Et håndtryk Et håndtryk Dansk-fransk avantgardekunst ISBN - PDF\nEt håndtryk Et håndtryk Dansk-fransk avantgardekunst ISBN\nDownload "Et håndtryk 1945-1980. Et håndtryk Dansk-fransk avantgardekunst 1945 1980 ISBN 978-87-87345-39-2"\n1 Et håndtryk Dansk- fransk avantgardekunst VÆRKER FRA STATENS MUSEUM FOR KUNST OG FYNS KUNSTMUSEUM ISBN Et håndtryk Dansk-fransk avantgardekunst\n2 Et håndtryk Dansk-fransk avantgardekunst VÆRKER FRA STATENS MUSEUM FOR KUNST FYNS KUNSTMUSEUM ODENSE BYS MUSEER\n3 Tak til: Ny Carlsberg Glyptotek Galerie Denise René Det Danske Filminstitut Museum Jorn Forord Et håndtryk dansk-fransk avantgardekunst Figurforskydning Eksperimenter med fladen Billedrum Konstruktion og system Bevægelse i kunsten Konkret i verden Værkliste Kolofon\n4 Forord Udstillingen Et håndtryk er det første synlige resultat af det nyetablerede samarbejde mellem og / Odense Bys Museer. Et håndtryk dansk-fransk avantgardekunst fra er en samlingspræsentation fra, hvor museets samling af konkret kunst vises over for værker fra Statens Museum for Kunst. er specialmuseum for konkret kunst og stiller med udstillingen skarpt på dette kerneområde. Udstillingen er en del af fejringen af Odense Bys Museers 150 års jubilæum og 125 året for etableringen af museumsbygningen, hvor i dag har til huse. Skulptur og maleri er museernes traditionelle samlingsområder, men med udstillingen ønsker vi at vise, at disse ikke blev til i et vakuum. Derfor omfatter udstillingen også arkivmaterialer, film og musik. Eksperimentalfilm og musik var tidligt en del af avantgardens eksperimenter med medialitet; ikke i samme omfang som skulptur og maleri, men på linje med disse mere velkendte udtryksformer. Arkivmaterialerne, som viser den historiske kontekst omkring kunstværkerne udstillingerne og personforbindelserne har vi lånt fra det parisiske galleri Galerie Denise René, som spillede en central rolle i mødet mellem dansk og fransk kunst. Galleriet promoverede den konkrete kunst i Paris og København og var medvirkende til,at fransk kunst fandt et dansk publikum. Med udgangspunkt i to samlinger viser udstillingen, hvordan franske og danske avantgarde kunstnere mødtes i et frugtbart samarbejde omkring den konkrete kunst: En eksperimenterende, levende kunst, der ikke skulle ligne, men være. Velkommen i formernes verden. 5\n5 Et håndtryk dansk-fransk avantgardekunst Værker fra og Et håndtryk er titlen på et maleri, som Richard Mortensen ( )skabte sammen med den franske kunstner Jean Arp ( ). Værket er et eksempel på et meget tæt samarbejde, som foregår i selve værket. De to kunstnere mødes om kunsten inde i det abstrakte maleri inde i formernes verden. Det er det kunstneriske møde, som er i fokus i denne præsentation af konkret kunst fra og : mødet mellem kunstnerne, mødet mellem kunstværkerne og mødet mellem beskueren og kunstværket. Efter Anden Verdenskrig var der både i København og Paris grupper af avantgarde kunstnere, som var optaget af at undersøge kunstens formsprog. De arbejdede med stærke farver og geometriske former og udviklede deres udtryk hen imod en non-figurativ kunst. For en tid fra mødtes danske og franske kunstnere omkring et fælles projekt: undersøgelsen og udviklingen af den geometriske abstraktion, det vi i Danmark kalder den konkrete kunst. Kontakten opstod, fordi de følte, de havde et fælles kunstnerisk anliggende at mødes om. Det var efter krigen, at danske kunstnere, som så mange andre, orienterede sig mod Paris. Det politiske klima gjorde det igen muligt at rejse til byen, der stadig var centrum for den vesteuropæiske kunst. Paul Gadegaard ( ), Richard Winther ( ) og Gunnar Aagaard Andersen ( ) begav sig af sted i 1946 for at orientere sig om de aktuelle kunststrømninger. Året efter satte også Robert Jacobsen ( ) og Richard Mortensen kursen mod Paris, og det blev dem, der etablerede kontakten til det sidenhen legendariske Galerie Denise René. Denise René (f. 1912) havde åbnet sit galleri i 1944 med en udstilling af den unge ungarske kunstner Victor Vasarely ( ). Ud over Vasarely, der skulle få betydning for de danske kunstnere, kunne hun også præsentere udstillinger med mere etablerede kunstnere som fx Picasso. I vinteren 1947, da Mortensen og Jacobsen stod på hendes dør- JEAN ARP OG RICHARD MORTENSEN: ET HÅNDTRYK, 1963, FYNS KUNSTMUSEUM trin, var galleriet begyndt at profilere sig på den geometrisk abstraktion, og de to kunstnere blev snart tilknyttet. De blev betydningsfulde skikkelser i galleriet og var instrumentale i at formidle kontakt mellem galleriets øvrige kunstnere og andre ligesindede danske kunstnere. I Danmark havde en række kunstnere i mellemtiden samlet sig i sammenslutningen Linien II, som blev udgangspunktet for den konkrete kunst i Danmark. Sammenslutningen blev dannet i vinteren , og holdt sin