovat piipussaAinutlaatuista videomateriaalia Bagdadin kaduilta – mielenosoitukset kukistettiin verisestiProtestit leimahtivat Iranissa bensan hinnankorotusten takia, yksi kuollut - nousi vähintään 50 prosenttia


Viemäröintijärjestelmä liikerakennuksiin ympäri maailman\nEtusivu »Referenssit »Liikerakennukset »Viemäröintijärjestelmä liikerakennuksiin ympäri maailman\nSairaalat, urheilukentät, koulut, hotellit , ravintolat, ostoskeskukset, lentokentät ja monet muut paikat ovat esimerkkejä liikerakennuksista, joissa on käytetty BLÜCHERin viemäröintiratkaisuja. Kiinteistö- ja teollisuuskaivoja, viemäröintikouruja ja -putkia sekä -yhteitä asennetaan keittiöihin, laboratorioihin, puku-, kylpy ja -pesuhuoneisiin, saniteettitiloihin jne. BLÜCHERin ruostumattomasta teräksestä valmistetut tuotteet ovat ykkösvalinta tiloihin, joissa erityisen tärkeitä seikkoja ovat hygieenisyys ja kestävyys.\nLyhennä asennusaikaa ja vähennä kustannuksia BLÜCHER® EuroPipe -muhviputkilla\nBLÜCHER® EuroPipe -muhviputkijärjestelmä on helppo asentaa ja katkaista. Se on myös kevyt käsitellä, hygieeninen ja kemikaaleja kestävä. Sen lisäksi, että BLÜCHER® EuroPipe -muhviputkijärjestelmä takaa putkiston pitkäikäisyyden pienentää se myös merkittävästi asennusaikaa ja -kuluja. Tämän takia BLÜCHER® EuroPipe on ideaali ratkaisu suuren mittakaavan rakennusprojekteihin.\nLisätarvikkeilla lukuisia eri mahdollisuuksia\nBLÜCHER tarjoaa lattiakaivoja kaikenlaisiin käyttötarkoituksiin. Kaivoja voidaan täydentää useilla eri lisätarvikkeilla; vesilukolla, roskasiivilällä, vedeneristyslaipalla, ritilällä ja sivuliitännöillä. Irrotettavan vesilukon ansiosta kaivo on helppo puhdistaa ja tarkastaa. Kun vaaditaan hygieenisyyttä, BLÜCHER suosittaa käyttämään erityistä Hygienic-Pro-ritilää.\nKaikenmallisia ja kaikenkokoisia lattia-altaita ja -kouruja\nVakiovalikoima lattia-altaita ja -kouruja on tarjolla suurkeittiöihin ja märkätiloihin. Tuotteita valmistetaan myös asiakkaan toiveiden mukaisesti. Liikerakennusten sovelluksiin käytetyt viemäröintiratkaisut täydentyvät BLÜCHERin painovoima- ja umpivirtausjärjestelmään soveltuvilla kattokaivoilla. Tämä on tehokas ratkaisu tasakaton omaaviin rakennuksiin.\nBLÜCHERin lattiakaivojen, -altaiden ja...


HX-hanke – osaamisloikka Satakunnan lennostolle | Tampereen kauppakamarilehti\nSatakunnan lennoston komentaja, eversti Aki Heikkinen otti tänä keväänä haltuun paitsi uutta työtään myös uutta konetyyppiä, potkuriturbiinikäyttöistä Pilatus PC-12:ta. – Tämänkin kautta pääsen mukaan ”kenttätyöhön” ja tutustun kentällä työskenteleviin ihmisiin.\nSatakunnan lennoston uusi komentaja, eversti Aki Heikkisen voi melkein nähdä istuvan hävittäjäkoneessa heittoistuimessa, joka huolellisen valmistautumisen jälkeen lennättää komentajan lennostoineen innostavaan tulevaisuuteen: uuden hävittäjäsukupolven testaamiseen ja käyttöönottoon.\nEdessä on iso ja harvinainen tehtävä, hävittäjäsukupolven elinkaari kun on noin 30 vuotta.\nLyhyen tähtäimen visiossa Heikkisen omia ensisijaisia tavoitteita ovat HX-testivaiheen kunniallinen läpivienti ja komentajan tehtävän haltuunotto. Keskipitkällä aikavälillä pitää valmistautua pitkäntähtäyksen vision toteuttamiseen ja strategian laadintaan.\nHX-projektissa ja suorituskyvyn testaamisessa Satakunnan lennoston rooli on merkittävä. Heikkinen kuitenkin korostaa, että Ilmavoimien esikunnassa eversti Juha-Pekka Keränen johtaa hankekokonaisuutta, Puolustusvoimien logistiikkalaitos johtaa materiaaliprojektia ja Puolustusministeriön ohjelmapäällikkö Lauri Puranen on strategisten HX- ja Laivue 2020 -hankkeiden ohjelmajohtaja.