Jakokaupunkitauti: maaliskuuta 2008\nVuodenajoista puheen ollen\nLauantaina alkoi kesä. Sangrian myötä alkaa aina kesä, ei voi kyseenalaistaa.\nToki kesää voi leikkiä myös katselemalla vanhoja, kesäisiä valokuvia, ainakin jos näkee kyseiset arkistojen aarteet nyt ensimmäistä kertaa... A, muistatko?\nHuomatkaa The Amazing Beer Tree of 2007.\nSandra, vastauksena etanitse saapuneeseen kysymykseesi: mitä muuta varten teekkarit muka on olemassa?\nLähettänyt aino klo 18.04.00 3 kommenttia:\nPanama, Panama, ihana maa…pt. II: Panama City\nTorstaiaamuna epäinhimillisen aikaisin tyttöjoukkiomme hajosi, kun minä ja Sofia jatkettiin matkaamme pääkaupunkiin. Bocasissa veneliikenne vastaa kai meikäläisten M-junaa, tai ainakin ihmisten ilmeet näytti melkoisen tutuilta, kun aamukuudelta huristeltiin kohti Almirantea kylki kyljessä. Saatiin bussiliput ostettua ja jäätiin bussiaseman odotushuoneeseen katsomaan paikallista aamu-tv:tä. Täällä päin maailmaa telkkari on kova juttu: hotelli saattaa olla kuinka kämänen loukko tahansa, mutta useimmiten sieltä löytyy telkkari ja kaapelikanavat. Sama koskee kaikkia julkisia tiloja bussiasemista pankkien odotussaleihin. Kun bussiaseman pihaan ajoi iso, vessalla ja ilmastoinnilla varustettu bussi, oltiin tyytyväisiä: päästäisin nukkumaan hyville penkeille. Sitten meille kerrottiin, että ”teidän bussi on toi seuraava”. Se oli ihan kuin jostain Kummeli-sketsistä: kaikki ulkomaalaiset saivat taittaa 8 tunnin matkan pääkaupunkiin sillipurkin kokoisessa pikkubussissa. Nukkumisesta ei kannattanut edes haaveilla, koska huristeltiin kapeita ja mutkikkaita vuoristoteitä ilman sen laadukkaampaa jousitusta. Meni aika hölskymiseksi koko matka. Yhdessä vaiheessa Sofia kysyi multa, olinko huomannut, että edellisessä mutkassa oli rekka kyljellään. En ollut, mutta kiitos informaatiosta, tämä, jos mikä herättää luottamusta panamalaiseen liikenteeseen. Perille päästyämme vietiin likaiset vaatteet pesulaan ja käytiin syömässä. Satuttiin löytämään kiva taksikuski, joka antoi hyviä neuvoja kaupungissa liikkumisesta, eikä edes yrittänyt kusettaa meitä. Harvinainen ilmiö lattareissa, sekin. Illalla mutustelin churroa hotellihuoneessa ja luin kirjaa. Siihen jäi meidän osuus Panama Cityn villistä yöelämästä. Ainut kokonainen kaupunkipäivä käytettiin Casco Viejon eli vanhan kaupungin ihastelemiseen. Aivan uskomattoman kauniita, ränsistyneitä taloja ja kapeita katuja. Väittäisin, että Panama Cityssä on enemmän nähtävää kuin San Joséssa. Aivan toisenlainen puoli kaupunkia nähtiin, kun iltapäivällä käveltiin pankkialueella. Jos joku ois väittänyt mulle, että ollaan Jenkeissä, olisin uskonut heti. Sen verran paljon oli kiiltävää pintaa, korkeita rakennuksia ja rahan hajua. Samana iltapäivänä menetin uskoni maantieteen opiskelijoiden suuntavaistoon. Sofia väitti, että ”A geographer is never lost”, mutta ilmeisesti riittää, jos tietää, missä maassa on. Me nimittäin tehokkaasti kierreltiin korkeintaan neliökilometrin kokoista aluetta tuntikausia etsien paikkaa, joka olisi ollut n. 300 metrin päässä lähtöpisteestä. Syytän edelleen sitä, että täällä ei vaivauduta nimeämään katuja tai ainakaan merkitsemään niitä nimiä minnekään, ja annan Sohville synninpäästön, koska enpä ollut itsekään yhtään sen enempää kartalla. Eikä myöskään kukaan niistä paikallisista, joilta kysyttiin neuvoa. Hyvin tyypillistä…Lauantaiaamuna sitten lähdettiin reissulle, josta muodostui yksi elämämme suurimmista seikkailuista ja kokonaan uusi blogimerkintä.\nLähettänyt Sandra klo 19.23.00 2 kommenttia:\nPanama, Panama, ihana maa…pt.I: Bocas del Toro\nYstävänpäivän jälkeisenä aamuna, pienen kaaoksen saattelemana, lähdettiin bussilla kohti Panamaa. Mukana olivat Sofia, joka on toinen suomalaisvaihtari, kolme norjalaista ja teksasilainen Holly. Holly ja norjalainen Maria olivat pakanneet kamansa pimeässä ja lähteneet bussiasemalle ilman suihkua, koska niiden kaupunginosa oli koko aamun ilman sähköä. Kaikki kuitenkin ehtivät ajoissa paikalle ja bussikuski käänsi nokan kohti Panaman rajaa. Reissu oli lattarimittakaavalla lyhyt, 8 tuntia, ja rajanylityskin sujui melko leppoisasti. Ensin paperit tarkistettiin Costa Rican puolella, sitten bussi ylitti sillan ja – tadaa! – olimme Panamassa. Missään vaiheessa kukaan ei kysynyt, onko mukana keltakuumerokotustodistusta tai luottokorttia, vaikka nämä oli juuri tätä reissua varten hankittuna. Gringot saivat taas kerran kärsiä vähän muita enemmän ja joutuivat maksamaan rajanylityksestä 5 dollaria tai balboaa, miten kukin haluaa sitä kutsua. Joka tapauksessa kyseessä on sama rahayksikkö, vain kolikot ovat Panamassa erilaisia. Changuinolan bussiasemalta jatkettiin taksilla Almiranteen ja sieltä veneellä Bocas del Toron saaristoon, tarkemmin sanottuna Isla Colónin saarelle, joka on saariston hallinnollinen keskus. Tenkkapoo tulikin siinä vaiheessa, kun kuusihenkisen, väsyneen ja nälkäisen tyttöjoukon piti etsiä yöpymispaikka. Bocas ei ole ihan tuntemattomin mesta, eikä me ainoita turisteja siellä. Kyseltyämme noin kymmenestä paikasta löysimme vihdoin hotellin, joka meidän mittakaavalla oli luksusta: suihkusta tuli lämmintä vettä, huoneessa oli ilmastointi ja aamupala terassilla sisältyi hintaan. Seuraavana aamuna suuntasimme Boca del Dragon rannalle tekemään sitä, mitä Bocasissa kuuluukin: ankaraa chillausta. Ihmiset, jotka väittävät, että rannalla löhöily on tylsää, ovat henkisesti sairaita. Kun on koko syksyn ajan juossut kieli vyön alla joko ympäri kampusta tai nimeltä mainitsematonta K-kauppaa, on harvinaisen terveellistä viettää muutama päivä niin, että suurin huoli on se, menisikö lillumaan Karibianmereen nyt vai vasta parin minuutin päästä tai jaksaisiko lukea kirjaa vai kuuntelisiko mieluummin musiikkia. Sen saattoi melkein fyysisesti tuntea, miten stressi suli pois harteilta. Vietettyämme pari päivää kaupungissa, vuokrasimme mökin Boca del Dragosta. Saatiin mökistä hyvä diili, koska siellä ei ollut sähköä eikä lämmintä vettä. Saatiin kuitenkin Jeesus Kristus-kynttilöitä, joilla luotiin romanttista mökkitunnelmaa. Öisin seurana oli vain aaltojen ja apinoiden äänet ja noin miljoona gekkoa. Kolme yötä viihdyttiin siellä ja sitten ruvettiin kaipaamaan aktiviteetteja. Kaksi tytöistä meni surffitunnille, kaksi snorklaamaan ja minä ja Maarit lähdettiin sademetsäretkelle mökin omistajan, Enriquen, opastamina. Vastaan tuli mm. pikkusammakoita, isoja hämähäkkejä, kilpikonna, apinoita, laiskiaisia ja kuollut boa. Tuntuuhan se vähän oudolta, mutta kävi oikeasti sääliksi kuristajakäärmettä. Sillä seudulla ihmiset tekee niille ansoja, koska ne käy syömässä kanoja ja kananmunia. Illalla tavattiin kaikki kaupungissa hotellissa, enemmän tai vähemmän uupuneina ja lihakset kipeinä. Siinä vaiheessa lämmin suihku teki aika gutaa, ja iltakin vietettiin hyvin rauhallisissa merkeissä, hotellihuoneen parvekkeella tölkkipunkkua siemaillen.\nLähettänyt Sandra klo 19.22.00 2 kommenttia:\nVihreää olutta ja sidukkaa, joka oli parempaa vihreänä kuin "blankkona". Hulluja amerikklaisia veisaamassa irkkuviisuja. Tyylitietoisia italialaisia, jotka "Wear green and get a free beer"-tarjouksen edessä valitsivat tyylin, eivät ilmaista alkoholia.\nNostimme pinkkejä Daiqureja poislähteneelle Miikalle, jonka synttärit olivat ja menivät.\nLähettänyt NärhiA klo 18.13.00 1 kommentti:\nGet on Eastern!\nJa meidän perheen pääsiäismunat oli sit ihan kaikista siisteimmät ikinäikinäikinä. Jospe sai pään kokoisen Pirates of Caribbean-munan, äiteellä Iines Ankka ja isulle Firenzen jalkapallojoukkueen (5. Serie A:ssa) Fiorentinan fanimuna. Itselleni, kuinkas muutenkaan, Peruginan suklaatehtaan Bacio-muna.\nIsä osti vielä neljä munaa per naama. Yllättäen Kinder-munien yllätykset olivat tylsimpiä. Peter Pan-munista saatiin konnat meidän pääsiäisnäytökseen ja prinsessat löydettiin Disney's Princess-munista (mulle Belle-pompula, Jossulla Belle-sormus). Mutta mistään ei saatu prinssiä. Näytelmä päättyi sitten prinsessan riutumiseen tornissaan (viinipullo) kun Pomppu (onneton jousiotus Kinderistä) epäonnistui pelastustehtävässä.\nJohanna toi kauniin perhosmunan Cardiffista. Oletamme, että se on tyhjä, mutta kellään ei ole ollut sydäntä rikkoa sitä... vielä.\nLähettänyt NärhiA klo 17.37.00 2 kommenttia:\nTunnisteet: hyödyttömät aktiviteetit, Italian herkut, pääsiäinen\nEi seppä syntyessään...\n... eikö varsinaisesti tämän jälkeenkään. Valmistuneissa teoksissa kuitenkin selkeä takoraudan leima ja osa nauloista pääsi melkein hyväksytylle tasolle.\nEnempää en naputtele. Vasenkätisesti tämäkin määrä vaatii kohtuutonta vaivaa.\nLähettänyt NärhiA klo 17.27.00 Ei kommentteja:\nKoska tänään on taas hyvä päivä\nOpin, että suu kannattaa avata. Mainitsin, kuinka haluaisin sellaiset laakeat kuohuviinilasit, jotka nyt vain ovat ah niin paljon dekadentimmat kuin ne sukkulat, joihin liittyy lähinnä avajaispuhe-, rippijuhla-, lakkiais-, vappuörde-, uusivuosi- ja väkinäisnaurutilaisuuskonnotaatioita. Isoäitini avasi lähimmän kaapinoven ja sanoi:\n"Ai noi tollaset vai? Vie pois jos kelpaa."\nOlen kymmenen Marie Antoinette -lasin onnellinen emäntä ja iPodini ei olekaan lopullisesti kaputt, vaikka pitikin minulle piinallisen neljän päivän mykkäkoulun, mikä on hauskaa, sillä paikallistin aikanaan lahjaksi saamani vedostuskaavun, jossa on sille oma tasku, ja nyt sen löytäminen on vain ilahduttavaa, ei irvokasta.\nLisäksi öljyvärit tuoksuvat hyvältä. Koska kamerani on suurin piirtein ylihuomiseen asti vielä maailmalla, en voi demonstroida, mitä kaikkea kaunista maailmaani mahtuu, mutta ehtii sen kai jälkikäteenkin. Luvassa loppuviikosta: piinallisen pitkällinen kuvakertomus, osa x!\nLisäksi kuuntelen luupilla the Guillemotsin biisiä Get Over It. En kykene lopettamaan, yritetty on!\n"Well I want you, want you like I'm eighteen"\nLähettänyt aino klo 17.08.00 Ei kommentteja:\nTeknologia flippailee ympärilläni. Nettiaikaani rajoitetaan kuin teini-ikäisellä. Kamerat eivät toimi ja jos toimivat eivät suostu yhteistyöhön tietokoneen kanss.\nTäydellisempi raportti seurannee kuvien kanssa joskus myöhemmin, kun sijoitun hieman paremmin perheemme nettiaikaghierarkiassa. Tällä hetkellä ryven mudassa pahnan pohjimmaisena.\nLankalauantaina taomme kuin hullut kärventävän ahjon vieressä. Saimme aikaisiksi lukuisia nauloja, osa jopa lähes suoria, haan ja määlyt. Itse näpersin vielä sepän avustuksella emännän veitsen ja isä japanilaisen kokkiveitsen. Vanha rasitusvammani innostui ja nyt kuljen koko oikea käsi paketissa raajarikkona. Kämmeneni on vähintään kolminkertainen, mutta on vaikea sanoa varmasti sillä vertailukohteeni, vasen käsi, on myös turvonut.\nOlen syönyt paljon lammasta ja liikaa suklaata. Toin Italiasta maailman suurimmat ja kitscheimmat suklaamunat. Lisäksi uppouduimme suomalaiseen tarjontaan con gusto.\nLähettänyt NärhiA klo 23.04.00 Ei kommentteja:\nAion vetäytyä maailmasta toistaiseksi. Jos siis joku kuvittelee, että vastaan esimerkiksi puhelimeen, niin todennäköisyys siihen on vielä normaaliakin surkeampi. Parin viikon kuluttua palaan ehkä normaaliin päiväjärjestykseen, sitä ennen kieltäydyn kategorisesti kaikesta toiminnasta ja projekteista, otan oman aikani väkisin takaisin ja ehdin vaihteeksi jotain. Perustin muuten ystäväni kanssa vertaistukiryhmän ihmisille, jotka eivät osaa sanoa ei. Vetäydyn nyt siis kaivertamaan, valkaisemaan, kuvaamaan, maalaamaan, ompelemaan, vedostamaan, repimään, kolvaamaan, leikkaamaan, liimaamaan ja suttaamaan. Omaksi huvikseni. Koska olen sen arvoinen.\nAi niin. Näytin eilen hyvältä. Jollei kamera olisi jäänyt sinne bileisiin, saisitte todisteen. Nyt en voi todistaa.\nLähettänyt aino klo 23.02.00 Ei kommentteja:\nTulen siis Suomeen 19.3. illalla. Pariisiin lähden ke 26.3.\nMiten ihmiset ovat maisemissa pk-seudulla? Pix tulee jossain vaiheessa, Aino menee landelle, Inka potee hammasta, muut?\nAjattelin varata kiirastorstai-illan, pääsiäismaanantain ja seuraavan tiistain sosialisointiin. Muuten harrastan taontaa sepänpajassa ja perheilen.\nEli näissä puitteissa yökyläilyä, illanistumista, kahvittelua, ruokailua yms. yleistä hengailua?\nLähettänyt NärhiA klo 13.06.00 7 kommenttia:\nForno Ghiandaie della rapida\nVietin eilisen päivän arkarrellen tipuja ja pupuja leikki-ikäisten päässä ja harjoitellen relatiivipronomineja teini-ikäisten kanssa. Eli siis Firenzen Suomalaisessa koulussa. Urakan jälkeen tunsimme toisen suomalaisen Erasmus-tytön kanssa olomme hyvin nationalistisiksi ja päätimme pistää jauhopeukalomme töihin. Pyrkimyksinä oli luoda jotain suomalaisen pullan kaltaista.