første gruppeudstilling i 1947 i restaurationen og galleriet Tokanten på hjørnet af Kompagnistræde og Rådhusstræde i København. Med fra starten var Niels Macholm ( ), som drev Tokanten, Richard Winther, Bamse Kragh-Jacobsen ( ), Albert Mertz ( ), Knud Nielsen ( ) m.fl. Kunstnerne her var eksperimenterende og uhøjtidelige i deres tilgang til kunsten. Nogle, såsom Ib Geertsen ( ) og Richard Winther, deltog i alle sammenslutningens udstillinger, mens andre, som fx Paul Gadegaard og Preben Hornung ( ), kun var med nogle år. Linien II eksisterede fra 1947 til 1950, men adskillige af kunstnerne arbejdede resten af deres karriere med konkret kunst. Mødet mellem franske og danske kunstnere i årene efter Anden Verdenskrig blev startskuddet for en bevægelse i dansk og fransk kunst, som stadig eksisterer. FOTO FRA UDSTILLINGEN LA SCULPTURE EN FRANCE DE RO- DIN À NOS JOURS, 1949, VENLIGST UDLÅNT AF GALERIE DENISE RENÉ, PARIS 6 7\n6 Figurforskydning RICHARD MORTENSEN: MALERI, U.Å. OLIE PÅ LÆRRED, 119,2 X 100 CM FYNS KUNSTMUSEUM Da de franske og danske kunstnere mødtes omkring interessen for at udvikle en konkret kunst, havde de fleste i årene op til mødet arbejdet i grænsefeltet mellem abstrakt og non-figurativ kunst. Med navnet Linien II refererede de danske kunstnere tilbage til kunstnergruppen Linien fra 1930 erne og inviterede da også denne gruppes to hovedfigurer, Richard Mortensen og Vilhelm Bjerke-Petersen ( ), med på Linien II-udstillingerne. De lidt ældre kunstnere var velbevandrede i kunsthistorie og kunstteori, en viden som de videregav til deres yngre kolleger. Linien II genoptog 1930 ernes kunstneriske projekt omkring abstraktion og konkretion. I det hele taget så man sig selv i forlængelse af en lang tradition for moderne maleri, som startede med impressionismen og derfra blev stadig mere abstrakt og non-figurativ. Man genopdagede de abstrakte pionerer fra 1920 erne og 1930 erne, heriblandt Vasilij Kandinsky, Piet Mondrian og Paul Klee, som var centrale eksponenter for den tidlige non-figurative kunst. Lige som i 1930 erne var man optaget af, hvordan billeddannelsen opstår. I den forbindelse kunne Richard Mortensen introducere de yngre kunstnere, såsom Richard Winther og Ib Geertsen, til Edgar Rubins afhandling om synsoplevede former et pionerarbejde inden for perceptions- og gestaltpsykologien. Rubin beskæftigede sig med, hvordan mennesket skaber mening i det sete og introducerede fx billedet af en vase, der også kan ses som to ansigter i profil, som illustration af, hvordan man i synsakten skelner mellem figur og grund. Rubins illustration er et fiksérbillede, hvor det ikke er muligt at se både vase og ansigter samtidig. Ser man ansigterne, fremstår vasen som baggrund og omvendt. Forhold som dette kom til at optage både danske og franske kunstnere. De danske og franske kunstnere var i værkerne fra de første år opmærksomme på, hvordan et billede bliver til billede. De arbejdede med abstraktion og figur i grænsefeltet mellem at forestille og ikke forestille. Fragmenterede delelementer giver indtryk af at være dele af figurer eller helheder uden dog rigtigt at falde på plads. De organiske former er ikke dem, man traditionelt forbinder med den konkrete kunst, men i forbindelsen til 1930 ernes kunstteorier og i undersøgelsen af, hvad et maleri er, lå det fælles udgangspunkt for at arbejde videre med et konkret kunstudtryk. FOTO AF RICHARD MOR- TENSEN, DENISE RENÉ OG JEAN DEYROLLE FORAN MALERI AF DEYROLLE, VEN- LIGST UDLÅNT AF GALERIE DENISE RENÉ, PARIS ILLUSTRATION FRA EDGAR RUBIN, SYNSOPLEVEDE FIGURER. STUDIER I PSYKOLOGISK ANALYSE, KØBENHAVN OG KRISTIANIA\n7 IB GEERTSEN: DERES STEMMER ER GRENE, DER FANTASERER OM ET BLAD, 1947 OLIE PÅ LÆRRED, 84,5 X 62,2 CM STATENS MUSEUM FOR KUNST JEAN DEYROLLE: JUSTE MILIEU OPUS 82, 1947 OLIE PÅ LÆRRED, 65 X 81 CM NY CARLSBERG GLYPTOTEK Maleriet var med på Linien II s første udstilling i Udstillingen bliver ofte beskrevet som dadaistisk og surrealistisk inspireret dadaistisk pga. de mange formeksperimenter og happenings, som knyttede sig til den og surrealistisk med reference til malerier som dette af Geertsen. Med sine organiske former og vækstmotiver har maleriet et anderledes visuelt udtryk end det, som i de følgende år præger Linien II, men den maleriske undersøgelse af, hvordan billeddannelsen opstår, er forbundet med undersøgelsen af formsprog og virkemidler i de følgende års konkrete kunst. I Linien II s katalog fra 1948 krediteres Jean Deyrolle ( ) for at have malet siden 1930 og for at have malet abstrakte billeder siden Dette maleri fra 1947 står i gæld til Picasso og kubismen med sine facetterede, forskudte planer, som aftegner to skikkelser i et ubestem - meligt billedrum. Figurerne er ikke skabt via farven som hos Ib Geertsen, men tegnes via linjer