\nAki Heikkinen on toiminut myös lentoturvaupseerina Satakunnan lennostossa. Lentoturvaupseeri tilastoi ja tutkii häiriötilanteita ja antaa niistä palautetta. – Suomessa on kulttuurina, että inhimillisistä virheistä ei rangaista vaan niistä opitaan. Tästä kulttuurista käy kansainvälisiä vieraita ottamassa oppia. Heitä kiinnostaa myös lentoturvallisuusraportointimme, se, miten asioista ilmoitetaan, miten niitä johdetaan ja hallinnoidaan. Hyvät käytäntömme on huomattu, kun kansainvälisissä harjoituksissa olemme osoittaneet osaamista.\nVauhtia töissä ja harrastuksissa\nHeikkiselle lennoston komentajuus on hänen urallaan ”paluu lähtöpisteeseen” – tai no, voisi sanoa myös, että tulevaisuuteen. Heikkinen oli ensimmäisiä Suomessa koulutettuja Hornet-hävittäjälentäjiä 1990-luvun lopulla Satakunnan lennostossa. Houkuttavatko uudet koneet Hornet-konkaria?\n– En usko niitä lentäväni – mahdanko päästä edes kyytiin, Heikkinen naurahtaa.\nVauhti on kiinnostanut Aki Heikkistä aina. Lapsuuden harrastuksena oli karting, vesihiihto ja laskettelu – kaikenlainen urheilu, jota leimasi kova meneminen.\nOmalla tavallaan vauhti on jatkunut myös Puolustusvoimien urapolulla, askeleet ovat olleet ripeitä Hornet-lentäjästä ilmasotaopin pääopettajaksi, osastoesiupseeriksi ja nyt lennoston komentajaksi.\n– Mutta vaikka tehtävät, positio ja näkökulmat ovat vaihtuneet, upseerin ammatti on pysynyt samana. Olen ollut mukana niin strategisessa suunnittelussa kuin operatiivisessa toiminnassa, ja uralla ne ovat tukeneet toisiaan. Uusi posti on aina avannut näkökulmaa entistä laajemmaksi. Olen päässyt näkemään ja tekemään töitä Puolustusvoimissa laajasti. Totta kai olen yrittänyt kovasti ja onhan mukana aina myös onnea – onnea on sekin, ettei ole ollut epäonnea.\nTeknologiaa ja maanpuolustustahtoa\nVauhdinhurmasta huolimatta Aki Heikkinen kuitenkin kiinnostui Ilmavoimista ja lentämisestä ei niinkään lentämisen, vaan lentämisen teknologian ja maanpuolustustahdon vuoksi.\n– Lentämisessä minua on kiinnostanut teknologia ja laitteet, se innostus tuli jo kotoa. Äiti toi kirjastosta pinokaupalla teknologiaa käsitteleviä opuksia ja se kiinnostus yhdistyi sitten lentokoneisiin, erityisesti hävittäjiin – ja varusmiespalveluun Ilmavoimissa. Siihen taas yhdistyi kutsumus maanpuolustustyöhön. En koskaan haaveillut siviililentäjän ammatista vaan maanpuolustukseen liittyvästä hävittäjälentäjän työstä.\nUutiset maanpuolustushengen rapistumisesta saavat Heikkisen rypistämään otsaansa.\n– Maanpuolustustahto on edelleen kyllä korkealla, mutta kun se notkahti, Puolustusvoimat otti tiedon vakavasti. Mitä voimme tehdä, kun maailma globalisoituu, oman kansallisuuden tunnistaminen heikkenee? Pyrimme modernisoimaan varusmieskoulutusta, jotta nuoret kokisivat sen positiiviseksi, ja sitä kautta maanpuolustustahto pysyisi hyvänä. Puolustusvoimat pitää yleistä asevelvollisuutta tärkeänä, sillä sen avulla kokemus armeijasta välittyy lähipiireille ja laajemmallekin, eikä maanpuolustuksen ajatuksesta vieraannuta niin helposti.\nNotkahtanut on myös alokkaiden fyysinen kunto. Heikkinen sanoo, että kuntotaso on tasaisesti heikentynyt ja lisäksi jako kahteen syventynyt: hyvät ovat hyviä, huonot tosi huonokuntoisia.