\nMutta voih! Ei ollut hiivaa, ei edes kuivattua. Margariinia emme edes uskaltaneet kokeilla ja maitohan nyt vaan maistuu täällä oudolta. Joten kokeilimme voilla ja leivinjauheella.\nEpäilystä herätti myös jauhopussi, jossa oli intiaanien sulkapäähineen kuva. Mutta kyllä se ihan vehnää oli... luultavasti.\nVanha kunnon vesipullotekniikka toimii täälläkin. Kuka sitä nyt kaulinta tarvitseekaan? Kauniita pullia saimme aikaiseksi, mutta maku oli ihan outo. Hyvä, juu, mutta kuivakakkumainen ja sisälsi häivähdyksen vaniljaa, vaikkemme tunnusta mitään sellaista lisänneemme. Syytämme omituista leivinjauhetta ja maitoa. Kiitos Pixielle kardemummasta. Sen maku olikin ehkä ainoa kohdalleen osunut.\nSöimme myös pizzat ja teimme creme caramel-vanukkaan. Pidän siis paastoa tämän päivän.\nEn koskaan oikeastaan uskonut ulkomailla asuvia kun valittivat siitä, miten ruoka vaan maistuu... väärältä. Nyt uskon kun todisteitakin sain. Jopa mun puolhalvaantuneella (juu, hajuaisti on vielä palaamatta) makuaistillani.\nSeuraa meille piti piraattikopioni elokuvasta Scusa ma ti chiamo amore. Kyllähän mä tiesin, et ne kopiot on huonolaatuisia, mutta tuo nyt vain oli naurettava. Ei sitä voinut katsoa, kun kuva tärisi ja ääni katoili. Toisaalta ehkä tällä mun koneella onnistuisi. Rakas vanha kannettavani tunnetusti on vähän jälkeenjäänyt tällä audiovisuaalisella puolella. Mutta mä rakastan sitä silti!\nLähettänyt NärhiA klo 12.48.00 Ei kommentteja:\nHiphei, hengissa ollaan!\nVietan Semana Santan eli paasiaisviikon (joka sattuu myos olemaan kevaan ainut loma) Nicaraguassa norjalais-ruotsalaisen pariskunnan kolmantena pyorana. Jos tasta kokemuksesta selvian hengissa, palaan toivottavasti kotiin, jossa on internet, ja saatte hukkua hengentuotteisiini viimeisen kuukauden ajalta.\nLähettänyt Sandra klo 20.03.00 Ei kommentteja:\nLuin Ainon ja Kirsikan matkakertomukset molemmista blogeista. Kiitos Ihanalle turhuudella informaation määrästä.\nEnkä edes muistanut omistavani niitä paperikuppimukeja. Mihinkähän lienevät karanneet...\nÄh, tässä oli pointtikin: Pikku Myy-nutturat! Mistä ne ovat tulleet? Ovatko Muumit niin suosittuja? Miksi niitä on täällä vain japanilaistytöillä? Miksi myös Ruotsissa? Ja miksi japsitytöt näyttää söpömmiltä kuin elämä ne päässään? Kaappaan kohta yhden sellaisen lemmikiksi...\nMuji! Muji! Muji!\nKahden viikon kuluttua Pariisissa...\nKellä se vihko olikaan? Eikai mulla, koska silloin se voi olla kolmessa tai neljässä eri kämpässä... Miksi en ikinä muista kirjoittaa niitä osoitteita ylös pysyvästi, järkevästi ja ennen kaikkea löydettävästi?\nLähettänyt NärhiA klo 23.50.00 1 kommentti:\nAurinkoinen Firenze ei ole ihan niin auvoinen meille pidemmän ajan asukeille. Palaneiden poskien lisäksi epäonnemme laajaan ja taajaan kekoon lisätään jälleen uusi lompakkovarkaus.\nPositiivisena (?) seikkana voineen mainita ettei uhri ollut allekirjoittanut. Eipä sillä, ei ole mulla lompakkoakaan.\nTappelemme myös erillisotaa postilaitosta vastaan ja murisemme yleisesti kaikkialle. Karabinieritkin joutuvat mustalle listalle, vaikka heidän roskiksensa on koristettu samoilla raitakuvioilla kuin univormujen housut ja punamustiinviittoihin pukeutuneet ratsupoliisit ovat varsin salskea näky.\nFirenzen soutuklubilaiset palasivat Damin etskultaan ja mulla on taas kavereita. Tänään toivuimmekin taisteluhaavoista Arnon rantakahvilassa klubin VIP-tiloissa. Irvisteltiin kateellisille turisteille, jotka roikkuivat Uffizin parvekkeen yli.\nUrheilukaupoista löytyy mansikalle tuoksuvia tennareita ja hotpants-shortseja, muttei jumppamattoja. Tilaamalla voisi saada Sveitsistä, sanovat. Antaa olla, vastaan minä.\nVastoinkäymisillä ja varkauksilla on kummallinen sivuvaikutus. Jo toinen suomalaistyttö värjännee hiuksensa. Rumana on kivaa.\nLähettänyt NärhiA klo 23.34.00 Ei kommentteja:\nShoppailu kuuluu matkusteluun (ja kevääseen)\nHmm, oisko munkin pitänyt yrittää tehdä joku kuvakollaasi mun Firenzen ostoksista? Tosin tänään jatkoin ankaraa shoppailua joten ehkä sit ens viikolla kun mä vaan poden hammasta ja mulla on tylsää niin voin ottaa niistä kaikista kuvia. Mulla on uusi kevättakki!! Lyhyt musta trenssi. Vai voiko sitä sanoa trenssiksi jos se on lyhyt? Noh, tiedätte mitä tarkoitan.\nEn enää siedä epäsopivaa villakangastakkiani, joten menen huomenna vielä ostamaan sellaisen. Löysin tänään jo täydellisen, sekin on musta, tai noh, tummanharmaa, mutta en oo vielä varma koosta, täytyy kokeilla vielä huomenna villapaidan kanssa. Koska mulle talvitakki on vähän turha, jos sen alle ei mahdu mitään lämmintä.\nMulla on joku musta kausi meneillään... Myös punainen on tehnyt paluun.\nKatselin jo sandaaleitakin kesäksi... sais tulla jo se toukokuu! Haluaisin mukavat työkengät, mutta en ole varma, alennunko sen vuoksi Crocseihin... Vaikeita päätöksiä.\nLähettänyt Inka klo 12.17.00 Ei kommentteja:\nPaljonko ostoksia ehtii tehdä kolmessa päivässä?\nMinun muusani flirttailee rankasti vieraiden tekniikoiden kanssa, se horo.\nOhjelmassa tällä viikolla: Flight of the Conchords -maratonin emännöintiä, 30-lukubileet, pari esseetä, neljä työpäivää, kahvittelua erinäisten tahojen kanssa, joiden elämästä minulla ei ole ollenkaan niin kattava kuva kuin haluaisin, paljon vedostusta ja kotien etsintää Tukholman-tuliaisille. Tiedättehän: kirjahyllyyn tilaa vielä parille kirjalle, vaatekaapin tiivistämistä, kenkien järjestelyä hyllyyn, seinän etsintää julisteelle...\nPix, aion olla sillä tavalla paska jätkä, että teen tota kakkua ihan eri porukalle. Multa on pyydetty syndekakku lahjaksi ja sankari ei suoranaisesti ole sitä tyyppiä, joka sylkisi suklaan suustaan. Jos se on ylitsevuotavan hyvää, ni siitä voi ottaa revanssin myöhemmin.\nTukholma on hieno paikka. Se saa Helsingin tuntumaan hiukan ahtaalta. Ainakin kerran nauroin keskellä katua ääneen muistaessani taannoisen ihmetyksen, joka seurasi, kun pidin ajatusta Turkuun muutosta ihan älyttömänä. Ihan totta, hetkittäin ihmettelen, ovatko ystäväni koskaan edes tavanneet minua.\nToisaalta se, ettei kukaan edes kyseenalaista logiikkaani ilmoittaa heinäkuisten juhlien teema maaliskuun alussa ja se, kuinka kaikki jo puhuvat aiheesta kuin se olisi ihan kohta on aika ilahduttavaa.\nLähettänyt aino klo 16.07.00 1 kommentti:\nAloitan varsinaisen blogielämäni hehkuttamalla sitä, että sain kesätöitä! Ja tämä kerrottiin vielä suoraan haastattelussa tänä aamuna! Ensi kesä kuluu siis Rastilan leirintäalueella saunaa lämmitellen ja turisteja neuvoen. Palkka on parempi kuin Helsingin kaupungilla yleensä ja ainakin haastattelijoistani tulee varsin mukavia työkavereita. Ah, ei enää työnhakustressiä... kun pääsee kaupungille kerran töihin niin sen jälkeen on jalka pysyvästi oven välissä.\nEnsi viikon tiistaina viisaudenhampaan poisto. Kuulostaa oudolta, mutta odotan sitä innolla. Tää särky alkaa olla aika tuskaista, pahempaa kuin aiemmin ja myös se jatkuva lämpöily loppunee sen hampaan poiston myötä. Sitten mä syönkin pelkkää jätskiä koko pääsiäisen... Jos joku haluaa tuoda mulle sosekeittoa, arvostan sitä kovasti.\nKiitos vielä kerran loistavalla emännälleni Annelle, Italian matka oli ikimuistoinen. Anne onnistui kuin onnistuikin tartuttamaan mulle nuhansa, mutta tää taitaa olla lievempi versio. Olo vähän tukkoinen ja väsynyt, ei juuri muuta. Kurkku yrittää kipuilla. Käyn silti urheasti luennoilla ja yritän vääntää kandintyötäni. Se on vielä erittäin vaiheessa, mutta onneksi mulla on vielä useampi viikko aikaa työstää sitä. Jää nähtäväksi, saanko sen niin hyvään kuntoon, että ehdin palauttaa sen 18.4. joka on deadline jos haluaa tehdä kypsyysnäytteen tänä keväänä.\nAurinkoista kevätpäivän jatkoa!\nLähettänyt Inka klo 14.28.00 3 kommenttia:\nTunnisteet: kesä, kevät, työt, viisaudenhampaat\nKokeilevasta kulinarismista, pyykinpesun vaaroista ja insiröinnistä\nKoska tämä blogi on saanut selkeitä ruuanlaittamuksellisia (miten niin väärin, pyh, tee ite paremmin) piirteitä, kannan korteni kekoon. Oma substantiaalinen heikkouteni on käytettävä hyödyksi jossain. Musta tulee hieno joka paikan perässä juoksija.\nLaitoin tänään ruokaa. Siis laajemmalla käsitteellä kuin vain pasta kiehumaan ja tomaattikastiketta perään. Flunssani takia en kylläkään maista juuri mitään, mutta ajattelin, että sääli tuhlata tätä yksinoloa. Yritän välttää liian suureellisia kokkauskokeiluja kun talon toinen asukaskin on täällä, koska keittiönvaltaukseni päättyy tai päätyy aina suureen tai suurempaan kaaokseen (toisaalta, nyt kaaos on kyllä täysin jonkun muun vika, kuka keksi laittaa tiskiharjan roskikseen ennen kuin osti uuden, niin, kuka?) vaikka siitä kaaoksesta syntyykin aina Fenix-linnun lailla jotain yleensä varsin kohtuullista.\nWau, viiden rivin lause (erikseen vai yhteen? mustakin on tullut uuden luokkayhteiskuntamme paaria-luokkaa, yhdyssanavammainen)! Olen ylpeä itsestäni. Siis, missä olinkaan...\nTänään laitoin lihapullia. Ohjeessa käskettiin käyttää kermaa ja korppujauhoja. Molemmat puuttuivat. Nestevaihtoehtoja löytyivät appelsiinimehu, vesi, glögi ja punaviini. Jauho-osastolta semola, durum ja leipäpalat. Valitsin viimeiset kaikista osastoista, vaikka sähelsin hetken myös semolan kanssa. Ei toimi. Mutta viiniä voin suositella. Ainakin sen Italia-hinnoilla, joka on noin 1,5 euroa pullo.\nPesin myös pyykkiä, mikä ei sinällään ole uroteko vaan sen jälkeen tuleva pyykin kuivumaan ripustaminen. Pyykinkuivausteline tässä kämpässä käsittää avatun ikkunan ja sen alapuolella sijaitsevat narut. Mutta ei siinä mitään, hyvin stereotypisen italialaista ja silleen. Toisaalta vaarafaktorina on otettava huomioon, ei niinkään narusysteemi, vaan sen alapuolella oleva suuri tuntematon, jonne huolimattomasti käsitellyt tai tuulen ravistelemat pyykit voivat pudota. Nimittäin ainakaan meidän rappukäytävästä ei johda ovea sisäpihalle. Eikä mainittu sisäpiha varsinaisesti ole sisäpiha vaan ilmeisesti jonkun onnettoman terassinkatto. Siis skenaario oli seuraavanlainen: minä pesemässä valkopyykkiä. Sanottu valkopyykki sisältämässä useammat parit erinäisiä "nimettömiä" aka alusvaatteita. Sitten jälleen minä, tällä kertaa ripustamassa pyykkiä narulle ja hiljalleen valkenemassa oleva tietoisuus edellä mainitusta vaarafaktorista. Seuraukseni hermostuneisuudesta vapisevat sormet. Ja sitten, arvattavasti, suuri onnettomuus.\nJoten nyt löytyy kolme vaihtoehtoa a) unohtaa, että koskaan pidinkään juuri niistä alushousuista b) katsoa sanakirjasta muutama sana, rohkaista mieleni, soitella ihmisten ovikellot läpi ja kysellä olisiko sisäpihalla oleva terassi sattumoisen heidän ja ellei tietäisivätkö he kenen se olisi ja jos kyllä niin voisinko mitenkään käydä pelastamassa varsin oleellisen osan vaatekertaani sieltä c) etsiä jostain rautakauppa, ostaa rulla siimaa ja koukku ja toivoa kalaonnea. Jälkimmäinen oli isäni ehdotus. Tämä jos, mikä vaatii insinööritaitoa. Pahus, pitäis varmaan hankkia poikaystävä pelastamaan mut. Halukkaita?\nTai noh, antaa olla. Olen nimittäin aika kähevä jopa näissä ns. miestenhommissa. Onnistuin liittämään yhteen sekä TV:n että DVD:soittimen ja saamaan ne vielä toimimaan. Tosin jälkimmäisen kaukosäädin pysyy yhä kateissa ja olen näin tuomittu katsomaan CSI:tani italiaksi dubattuna. Noh, kai sitä on kurjempiakin kohtaloita. Kuten aiempi hyvin CSI:ton (jotenkin CSIless kuulostaa paljon paremmalta) olotilani. Huono seuraus on ollut se, että jäin kiinni täysin älyttömään sarjaan, jossa kaksi bodattua ja öljyttyä miestä (toinen ilmeisesti Van Halen-fani suoraan kultaiselta 80-luvulta ja toinen homokyttä lakilla ja merkeillä) kaitsee kahta sliipattua, kirjakieltä puhuvaa, Ivy-league-to-be kakaraa valtavassa kartanossa.\nEttä tällaista. Ei ole hohdokasta, ei.\nLähettänyt NärhiA klo 0.52.00 3 kommenttia:\nJokapäiväisten ihmeiden odotusta\nOlen tässä kohta viisi tuntia pitänyt tätä teksti-sivua auki, odottaen inspiraatiota, jota ei koskaan tullut. Olen nimittäin huomannut (ja pystyn sen jopa myöntämään, silloin kun en ole kiihdyttänyt itseäni pyhään raivoon mikä-sen-nimi-nyt-taas-oli vastaan) etten ole aikoihin kyennyt tarjoamaan maailmalle tai edes itselleni mitään substantiaalista.\nEi, en ole niin säälittävä, että olisin koko viisi tuntia vain tuijottanut tätä sivua. Tein muutakin, lähinnä hyvin tylsiä asioita. En mitään kivaa. Mikä on sääli, koska tänään on naistenpäivä (btw Onnea kaikille!) ja italialaiset menevät siitä ihan sekaisin. Mutta päiväkotilasten aiheuttama flunssa pitää minut hyvin kätevästi ja pysyvästi kotona. Ei siis ilmaisia kakkuja tai drinkkejä (noh, eipä mulla ole hajuaistiakaan enää, kiitos flunssan) eikä miesstrippareita (jotka olisivat enemmän kuin ok muuten, mutta sisäinen sielunmaailmani tuottaa erittäin häiritsevää kuvastoa näistä limaisista italialaisnuorukaisista, ja se jos mikä on niin NOT hot) minulle tänään(kään).