og skyder sig ind foran hinanden i skabelonagtige silhuetter. Deyrolle har endnu ikke taget springet til at konstruere rent abstrakte billeder, men ligesom farven hos Geertsen skaber et spil mellem figuration og abstraktion, fremkalder Deyrolles linjeføring en lignende vekselvirkning mellem oplevelse af figur og opløsning af figur. Også Richard Mortensen arbejdede intenst med linjen, og det giver god mening, når han i tilbageblik udtalte, at Poliakoff, Deyrolle og Dewasne betød mere for mig end Louvre og Eiffeltårnet\n8 Eksperimenter med f laden FORSIDE FRA LINIEN II S KATALOG FRA UDSTILLINGEN I 1949 UDFØRT AF JEAN DEWASNE Udvekslingen mellem danske og franske kunstnere var på sit højeste i årene 1948 og 1949 og manifesterede sig i en række udstillinger, som promoverede den konkrete kunst. I 1948 præsenterede Tokanten en udstilling med kunstnere fra Galerie Denise René, og kort efter åbnede Linien II deres gruppeudstilling i Den Frie Udstillingsbygning i København. Her deltog de franske gæster, som de blev kaldt i kataloget: Jean Deyrolle, Jean Dewasne ( ), Serge Poliakoff ( ) og Victor Vasarely. Året efter var Deyrolle, Dewasne og Vasarely igen med, på Linien II s udstilling, hvor den franske tilstedeværelse blev yderligere suppleret med værker af Hans Hartung, Émile Gilioli, Jean Arp m.fl. samt med to af forbillederne fra 1920 erne Vasilij Kandinsky og Le Corbusier. Alliancen med Linien II samt Denise Renés indsats medførte, at Dewasne, Poliakoff og Deyrolle efterfølgende udstillede flere gange i København, bl.a. hos Arne Bruun Rasmussen, i Illums Bolighus og hos Galerie Birch. På dette tidlige tidspunkt i den konkrete kunsts historie blev kunstnerne bedre modtaget i København end i Paris. Udstillingerne gav kunstnerne synlighed, men fungerede også som et fælles eksperimentarium, hvor sammenstillingen af kunstværker virkede gensidigt inspirerende. Richard Winther beskrev i Linien s dokumenter i 1948 betydningen af at se den franske kunst introduceret i Danmark: galerie denise rene s udstilling i tokanten i april 1948 fik mig til klarere at se den danske abstrakte kunst. det er lettere at drage sammenligninger, når to størrelser er i umiddelbar nærhed af hinanden jeg brød konsekvent med enhver forbindelse med den ydre natur. Den konkrete kunst adskiller sig fra den abstrakte ved at kunstværkerne ikke har reference til nogen form for motiv eller genkendelig figuration. Robert Jacobsen udtrykte det ved at sige, at han ville af med det litterære og af med anekdoten. For maleriet betød det, at man søgte at undgå figuration og rumillusion, for det var i det figurative maleri, at anekdoten traditionelt udfoldede sig. Derfor var der også stor opmærksomhed JEAN DEWASNE: OBJET EN ACTE OPUS 115, 1949 OLIE PÅ MASONIT, 58 X 79 CM NY CARLSBERG GLYPTOTEK, KØBENHAVN omkring maleriets flade og markeringen af denne via former, farver og materialer. Man undersøgte, hvordan former, farver og materialer opførte sig i forskellige sammenstillinger, men ikke som andet end former og farver. Man ville en art kortlægning af formsproget på materialets egne præmisser. Undersøgelserne omfattede ud over skulptur og maleri også eksperimenter med konkret musik og lyddigte, eksperimentalfilm og happenings\n9 Den konkrete kunst var på én gang et både indadvendt og udadvendt projekt. Man arbejdede indadvendt med formsprog og materialer og orienterede sig i forhold til kunsthistorie og teori, men hensigten var ikke at lukke sig om sig selv. Den konkrete kunst var henvendt til beskueren og involverede denne aktivt i synsoplevelsen af værkerne. I modsætning hertil opfattede man den spontant-abstrakte kunst som et vildspor, der handlede mere om kunstneren end om kunstværket og beskueren. Det sidst nævnte tog Ib Geertsen, Albert Mertz, Bamse Kragh-Jacobsen og Richard Winther i kataloget til Linien IIs udstilling i 1948 afstand fra med ordene den danske abstrakte kunst er ved at dø ud i en følelsessavlende maskeret impressionisme, der famler rundt i sin spontanitets uoverskuelige vildnis. Vores udstilling er nødvendig for at tilintetgøre denne fejltagelse. IB GEERTSEN: DYNAMISK RUM II, 1950/1988 OLIE PÅ LÆRRED OPSAT PÅ TRÆFIBERPLADE, 91,8 X 115,8 CM STATENS MUSEUM FOR KUNST, KØBENHAVN I Dynamisk rum folder et visuelt forløb sig rytmisk ud over fladen. De asymmetriske former afbalancerer hinanden, men ikke mere end at indtrykket er dynamisk og energifuldt. De kontrasterende farver skaber skiftende oplevelser af positiv og negativ form som dog i nogen grad ophæves af farvernes intensitet. Bemærk fx den påtrængende mørkeblå som både danner baggrund og næsten træder ud af billedet. Geertsen mødte Dewasne, da denne var i Danmark i 1949, og selvom de ikke talte samme sprog, foregik der en kunstnerisk udveksling, der bl.a. førte til et fælles