\n– Ennen koulutuksen aloittamista annamme vinkkejä, miten voi kohottaa kuntoaan etukäteen. Kun asepalvelus alkaa, lähdetään hitaasti liikkeelle, ettei tulisi vammoja ja ettei palvelus keskeytyisi. Kriteereitä tarkistetaan kaiken aikaa, jotta pidetään yllä laatua mutta jotta liian tiukoilla kriteereillä ei karsitakaan liikaa.\nTukilentolaivue operoi kuljetus- ja yhteyskonekalustolla ja lentää valtionhallinnon ja Puolustusvoimien tilaamia operatiivisia-, palvelu-, tuki- ja koululentoja. Aki Heikkinen poikkesi tukilentolaivueen lentopalveluksen johtohuoneessa sopimassa Tuomas Koskisen kanssa omista Pilatus-koulutuslennoistaan.\nMieluinen paluu kasvattajaseuraan\nKun Heikkinen miettii uransa virstanpylväitä, niitä on kolme: lennonopettajan status – ja oppilaiden tekemä valinta Vuoden parhaaksi opettajaksi – hävittäjälentolaivueen komentajaksi pääseminen ja nyt lennoston komentajuus.\nHeikkinen sanoo tosi mieluusti tulleensa lennoston komentajan pestiin.\n– Satakunnan lennostohan on huippumoderni moniosaaja, monialainen joukko-osasto. Teknologiapainotus on vahva, samoin yhteistyö juuri teknologiapuolella huippututkijoiden, yliopistojen ja teollisuuden kanssa – ja onhan tämä kasvattajaseurani!\nHeikkisen uralle mahtuu myös monia ”hienoja kokemuksia”, kuten Tampereella järjestetyn ison kansainvälisen lentotoimintaharjoituksen ADEX 2008:n projektiupseerin pesti, vuoden 2012–14 puolustusvoimauudistuksessa Ilmavoimien lentotoiminnan suunnittelusta vastaaminen sekä tehtävät pääesikunnassa edellisen puolustusselonteon valmistelussa, toki yhteistoiminnassa ministeriön ja poliittisten päättäjien kanssa.\nTiedolla, ei intuitiolla\nPuolustusvoimat on aikamoinen johtajuuskoulu. Heikkinen pitää saamaansa koulutusta erittäin hyvänä ja kertoo, että johtajakoulutuksessa tehtyjen arviointien perusteella hän on muuttunut introvertista ekstrovertiksi johtajaksi.\n– Uskon enemmän tietoon kuin intuitioon pohjautuvaan johtamiseen. Oikeudenmukaisuutta pidän tärkeänä, ajattelua maalaisjärjellä, en niinkään kontrolloivaa johtamista normien kautta. Johtajana minun pitää kehittyä ainakin siinä, etten liian innokkaasti ryntäisi itse linjaamaan, vaan antaisin aikaa ja tilaa keskustella ja rakentaa ratkaisuja yhdessä.\nHeikkinen sanoo, että armeijan ammattipuolella vallitsee hyvinkin moderni ja tiimityötä edistävä johtamistapa. Toisaalta komentajuus on ammatti ja vastuu, jota ei siviilissä ihan samanlaisena tunneta, etenkään, kun puhutaan sotilaskurinpitovallasta tai johtajuudesta kriisitilanteissa sekä poikkeusoloissa.\n– Poikkeusolojen asettamia vaatimuksia johtajalle voi rauhanoloissa vain opiskella, ja siihen liittyy tutorointi eri komentajien kesken, myös kansainvälisissä harjoituksissa. Lisäksi keskustelut veteraanien kanssa ovat olleet arvokkaita. Esimerkiksi jo edesmennyt hävittäjälentäjä Kyösti Karhila puhui suoraan esimerkiksi pelosta ja luottamuksen menettämisen merkityksestä. Sotilaslentämisessähän kuolemanpelko on aina läsnä mielen taustalla.\nSatakunnan lennosto on haluttu työpaikka, hakijoita avoimiin posteihin riittää.\n– Toimintaympäristömme on erittäin sopiva muun muassa yliopiston ja teollisuuden ansiosta. Insta ja Patria ovat tärkeitä yrityksiä teknologisen kehityksen kannalta ja Tampereen yliopiston kautta saamme yhteyksiä muihinkin yliopistoihin. Pirkanmaan turvallisuusklusteriyhteistyössä olemme luontainen kumppani.\nMerkittävää yhteistyötä lennosto tekee Pirkkalan kunnan kanssa, säännöllistä keskustelua käydään muun muassa ympäristö- ja meluhaitoista.