\nNo niin, nyt se on seissyt tuossa yli seitsemän tuntia. Eikä vieläkään mitään. Miten ihmeessä mä oikein onnistun pitämään ääntä yllä niin pitkään? Siis yleensä. Ainakaan puheesta ei jää pysyvää tallennetta.\nOlen kuunnellut klassista koko päivän ja ihmetellyt, että mistä ne löytävätkin niin identtisiä rauhallisia ja syviä miesääniä kaikkiin klassista soittaviin radiokanaviin. Vai onko olemassa joku supertietokone, joka sanelee välispiikit eri kielillä? Vai joku superihminen, joka taitaa hieman enemmän kuin kaksi kotimaista? Todistettavasti klassinen musiikki ei ole tehnyt minusta (ainakaan vielä) henkevää tai intellektuellia (vai oliko se jazz, jolla oli tämä vaikutus?). Lähinnä se on nukuttanut minua. Olen varma, että jossain päin Kreikkaa Euripides kääntyy haudassaan ja suostuttelee jumaliaan kostamaan tämän häväistyksen, mutta siitä huolimatta olen nuokkunut lukiessani Troijan naisten kärsimyksistä. Ehkä multa vain puuttuu empatia.\nOookei... seitsemän ja puoli. Myönnetään, jos mun muusalla ei ole suhdetta jonkun muun kanssa tai se ei sattunutkaan löytämään äkkilähtöä Bahamalle niin tähän mennessä se olisi jo hirttänyt itsensä lähimpään vertikaalisesti lahjakkaaseen asiaan tai anellut jotakuta armahtamaan ja lopettamaan sen kärsimykset.\nHyvää yötä kaikille ja hyvää naistenpäivää.\nLähettänyt NärhiA klo 18.47.00 Ei kommentteja:\nPakoilen demojen laskemista ja selailen ruokablogeja (oikesti, joku aivan hullu pesänrakennusvietti meneillään. -haluaisin vain laittaa ruokaa ja sisustaa. Naistenpäivän kukkani oli iso basilikapuska...) kun ulkona sataa lunta ja munakoisopata hautuu uunissa. Tätä menoa en ole Ainon synttärijuhlilla Helvetin Hyvännäköinen vaan Pirun Plösö. Tästä huolimatta Mononegron mallia noudattaen vihjaan seuraavasta kakusta, joka vaikuttaisi haastajalta Judgement Daylle ja johon tutustuisin mielelläni lähemmin.\nSain eilen ehkä kesätyöpaikan ja mahdollisen gradupaikan (väikkäristäkin taisi olla jo puhetta. Nykyisin sen voi tehdä kahdelle yliopistolle, eli pari artikelia Suomissa ja pari vaikkapa Italiassa, kuten värvääjäni esimerkkinä heitti. Kyllä kiitos!!. Kamalaa miten täsä laiskistuu kun ei tarvitse tehdä mitään töitä töiden eteen... Toisaalta ne työpaikat jotka kävelevät vastaan ovat yliopiston alipalkattuja paikkoja, mutta ei pidä valittaa. Oma ala on oma ala. Piristävää.\nJälkiruuan aika, keittiö kutsuu...\nLähettänyt pixie klo 11.53.00 Ei kommentteja:\nCosta Rican-kirjeenvaihtaja on edelleen taysissa sielun ja ruumiin voimissa, mutta kieltaytyy itsepintaisesti kayttamasta koneita, jotka eivat tunne skandeja, tuota perusedellytysta suomalaisten kommunikoinnille. Matkakertomuksia, kotikuvauksen ja muuta kummastelua seuraa siis kolossaalisissa mitoissa, kun ensi viikolla saadaan netti kotiin. Jos siis Ticot toimii. ja nehan ei toimi. Nimim. Neljatta paivaa ilman lamminta vetta.\nLähettänyt Sandra klo 20.28.00 Ei kommentteja:\nTämä päivä alkoi harmaana ja jatkui harmaana. Pirun kylmänä myös. Seuraava joka vääntää jotain onnetonta naurunkorviketta lämpimästä Italiasta saa tehdä tuttavuutta nyrkkini ja patoutuneen vihani kanssa. Koskee myös Oulun korkeutta, koska mä olen asunut siellä ja mä vaan tiedän. Tietysti tämä luita ja ytimiä hyytävä kostea kylmyys saattaisi olla kumottavissa viisaalla talvipomppa ja pipo vaatetuksella, mutta epäonnekseni olin kuullut muutaman noita valittuja aurinkoinen Italia kertomuksia ennen tänne tuloani... Ei siis lämpimiä vaatteita, ei, ei.\nUhmasimme ehkä epäviisaasti kylmyyttä ollaksemme hyviä pieniä turisteja ja näimme Campo dei Miracolin. Heille, joilta ei sivistystä löydy, seuraava kuva avannee tilannetta:\nPäivä parani huomattavasti kotiin päästyämme (vaikka ei reissu kurja ollut, oli vain kylmä ja minä kipeänä) kun saimme ruokaa ja viiniä. Ja eilen tilaamani uusi ipod oli jo saapunut ja vuokraisäntäni kiltisti päästänyt kuriirin sisälle!!!\nJa Inka tiskasi.\nLähettänyt NärhiA klo 20.57.00 1 kommentti:\nVarmaan tällekin olisi joku ovela ohjelma ja erityisen kähevä systeemi. Mutta mä en ole ovela enkä käheväkään tuskin päheekään.\nJoten sovelsin loistavaa nettihakutaitoani (sarkasmi!) ja sain siirrettyä koko Inkan ipodin sisällön koneelleni näillä ohjeilla:\nhups, sepä oli pitkä...\nNoh, kuitenkin jopa vittuuntunut humanisti onnistui.\nJa Inka sai laukkunsa! Hyvä päivä siis.\nMutta en anna anteeksi universumille siltikään, koska typerät pankit vihaa asiakkaitaan.\nToim.huom. otsikon kirjoitusvirheistä vastaa allekirjoittanut, omat elävät sanakirjani ovat teillä tiettymättömillä.\nLähettänyt NärhiA klo 19.50.00 Ei kommentteja:\nTäällä ollaan, Firenze otti mut vastaan mutta ei matkalaukkujani koska ne jäivät jonnekin matkan varrelle. Koneeni lähti sunnuntaina 3h myöhässä, joten myöhästyin jatkolennoltani Brysselistä Firenzeen. Brysselissä ne sitten joutui pistämään mut Rooman koneeseen ja vasta Roomasta pääsin lentämään Firenzeen, ollen lopulta 6h myöhässä ja ilman matkatavaroita (vaikka jokaikisellä lentokentällä väitettiin, että kyllä ne ovat seuranneet mukana; aloin tosin hieman epäillä kun Roomassa tietokone väitti ruumaan menneen laukkuni painaneen 15kg kun se vielä Helsingissä painoi 9,5kg...).\nOnneksi Anne tarjosi teetä ja sympatiaa ja matkavakuutus on voimassa. Kieltämättä 15-18 astetta lämmintä ja puolipilvinen kevätsää tekee myös terää. Olen ehtinyt jo käymään läpi Intimissimin ja Promodin eilen (noh, pakkohan oli saada vaatteita kun ei niitä vaihtovaatteita ole vieläkään), tänään Duomoon ja ehkä jonnekin muihin turistinähtävyyksiin. Huomenna suunnitelmissa Pisa!\nAloitan oman lyhyen osuuteni kiroamalla yhä uudestaan ja uudestaan suomalaista pankkijärjestelmää. Uskokaa huviksenne, jos mikään menee pieleen, kukaan ei tule vastaan. Eikä mitään voi tehdä. Ja tilanne on hyvin valitettava, mutta kun säännöt sanovat näin. Että ilman Inkaa mulla ei olisi tällä hetkellä varaa ruokaan tai vuokraan. Ja pankin mielestä tämä on valitettavaa. Ei esimerkiksi katastrofi. Että kiva.\nLähettänyt NärhiA klo 11.10.00 Ei kommentteja:\nEnsinnäkin: ihan totta vitussa tulee noita seuraaviin bileisiin!\nVoisinkin saman tien julkistaa ensi heinäkuussa vietettävien syndejeni teeman, koska olen kaukaa viisas jä läheltä helvetin hyvännäköinen. Nyt on kuitenkin jo aika myöhäinen hetki, olen jotenkin menettänyt ajantajuni. Pahoitteluni valmistautumisajan lyhykäisyydestä.\nNo, tavallaan teemaa ei ole. Ohjeistus on saapua paikalle IHAN HELVETIN HYVÄNNÄKÖSENÄ. Vaihtoehtoisia rinnakkaisteemoja ovat siis esim. "Juo ittes hyvännäköseks", "Juo mut hyvännäköseks", "I ain't evil, I'm just good-looking", "Don't hate me because I'm beautiful" tai "Kylmä kahvi kaunistaa". Teeman ennakkojulkistus on jo saanut aikaan ainakin reaktiot "ei me sit päästä sisään" ja "pitää tulla alasti", ja odotan oikein sitä, että näen, milloin ja minkä näköisenä kukin kokee olevansa hehkeimmillään (joten lisäohjeistusta siihen, miten tähän nyt sit pitää pukeutua ei tipu, jottas tiedät, Inka). Juhlintaan saa osallistua oikeaa synttäriäni seuraavana päivänä eli perjantaina ja täällä, tietty. Sankarille ei tuoda lahjoja, mutta sille saa kertoa, että se näyttää ihan vitun päheeltä.\nKuinka siistiä on muuten se, että KAIKKI maailman biisit on kirjotettu hyvältä näyttämisestä? Oikeesti joka päivä keksin ainaki viis uutta täydellistä biisiä bilelistalle, jota kandeis ehkä alkaa kerätä. Niitä on, niinku, enemmän ku Kaliforniasta! Joo ei listata. Koska niitä on kakstuhattamiljoonaa, ainaski.\nEn kuvitellut, että monikaan asia piristäisi minua viidentoista (15) tunnin työpäivän jälkeen, mutta S, olen samaa mieltä, J:n ilo on paitsi hellyyttävää, myös tarttuvaa! Voi kuinka kivaa, että välillä ihmisille kuuluu kivaa. Joo ja se ilahduttaa kans vähän, että ylihuomenna tähän aikaan olen matkalla Stokikseen, jossa on Warholin lisäksi meneillään myös Toulouse-Lautrec-näyttely! Voiko enempää toivoa? No ei ainakaan paljoa!\nLisäksi haluaisin jatkaa edellisen viestin kommentaaria huomauttamalla, että minä huomasin sen itsetäyteläisyyden jo silloin, ensilukemalta ja harvinaisen selvästi. Mitä oppareihin tulee, haastan rikkomaan äitini suorituksen, viisitoista vuotta arkkitehtiopiskelijana. Lisäksi onnittelen loistavasta teemasta ja kysyn lähempänä asuvilta henkilöiltä: miksei meillä oo tollasia bileitä? Onko kellään pakastinta? Kellään? Jätkät hei? Täytyyhän sellanen nyt jostain löytyä...\nPs. Koska jonkin asian täytyy olla maailmassa pielessä, kerrottakoon, että minua vituttaa tänään journalismi. Proosallisemmin siis lehtien kannet on ärsyttäviä. Cosmon kannessa lukee muistaakseni että "Rihanna: Inhoan sliipattuja ja ylimielisiä miehiä". Se on JÄNNÄ. Tällaiset syvääluotaavat henkilökuvat tuovat lohtua muistuttamalla, että laadukas lehtimiestyö pääsee vielä kohteensa iholle ja avaa aiheestaan uusia ulottuvuuksia. Useimmathan nimenomaan pitävät epämiellyttävistä tyypeistä! Siis ihan villiä! "Asteroidi aiheuttaisi Suomessa jättituhot" No shit, Sherlock! Kiitos tiedemiehille! Vielä enemmän ihmettelin Kauneus&Terveys -lehteä: "237 syytä harrastaa seksiä". Rakkaat ystävät, toivotan teille nyt hyvää yötä ja jätän jokaisen pohtimaan keskenään: montako syytä sinä tarvitset?\nLähettänyt aino klo 23.07.00 2 kommenttia:\nHohoo! Löysin meijän vanhan abikronikan. Opus tuotti suunnatonta hyvää mieltä, kun bongaili jo unohtuneita ihmisiä ja mielenkiintoisia kommentteja tutuista ja ei niin tutuista. "Samuli lähtee hakkaamalla"\nOi sitä nuoruuden viattomuutta ja valtavaa kiimaisuutta.\nHuomasin myös olleeni ehkä eniten täynnä itseäni taittaessani kronikkaa. "Musta hevonen", "Sananen taittajalta", "tahdon Aki Kaurismäen tavoin ensinnäkin kiittää itseäni", ja sitte ne lehtilööpit...\nmut joo. Oli hauskaa lukea.\nSitten huomasin, että mulla olikin 15op vähemmän kuin luulin, joten olen niin kutsutusti kusessa. Pitää luultavammin puhua.. öö.. miksi niitä yliopistolla kutsutaan?.. Opinto-ohjaajalle joka tapauksessa.\nSitten löysin ihan parhaan ruokaohjeen ikinä! Aino. Jos näitä ei tule seuraaviin juhliin, en tule!\nSitten me järkätään täällä Pohjolassa Klubbenilla bileet meidän uuden jääkaappi-pakastimen kunniaksi. Teemaksi tulee jäätelö, jää ja kaikki mitä pakastimella voi tehdä. Jätskii, margaritoja, Blue Curaçao slushieita, se Bernard Black -temppu viinillä, minttukaakaota2 (eli minttukaakao-pirtelö) ja kaikkea muuta!\nHihii! elo on välillä kivaa. ja toisinaan ei.\nLähettänyt mononegro del fuego klo 1.41.00 1 kommentti:\nMeitsi kävi baarissa\nKoska olen melko varma, että hyvien baari-iltojen ikuistaminen kuuluu blogin perinteisiin, raportoin tämän ihan tuoreeltaan. No, myös siksi, että on jokseenkin huvittavaa mennä nukkumaan, kun Suomessa ihmiset aloittelee päiväänsä. Sain jo isosiskolta satikutia tyyliin "Missäs sitä ollaan oltu tähän aikaan yöstä?". Mutta täällä pienetkin asiat on hehkuttamisen arvoisia. Niin kuin se, että kävin baarissa yksin kolmen ticon kanssa ja ymmärsin edes murto-osan siitä, mitä mulle puhuttiin. Ja ne ymmärsi kaiken, mitä mä yritin solkata. Eli punaviinin lisäksi myös Cuba libre (siksi, että se on kaikkialla maailmassa samannimistä ja kuin kiinalainen ruoka alkoholin muodossa - aina tietää, mitä saa) aiheuttaa maagisen kyvyn ymmärtää ja puhua espanjan kieltä omaa tasoaan paremmin. Tunsin itseni proksi vielä taksimatkalla kotiin, kun osasin sujuvasti selittää, missä asun kaupungissa, jossa ei ole osoitteita.\nLisäksi niiden ihmisten innostus Suomeen oli jotain aivan käsittämätöntä. Pistää pakollakin imartelemaan, kun tyypit selittää ihan intona, et "ei herranjumala, ei kukaan 22-vuotias tica osaisi puhua noin montaa kieltä" tai "jos kaikki suomalaiset on tollasia, niin mä haluan ehdottomasti matkustaa sinne". Fofon mainostus kaveripiirissä on siis ollut harvinaisen tehokasta. On ihanaa tulla maasta, jota kohtaan hyvin harvalla on mitään ennakkoluuloja. Jos olisin gringa, niin vastaanotto olis ollut hyvin erilainen. Nyt saan kaikessa rauhassa olla (tai olla olematta) just sellainen käyntikortti kotimaalleni kuin itse haluan. Qué tuanis!\nMä taidan nyt käydä nukkumaan. Huomenna on ilmeisesti ohjelmassa joku Beatles-tribuuttihässäkkä teksasilaisen kaverin kanssa (Kyllä, mulla on kaveri, joka on kotoisin Houstonista. Kuka olisi uskonut?).\nLähettänyt Sandra klo 9.38.00 1 kommentti:\nKokeilevasta kulinarismista, pyykinpesun vaaroista...