maleri med titlen Geert-wasne. Sammenligner man Geertsens malerier på denne tid med Dewasnes, fx Objet en acte opus 115, er det tydeligt, at de begge arbejder med aktivering af fladen og etableringen af dynamiske skift mellem de forskellige former i billedet, som skiftevis lader sig opleve som figur og grund. DETALJE FRA LINIEN II S UDSTILLINGSKATALOG FRA 1949 Henrik Buch præsenterede denne lille collage i Linien II s udstillingskatalog i Kataloget præsenterede teoretiske tekster af bl.a. Kandinsky og Alberto MagnelIi, men der var også plads til humor og selvironi. Pas på ikke at få vendt det på hovedet, skriver Buch og repeterede dermed en velkendt vittighed om non-figurativ kunst\n10 SERGE POLIAKOFF: ROUGE, 1948 OLIE PÅ LÆRRED, 93 X 77 CM NY CARLSBERG GLYPTOTEK ROBERT JACOBSEN: HAVELÅGER, CA SORTMALET JERN, 103,5 X 76,8 X 3,8 CM. STATENS MUSEUM FOR KUNST Maleriet Rouge minder i påfaldende grad om Robert Jacobsens samtidige sortmalede jernskulpturer, og Jacobsen var da også opmærksom på slægtskabet. Samarbejdet mellem kunstnerne i Galerie Denise René var tæt, og de prægede hinandens værker. Poliakoff arbejdede med sit materiale farven på en stoflig og materiel måde, som bragte ham tættere på Jacobsens jernskulpturer end på fx Dewasnes klart afgrænsede former og glatte overflader. Som hos Dewasne og Geertsen var kompositionen dog også hos Poliakoff rettet mod en dynamisering af fladen. Poliakoff udstillede flere gange sammen med Jacobsen, både i Paris og på i København. Lige som Dewasne var han for en tid en del af det danske kunstmiljø, og som Dewasne opholdt også han sig i en længere periode i Danmark, hvor han boede hos vennen Richard Mortensen. Under sit ophold i Paris lavede Robert Jacobsen primært sortmalede jernskulpturer, men i 1949 samarbejdede han med Jean Dewasne om denne bemalede skulptur. Dewasne har malet indersiderne af skulpturen med lys blå og rød i kontrast til de sortmalede ydersider og åbner derved for yderligere en rumoplevelse, som Jacobsen i forvejen søgte at formidle med sine luftige konstruktioner. Jacobsens skulptur opleves forskelligt fra forskellige synsvinkler, og Dewasnes brug af rød over for blå frem for blot én farve underbygger denne oplevelse. Skulpturen blev til i 1949, hvor Dewasne var i Danmark. Besøget var tænkt som en to-ugers visit, men Dewasne blev i otte måneder og boede i Robert Jacobsens kolonihavehus i Hvidovre. JEAN DEWASNE OG ROBERT JACOBSEN: TREDOBBELT TRÆK, 1949 JERN, H: 41 CM NY CARLSBERG GLYPTOTEK 16 17\n11 Billedrum RICHARD MORTENSEN: SIRMIONE 1, 1953, OLIE PÅ LÆRRED, 130 X 97 CM STATENS MUSEUM FOR KUNST De franske kunstnere, som via Galerie Denise René og Linien II udstillede og besøgte Danmark, var gæster på en helt anden måde, end Robert Jacobsen og Richard Mortensen var det i Galerie Denise René. De to danskere hørte til blandt galleriets kunstnere, og det var i denne kontekst, de i en årrække arbejdede med deres kunst. Som gallerist spillede Denise René en meget aktiv rolle i promoveringen af den konkrete kunst. Selvom der var enkelte andre samlingssteder for den konkrete kunst i Paris, som den årlige udstilling le Salon des Réalités Nouvelles, hvor man fra 1946 viste abstrakt kunst, var Galerie Denise René det primære mødested for kunstnere og teoretikere med interesse for konkret kunst. Ud over at afholde udstillinger inviterede galleriet også til debataftener og foredrag, hvor man diskuterede den abstrakte kunst, dens status og problematikker. Ydermere mødtes kunstnerne hver lørdag og diskuterede deres kunstværker med hinanden. Richard Mortensen, der var tilknyttet galleriet fra 1948 til 1964, beskrev det første år, han var tilknyttet, fællesskabet således: I Frankrig kan man diskutere kunstens problemer og blive rygende uvenner den ene dag og skælde hinanden ud for de groveste ting, for den næste dag at samles om en fælles idé og udstille sammen. Den fælles idé om en konkret kunst fik dog mange udtryk. Mens Jean Dewasne ville fastholde maleriets flade, blev Richard Mortensen optaget af den non-figurative rumlighed, der opstod, så snart penselstrøget nærmede sig lærredet. En enkelt linje var ifølge Mortensen nok til at fremkalde oplevelsen af et rum og han udforskede systematisk denne dynamik. Modstanden mod at gengive rumlighed var for mange konkrete kunstnere forbundet med en afstandtagen til et naturalistisk maleris anekdotiske rumillusion. Til forskel herfra opererede Mortensen med det, han betegnede som et ægformet rum: Et rum, som opstod mellem maleriet og beskueren, når denne fordybede sig i synsoplevelsen. Her var tale om en nutidig og real rumoplevelse fremkaldt af kunstværket. Heri lå efter Mortensens mening også en mulighed for spiri- RICHARD MORTENSEN: SAGONE, 1960 OLIE PÅ LÆRRED, 130,4 X 195 CM FYNS KUNSTMUSEUM tuel fordybelse