\n– Pyrimme yhdessä kestävästi suunnittelemaan asioita. Lentokenttäalueen toimijoiden ja Finavian kanssa olemme pystyneet kehittämään kentän infrastruktuuria. Tampere-Pirkkala on tärkeä ja meille kustannustehokkuutta parantava siviililentoasema. Mahdumme kaikki kentälle hyvin, ja poikkeavat toiminta-ajatkin ovat mahdollisia. Toivottavasti näin myös jatkuu.\nSatakunnan lennostossa on osaava suojaus- ja varusmiesyksikkö lentotukikohdan maasuojan varmistamiseksi. Se on profiloitunut kehittämään maasuojauksen konseptia koko Ilmavoimissa. Henkilökuntaa on noin 360, varusmiehiä vuoden aikana yhteensä noin 400 kahdessa erässä. Lennoston joukkoyksikköjä ovat tukilentolaivue, ilmataistelukeskus ja lentotekniikkalaivue. Organisaatioon kuuluvat myös suojausyksikkö, viestitekniikkakeskus, huoltokeskus ja esikunta.\n1973 syntyy Oulussa\n1997 upseerin tutkinto, Maanpuolustuskorkeakoulu MPKK\n2009 yleisesikuntaupseerin tutkinto, MPKK\n2018 Masters of Strategic Studies, Air University USAF, Alabama\n1997 – 2009 F-18 Hornet-lentäjä, Satakunnan lennosto\n2009 – 2010 osastoesiupseeri, Ilmavoimien esikunta\n2010 – 2012 sektorin johtaja, Ilmavoimien esikunta\n2012 – 2013 ilmasotaopin pääopettaja, MPKK\n2013 – 2015 Hävittäjälentolaivue 11 komentaja, Lapin lennosto\n2015 – 2016 apulaisosastopäällikkö, Ilmavoimien esikunta\n2016 – 2017 osastoesiupseeri, Pääesikunta\n2017 – 2018 Air War College, Yhdysvallat\n2018 – 2019 Ilmavoimien valmiuspäällikkö, Ilmavoimien esikunta\n2019 – Satakunnan lennoston komentaja\nLennoston komentaja on myös Tampereen varuskunnan päällikkö.\nVaimo KTM Veera Heikkinen, poika 18v Otto (18 v.), perheen koti Jyväskylässä ja työasunto Tampereella.\nGolf ja muu kuntourheilu, tietokirjallisuus, scifi, politiikan seuraaminen, dokumentit, tietokonepelaaminen ja muu viihde.\nElä hyvin. ”Toimi niin, että olet onnellinen ja voit hyvin, olet tyytyväinen elämääsi ja siihen, miten vaikutat muihin.”\n”Lataudun ja saan virtaa rauhallisista hetkistä kotonani ja perheen parissa.”


LAAJA-ALAISEN OSAAMISEN TAVOITTEET MUSIIKISSA - PDF\nDownload "LAAJA-ALAISEN OSAAMISEN TAVOITTEET MUSIIKISSA"\n1 MUSIIKKI Musiikin opetuksessa lähtökohtana on AINA soittaminen, laulaminen ja kuunteleminen. Oppilas oppii tekemällä ja kokemalla. Kannustava ilmapiiri ja positiivinen palaute rohkaisevat oppilasta ilmaisemaan itseään vapautuneesti ja omana itsenään. Tiedollinen aines opitaan musiikillisen kokemuksen yhteydessä ja sen kautta. Tieto on alisteista tekemiselle: Bach opitaan soittamalla Bachia. Tieto- ja viestintätekniikkaa hyödynnetään oppimisessa. Syventävinä työtapoina voidaan käyttää edellä mainittujen lisäksi liikettä, draamaa ja musiikillista keksimistä. Musiikillinen perusturva: Salon kaupungin opetussuunnitelmaan on kirjattu minimitavoitteet ja minimisisällöt. Näitä voidaan laajentaa opetusryhmän taitojen ja kiinnostuksen mukaan. Näin taataan kaikille oppilaille musiikillisten tietojen ja taitojen jatkuvuus oppilaan siirtyessä koulusta toiseen. Musiikinopettaja osallistuu oppilaidensa musisointiin osana ryhmää. Toimintaa johdetaan keskeltä, ei korokkeelta. Opettaja on konserttimestari, ei kapellimestari. Musiikin oppiminen on tavoitteellista toimintaa, jossa tavoitetta tärkeämpää on itse toiminta. LAAJA-ALAISEN OSAAMISEN TAVOITTEET MUSIIKISSA L1: Ajattelu ja oppimaan oppiminen Musisoidessaan oppilaat oppivat kokemuksen, toiminnan ja oivaltamisen kautta. Oppikokonaisuudet rakentuvat loogiseksi jatkumoksi oppilaiden oppiessaan