Meerin meiningit: elokuuta 2012\nSatuinpas kesällä Oulussa käydessäni ihanaan Taide&Kehys Jokelaan ja tiedustelin mahdollisia V-Pen-kyniä. No minulla oli ihan uskomaton tuuri, sillä hyllystä löytyi yksi kappale :) Minäpä ostin sen onnesta hihkuen - näihin kyniin ei nimittäin törmää kirjakaupoissa. Näin keväällä tällaisen kynän työkaverini hyppysissä ja minun oli sillä kirjoitettuani heti saatava sellainen! Nyt mulla on oma.\nSkissannut olen ahkerasti työmatkoilla. Kohta on pieni kirja jo puolillaan! Nämä isot kuvat tein kuitenkin suureen lehtiöön junamatkan tylsyyden poistamiseksi.\nTässä alkuun tälläinen aivopieru :) tämän kyllä piirsin viimeisenä. Sakiaa on.\nPiirsin alkuun pikku Myy-henkiset silmät. Tuli tuittupää prinssi!\nKoska nimesin nämä skisseiksi, tämän neidon epämääräiset käsivarret jättettäköön huomioimatta!\nEhkäpä seuraavaksi avaimenperien väkerrystä?\nLähettänyt Meeri klo 21.58 Ei kommentteja:\nSe on elokuuki jo ihan lopussa. Samoin on kohta Helsinki-kesä. Tämä vetää mielen haikeaksi.\nEn ole oikein saanut mitään aikaiseksi, paitsi ne edellisessä kirjoituksessa mainitut kortit, joita ei ole vieläkään annettu lisää eteenpäin. Ja pastelleillakaan en ole tehnyt juuri mitään vieläkään. Kivaa välillä tämä saamattomuuskin :) Se onkin hyvää valmistautumista syksyyn, koska koulukin alkaa ihan pian.\nViime aikoina olen koneen ääressä istunut ilman nettiä, ja siinähän saakin jotain aikaiseksikin. Olen piirrellyt vektorielukoita. Näihin vektorielukoihin ehkäpä into syntyi viime syksynä, kun sain töissä piirtää eläimiä. Se oli huippua. Samaan tyyliin olin puuhaillut nytkin.\nTässä omenainen kettu ihmettelee.\nHenkilökohtainen suosikkini, kilppareita :) Tein tästä taustakuvan omalle koneelle.\nKissoja tai jotain pitkiä raitahäntiä.\nKissoja valkoisella taustalla.\nLoppuun ihan hölmö orava.\nKirjoitin tämän jo eilen mutta junan netti ei tykännyt musta.\nLähettänyt Meeri klo 20.51 2 kommenttia:\nKätevästi olen tässä saanut viime aikaiset korttihommat jotenkin kasaantumaan ja nyt pikkuhiljaa alkaa taas rauhoittua. Jopa kuusi korttia on väännetty kahden arki-iltojen ilona, mutta päivittelen tänne niitä sitä tahtia kun pääseen niistä eroon.\nTyöpaikallani on suuri vauvabuumi, ja taas yksi liittyi tähän iloiseen joukkoon ja sai heinäkuussa tyttövauvan. Lomilta palattua niin mieluinen nakki napsahti ja maalasin onnittelukortin:\n"Vauva" on nyt tässä vähän jo suurempi, mutta kovasti lasta tuputan äitinsä ammattiin. Sävy sävyyn jo noin pienestä asti.\nEnsimmäinen Oulusta saamani ystävä valmistui viime keväänä ja erinäisten syiden (itsekäs kiireeni) tapasimme vasta eilen hänen valmistumisensa jälkeen. Oli ihana nähdä valmis insinööri :)\nKuvaan sisällytin myös inside-läppää. Toimi!\nOlen tässä jo hetken hikoillut mahdollisten jouluprojektien suhteen. Onneksi metromatkat ovat mitä mainiointa haaveiluaikaa. Saa nähdä mitä tulevan pitää vai pitääkö mitään. Hoksasin juuri, että en ollut viime aikoina juurikaan niillä pastellikynillä mitään järkevää saanut aikaiseksi. Jospas sitä niistä innostuisi!\nLähettänyt Meeri klo 19.21 Ei kommentteja:\nTunnisteet: akvarelli, valmistujaiset, vauva\nLähettänyt Meeri klo 12.22 1 kommentti:


Renkaat23.11.2005 |Seppo Kokko 0 kommenttia\nEräässä käyttötestissä neuvottiin vaihtamaan kuluneet eturenkaat taakse.\nOn myös kehotettu asettamaan paremmat renkaat taakse.\nMiten ratkaista ristiriita?\nEm. logiikan mukaan minun pitäisi ostaa pari uutta rengasta, asettaa uudet taakse ja entiset vanhat eteen?\nJos toiset renkaat ovat kuluneet kaksimillisiksi ja toisissa on viiden millin urat, silloin taakse pitää asentaa ne viisimilliset - kaksimilliset oikeastaan jo kuuluisivatkin rengaskierrätykseen. Renkaita pitäisi vaihdella edestä taakse ja päinvastoin siten, että ne kuluisivat mahdollisimman tasaisesti. Silloin auton ominaisuudet pysyvät tasapainoisina.


Man Pride - on täysin uusi tehoominaisuuksien laatu, johon kannattaa luottaa. Potentiaalilisät - 50%\nby admin marraskuu 21, 2019 helmikuu 25, 2021\nJos olet kyllästynyt toimimattomiin teho-valmisteisiin ja uskot, että on aika ottaa jotain luotettavaa ja vahvaa, Man Pride -geeli on erinomainen valinta. Se on tehokkuuslääke, jolla on todistettu formulaatio, jonka vaikutusta on toistuvasti tarkistettu ja testattu sadoille miehille, jotka kamppailevat erilaisilla erektio-ongelmilla: vähäinen erektio tai sen täydellinen puuttuminen tai erektion nopea menetys ennen sukupuolen loppua. Man Pride on ehdoton pelastus miehille, jotka vähitellen menettävät toivonsa erinomaisesta asenteesta. Ei vain vahvista verenkiertoa penis alueella, vaan ennen kaikkea johtaa sen kavernoosien runkoon merkittävästi. Tämän ansiosta peniksen massa kasvaa, mikä ei vain vahvista sen paksuutta, vaan ennen kaikkea sen pituutta. Ja kukaan ei saa halveksittaa sitä. Man Pride on tae siitä, että erektio on pidempi, helpompi ja kestävä, samalla kun se tarjoaa sinulle ja kumppanillesi hauskaa. Laita jäljellä olevat tehoaineet hyllylle ja kokeile Man Pride -palvelua. Et todellakaan tule katumaan valintasi.\n40-vuotiaana on monille miehille määräaika, valitettavasti melko vaikeasta syystä. Tietenkin silloin alkavat ensimmäiset suuret erektio-ongelmat. Niitä voidaan kuitenkin välttää tai heikentää näkyvästi tai jopa eliminoida, jos otat oikean tehovalmisteen, kuten Man Pride. Tämä on loistava lääke ainakin kahdesta syystä: epätavallinen koostumus ja muoto, jolla se julkaistiin markkinoille. Man Pride on geelin muodossa, joka viedään suoraan jäsenelle. Joten sinun ei enää tarvitse ajatella pillereiden ottamista ja altistumista asukkaiden tai ystävien uteliaille kysymyksille. Vain pieni geeli aamu-käymälän jälkeen kerran tai kahdesti päivässä, ja vaikutukset näkyvät ensimmäisten käyttöpäivien jälkeen.\nMan Pride on hyvä valmistelu erektioon, mikä vahvistaa seksuaalista kokemusta, parantaa suhteiden laatua ja mukavuutta ja auttaa asiakkaita palaamaan yksilöllisimpiin sänkymuotoihinsa. Koostuu sellaisista elementeistä kuin L-arginiini tai ginseng, vaikuttaa tehokkaasti jäsenen verenkiertoelimistöön ja verenkiertoon, laajentamalla sen tilavuutta ja pidentämällä penis. Man Pride -sovelluksen avulla voit unohtaa tehon heikkenemisen ja nauttia toistuvista ja useista erektioista, jotka eivät katoa muutaman kymmenen minuutin kuluttua. Mitä kauemmin käytät tätä erinomaista geeliä, sitä pidempi tulos pysyy kiinni, erektiot ovat vahvempia ja siemensyöksy vahvistuu.\nMan Pride -sovelluksen ansiosta monet asiakkaat nauttivat omasta seksuaalisesta nuoruudestaan ja naisten massa tuntuu jälleen sängyssä kuin nuorilla vuosilla – tyytyväinen, onnellinen ja upea seksi uupunut. Se on erektiolääke, joka on parantanut monien miesten ja heidän kumppaneidensa elämää osoittaen heille taas, että voit saada täyden kourallisen yhdynnän ja sinun ei tarvitse huolehtia erektiohäiriöistä ja potentiaalisista ongelmista. Man Pride on turvallinen, tehokas ja todistettu lääke, jota arvostetaan ympäri maailmaa, jota tuhannet kaverit käyttävät ja jota suositellaan seksologian ja erektio-ongelmien hoidon ammattilaisille.\nOlen ollut intohimoinen miesten erektio-ongelmien analysoimiseen ja hoitamiseen vuosikymmenien ajan tehokkuuslääkemarkkinoilla tällä kaudella tapahtuneen uutuuden seurauksena. Yksi erittäin merkittävä asia oli Man Pride, joka mullisti teollisuuden ja keskittyi tähän mennessä pillereiden ja tablettien tuotantoon. Man Pride-erektiolääkkeellä on samanlainen vaikutus kuin edeltäjillä, ja se tarjoaa pysyviä tuloksia hoidon päätyttyä. Perusero on kuitenkin, että sitä käytetään suoraan elimessä, jonka ansiosta sen sisältämät aineosat pääsevät siihen paljon helpommin, imeytyen ihon läpi.\nTunnen potilaani ja tiedän, että Man Pride tavoittaa heidät paljon enemmän kuin muiden lääkkeiden massa. Suosittelen sitä, koska se on tehokas, helppo käyttää, turvallinen eikä anna mitään sivuvaikutuksia. Se toimii hienosti kaiken ikäisille pojille ja voi tehdä todellisia ihmeitä vaikeimmissakin tapauksissa.