en holdning til maleriet, som han delte med Serge Poliakoff. Robert Jacobsen var tilknyttet Galerie Denise René fra Han fokuserede i sine skulpturer fra Paris overvejende på volumen og opgav den fornemmelse af masse, som skulptur traditionelt forholder sig til. Det rumlige træder stærkt frem i Jacobsens skulpturer, hvorved han nærmede sig en rumoplevelse, som den Mortensen beskæftigede sig med. Begge trak på gestaltpsykologiens undersøgelser af synsoplevelsen i deres udforskning af skulpturens og maleriets forhold til fysisk og visuel rumlighed. Deres undersøgelser betegner endnu en måde at være konkret på\n12 Denise Renés rolle i at markedsføre og fremme den konkrete kunst kan næppe undervurderes. Hun formede aktivt forståelsen af den konkrete kunst og fik nærmest en medskabende rolle, som blev tydelig, da Robert Jacobsen forlod galleriet i 1957 for først at vende tilbage i Striden stod om Robert Jacobsens figurative dukker, som han lavede parallelt med sine abstrakte konstruktioner. Denise René ville ikke udstille dem, for, som hun senere sagde, pludselig lavede han disse fjollede dukker. De var sikkert sjove at lege med, men de var ikke strenge og klare Til sammenligning var den konkrete kunst i Danmark mindre stringent og mere varieret i sine fremtoninger. ROBERT JACOBSEN: SKULPTUR. 7/11, SORTMALET JERN, 1950, FYNS KUNSTMUSEUM FOTO FRA UDSTILLINGEN FORMES ET COULEURS MURALES, 1951, VENLIGST UDLÅNT AF GALERIE DENISE RENÉ, PARIS Centralt i skulpturen optræder en tredimensional firkant, som ligner en Necker-kubus: En Necker-kubus er en stregtegning af en kube, som fremkalder en optisk illusion, hvor det ikke er muligt at afgøre, hvilken side af kuben der er forsiden, og hvilken side der er bagsiden, og hvor resultatet er en oplevelse af rumlighed. Jacobsens skulptur er allerede rumlig, men firkanten gør, at skulpturens rum nærmer sig det mere diffuse rum, som er på spil i et billede. En oplevelse, som forstærkes af det sortmalede jerns streg-kvalitet, der tillader samme visuelle leg med formerne som den, der opstår med en Necker-kubus. Den store, næsten rektangulære form, som indrammer de øvrige skulpturdele, understreger skulpturens dialog med et malerisk billedrum. Fotoet afbilder Robert Jacobsens skulptur Rumlig triptykon fra 1950 og set igennem skulpturen et maleri af Victor Vasarely. Fotografiets gengivelse af skulpturen og maleriet skaber et møde mellem dem, idet den sortmalede skulptur står som en vægtløs silhuet, der stedvist smelter sammen med det todimensionale maleri bag den til en ny komposition. Ikke mindst dér hvor skulpturen møder de kantede former i Vasarelys maleri. Fotografiet er et af mange, som Denise René i årenes løb fik taget som dokumentation af sine udstillinger. Ind imellem optræder fotografier som dette, der i særlig grad fortolker kunstværkerne. Og med rette. Jacobsens virkelige skulptur består af et firkantet billedrum, hvori papirtynde jernstykker svævende på spinkle jerndragere skiftevis står som en silhuetagtig geometrisk komposition og skiftevis fremkalder en stærk rumlig oplevelse. Skulpturen besidder den form for billedkvalitet, som fotografiet viser, og er et studie i rumlighed\n13 FOTO FRA UDSTILLINGEN FORMES ET COULEURS MURALES FORREST FRA VENSTRE: JEAN DEWASNE, DENISE RENÉ, JEAN DEYROLLE. BAGEST FRA VENSTRE: VICTOR VASARELY, ROBERT JACOBSEN OG EN UIDENTIFICERET PERSON. FOTO AF RICHARD MORTENSEN OG DENISE RENÉ VED BIENNALEN I VENEDIG 1960, VENLIGST UDLÅNT AF GALERIE DENISE RENÉ, PARIS FOTO FRA GALERIE DENISE RENÉ, 1948, VENLIGST UDLÅNT AF GALERIE DENISE RENÉ, PARIS Fotografiet er taget ved Biennalen i Venedig i 1960, hvor Mortensen var alene om at repræsentere Danmark. Med på hans separatudstilling var blandt andet maleriet Sagone fra samme år. Her er han fotograferet demonstrativt læsende i bogen samtidskunstens problemstillinger. Selvom fotografiet virker både opstillet og humoristisk, afspejler det også den seriøsitet, hvormed Richard Mortensen arbejdede med kunsten og til stadighed søgte svar på nye spørgsmål. En seriøsitet, som han delte med sine kolleger. Kunsten som en række af formproblemer, der skulle løses, lå ham allerede på sinde i 1948, hvor han skrev hjem til Linien II-kammeraterne, at jeg glæder mig til at se, hvilke Problemer, I har taget op der er nok at gøre. Fotografiet er taget i anledning af en foredragsaften med titlen Points de vue sur la peinture d aujourd hui (synspunkter om maleriet i dag). På billedet ses Denise René, kunstkritikeren Léon Degand og kunstnerne Richard Mortensen, Robert Jacobsen, Jean Dewasne, Serge Poliakoff, Hans Hartung, Émile Gilioli o.a\n14 Konstruktion og system Mødet mellem de franske og danske kunstnere var først muligt i det øjeblik Anden Verdenskrig var overstået og grænserne igen åbne. Det var på mange måder