ikätasollaan taitoja jo opittujen asioiden lisäksi. Oppilaat oppivat tekemään havaintoja erilaisissa musiikillisissa ympäristöissä, hahmottamaan itsensä muusikkoina ja persoonina sekä vuorovaikutuksessa soitin- ja laulukokoonpanoissa muiden oppilaiden kanssa. Oppilaita rohkaistaan luoviin ideoihin musiikin tekemisen ja ilmaisemisen kautta. Lisäksi oppilaita tuetaan oman musiikillisen minäkuvan kehittymisessä ja toisten näkemysten kuuntelemisessa esim. musiikkimaun suhteen. Musiikki itsessään auttaa aivojen kehittymistä ja näin edistää ajattelua ja oppimista. L2: Kulttuurinen osaaminen, vuorovaikutus ja ilmaisu Oppilas oppii ymmärtämään suomalaisen musiikin olevan osa länsimaista musiikkikulttuuria. Oppilas tutustuu musiikillisten työtapojen avulla maailmanmusiikin eri lajeihin sekä muihin musiikkikulttuureihin. Musiikki on oppiaine, jossa oppilaat oppivat vuorovaikutustaitoja yhdessä musisoiden erilaisten kokoonpanojen (esim. bändi, kuoro, lauluryhmä, orkesteri) jäseninä. Ilmaisulliset taidot sekä tunteiden käsittely kehittyvät yhteismusisoinnissa. Oppilasta kannustetaan luovaan toimintaan sekä musiikilliseen ilmaisuun ja keksimiseen (mm. säveltäminen, sovittaminen, sanoittaminen, tulkinta ja improvisointi). Esiintyminen ja yhteinen musisointi antavat oppilaalle vuorovaikutuskokemuksia oman tekemisen ja yleisön palautteen myötävaikutuksella. Valmistamalla yhdessä esityksiä ja konsertteja oppilas pääsee myös osallistumaan koulun sekä kaupungin paikallisen musiikillisen toimintakulttuurin kehittämiseen. L3: Itsestä huolehtiminen ja arjen taidot Oppilas tunnistaa musiikin vaikutuksia omaan hyvinvointiinsa ja oppii huolehtimaan kuulostaan sekä musisointi- ja ääniympäristönsä turvallisuudesta. Hän ymmärtää musiikin kuuntelemisen, soittamisen ja laulamisen edistävän\n2 terveyttä ja auttavan hallitsemaan tunteita. Yhteismusisointitilanteissa hän kehittää ihmissuhdetaitojaan. Oppilas harjoittelee tervettä äänenkäyttöä ja hengitystapaa erilaisten ääniharjoitusten ja laulujen avulla. Osallistumalla yhteislauluun hän oppii ilmaisemaan itseään kokonaisvaltaisesti, mikä vahvistaa yhteenkuulumisen tunnetta ja itsetuntoa. L4: Monilukutaito Oppilas oppii musiikin kieltä, symboleja ja merkintätapoja (esim. nuotit, tabulatuurit ja sointumerkit). Oppilas tutustuu musiikin eri viestintävälineisiin ja niillä vaikuttamiseen sekä kehittää monilukutaitoaan. Musiikin monilukutaito kehittyy aktiivisesti musisoimalla, kuuntelemalla, säveltämällä, sanoittamalla ja ohjatulla kuuntelukasvatuksella. L5: Tieto- ja viestintäteknologinen osaaminen Oppilas oppii hyödyntämään ja käyttämään tietotekniikan mahdollisuuksia musiikin eri osa-alueilla. Oman musiikin tuottamisen lisäksi tietotekniikkaa voidaan hyödyntää esim. tiedonhaussa tai tekemällä verkossa yhteistyötä toisten musiikintekijöiden kanssa. Opitaan huomioimaan tekijänoikeudet ja niihin liittyvät haasteet. Musiikkiteknologiaan tutustaan myös luokka- ja konserttitilanteissa, kun mietitään tilankäyttöä ja akustiikkaa tai käytetään vahvistimia ja muuta äänentoistoa sekä valaistusta. L6: Työelämätaidot ja yrittäjyys Oppilaalle esitellään musiikki ammatillisesta näkökulmasta, jonka kautta kannustetaan oppilasta musiikin tekemiseen ammattina tai musiikin käyttöön osana ammattia. Musiikin ammattilaisten vierailut ja yhteistyömenetelmät oppilaiden kanssa edesauttavat luovan työn arvostamista ja tekijänoikeuksien kunnioittamista. Samalla ohjataan oppilaita hyödyntämään