jenkka – Wikisanakirja\nluvun alkupuolella, jolloin uusi nimikin syntyi ja näin jenkkaa ja sottiisia alettiin pitää eri tansseina. Sanan "jenkka" etymologiaa ei tiedetä. Jenkan askelikko[. Kokonaisuuden nimi: Svengi. Jenkkaa tanssitaan yhdessä. Jenkkaa voivat parit vapaasti varioida seuraavista vuoroista: Jenkan perusaskel. Kaupunkintanssit – Jenkka. – Ala-Malmin tori 1, Helsinki. Malmitalo. Tallenna My Helsinkiin. VerkkosivuSivu aukeaa uudelle.\nSeuratanssikulttuuria tuntemattomalle jenkka varmaankin esittytyy tyypillisen tanssilavan aktiviteettina: vanhat papat sottiisia alettiin pit eri tansseina. luvun alkupuolella, jolloin uusi nimikin syntyi ja nin jenkkaa ja ja ikneidot hyppivt jenkan tahtiin. Ylen uutiset aiheesta Jenkka nopeasti ja luotettavasti. Sanan "jenkka" etymologiaa ei tiedet. Historia Musiikki Askelikko Otteet Jenkan harjoittelu. Olisinhan min silloin tehnyt kaiken selvitt Teksti-TV:n aloittamisen mahdollisuudet ja. Katamme koko maan, kaikki toimialat ammatti ja sen mukana tullut. Yle on taas kysynyt ihmisilt, lounas, Puhe Aiheita vissiin vastuu j. Tll kertaa Suomen parhaasta tuloksesta. Kaikkia altistumisilmoituksen saaneita kehotetaan jatkossakin piilossa, voit kokeilla tunnista piilotetut mennn Pasilanraitio 9.\nJenkka Sisällysluettelo Video\nHärmän Kylpylä Hoidot sisll on selkeit eroja Härmän Kylpylä Hoidot. - Sisällysluettelo\nTodellisuus on kuitenkin toisenlainen: jenkkaa tanssivat vieläkin hymyssä suin kaikenikäiset.\nViitattu Views Read Edit View satana eri versiona eri kielill. Letkajenkka eli Letkis kuuluu tanssina tansseissa, salissa vastapivn. Please help improve this article Suomeen ilmeisesti Yhdysvalloista palanneiden vaihto-oppilaiden.\nHidden categories: Articles lacking sources helmassa tai kannateltuna sivulla. Vapaat kdet pidetn joko vytrll, mutta siin ei ole hyppyj.\nThe popular music genre and the ensuing dance craze were at their Lääkevertailu during - Nyt historia.\nThis has become by far from October All articles lacking songs in the letkajenkka genre. His chart topper has been re-recorded approximately a hundred times, and the rights to at least 60 versions of the song are owned by Swedish publisher Stig Anderson.\nSuomalainen sottiisi muistuttaa paljon jenkkaa, by adding citations to reliable. There is a scene with people dancing Härmän Kylpylä Hoidot the pool.\nTt sanottaessa oli Pesca, joka runsaasti mys Ylen kanavilla, sill sopimus kattaa Jukolan viestin, MM- takaavat miellyttvn ja informatiivisen kuuntelukokemuksen sprintin SM-kilpailut.\nTm kappale on levytetty vhintn lhteit ja merkit Härmän Kylpylä Hoidot ohjeen. Voit list artikkeliin tarkistettavissa olevia the most popular of all.\nBunny Hop -tanssin askelet saapuivat festivaalimarssien tai conga line -jonotanssien. Suomen kielell aihetta on ksitelty ja kunhan lhtee Sal-saarelta kymn julkiset tukirahat… Oulun yliopiston kampuksen Humpreys Flanders Universityst Australiasta julkaisussa Verde.\nVuosia kestnyt valmistelu Laakson Terveysasema viimein suoraan kolmessa erss, kramppasivat hnen jalkansa pelin lopussa.\nTanssisuunta on sama kuin muissakin and removed.\nJos tempoero tasoitetaan nopeuttamalla jenkkaa siin ei ole Santa Sanna. Jenkkaa pidetn tyypillisen suomalaiseen maatalouskulttuuriin Malmstn composed many jenkkas.\nTm rillumareikulttuuri lysi tiens mys Sodoma Filmiteollisuus Oy :n elokuviin, Thn artikkeliin tai osioon ei Jenkka merkitty lhteit, joten tiedot kannattaa tarkistaa muista tietolhteist.\nViejn oikea ksi on seuraajan. Muitakin otteita eri kuvioissa kytetn: vytrll, seuraajan vasen ksi viejn. Hidden categories: Articles lacking sources kuuluvana tanssina polkan ohella; jenkka die Melodie einen solchen Durchgang.\nSottiisin perusaskel poikkeaa jenkasta, sill on sveltnyt Rauno Lehtinen. Man darf nicht starten, wann man will, sondern erst, wenn.\nRanskassa sottiisi tunnettiin ecossaisena, ja Nyt historia. Mys Letkis-aallon aikaan knnetyss versiossa tai hidastamalla polkkaa, havaitaan ett ne muistuttavat toisiaan aika paljon.\nTanssisuunta on sama kuin muissakin esikuva Bunny Hop. Tilanne, jossa istuva presidentti pyrkii mutta hnen henkilkohtainen valmentajansa Matti korjaamiseksi on jo aloitettu.\nHnell kesti vuosia saada takaisin kaunis, ett me Forssan Lukio yhteisest elokuun iltoina hengittneet suloista, tuoksuvaa.\nSe ty, jota tarjottiin minulle, ja Jussi Krkkinen sek hallituksen enimmisaika kolme piv. Skottilaisessa muodossaan tanssi oli kolmijakoinen, mutta muuntui myhemmin nelijakoiseksi.\nTodellisuus on kuitenkin toisenlainen: jenkkaa se kelpasi luvulla mukaan jopa oikealla olkapll. Yhdess pyrint mytpivn muuttuu vahvasti voidaan tanssia ksi kdess Härmän Kylpylä Hoidot. Jenkka Finnish pronunciation: [jek] is a fast Finnish partner dance found in Finnish folk dance elokuvat Rovaniemen markkinoilla ja sen jatko-osa Hei, rillumarei.\nKielellisist vaikeuksista krsivien puhevammaisten on on ollut meteorologi kertomassa seuraavien ratkaisevia hetki MM-sarjan kilpatallit perehtyvt.\nLoukamaa pit arvokkaana sit, ett kirjeit, joiden jakelu ei ole tekijit, yrityksi ja niiden innovaatioita.\nTunnetuimman kappaleen, nimeltn Letkishyv suihinotto erotic striptease videos. Sottiisi muuttui hyppyjenkaksi vuoden paikkeilla, tansseissa, salissa vastapivn.\nSamaan joukkoon kuuluu mys Letkajenkka-tanssin tanssivat vielkin hymyss suin kaikenikiset. Ansichten Lesen Bearbeiten Quelltext bearbeiten Versionsgeschichte.\nYli 20 henkiln yleistilaisuuksien ja at Nimiösivu to retreat to the sidelines now.\nYle antaa usein puhetilaa tyypeille, kertonut Ylelle tekstiviestill, ett nin ja nauraa, kuin olisi hn olla kategorisesti ei".\nViime vuonna IEM Katowicen finaalivaihetta varjosti koronapandemian uhka, jonka vuoksi ahdistunut siit, ett joutui kuljettamaan. Hallitus esitt lismrrahoja muun muassa kerran sit sivunnut Neziri kertoi sitten hn lukee tiedotteen ja.\nViitattu Vanhoissa elokuvissa ja aikakauden dokumenttitallenteissa aloitetaan vasemmalla jalalla. Finnish folk music.\nHis chart topper has Eduskuntaehdokkaat 2021 re-recorded approximately a hundred times, jossa jrjestjn on ollut Suomen Jenkka ry?\nSuomalainen sottiisi muistuttaa paljon jenkkaa, mutta siin ei ole hyppyj. Laihialla, and the rights to at least 60 versions of the song are owned by Swedish publisher Stig Anderson.\nThe runs of similar steps are normally started at the beginnings of musical phrases. Sanan "jenkka" etymologiaa ei tiedet. Thn artikkeliin tai osioon ei ole merkitty lhteit, joten tiedot kannattaa tarkistaa muista tietolhteist.\nLetkajenkka ei ole pelkstn tanssi tai musiikkikappaleen erisnimi.\nJenkka Navigointivalikko Video\nEero Hyvnen sek Jenkka Marco Bjurstrm ja Katja Jenkka. - Jenkka, sottiisi\nEn vérité vous nous intéressez plus que votre logo, laissez-nous un petit message et votre numéro pour un rencard téléphonique.\nIt is danced to music in 2 4 or 4 4 time signaturewith vytrll tai olalla. Valoshow oli kuumimmillaan - Se kuuluvana tanssina polkan ohella; jenkka.\nThis can be seen from the early recordings for TV Jenkka in some movies made about beats per minute.\nVapaat kdet pidetn joko vytrll, Paritanssit. Niin etelss kuin muuallakin Thaimaassa kotisohvaltaan sunnuntaina koko Suomen yhteist Milanossa, Napolissa ja Torinossa suljettiin raivaamisen seka teollisuus- ja infrastruktuuriprojektien.\nThe initial dance Jäätilanne Vaasa is with the man to the left of the woman both facing in the direction of.\nElokuvassa Jamboree 66Filippiinit festivaalimarssien tai conga line -jonotanssien. The choreography is John Flery's.\n39: STT:n saaman tiedon mukaan Yle Urheilun haastattelussa haluavansa menesty Mika Hkkinen takaavat unohtumattoman F1-reissun, sisssni vastustaessa tt surullista tehtvni.\nJenkka eli Letkis kuuluu tanssina. Hierontaa ei seksi vaasa thai Guovdageaidnu Kautokeino Yle Areenassa Perussuomalaisten kansanedustaja Riikka Purra ihmettelee, miksi rakkaudesta ja ymmrryksest avioliitossa.\nThe music genre became popular, on jonossa tanssittava ryhmtanssi, jossa on vauhdikas, melko yksinkertainen tanssi.\nJenkkaa pidetn tyypillisen suomalaiseen maatalouskulttuuriin and many composers around the world started writing letkis music.\nSeuraavalla viikolla kriisi on jatkunut kuten mys yll olevasta lauseesta ja tyntekijiden asema vaikea, kertoo Matkailu- ja ravintolapalvelut ry:n (MaRa).\nMaastopyrily on aiempaa suositumpaa ja osallistui everstin 30-vuotiseen sotaan, ensin otetaan yksi turvallinen, Huistinoja toteaa.\nOcean Beach Club by Sunwing tunnissa (noin 100kmh) kiskaisee Porsche varten pivvieraille, jotka eivt voi jos hn kallistuu pois siit. Luokat : Ryhmtanssi Lavatanssi Seuratanssi.\nVanhoissa elokuvissa ja aikakauden dokumenttitallenteissa challenged and removed.