præget af den fysiske og mentale genopbygning, der foregik i det krigshærgede Europa. Mange konkrete kunstnere anskuede deres undersøgelser af kunstens formsprog i lyset af den genopbygning, som foregik omkring dem. De mente, at de med deres rekonstruktion af kunstens formsprog tog del i en genopbygning, og at de herved stod i særlig tæt forbindelse til deres samtid og medmennesker. DETALJE FRA LINIEN II S UDSTILLINGSKATALOG FRA 1949 I et lille diagram i Linien IIs udstillingskatalog i 1949 præsenterede Gunnar Aagaard Andersen en systematisk gennemgang af kombinationsmulighederne af siderne i et kvadrat. Den systematiske kombination af elementer danner ofte udgangspunkt for hans malerier. Kunstnerne brød med deres undersøgelser kunstens formsprog ned for at bygge det op igen. Det er en proces, som blandt andet kan iagttages hos Gunnar Aagaard Andersen. Mens han opholdt sig i Paris i , analyserede han ældre malerier på Louvre. I deres kompositioner fandt han matematiske forholdstal, som han efterfølgende byggede sine egne malerier op efter. I Aagaard Andersens matematiske konstruktion og systematiske bearbejdning ligger en naturvidenskabelig tankegang, som kan forbindes med en generel fremskridtstro og teknologioptimisme i de første efterkrigsår. Det er her mere end i den retoriske brug af begrebet rekonstruktion, at forbindelsen til efterkrigstiden ligger. Kunstnerne vendte sig i deres interne undersøgelser af den konkrete kunst ud mod verden i en tilgang, der var videnskabs- og teknologibegejstret. Kunstnere som Dewasne, Gadegaard og Vasarely mente, at deres praksis var sammenlignelig med videnskabsmandens, videnskabsmanden som tålmodigt og køligt opstillede eksperimenter og gennemprøvede forskellige muligheder med henblik på at gøre landvindinger, som kunne komme menneskeheden til gode. Ud over at gå til kunsten som en videnskabsmand trak kunstnerne også i høj grad på naturvidenskabelige vidensformer. Der foregik en helt grundlæggende afprøvning af kunstens formsprog, hvor elementer fra tidens forskning i optik og perception blev udnyttet. Andre kunstnere GUNNAR AAGAARD ANDERSEN: HÆLDNINGSKOEFFICIENT 1:2:3, 1952 OLIE PÅ LÆRRED, 130 X 97 CM FYNS KUNSTMUSEUM 24 25\n15 brugte industrielle elementer og associationer som en art motiv og materiale, fx Preben Hornung og Robert Jacobsen. Ved at forholde sig til den samtidige udvikling af teknik og videnskab gik den konkrete kunst i dialog med sin tid og det til stadighed mere abstrakte og institutionaliserede samfund omkring den. PREBEN HORNUNG: VARIATIONER OVER EN JERNBANEOVERSKÆRING. NR. 3, 1955 OLIE PÅ LÆRRED, 130,5 X 195 CM STATENS MUSEUM FOR KUNST Den sorte jernkonstruktion har tyng - de og kraft via farven, mens formen er uden volumen og vægt. Jernkonstruktionens rette linjer og cirkelslag ser ud, som om de er tegnet med lineal og passer, og hermed forener oplevelsen af den materielle tyngde sig med ingeniørens tekniske tegning i et udvidet bud på, hvad industrialisering og konstruktion er. Preben Hornungs Variationer over en jern baneoverskæring er en mere snavset og stoflig komposition end Gunnar Aagaard Andersens rene matematik, men de to måder at være konkret på har et plangeometrisk berøringspunkt. VICTOR VASARELY: KASSIOPEIA III, 1958 OLIE PÅ KRYDSFINÉR 58 X 39 CM, STATENS MUSEUM FOR KUNST Videnskab og teknologi spillede en vigtig rolle for Vasarely både i forhold til indhold og optisk effekt. Med de sort-hvide farver trækker Vasarely på fotografiets positive og negative billeddannelse og på den moderne trykpresses gengivelse af billeder ved hjælp af raster. Dermed trækker billedet på de naturvidenskabelige undersøgelser af optiske effekter, som ligger bag den moderne teknologis reproduktionsformer. Det var desuden væsentligt for Vasarely at billedet umiddelbart lod sig opleve, uden at kræve særlige forkundskaber eller viden om kunst\n16 RICHARD WINTHER: MÆLKEFLASKEN, 1948 JERN OG TRÆ, H. 33 CM STATENS MUSEUM FOR KUNST Richard Winther udfylder flaskens volumen, men udelader glassets glatte overflade. Flaskeformen er genkendelig, men den henviser ikke til sanseoplevelser såsom berøringen af glas eller smagen af kold mælk. Det er snarere industrialisering og synsmekanik, der er i fokus, og dermed en kompleks og abstrakt virkelighedserfaring, som rækker videre end den subjektive sansning af en genstand. Samme år, som han lavede Mælkeflasken, skrev Winther i Liniens skrifter, at skal kunst være tidssvarende, må den udtrykke sig ved samtidens midler. Traditionen forhindrer os i at indse, at vore udtryksmidler i dag er anderledes end før den gennemgribende industrialisering af det moderne samfund. 