musiikkia työelämätaitona. Rohkaistaan oppilaita oma-aloitteisuuteen, pitkäjänteisyyteen ja ajankäytön suunnitteluun harjoitustilanteissa sekä sietämään epäonnistumisia ja jännitystä musiikin tekemisessä. L7: Osallistuminen, vaikuttaminen ja kestävän tulevaisuuden rakentaminen Oppilas tutustuu musiikin merkitykseen yhteiskunnallisen vaikuttamisen välineenä, ja samalla huomioidaan musiikki osana yhteiskunnallista kulttuuripolitiikkaa. Omassa kouluyhteisössään oppilaita rohkaistaan kehittämään yhteistä toimintakulttuuria osallistumalla musiikkitilaisuuksien suunnitteluun ja järjestelyihin. Yhteissoitto- ja laulutyöskentelyssä opetellaan lisäksi ryhmän osana toimimista sekä työskentelyssä ilmenevien ristiriitojen ja tunteiden käsittelemistä. Kestävää kehitystä tuetaan mm. opastamalla oppilaita akustisten ja teknisten musiikkilaitteiden ylläpitämiseen ja korjaamiseen. Musiikin tavoitteet ja sisällöt vuosiluokilla 1-2 Vl Yleiset tavoitteet Sisällöt (T1 T8) 1 Reipas yhteislaulu Lorut, lastenlaulut, suomalaiset perinnelaulut, vuoden kiertoon ja juhliin liittyvät laulut esim. Maamme Perussykkeen kokeminen Rytmi: tasa- ja kolmijakoisuus: marssi ja valssi Rytmisoittimien soittaminen Kuuntelutaidon kehittäminen Dynamiikka: hiljaa ja voimakkaasti Lastenmusiikki 2 Reipas yhteislaulu Lastenlaulut, suomalaiset perinnelaulut, vuoden kiertoon ja juhliin liittyvät laulut Perussykkeen vahvistaminen Rytmi: taa, titi ja tauko\n3 Rytmisoittimen soittaminen Yhteissoiton alkeet Kuuntelutaidon kehittäminen Nuotteihin tutustuminen Dynamiikka: hiljentyen ja voimistuen 1-2 -äänisiä säestyksiä esim. laattasoittimilla Lastenmusiikki Nuottien piirtäminen, esim. nuppi ja varsi Musiikin oppimisympäristöihin ja työtapoihin liittyvät tavoitteet vuosiluokilla 1-2 Myönteiset musiikkikokemukset ja elämykset syntyvät parhaiten turvallisessa oppimisympäristössä. Opetusryhmän koko ja oppimisympäristö muodostetaan sellaisiksi, että oppimisen ilo ja aktiivinen osallistuminen musiikilliseen toimintaan on mahdollista. Musiikin opetuksessa lähtökohtana on AINA soittaminen, laulaminen ja kuunteleminen. Oppilas oppii tekemällä ja kokemalla. Kannustava ilmapiiri ja positiivinen palaute rohkaisevat oppilasta ilmaisemaan itseään vapautuneesti ja omana itsenään. Tiedollinen aines opitaan musiikillisen kokemuksen yhteydessä ja sen kautta. Tieto on alisteista tekemiselle: Bach opitaan soittamalla Bachia. Oppimisessa voidaan hyödyntää tieto- ja viestintätekniikkaa. Syventävinä työtapoina voidaan käyttää lisäksi liikettä, draamaa ja musiikillista keksimistä. Musiikin oppiminen on tavoitteellista toimintaa, jossa tavoitetta tärkeämpää on itse toiminta. Ohjaus, eriyttäminen ja tuki musiikissa vuosiluokilla 1-2 Oppilasta ohjataan löytämään omat musiikilliset vahvuutensa sekä kannustetaan kokeilemaan uusia asioita ennakkoluulottomasti ja epäonnistumista pelkäämättä. Eriyttäminen on osa musiikin tuntityöskentelyä: haastavampia tehtäviä voidaan antaa oppilaille, joiden valmiudet ovat pidemmällä. Oppilaalle tarjotaan omalle tasolleen sopivia haasteita, jotta hänelle muodostuisi positiivinen musiikillinen minäkuva yrittämisen ja onnistumisen kokemuksen kautta. Oppilaan yksilölliset tarpeet otetaan huomioon riittävin tukitoimin, jotta musiikin oppiminen olisi mahdollista niin yksilölle kuin opetusryhmän muillekin jäsenille. Oppiaineena musiikki soveltuu monipuolisuudessaan kaikkien oppiaineiden eheyttäviin monialaisiin oppimiskokonaisuuksiin.