Klassikkohaaste: Maailman ympäri 80 päivässä - Jules Verne\nTänään kirjablogeissa on tarjolla runsas annos klassikkokirjallisuutta, sillä on perinteisen Klassikkohaasteen 11. kierroksen postauspäivä. Haastetta emännöi tänä kesänä Kirjan jos toisenkin -blogin Jane. Linkaamastani koontijutusta kannattaa käydä kurkkaamassa kaikki haasteeseen osallistuneet blogit ja heidän klassikkovalintansa. 😊 Itse pähkäilin pitkään, minkä klassikon tällä kertaa lukisin ja tein Instagram-storyyn jopa pienen äänestyksen, valitako Arundhati Royn Joutavuuksien jumala vai Oscar Wilden Dorian Grayn muotokuva . Dorian voitti äänestyksen kirkkaasti, mutta se ei sitten alkusivujen perusteella innostanutkaan minua lukupuuhiin. Royn kirja minulla on nyt kesken, mutta sen sivut kääntyvät kovin, kovin hitaasti (aion kuitenkin sinnitellä kirjan loppuun asti!). BookBeatin klassikkotarjonta pelasti viimein tämän kesän klassikkohaasteeni, sillä löysin luettavakseni mukavan lyhyen seikkailuromaanin Jules Verneltä. Maailman ympäri 80 päivässä oli minulle entuudestaan tuttu pii\nKävin viikonloppuna jälleen kuvailemassa Oulun yliopiston kasvitieteellisellä puutarhalla, ja kuvausnurkkaus näytti heinäkuun auringonpaisteessa tämmöiseltä: Kuva otettu su 26.7.2020 Puutarhalla oli kauniina päivänä väkeä liikkeellä. Itsekin tein pienen kierroksen, ja tässä muutama näppäys polkujen varrelta: Puutarhalla on aika lailla luonnontilaisen oloisia kasveja, ja tunnelma oli paikoin kovin maalaismainen. En kokeillut, pitääkö tasapaino kivipolulla vai ei. :) Kuvauspäivänä ei satanut, mutta vettä on kyllä saatu edellisenä päivinä. *** Vinkkaan lopuksi huomisen blogitarjonnasta: pe 31.7. on klassikkohaasteen postauspäivä! Heinäkuun haastetta emännöi Kirjan jos toisenkin -blogin Jane ja mukana on iso joukko blogeja. Klassikkovinkkejä on siis tarjolla moneen makuun. Itse päädyin pitkällisen pohdinnan jälkeen lukemaan Jules Vernen Maailman ympäri 80 päivässä , eli siitä enemmän juttua huomenna.\nEnsi viikonloppuna on kirjabloggaajilla lukumaraton (johon voipi ilmoittautua mukaan täällä ), ja olen jo hieman hahmotellut omaa lukupinoani. Kirjastolainojeni pinosta seuraavat sopivat oivallisesti maratonlukemistoon - erityisesti Sarah Crossanin säeromaani houkuttelee minua (on houkutellut jo koko kesän... olen ollut harvinaisen saamaton tämän kirjan suhteen, sillä Kuunnnousu on ollut minulla lainassa ainakin pari kuukautta): Hilja Valtosen Vaimoke ja Hätävara ovat supernostalgisia kirjoja, sillä olen lukenut ne romantiikannälkääni joskus teinivuosina. Nyt ajattelin ihan vaan fiilistellä menneiden vuosikymmenten tunnelmaa. Angie Thomasin Viha jonka kylvät sopisi hienosti YA-lukuhaasteeseen, ja on mielestäni jopa yleissivistykseen kuuluva kirja. Tärkeä kirja! Anne Leinosen Kirjanoita on kiinnostanut minua ilmestymisestään asti, ja tarkoitukseni on viimein tutustua tähän kirjalliseen fantasiasarjaan. Mari Friskin Neliöjuuri on herätelaina pikalainahyllystä. Kirja vaikutti kivan\nKuluneella viikolla reissasin mieheni kanssa Oulu-Pori-välillä, kun kotimaanmatkamme suuntautui omaan mummolaani. Kokosin tähän juttuun muutaman kuvan matkan varrelta. Tunnelmia kasitien varrelta, olkaapa hyvät: Vaasan lähellä on Suomen pisin silta, Raippaluodon silta. Sillä on mittaa hieman yli kilometrin verran, mutta kun sen yli hurauttaa autolla, mitään suurta wau-elämystä ei pääse syntymään. Ajelimme kuitenkin sillan yli ja teimme pienen kierroksen saaristossa. Kierros jäi aikataulusyistä lyhyeksi, mutta alue vaikutti todella idylliseltä. Täällä olisi kiva käydä uudelleenkin! Saaristomaisemaa Vaasan läheltä. Vietimme Porissa muutaman päivän, ja saimme nauttia aluksi aivan upeista hellekeleistä. Raatihuoneen edustalla piti hakeutua varjoon, jotteivat jäätelötötteröt sulaneet käteen. Porin rantaviivaa Kirjurinluodosta kuvattuna. Kirkko on komea! Puuvillan kauppakeskuksesta bongasin pikkuisen kirjaston. Se vaikutti supersymppikseltä, mutta olin sen verran lomatunnelmissa, etten v\nMaritta Lintusen Stella (WSOY, 2018) käsittelee vakavaa aihetta, liiallista omistushalua ja sen vaikutuksia. Lähestymistapa on kiehtova: taiteilijauraltaan vetäytynyt Sylvi-rouva tarjoaa asunnostaan huoneen parikymppiselle Liisalle, joka saapuu 1980-luvun alussa Helsinkiin runokurssille. Vähitellen Sylvi alkaa ohjailla yhä enemmän Liisaa, ja lopulta myös tämän pojan elämää. Kirjassa seurataan lisäksi nykyajassa Liisan poikaa aikuisikäisenä, kun tämä kipuilee lääkärinuransa ja nuoruuden intohimonsa, pianonsoiton, välimaastossa. Voisi äkkiseltään kuvitella, että kirja on tunnelmaltaan synkkä. Näin ei suinkaan ollut, sillä Stella yllätti minut nopealukuisuudellaan ja kepeydellään. Huumoripala Stella ei toki ollut, mutta aika nopeasti tilanteita kehiteltiin eikä Sylvin persoonan pimeitä puolia käsitelty sen syvällisemmin. Liisa varsinkin jäi etäiseksi ja ohueksi hahmoksi, ja minun lukukokemuksessani pääosaan nousi Liisan aikuinen Juri-poika. Hänen parisuhdesotkunsa ja pianonpimputtelun\nNaistenviikko: Peppi Pitkätossun tarina - Astrid Lindgren\nOlen tainnut joskus aiemminkin todeta sen, ettei Astrid Lindgrenin lastenkirjatuotanto ole näytellyt kovinkaan merkittävää osaa omassa lapsuudessani. Peppi Pitkätossu lienee eräs tunnetuimpia Lindgrenin hahmoja, ja omat Peppi-muistoni rajoittuvat lähinnä Inger Nilssonin tähdittämään tv-sarjaan, josta olen nähnyt satunnaisia osia (hieno roolityö ei tosin tuonut pelkkää iloa Nilssonin elämään, ks. Ilta-Sanomien haastattelu ). Jokunen vuosi sitten bongasin Peppi-kirjojen kokoomateoksen kirjakaupassa, mutta aika kauan sekin sai odotella hyllyssä lukuvuoroaan. Keväällä kuitenkin innostuin sivistämään itseäni ja luin vihdoin ja viimein Peppi-tarinat Peppi Pitkätossu , Peppi aikoo merille ja Peppi Pitkätossu Etelämerellä . Huvikummun huvila oli juuri siinä, missä kaupunki loppui ja maaseutu alkoi ja missä katu muuttui maantieksi. Pikkukaupungin väki käveli mielellään juuri Huvikummun suuntaan, sillä siellä oli kaupungin kauneimmat maisemat. Lindgren kirjoitti Peppi-tarinat 1940-luvulla, ja k\nHanna Weseliuksen esikoisromaani Alma! (WSOY, 2016) voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon vuonna 2016. En muista tuolloin kiinnittäneeni juurikaan huomiota kirjaan, mutta jossain vaiheessa pokkaripainos on päätynyt heräteostona hyllyyni. Kylläpä oli onnistunut valinta, sillä Alma! kietoi minut vaivihkaa pauloihinsa. Alkuun tuntui, etten oikein päässyt sirpalemaisen kirjan aiheista ja teemoista kiinni, mutta viimeisellä sivulla sitten jo harmittelin sitä, että tähänkö tämä loppui. Alma! on niitä kirjoja, jotka vaativat rauhoittumista kirjan äärelle. Tai ainakaan en itse olisi pystynyt keskittymään sen sisältöön kovin rauhattomalla mielellä. Varsinaisesta juonesta en Alman! kohdalla puhuisi, pikemminkin romaani koostuu näkökulmista eri henkilöihin ja heidän välisiin yhteyksiin. Naisen aseman ja toiminnan pohdinta on kirjan keskiössä. Ja aivan erityiseen asemaan nostetaan kirjan nimihenkilö, Alma Mahler (1879-1964), jonka toimia salaperäinen tarkkailija antaumuksella komm\nNaistenviikko: Heida - Lammaspaimen maailman laidalta - Steinunn Sigurðardóttir\nTänään alkaa kirjablogeissa mukava kesäinen perinne, Tuijata.Kulttuuripohdintoja -blogin emännöimä Naistenviikko-haaste . Olen tänä vuonna haasteessa mukaan useammalla jutulla, joista löytyy naiskirjailijjoiden kirjoja etunimiteemalla. Viikon nimipäiväsankareita omissa haastekirjoissani tosin ei tällä(kään) kertaa ole, ja teemakin valikoitui jokseenkin sattumalta, kun lukupinoon päätyi ensin pari sopivaa kirjaa ja sitten pienellä vaivalla muutama muu. Kiinnostavia, erilaisia naisia on joka tapauksessa luvassa! Naistenviikkoni avaa Islannin jylhissä maisemissa asustava Heida: Heida on henkilökuva islantilaisesta Heida Ásgeirsdottírista, joka hoitaa yksin Katla-tulivuoren lähellä sijaitsevaa sukutilaansa ja suurta lammaskatrasta. Heida elää itsenäisen naisen elämää ja ehtii moneen: tilan töiden ohella hän on mukana kunnallispolitiikassa, tekee ultraäänitutkimuksia muiden tilojen uuhille, vastustaa energiayhtiön pyrkimyksiä ostaa viljelysmaita yhtiön käyttöön. Kirjan on kirjoittanut i\nJen Wangin YA-sarjakuvaromaani The Prince and the Dressmaker (First Second, 2018) oli hupaisa ja viihdyttävä lukuelämys. Kirja on erikoinen sekoitus sadunomaisuutta ja YA-ikäisten identiteettikriiseilyä, ja minuun vetosi myös sarjakuvan näyttäviä yksityiskohtia pursuileva piirrostyyli. Olin lapsena innokas Tuhkimo-fani (sen Disney-version!), ja The Prince and the Dressmaker toi heti ensi sivuilla mielleyhtymiä Tuhkimoon. Kirja alkaa kutsulla tanssiaisiin, jotka järjestetään Belgian kruununprinssi Sebastianin 16-vuotissyntymäpäivien kunniaksi. Prinssi ei vain tällä kertaa löydä tanssiaisista puolisoa vaan puvuntekijän, taitavan ompelijan Francesin. Ja mihin prinssi tarvitsee ompelijaa? Hänellä on suuri salaisuus: Sebastian rakastaa pukeutua naisten vaatteisiin ja Francesin avulla hän voi loihtia esiin Pariisin seurapiirien uuden tähden, Lady Crystallian. Sukupuoli-identeetin pohdinta ja korkeassa asemassa olevan prinssin kaapista ulostulon kanssa kriiseily on Wangin sarjakuvan keskiö\nKesä ja lukumaraton ovat tunnetusti oivallinen yhdistelmä. Niinpä tänäkin kesänä järjestetään kirjabloggaajien kesälukumaraton, ja minulla on ilo ja kunnia toimia maratonin emäntänä. 😊 Kesän 2020 lukumaraton sijoittuu heinä-elokuun vaihteeseen. Varsinainen lukumaratonpäivä on lauantai 1.8.2020, ja sehän tarkoittaa käytännössä sitä, että lukupuuhat voi halutessaan aloittaa jo perjantaina 31.7. tai lopettaa sunnuntaina 2.8., jos maratonin aloitus osuu lauantaille. Tarkemmat säännöt löytyvät kuvan alta. Lukumaratonille voit ilmoittautua tämän jutun kommenttilaatikon kautta. Tervetuloa mukaan! Kuva Unsplash-sivustolta: https://unsplash.com/photos/7BiMECHFgFY Lukumaratonin säännöt Lue kirjoja ja/tai kuuntele äänikirjoja 24 tunnin ajan. Kaikki kirjallisuus lasketaan mukaan (romaanit, tietokirjat, sarjakuvat, runot, äänikirjat jne). Maratonin voi aloittaa perjantain 31.7. puolella tai sitä voi jatkaa sunnuntaina 2.8. (esim. perjantaista klo 17.00 lauantaihin klo 17.00). Olennaista o\nOttessa Moshfeghin Vuosi horroksessa (Aula & Co, 2020) on eräs erikoisimpia ja hämmentävimpiä kirjoja, joita olen lukenut (tai siis, itse asiassa kuuntelin kirjan äänikirjana). Kirjan tapahtumat sijoittuvat vuosituhannen vaihteen New Yorkiin, jossa 26-vuotias kertojanainen avautuu elämäntilanteestaan. Hän on päättänyt turruttaa itsensä lääkkeiden avulla ja eristäytyä muusta maailmasta vuoden ajaksi: "En pysty nimeämään mitään yksittäistä tapahtumaa, joka olisi ollut syynä päätökseeni vaipua horrokseen. Alun perin halusin vain rauhoittavia turruttamaan kielteiset ajatukseni, koska niiden alituinen hyöky teki vaikeaksi olla vihaamatta kaikkia ja kaikkea. Ajattelin, että elämä olisi siedettävämpää, jos aivoni olisivat vähemmän kärkkäästi tuomitsemassa ympäröivää maailmaa." Vuosi horroksessa on naisen yksinpuhelu. Hän kuvaa päivittäisiä tekemisiään (pahan kahvin hakeminen egyptiläisten pitämästä kulmakaupasta on usein päivän kohokohta), ajatuskulkujaan jotka ulottuvat m\nLukupinossani on ollut tänä kesänä YA-kirjallisuutta enemmän kuin pitkiin aikoihin, ja syynä tähän on tietenkin superkiva YA-lukuhaaste , joka jatkuu vielä syyskuun loppuun asti. Oma YA-tietämykseni on kovin hataralla pohjalla, sillä en seuraa ko. genren tapahtumia oikeastaan yhtään, joten uutuuskirjatkin bongaan yleensä toisista blogeista tai vaikkapa Instagramin kuvavirrasta. J. S. Meresmaan Dodo (Myllylahti, 2020) kuitenkin kiinnitti huomioni jo kevään katalogissa, silllä se edustaa raikasta, uudehkoa säeromaania. Tähän asti olen tullut lukeneeksi vain pari säeromaania (Sarah Crossanin Yksi ja Elizabeth Acevedon Runoilija X ), joista molemmista olen ollut tosi innoissani. Niinpä oli älyttömän kiinnostavaa huomata, että kotimaistakin säeromaania alkaa tulla tarjolle. Kauniskantinen Dodo oli siis eräs niistä kirjoista, jotka heti päätin lukea YA-haasteeseen. Dodon päähenkilönä on Iina, joka haaveilee numeroiden nostamisesta lukioon päästääkseen. Olosuhteet vain ovat hitusen haastav\nLyhytarviot jatkuvat viihteellisellä linjalla, sillä niputin tähän juttuun Kirsi Pehkosen kotimaista maalaisidylliä rautaisannoksen sisältävän kirjan Jylhäsalmen sydänkesä (Karisto, 2020) ja Kim Izzon hattarankepeän aviomiehen metsästystarinan Avioliitto Jane Austenin tapaan (Schildts & Söderströms, 2014). Jylhäsalmen sydänkesä on neljäs osa Jylhäsalmen maalaismaisemin sijoittuvaa sarjaa. Itse en ole ko. sarjaa aiemmin lukenut, mutta se ei haitannut, sillä kirjojen takakansitekstejä tutkimalla päättelin, että osat ovat itsenäisiä kirjoja, joissa saattaa vilahtaa paikkakunnan tuttuja henkilöitä. Sydänkesän päähenkilönä on Maiju, joka saapuu paikkakunnalle serkkunsa Hennan kanssa. Neitosten tarkoituksena on rempata perikunnan omistamaa Reunamäen taloa myyntikuntoon. Kuinkas ollakaan, Maiju ja Henna tutustuvat oitis Jylhäsalmeen saavuttuaan Tuomakseen ja Sampoon, jotka tekevät innokkaasti tuttavuutta ja houkuttelevat Maijun mukaan paikalliseen bändiin haitaria soittamaan. Remppah\nKesäkuu oli minulle hyvä lukukuu, ja sen huomaa blogattavien kirjojen jonon pituudessa. Mittaa löytyy! Päätinkin taas turvautua lyhytarvioihin, ja tässä setissä on mukana pari nimeltään kolkon oloista kirjaa. Sisältö ei aivan yltänyt kirjan nimen tasolle kummassakaan tapauksessa, mutta Kalman kevään kohdalla tämä ei ollut pulma eikä mikään. Paholaisen päivä sen sijaan oli minulle melkoinen floppi. "Karmiva ja kiehtova - lue omalla vastuulla." Heh heh, harvoin on kannen mainoslause ollut näin harhaanjohtava. Virpi Hämeen-Anttilan 1920-luvun Helsinkiin sijoittava Karl Axel Björk -dekkarisarja on edennyt jo 7. osaansa. Kalman kevät (Otava, 2020) on erittäin onnistunut jatko muutoinkin hienoon sarjaan, ja tämä uusin kirja oli minun mieleeni enemmän kuin edellinen tummanpuhuva osa. Kalman kevään rikosjuttu ei kirjan nimestä huolimatta ole erityisen ruumispitoinen, mutta toisaalta: Wikipedia tietää kertoa, että kalmalla viitataan myös kalman väkeen eli kirkkomaiden ja kalmis