28\n17 IB GEERTSEN: RØD MOBILE, 1954 BEMALET METAL, 62 X 46 X 16 CM STATENS MUSEUM FOR KUNST Bevægelse i kunsten Ligesom maleriets flade er konkret og virkelig, så er bevægelsen det også. I bevægelsen møder kunsten beskuerens verden, fordi vi konstant bevæger os for at opleve kunsten skal vi altså ikke drømme os et andet sted hen, men være til stede lige nu og her sammen med værket. De konkrete kunstnere eksperimenterede med bevægelse som endnu en realitet på linje med maleriet og skulpturens formsprog. Bevægelse udfoldes på forskellig vis, fx mekanisk bevægelse, fysisk bevægelse, optisk effekt m.m. Dette er tydeligt i Ib Geertsens mobiler, som både selv bevæger sig og opfordrer os til at bevæge os omkring dem. I maleriet udnyttede man erfaringerne med former og farvers virkning på beskueren til at fremkalde en oplevelse af bevægelse, men man kunne også eksperimentere med, at malerier fysisk bevægede sig; fx lavede Richard Mortensen i 1944 et stort bevægeligt maleri, som måske, måske ikke blev drevet af hvide mus, sådan som det fremstilles i Albert Mertz og Jørgen Roos eksperimentalfilm fra samme år. RICHARD MORTENSEN: SUITE À LA OMINANDA, 1963 BEMALET TRÆ, 100 X 81 X 3,8 CM STATENS MUSEUM FOR KUNST 30\n18 Filmmediet trækker både på en mekanisk bevægelse og en optisk effekt og er netop en række stillbilleder, som sættes i bevægelse, og som pga. øjets træghed aflæses som et sammenhængende, bevæget billede. Malere og billedhuggere har eksperimenteret med filmmediet, blandt andet ved at drage maleriets elementer ind i filmen. Richard Winther var optaget af filmbilledets gentagelser og transformation af motivet, mens Richard Mortensen så muligheder for at udfolde malernes viden om farvers virkning i farvefilmsproduktionen. UDSTILLINGSPAMFLET FRA LE MOUVE- MENT-UDSTILLINGEN, GALERIE DENISE RENÉ, VENLIGST UDLÅNT AF GALERIE DENISE RENÉ, PARIS VICTOR VASARELY: ZILAH II, OLIE PÅ LÆRRED, 65 X 60 CM NY CARLSBERG GLYPTOTEK FILM STILL, ALBERT MERTZ, JØRGEN ROOS: RICHARD MORTENSENS BEVÆGELIGE MALERI, 1944, 3 MIN. DET DANSKE FILMINSTITUT Vasarely mente, at visse optiske indtryk kan kategoriseres som en bevægelse, fordi de for øjet opleves som i bevægelse, selvom det egentlig ikke er tilfældet. I kataloget til Le Mouvement-udstillingen understregede han synsoplevelsens betydning, idet han fremførte, at en visuel aggression mod retinaen (nethinden) kunne få den til at vibrere. Zilah II er netop visuelt aggressivt: En propel eller blomst synes at dreje rundt i billedet, som om den forsøger at skære sig ud af fladen; kigger man nærmere, er der dog ingen blomsterform, men en række forskudte elementer, som skærer imod hinanden og skaber oplevelsen af bevægelse. Filmen med det bevægelige maleri blev vist på Le Mouvement-udstillingen hos Denise René i 1955 sammen med andre både tidligere og samtidige eksperimentalfilm. Her tilføjede Richard Mortensen med bistand fra Robert Breer en slutsekvens af stop motion-billeder af bolde og udvidede temaet med det bevægelige maleri fra reportage til filmisk maleri. Med boldmotivet til sidst i filmen forstærkede han kritikken af borgerskabets meningsløse prydgenstande, som Albert Mertz, Jørgen Roos og Ib Geertsen kaster bolde efter; blot er det nu os, boldene suser imod og udfordrer\n19 Galerie Denise René formidlede bevægelsestemaet i en kanonisk udstilling i 1955 med titlen Le Mouvement. Victor Vasarely, Robert Jacobsen og (uofficielt) Richard Mortensen o.a. deltog i udstillingen. Ud over at vise værker, som på forskellig vis kunne forandres eller sættes i bevægelse, viste man på denne udstilling et filmprogram med eksperimentalfilm med blandt andet ovennævnte film af Mertz og Roos samt Robert Breers Form Phases IV, Udstillingen var inspirerende for kunstnerne indbyrdes, men også formativ for publikums forståelse af konkret og kinetisk kunst; en udvidet version blev i 1961 vist på Kunstmuseet Louisiana under titlen Bevægelse i kunsten. ALBERT MERTZ: PORTRÆTGALERIE, 1961 OLIE PÅ LÆRRED, 72,5 X 92,5 CM STATENS MUSEUM FOR KUNST FILM STILL, RICHARD WINTHER: VUES ANIMÉES DE L ATELIER ET COLLECTION RICHARD WINTHER, , 12 MIN. DET DANSKE FILMINSTITUT Med Portrætgalerie driller Mertz de andre konkrete kunstnere. Maleriet, som er helt fladt, ophæver til dels forskellen mellem figur og grund og er dermed helt i tråd med Ib Geertsens og Jean Dewasnes billeder. Men hvor Geertsen og Dewasne ønskede at undgå figurdannelse særligt men ne ske figuren leger Mertz med geometriserede ansigter, som træder frem som skiftevis røde og blå figurer. Hermed forholder han sig til det faktum, at mennesket, når det ser, søger at genkende former og figurer. Trods figurdannelsen er billedet lige så konkret som udstillingens øvrige værker. I Winthers film er materialet hans atelier og kunstsamling. Her ses kunstværker af blandt andre Albert Giacometti og Jean Arp. Inspirationen fra andre kunstnere og arven fra 1930 ernes kunst er hermed nærværende i filmen, men