\n4 Musiikin tavoitteet ja sisällöt vuosiluokilla 3-6 Vl Yleiset tavoitteet (T1 T9) Sisällöt 3 Reipas yhteislaulu Lastenlaulut, suomalaiset perinnelaulut, vuoden kiertoon ja juhliin liittyvät laulut Varsinaissuomalaisten laulu Yhteissoitto: melodiasoittamisen alkeet Esim. nokkahuilu, laattasoittimet, kantele kansanmusiikki Nuotteihin tutustuminen Sävelnimet c 1 c 2 Yksinkertaiset aika-arvot esim. puolinuotti, neljäsosanuotti ja kahdeksasosanuotti Muotorakenteiden ymmärtäminen Säkeistö, kertosäe 4 Yhteislaulu Melodiasoittamisen laajentaminen osana yhteissoittoa Säestyssoittimien alkeet Alustava tutustuminen bändisoittimiin Harmonia Nuotteihin tutustuminen Lastenlaulut, lauluja Pohjoismaista, suomalaiset perinnelaulut, vuoden kiertoon ja juhliin liittyvät laulut Esim. laattasoittimet, kantele, boomwhackers, ukulele, kitara Basso vapailla kielillä, rummut Soittoasennon omaksuminen kansanmusiikki Molli ja duuri Yksinkertaiset aika-arvot esim. neljäsosatauko 5 Äänenkäyttö ja -huolto Ääni- ja hengitysharjoituksia Valmistautuminen äänenmurrokseen Yhteislaulu Bändisoiton perusteet Monipuolinen ja oppilaiden ikäkauteen sopiva lauluohjelmisto Basson perusotteita Tasa- ja kolmijakoinen komppi rummuilla Kosketinsoitin melodia- tai säestyssoittimena Musiikin seuraaminen sanoista, nuoteista, komppilapuista tai vastaavista kansanmusiikki, populaarimusiikki, tanssi Kuulonhuolto Melu häiriötekijänä, kuulon suojaaminen\n5 Nuotteihin tutustuminen Tutustuminen musiikin eri tyylilajeihin Tutustuminen esimerkein näyttämömusiikkiin Etumerkit esitellen: korotus, alennus, palautus Sointumerkit Esim. populaarimusiikki, taidemusiikki, maailmanmusiikki Musikaali, ooppera, operetti, baletti 6 Äänenkäyttö ja huolto Ääni- ja hengitysharjoituksia Valmistautuminen äänenmurrokseen Yhteislaulu Monipuolinen ja oppilaiden ikäkauteen sopiva lauluohjelmisto Bändisoittotaidon syventäminen Kappaleen rakenteen seuraaminen: intro, säkeistö, kertosäe Musiikin seuraaminen sanoista, nuoteista, komppilapuista tai vastaavista kansanmusiikki, populaarimusiikki, tanssi Tutustuminen joihinkin taidemusiikin historian säveltäjiin ja teoksiin Muotorakenteiden ymmärtäminen Esim. Bach, Mozart, Sibelius Kertausmerkki, maalit Intro, A-osa, B-osa Vuosiluokkien 3-6 valinnaisissa aineissa syvennetään vuosiluokkakohtaisia tavoitteita ja sisältöjen hallintaa. Musiikin oppimisympäristöihin ja työtapoihin liittyvät tavoitteet vuosiluokilla 3-6 Myönteiset musiikkikokemukset ja elämykset syntyvät parhaiten turvallisessa oppimisympäristössä. Opetusryhmän koko ja oppimisympäristö muodostetaan sellaisiksi, että oppimisen ilo ja aktiivinen osallistuminen musiikilliseen toimintaan on mahdollista. Musiikin opetuksessa lähtökohtana on AINA soittaminen, laulaminen ja kuunteleminen. Oppilas oppii tekemällä ja kokemalla. Kannustava ilmapiiri ja positiivinen palaute rohkaisevat oppilasta ilmaisemaan itseään vapautuneesti ja omana itsenään. Tiedollinen aines opitaan musiikillisen kokemuksen yhteydessä ja sen kautta. Tieto on alisteista tekemiselle: Bach opitaan soittamalla Bachia. Oppimisessa voidaan hyödyntää tieto- ja viestintätekniikkaa. Syventävinä työtapoina voidaan käyttää lisäksi liikettä, draamaa ja musiikillista keksimistä. Musiikin oppiminen on tavoitteellista toimintaa, jossa tavoitetta tärkeämpää on itse toiminta. Ohjaus, eriyttäminen ja tuki musiikissa vuosiluokilla 3-6 Oppilasta ohjataan löytämään omat musiikilliset vahvuutensa sekä