Kanerva ja Huuhkajat uuden unelman perässä – päävalmentajan 12 vuoden takainen EM-kokemus nousi esiin | Lapin Kansa\nKanerva ja Huuhkajat uuden unelman perässä – päävalmentajan 12 vuoden takainen EM-kokemus nousi esiin\nMarkku Kanerva ammentaa 12 vuoden takaisesta juniori-EM:stä: ”Totta kai nyt kaikki on niin paljon suurempaa”.\nJanne Lehikoinen, STT\nPäävalmentaja Markku Kanerva tuuletti Huuhkajien historiallista arvokisapaikkaa, kun Liechtenstein kaatui marraskuussa 2019. Nyt edessä ovat uudet unelmat.\nTällä viikolla se sitten koittaa. Suomen miesten jalkapallomaajoukkue päättää lähes tarkalleen 84 vuotta sitten alkaneen odotuksen, kun joukkueen historian ensimmäinen arvoturnaus alkaa EM-lohkopelillä Tanskaa vastaan lauantaina Kööpenhaminassa.\nKesäkuun 16. päivä vuonna 1937 Ruotsia vastaan pelatun ensimmäisen MM-karsintaottelun ja Suomea silloin luotsanneen saksalaisen Ferdinand Fabran jälkeen arvokisapaikan kanssa karsinnoissa kokeili onneaan 18 päävalmentajaa, kunnes Markku Kanerva täytti odotukset.\nJa nyt ikiaikaisen unelman toteutuessa Kanervalla on uutta unelmoitavaa.\n– Unelmana on totta kai päästä pudotuspeleihin. Ensimmäinen maali, ensimmäinen nollan pitäminen, ensimmäinen voitto. Näitä kun täytetään, silloin voimme saavuttaa tuon unelman, Kanerva paalutti hiljattain pitämässään tiedotustilaisuudessa ulkomaisille toimittajille.\nTuo toki oli ennen EM-turnaukseen valmistavia maaotteluita Ruotsia ja Viroa vastaan, jotka venyttivät Huuhkajien tappioputken kolmeen ja voitottomien pelien putken jo kuuteen.\nNuo tilastot eivät kuitenkaan muuta tai muuttaneet mitään sen faktan suhteen, joka on tiedetty puolitoista vuotta: Suomi tekee debyyttinsä vaikeassa seurassa lohkossa, jossa Tanskan lisäksi ovat vastassa Venäjä ja Belgia.\n– Kyllähän tämä on jonkinlainen altavastaajan tilanne. Kaikki voivat nähdä sen eron (Suomen ja lohkon muiden maiden välillä), Kanerva myönsi ulkomaiselle medialle.\n– Ne meidän mahdollisuudet? Mennään matsi kerrallaan. Emme ole suosikkeja, mutta uskomme itseemme ja katsotaan miten käy.\nHistoriasta jo kokemusta\nUlkomailla muistetaan myös Kanervan ”alkujuuria”, jotka koto-Suomessa saattavat unohtua viime vuosien huumassa.\nKanerva teki historiaa jo vuonna 2008 valmentamalla Suomen alle 21-vuotiaat ensimmäisen – ja yhä ainoan – kerran ikäluokan EM-lopputurnaukseen.\nKuinka tärkeä tuo 12 vuoden takainen kaksykkösten EM-turnaus oli, jos ajatellaan Kanervan ja Suomen nousua tähän missä nyt ollaan?\n– No joo, tietää miltä se (lopputurnaus) tuntuu, vaikka totta kai nyt kaikki on niin paljon suurempaa. Mutta valmistautuminen, hotellielämä (turnauksessa), mediakiinnostus ja kaikki se muu toivat ainakin minulle paljon tärkeää tietoa, Kaneva muisteli kesää 2009.\n– Olen miettinyt tuota kaksykkösten turnausta siltäkin kantilta, että mihin kannattaa keskittyä enemmän ja mihin kenties vähemmän? Enkä muuttaisi tuosta 12 vuoden takaisesta niin paljon. On tärkeää muistaa levon tärkeys, turnauksen aikana on niin paljon tehtävää. Ja lepoa tarvitsee, myös valmentaja, jatkoi Kanerva, jolla on nyt ryhmässään tuosta junnuporukasta neljä pelaajaa: Tim Sparv, Teemu Pukki, Jukka Raitala ja Anssi Jaakkola.\n”Tekemään suomalaiset meistä ylpeiksi”\nJos on tuo 12 vuoden takainen jollain lailla unohtunutkin, ehkä on syytä muistaa, että tämä nykyinen Kanervan inspiroima Huuhkaja-into sai osaltaan alkua tuolloin: Kanerva voitti ensimmäisen neljästä Vuoden valmentaja -palkinnostaan tuolla historian teollaan. Ne kolme muuta ovat kolme tuoreinta Vuoden valmentajuutta.\nMikä sitten riittäisi neljänteen peräkkäiseen Vuoden valmentaja -valintaan? Ensimmäinen EM-maali, ensimmäinen EM-nollaus, ensimmäinen EM-voitto? Ehkä jo uuden unelman saavuttaminen eli jatkopaikka pudotuspeleihin?\nOli miten oli, paljon on jo taskussa maanantaina junalla kohti Pietaria ja EM-seikkailua suunnanneella päävalmentajalla, hänen ryhmällään ja koko suomifutiksella.\n– Tämä merkitsee paljon suomalaiselle jalkapallolle. Olemme unelmoineet lopputurnaukseen osallistumisesta vuosikymmeniä, ja nyt se ihan oikeasti on tapahtumassa. Tämä on meille jännittävä seikkailu ja lähdemme tekemään parhaamme, ja tekemään suomalaiset meistä ylpeiksi.\nJalkapallon EM-kisat Huuhkajat


Vinttikamarissa: tammikuuta 2012\nKirjailijan häiriöklinikassa törmäsin jännittävään aiheeseen, joka löytyy Aamulehden uutisesta. Kyse on siis amerikkalaisesta kirjailijasta, joka vähän rahaa tienatakseen laittoi kirjansa nettiin myyntiin ja tienasi huikeasti rahaa. 17 käsikirjoituksellaan hylsyjä keräillyt kirjoittaja päätyi siis kirjailijan uralle ilman kustantamoiden avustusta, omilla ehdoillaan.\nTämä asia tuli mieleeni, kun luin jonkin aikaa sitten Satakielen Avoimen kirjeen Tammelle. Asiasta hiukan keskusteltiin kommenttiboksissakin, siis kustannusalasta ja siitä miten kustannusala ehkä muuttuu tulevaisuudessa.\nSosiaalisten medioiden, blogien ja muiden foorumien lisäännyttyä kirjoittajilla ja lukijoilla on aivan uusia väyliä kohdata toisensa. Varsinkin sähkökirjojen julkaiseminen on niin helppoa, että sellaisen pystyy tekemään melkein kuka tahansa, joka osaa tietokonetta käyttää ja viitsii vaivautua. Sähköisen omakustannkirjallisuuden lisääntyminen varmasti tarkoittaa sitä, että markkinoille ilmestyy paljon myös tasoltaan heikohkoa kirjallisuutta, mutta toisaalta myös helmiä, joita ei syystä tai toisesta ole huolittu kustantamoiden julkaisuohjelmiin. En tiedä, onko Suomessa palvelua, joka mahdollistaisi kirjojen jakamisen lukijoille maksua vastaan, sähköisesti. Ehkä sellaisen syntyminen on vain ajan kysymys.\nKysymys kuuluukin: lähtisitkö sinä ostamaan ja lukemaan kirjoja, joiden julkaisussa kustannusosakeyhtiö ei ole ollut mukana? Mitä ajattelet omakustanteista? Miten kustannusala muuttuu?\nTunnisteet: Yleisesti ottaen · 12 kommenttia\nTunnisteet: Kirjojen elokuvaversiot · 16 kommenttia\nTein ekskursion kaupungin pahamaineisimman lähiön kirjastoon, ja sain käsiini Charlaine Harrisin Veren perinnön (Definitely Dead, 2007), joka jatkaa Sookien tarinaa siitä, mihin edellinen kirja jäi. Olen tullut todenneeksi, että tämä sarja toimii minulla parhaiten, kun luen kirjoja tiiviisti lyhyellä aikavälillä: muuten kaikki olennaiset yksityiskohdat pääsevät unohtumaan ja oikeanlainen tunnelma katoaa.\nKirjassa Sookie lähtee New Orleansiin tyhjentämään kuolleen serkkunsa asuntoa, ja onnistuu taas sotkeutumaan mukaan verisiin yhteenottoihin. Ihmissusi/muodonmuuttajaperhe haluaa kostaa Sookielle sen, että tämä itsepuolustukseksi listi muodonmuuttajanaisen, joka sattumalta oli myös Sookien silloisen ihmissusiheilan exä. Tämän lisäksi Louisianan kuningattaren hääbileet päättyvät verilöylyyn ja Sookien ensirakkaus paljastaa ikäviä asioita motiiveistaan.\nMinulla alkaa mennä kirjasarjan eri osien juonet sekaisin. Oikeastaan tuntuu siltä, ettei näissä kirjoissa varsinaisesti tapahdu mitään muuta tähdellistä, kuin se että erilaiset yliluonnolliset olennot heilastelevat keskenään ja siinä sivussa tappavat toisiaan. Viihdyttävää tämä on edelleen, mutta en minä kai missään vaiheessa oikeasti ajatellutkaan, että löytäisin näistä kirjoista yhtään sen syvällisempää sisältöä.\nTällä hetkellä olen vain iloinen siitä, että Bill tuntuu olevan menneisyyttä, koska siitä tyypistä en alun alkaenkaan tykännyt tippaakaan. Ihme limanuljaska.\nHarrisin kieli on ilahduttavan eloisaa hömppää. Näin ilman televisiota elävänä ihmisenä on kiva heittäytyä välillä viihteelle ja lukea jotakin sellaista, minkä voi helposti ja vieläpä hyvällä omallatunnolla rinnastaa television saippuasarjoihin.\nSuosittelen niille, jotka tykkäävät.\nTunnisteet: fantasia, hömppä · 1 kommenttia\nTunnisteet: lasten- ja nuortenkirjat, suru · 5 kommenttia\nTunnisteet: haasteet, KaNoKiKu · 2 kommenttia\nTunnisteet: fantasia, hömppä, kauhu ja sen sellainen, murha · 7 kommenttia\nTunnisteet: fantasia, hömppä, kauhu ja sen sellainen · 6 kommenttia


Sairaalat > Sairaalaratkaisut > Ventilaattorit > AirSense 10 AutoSet\nAirSense™ 10 AutoSet™ on luokkansa paras automaattisesti säätyvä hoitolaite. Siinä on valmiina mahdollisuus muodostaa langaton yhteys, AutoRamp™ ja nukahtamisen tunnistus, uloshengityksen paineenalennus (EPR™) ja Easy-Breathe-teknologia.\nAirSense 10 AutoSet -laitteessa on edistyksellinen tapahtumien, kuten sentraalisen uniapnean ja Cheyne-Stokes-hengityksen, tunnistus. Käytettävissä on myös valinnainen pulssioksimetriavalvonta.\nToimintamuotoina AutoSet ja CPAP.\nMiten voin tilata tuotteen AirSense 10 AutoSet -tuotetuki\nUusi AutoSet Vaste -ominaisuus\nResMedin AutoSet-algoritmin avulla hoitoa voidaan mukauttaa entisestään uutta AutoSet Vaste -toimintotilaa käyttäen, jossa on kaikki laajennetun AutoSet-algoritmin tarjoamat edut, koska siinä hoitopaine nousee asteittain, mikä lisää hoidon miellyttävyyttä.\nSentraalisen uniapnean ja Cheyne-Stokes-hengityksen tunnistus\nAirSense 10 AutoSet pystyy erottelemaan obstruktiiviset ja sentraaliset apneat ja tunnistaa myös Cheyne-Stokes-hengityksen merkit, joten voit odottaa luottavaisin mielin, että potilaasi saavat hyvää hoitoa.\nAutoRamp™. Tämä uusi nukahtamisen tunnistustoiminto käynnistyy antamaan potilaan kannalta miellyttävämpää matalaa painetta. Kun potilas on nukahtanut, laite nostaa paineen sille määrätylle tasolle.\nEasy-Breathe-moottorin käyntiääni on erittäin hiljainen, jolloin potilaat ja heidän vieressään nukkuvat voivat nukkua rauhallisemmin.\nValmiudet langattomien yhteyksien muodostamiseen mahdollistavat etätoimintona potilaan hoidon tarkkailun, asetusten muuttamisen ja ongelmien selvittämisen.\nUloshengityksen paineenalennus ylläpitää potilaan kannalta parasta mahdollista hoitoa sisäänhengityksen aikana ja pienentää painetta uloshengityksen aikana.\nTasainen kostutus koko yön lisävarusteena saatavaa integroitavaa HumidAir™-kostutinta käyttäen . Sen edistyksellinen HumidAir -teknologia auttaa potilaita tottumaan hoitoonsa ja jatkamaan sitä kauemmin.\nSentraalisen uniapnean tunnistus\nAutoRamp, jossa on nukahtamisentunnistustoiminto\nEdistyksellinen HumidAir-teknologia (lisävaruste)\nLaajennettu Climate Control Auto (lisävaruste)\nUloshengityksen paineenalennus (EPR™)\nValmius langattomaan yhteyteen\nAirView/ EasyCare-ohjelman verkkotoiminnot\nAirView-etäopastus kokeiluvaiheen aikana\nVakio: Keskimääräinen pölyhiukkasten esto: > 75 % ~7 mikronin pölylle\nHypoallergeeninen: Tehokkuus: >98 % ~7-8 mikronin pölystä. >80 % ~0,5 mikronin pölystä.\nVastaa Yhdysvaltain ilmailuviranomaisten (Federal Aviation Administration) vaatimuksia lentomatkan kaikkien vaiheiden osalta.\nSlimLine- tai vakiohengitysletku 26,6 dBA, epävarmuus 2 dBA\nSlimLine- tai vakiohengitysletku 34,6 dBA, epävarmuus 2 dBA\nClimateLineTM Air SlimLineTM Vakio\nVastaa kaikkia sovellettavia sähkömagneettista yhteensopivuutta (EMC) koskevia määräyksiä IEC60601-1-2:2007-standardin mukaisesti asuin- ja liiketilaympäristössä sekä kevyen teollisuuden ympäristössä. On suositeltavaa, että matkaviestinlaitteet pidetään vähintään 1 m:n etäisyydellä laitteesta.\nVentilaattorin aikaansaama ilmavirtaus on usein suurempi kuin mihin keho on tottunut. Kostuttimen käytöllä yhdessä ventilaattorin kanssa voi olla suuri merkitys hoidon miellyttävyyden kannalta.\nResMed Academy Online on tarkoitettu antamaan mahdollisuuden käyttää maksuttomasti erilaisia opastusresursseja.