kannustetaan kokeilemaan uusia asioita ennakkoluulottomasti ja epäonnistumista pelkäämättä. Eriyttäminen on osa musiikin tuntityöskentelyä: haastavampia tehtäviä voidaan antaa oppilaille, joiden valmiudet ovat pidemmällä. Oppilaalle tarjotaan omalle tasolleen sopivia\n6 haasteita, jotta hänelle muodostuisi positiivinen musiikillinen minäkuva yrittämisen ja onnistumisen kokemuksen kautta. Oppilaan yksilölliset tarpeet otetaan huomioon riittävin tukitoimin, jotta musiikin oppiminen olisi mahdollista niin yksilölle kuin opetusryhmän muillekin jäsenille. Oppiaineena musiikki soveltuu monipuolisuudessaan kaikkien oppiaineiden eheyttäviin monialaisiin oppimiskokonaisuuksiin. Musiikin tavoitteet ja sisällöt vuosiluokilla 7-9 Vl Yleiset tavoitteet (T1 T12) 7 Musiikin taitojen kertaaminen ja syventäminen: laulaminen ja soittaminen Musiikin luova tuottaminen esim. tableteilla tai tietokoneilla Ääniympäristö ja musiikin kuunteleminen Tutustuminen populaarimusiikin eri lajeihin sekä maailman musiikkikulttuureihin Muotorakenteiden ymmärtäminen Sisällöt Populaarimusiikki, juhlalaulut, perinnelaulut Terve äänenkäyttö ja hengitys Soittimien (esim. kitara, basso, rummut, koskettimet) perussoittotekniikan ylläpitäminen ja uuden oppiminen Loopit, sekvensseriohjelmat, tanssi, rentoutusharjoitukset, draamaharjoitukset kansanmusiikki, populaarimusiikki (BLUES!) Esim. populaarimusiikin genrejä, Länsi-Afrikan rumpukulttuuri, Itä-Afrikan laulukulttuuri, Karibian ja Etelä-Amerikan musiikkikulttuurit, Kiina, Japani, Intia Kertausmerkki, maalit, segno, coda Musiikin oppimisympäristöihin ja työtapoihin liittyvät tavoitteet vuosiluokilla 7-9 Myönteiset musiikkikokemukset ja elämykset syntyvät parhaiten turvallisessa oppimisympäristössä. Opetusryhmän koko ja oppimisympäristö muodostetaan sellaisiksi, että oppimisen ilo ja aktiivinen osallistuminen musiikilliseen toimintaan on mahdollista. Musiikin opetuksessa lähtökohtana on AINA soittaminen, laulaminen ja kuunteleminen. Oppilas oppii tekemällä ja kokemalla. Kannustava ilmapiiri ja positiivinen palaute rohkaisevat oppilasta ilmaisemaan itseään vapautuneesti ja omana itsenään. Tiedollinen aines opitaan musiikillisen kokemuksen yhteydessä ja sen kautta. Tieto on alisteista tekemiselle: Bach opitaan soittamalla Bachia. Oppimisessa voidaan hyödyntää tieto- ja viestintätekniikkaa. Syventävinä työtapoina voidaan käyttää lisäksi liikettä, draamaa ja musiikillista keksimistä. Musiikin oppiminen on tavoitteellista toimintaa, jossa tavoitetta tärkeämpää on itse toiminta.\n7 Ohjaus, eriyttäminen ja tuki musiikissa vuosiluokilla 7-9 Oppilasta ohjataan löytämään omat musiikilliset vahvuutensa sekä kannustetaan kokeilemaan uusia asioita ennakkoluulottomasti ja epäonnistumista pelkäämättä. Eriyttäminen on osa musiikin tuntityöskentelyä: haastavampia tehtäviä voidaan antaa oppilaille, joiden valmiudet ovat pidemmällä. Oppilaalle tarjotaan omalle tasolleen sopivia haasteita, jotta hänelle muodostuisi positiivinen musiikillinen minäkuva yrittämisen ja onnistumisen kokemuksen kautta. Oppilaan yksilölliset tarpeet otetaan huomioon riittävin tukitoimin, jotta musiikin oppiminen olisi mahdollista niin yksilölle kuin opetusryhmän muillekin jäsenille. Oppiaineena musiikki soveltuu monipuolisuudessaan kaikkien oppiaineiden eheyttäviin monialaisiin oppimiskokonaisuuksiin. Musiikin opetus tarjoaa nuorelle mahdollisuuden käsitellä tunteitaan, ilmaista itseään ja rakentaa omaa minäkuvaansa.