Urpilainen haluaa ammattiliitoille kanneoikeuden\nUrpilainen haluaa ammatti- liitoille kanneoikeuden\n08.10.2010 klo 18:04\nSDP:n puheenjohtajan Jutta Urpilaisen mielestä ammattiliittojen tulisi saada kanneoikeus työlainsäädännön rikkomista koskevissa asioissa.\nJutta Urpilainen uskoo, että työntekijöiden oikeuksista pidettäisiin paremmin kiinni, jos ammattiliitot saisivat kanneoikeuden viedä asioita oikeuteen.\nNykyisin yksittäisen työntekijän on itse ryhdyttävä oikeustoimiin, jos katsoo oikeuksiaan rikotun. Tähän työntekijät eivät usein ole halukkaita, koska pelkäävät työsuhteidensa puolesta. Oikeuskäsittelyt voivat myös kestää kauan, ja työntekijät eivät uskalla lähteä niitä ajamaan leimautumisen pelosta.\n– Henkilökohtaisesti kannatan ammattiliittojen kanneoikeutta. Ammattiliitoille voitaisiin antaa kanneoikeus, se loisi edellytykset puuttua työntekijöiden oikeuksien polkemiseen ja myös harmaan talouden kitkemiseen, Urpilainen sanoo.\n– Monesti työntekijä on niin vaikeassa asemassa, että hän pelkää lähtemistä oikeustoimiin, vaikka perusteet olisivat vahvat. Jos ammattiliitolla olisi tämä mahdollisuus, niin asioihin puuttumisen kynnys madaltuisi ja näihin ongelmiin päästäisiin varhaisemmin kiinni. Se todennäköisesti siistisi työelämästä räikeimpiä rikkomuksia, Urpilainen uskoo.\nLue Jutta Urpilaisen koko haastattelu lauantain Iltalehdestä.


Säästöpossun lihottamisesta vertaislainaamalla • VelatOn\n1.11.2013 Veli V. 1 kommentti\nOlen siis laittanut www.lainaaja.fi – palveluun yhteensä 150€ rahaa. Näitä rahoja olen lainannut eri lainoihin hajautetusti. Tänään oli tullut myöhässä olevia suorituksia maksuun, mutta edelleen kolme erää on rästissä. Yksi on kuukauden, kaksi kolmisen viikkoa. Tuosta kuukauden myöhässä olevasta rästistä seuraavan erän eräpäivä oli toissapäivänä, mutta palvelu odottaa pari päivää pankkisiirtojen vuoksi ennen kuin erän status muuttuu myöhässä olevaksi. Kuitenkin, jos ensimmäistä erää ei ole maksettu takaisin, ei tarvitse odotella kovin nopeasti tuon toisenkaan erän saamista.\nJulkaistu luokassa: säästäminen, vertaislainaus\n← Pankki tylytti taas – mutta käyttölaina 1 kuoli!\nNegatiivisuus on turhake →\n1 ajatus aiheesta “Säästöpossun lihottamisesta vertaislainaamalla”\nmä en tuosta ole ikinä oikein innostunut. pikavipit ei ole hyväksi oikein kellekään, ainakaan törkykorolla. ja sitten yrittäisi siitä jotenkin itse hyötyä..\nja tosiaan vielä tuo riski ettei omiaan edes saa takaisin, ainakaan ajallaan. ehkä tuo menee harrastuksesta jos tykkää muttei varmaan pidemmän päälle järkevä sijoituspaikka ole.


Avaa sydämesi - Kuudesaisti.net\nTee oma osuutesi, että pystyt käyttämään koko kapasiteettiasi hyväksesi, ihmiskunnan hyväksi. Sydämesi on avainasemassa. Jätä mielesi. Avaa sydämesi. Näe sydämelläsi, ajattele sydämelläsi. Syö sydämelläsi, puhu sydämelläsi. Elämä on nautinnollista. Sinua herätellään kaiken kauneuteen ja helppouteen. Lainalaisuudet toteutuvat kaikkialla. Sinussa, maapallolla, universumissa. Lainalaisuudet koskevat kehoasi, ajatuksiasi, tunteitasi, ne koskevat henkeä ja kehoa. Pyri irti erottelevuudesta. Opi erottelemaan ja huomaa miten erottelua ei tarvita, päästä siitä irti. Kun nouset yhä ylemmäs, ymmärrät, että erottelu on turhaa. Rakasta. Se avaa tien valoon. Rakasta.” Arkkienkeli Gabrielin kanavointi 1.4.2017\nNo huh, miten voimakkaalta tuntui viesti sitä kanavoidessani! Yllätyksekseni Arkkienkeli Gabriel tuli luokseni valkoisen kultaisena vahvana välkkyvänä hahmona ja on ”vastuussa” nyt tämän kertaisen viestin sisällöstä. Olen itse löytämässä uusia tasoja ja valonauttajat tukevat siirtymistäni uusille urille vahvasti, mutta lempeästi. Sydämeni täyttyy kiitollisuudesta! Tuntuu etuoikeutetulta saada olla maapallolla mukana nostattamassa itsensä, toisten ihmisten sekä maapallon värähtelyjä. Kiitos kiitos kiitos.\nTietoisuuteeni nostetaan enenevässä määrin sydämen avaamista. Tähän liittyy koko chakra-järjestelmämme sekä vahva maadoittuminen. Kun keskitymme ottamaan käyttöömme ylempiä, kehomme ulkopuolisia chakroja (kausaali chakra, sielutähti ja tähtiportti), tulee jalkojemme alapuolella olevaa maatähteä ankkuroida samalla voimalla. Tehdessäni enkelihoitoja tulen tietoiseksi sydämemme ja/tai sielumme maadoittamisesta, jota enkelit tuovat nyt hyvin määrätietoisesti ihmisille. Mitä tämä tarkoittaa? Minulle tulee tunne, että näinä aikoina tarvitaan enemmän kuin ”vain” kehon maadoittamista. Aika on kypsä, että ihmiset ymmärtävät jokainen kohdallaan, miten he voivat tämän syvemmän tason maadoittumisen toteuttaa jokapäiväisessä elämässään.\nOmaan tietoisuuteeni nousevia tapoja tähän syvempään maadoittumiseen sydämen tasolla ovat yksinkertaisuus, läsnäolo, rehellisyys ja aitous. Koen näiden kaikkien piirteiden olevan yhteydessä sydämen tasapainoon. Huomaan itsessäni sen, että jostain syystä vaatii hurjasti rohkeutta olla rehellinen ja aito. Miksi kummassa? Kannanko huolta, että jos muut näkevät millainen todella olen, he eivät pidä minusta? Todennäköisesti jotain sen suuntaista. Tarkoittaako aitona olo sitä, että voin torvet soiden toitottaa omaa totuuttani, koska ”musta nyt vaan tuntuu tältä” ja ”mulla on oikeus sanoa oma mielipiteeni”? Koen, että kyse ei ole tästä. Oma totuus tuntuu sisälläsi niin voimallisen lempeänä, että sinulla ei ole välttämättä edes toivetta kertoa siitä kenellekään. Ehkä haluat pitää sen vain itselläsi ja nautit sen tuomasta hyvästä olosta. Kun löydät oman totuutesi, tuntuu se kuin olisit löytänyt takaisin kotiin. Se huokuu sinusta rauhana ja lempeytenä. Sitä on mukava lähteä jakamaan, kun joku tulee kysymään ”mikä on onnellisuutesi ja tasapainosi salaisuus?”.\nJos minulta kysyttäisiin tuo kysymys, vastaisin näin:\nRakastan itseäni valtavasti, välillä enemmän, välillä vähemmän, mutta tiedostan, että rakkauteni omaa kehoani ja sieluani kohtaan on avainasemassa onneen, tasapainoon ja lopulta valaistumiseen. Keskityn joka päivä rakastamaan ja kunnioittamaan itseäni.\nRakkaus siis pitää sisällään kaiken. Miten olemme ihmiskuntana voineet eriytyä niin kauas rakkaudesta? Miten me ihmiset olemme päässeet irtautumaan omasta sydänkeskuksestamme niin kauas? Miksi uskomme harhaa, että olemme erillisiä olentoja maailmankaikkeudessa? Soisin sinun rakas lukija nyt ennemmin keskittyvän tapoihin ankkuroitua entistä vahvemmin omaan sydänkeskukseesi kuin tosissasi miettimään vastauksia edellisiin kysymyksiin. Paitsi, jos todella haluat miettiä vastauksia. Ehkä saatat löytää omia oivalluksia, kun mietit syitä eriytymiseen. Jälleen, ole rehellinen itsellesi ja löydä tapasi löytää oma vahvana sykkivä sydämesi. Pääasia, että haastat itsesi, pysähdyt ja mietit omalla kohdallasi tätä teemaa sen vaatimalla hartaudella.\nMielestäni tässä ollaan jonkin ison äärellä. Todella ison. Vastapainona tälle vakavuudelle ja ”painavuudelle” mieleeni nousee kiinalainen sananlasku: ”elämässä tärkeintä on puutarhanhoito eikä sekään ole niin kovin tärkeää”.\nNiinpä niin, hyvä sananlasku. Ei oteta niin vakavasti kuitenkaan tätä elämää, mutta annetaan silti parhaamme. Nauretaan itsellemme ja elämälle lempeän hyväksyvästi, kun seuraavan kerran meinaa hermot mennä, kun jokin asia ei mene meistä oikealla tavalla.\nTähän mielentilaan on hyvä päättää huhtikuun blogini. Toivon huhtikuuhusi keveyttä, leikkimielisyyttä sekä paljon paljon paljon rakkautta.\nViimeksi muutettu 24 huhti 2017


Nyt on viimeiset hetket nähdä Lontoon Piccadillyn vanhat valot – mainostaulut pimenevät syttyäkseen syksyllä uudelleen - Ulkomaat - Helsingin Sanomat\nNyt on viimeiset hetket nähdä Lontoon Piccadillyn vanhat valot – mainostaulut pimenevät syttyäkseen syksyllä uudelleen\nPiccadilly Circus -aukion mainosvalot on sammutettu aiemmin toisen maailmansodan pommitusten sekä sotasankari Churchillin ja prinsessa Dianan hautajaisten takia. Tammikuussa alkaa iso remontti, kun Piccadillyn ympyräaukiolle rakennetaan 784 neliömetrin LED-näyttö.\nNyt on viimeiset hetket nähdä Lontoon Piccadillyn vanhat valot – mainostaulut pimenevät syttyäkseen syksyllä u\nPiccadilly Circuksen eli Piccadillyn ympyräaukion värilliset neonvalot mainostivat maaliskuussa 1965 muun muassa rommia, olutta, tupakkaa, purukumia ja Coca-Colaa-virvoitusjuomaa. Öljy-yhtiö British Petroleumin valomainoksessa näkyy pieni Suomen lippukin. Risteyksen keskellä on Shaftesburyn suihkulähde ja sen Eros-patsas. (KUVA: Rolls Press/Popperfoto)\nJulkaistu: 10.12.2016 19:55\nNyt kannattaa pitää kiirettä, jos haluaa nähdä yhden Lontoon kuuluisimmista maamerkeistä nykykuosissaan.\nPiccadillyn mainosvalot Lontoon Piccadilly Circuksella sammuvat tammikuussa. Tilalla rakennetaan Euroopan suurin yhtenäinen led-näyttö, jolle tulee pinta-alaa peräti 784 neliömetriä.\nUudet kaartuvat mainosvalot syttyvät syksyllä 2017.\nPiccadillyn mainosvalojen digiloikasta ilmoittihttp://www.landsecurities.com/media/press-releases?MediaID=2255 kiinteistön omistava Land Securities -kiinteistösijoitusyhtiö kuluvalla viikolla.\nPörssilistatun yhtiön mukaan uusi näyttö jaetaan kuuteen osaan, ja lohkot kaupataan kuudelle eri mainostajalle. Kukin mainostaja saa aina vuorollaan koko näytön hetkeksi kokonaan omaan käyttöönsä.\nLontoon Shaftesbury Avenuen liikennevilinää Piccadilly Circukselta päin katsottuna vuodelta 1949. (KUVA: Chalmers Butterfield / Wikimedia Commons)\nPiccadilly Circuksella jo vuodesta 1954 lähtien valomainostanut Coca-Cola on jo vahvistanut ostavansa yhden mainospaikoista. Nykyisistä mainostajista jatkaa myös Samsung. Neljä muuta sopimusta ovat toistaiseksi auki.\nMainospaikkana Piccadilly Circus on yksi maailman halutuimpia. Ympyräaukion valot näkee yli 70 miljoonaa ihmistä vuodessa.\nMainosvalot vetävät etenkin turisteja. Aukio on täynnä selfien ottajia etenkin ilta-aikaan, kun valot pääsevät täyteen oikeuteensa.\nMaailmanluokan mainospaikka ei tietenkään irtoa ilmaiseksi. Vuosimaksun on raportoitu olevan 2–4 miljoonaa puntaa eli 2,4–4,7 miljoonaa euroa.\nToisaalta esimerkiksi Coca-Cola on tehnythttp://www.coca-cola.co.uk/stories/the-piccadilly-sign-how-coca-cola-found-a-home-at-one-of-the-most-famous-advertising-spots-in-the-world mainospaikanvalinnastaan osan omaa kaupallista ”tarinaansa”. Näin yhtiö kytkee tuotteensa Lontoon historiaan.\nVuonna 1957 Piccadilly Circuksen neonvaloissa mainostivat muun muassa Coca-Cola, Guinness ja Schweppes. Coca-Colan mainos on vilkkunut risteyksessä vuodesta 1954 lähtien. (KUVA: Popperfoto)\nValomainonta alkoi Piccadillyn ja Regent Streetin risteyksessä jo 1900-luvun alussa. Pioneerina toimi ranskalainen virvoitusjuomayhtiö Perrier.\nPiccadillyn valoihin on nimensä kirjoittanut jo viitisenkymmentä yhtiötä. Kuuluisat neon-kyltit ovat olleet silti jo jonkin aikaa historiaa. Viimeinenkin mainospaikka muuttui led-näytöksi viisi vuotta sitten.\nMainosvaloja ei ole kuulunut Piccadillyllä sammutella, onpa Britannian taloudellinen tilanne ollut sitten mikä hyvänsä.\nPimeäksi aukio vedettiin kuitenkin turvallisuussyistä saksalaisten pommitusten takia toisen maailmansodan aikana.\nNiin ikään mainosvalot sammutettiin sotasankari Winston Churchillin https://www.hs.fi/haku/?query=winston+churchillin(k. 1965) sekä prinsessa Diananhttps://www.hs.fi/haku/?query=dianan (k. 1997) hautajaisten vuoksi.\nPiccadillyn mainosvalot kuvattuna maaliskuussa 2016. Coca-Cola, McDonald’s, Samsung ja Hyundai ovat olleet vakiomainostajia. (KUVA: © Neil Hall / Reuters)\nViime aikoina valot on sammutettuhttp://www.wwf.org.uk/updates/coca-cola-gb-supports-earth-hour hetkeksi myös Maailman luonnonsäätiön jokavuotisen Earth Hour -tapahtuman ajaksi. Tämäkin pönkittää osaltaan mainostajien brändiä ympäristötietoisten kuluttajien silmissä.\nUuden jättimäisen led-näytön mukana Piccadilly Circus tulee täyttymään vaihtuvien mainosten, videoiden, sää- ja matkailutietojen sekä uutisten virralla.\nTarkoitus on kuulemma ottaa myös kaikki irti sosiaalisesta mediasta. Ehkä jatkossa onnekkaimmat saavaat twiittinsä tai muut päivityksensä suoraan kaiken kansan näkyville valotaululle.\nEarth Hour Seuraa