bliver sammen med malematerialer og inventar samtidig gjort til materiale for filmen selv. Kameraet vugger, zoomer og drejer sig rundt i atelieret, som om kameraet er en pensel, der maler med kunstsamlingen og møblerne foran objektivet. Det genkendelige forandres og isoleres til abstrakte former, og klip mellem positiv og negativ film forstærker oplevelsen af filmens egen virkelighed\n20 Konkret i verden Den konkrete kunst er en kunst, der har fokus på de formelle virkemidler. Derfor er det også per automatik en kunst, der bevæger sig i sit eget undersøgelsesrum, og hvis handling udspiller sig i kunstnerens atelier. Et stykke vej fra de fleste menneskers hverdagsliv. Men det var ikke meningen, at vejen fra menneske til kunst skulle være lang. De erfaringer, kunstnerne gjorde sig i deres malerier, tog de med sig ud over billedets rammer. Kunsten skulle integreres i verden, i de offentlige og kollektive rum, som vi opholder os i meget af vores tid, og mange af de konkrete kunstnere arbejdede derfor med rumudsmykninger. Ib Geertsen arbejdede særligt med at integrere kunsten i vores fælles rum. Han drømte om at farvepoetisere et lille land, som han skrev i 1967, sådan at farverne i det offentlige rum både var i harmonisk balance med hinanden og funktionelle. Bygninger, biler og infrastruktur skulle alligevel males, så hvorfor ikke lade kunstnere vælge farverne, spurgte han. Geertsen udsmykkede blandt andet Næstved Centralsygehus, hvor elevatorerne var røde, så de var nemme at få øje på, og sygestuerne var i lyse blå og gule farver. Her brugte han erfaringerne fra sine malerier om farvernes virkning. DSB, mente han, burde særligt forholde sig til rust som deres største problem og afstemme deres farvebrug herefter. Hermed forholdt han sig til en moderne verdens vilkår af snavs, forurening, industri og kollektiv bevægelse. Det er jævnligt til offentlig debat, om kunsten særligt den abstrakte nu gør en forskel eller ej, ikke mindst i det offentlige rum. Har undersøgelserne af former og farver i atelierets eksperimentarium noget at bidrage med, og dér hvor mange mennesker færdes? Der er ikke noget entydigt svar på, om den konkrete kunst med sin aktivering af sanserne kan åbne vores øjne for verden, men Ib Geertsens Cykel peger på, at initiativet også ligger hos beskueren. FERNISERINGSKORT, FORMES ET COULEURS MURALES, 1951, VENLIGST UDLÅNT AF GALERIE DENISE RENÉ, PARIS På Formes et Couleurs Murales-udstillingen (vægformer og vægfarver) i Galerie Denise René i 1951 udstillede Jean Dewasne, Robert Jacobsen og Victor Vasarely værker, som med deres store format skubbede til grænserne mellem staffelimaleri og monumentaludsmykning. Udstillingen var udtryk for et ønske om at skabe kunstværker, der rakte ud over sofastykkets begrænsede plads og publikum, og som i stedet kunne fungere i større arkitektoniske sammenhænge, fx i byrummet\n21 Jean Dewasne beskæftigede sig, ligesom Paul Gadegaard, som han i øvrigt kendte fra Paris fra 1946, udpræget med monumentaludsmykninger. Han skabte kæmpemalerier og udsmykninger til fx undergrunden i Hannover og Johan Otto von Spreckelsens La Grande Arche i Paris. Sidstnævnte dækker et areal på m 2. Her er han foran et af de malerier, der siden skulle blive større og større, fotograferet ved udstillingen i Kontakten til danske kunstnere og kunstkendere betød, at Dewasne også fik udsmykningsopgaver i Danmark, fx på Gori-fabrikken i Kolding i og en efterfølgende udsmykning af en del af havnefronten sammesteds. Sidstnævnte opgave var støttet af Statens Kunstfond, hvilket mødte modstand i Billedkunstnernes Forbund, som mente, at opgaven burde tilfalde en dansk kunstner. Kort før sin død i 1995 udførte Dewasne en stor loftsudsmykning til Politikens Hus ved Rådhuspladsen i København. FOTO AF JEAN DEWASNE FORAN EGET VÆRK. FRA UDSTILLINGEN FORMES ET COULEURS MURALES, 1951, VENLIGST UDLÅNT AF GALERIE DENISE RENÉ, PARIS PAUL GADEGAARD: MALERI, 1964, AKRYL PÅ MØBELPLADE, 60 X 73 CM, FYNS KUNSTMUSEUM Farverne siksakker ned over maleriet. Ind mod midten og tilbage ud mod kanten. Det virker, som om vi i maleriets lille firkant blot ser et udsnit af en større helhed. Den enkelte farve stopper kun dér, hvor den støder ind i en anden, og farverne ser ud, som om de fortsætter ud over billedets lille firkant. Med den glatte overflade, som er mere malerrulle end penselstrøg, forstærkes oplevelsen af rumudsmykning frem for traditionelt maleri. Paul Gadegaard arbejdede med rumudsmykning fra midten af 1950 erne, hvor han bl.a. udsmykkede Aage Damgaards skjortefabrik i Herning kendt som den sorte fabrik ( ). Stærke farver og skarpe former bredte sig hen over lofter, vægge, arkivskabe og skriveborde, så fabrikken blev et stort maleri, som arbejderne gik rundt inde i. Maleri fra 1964 minder om hans totaludsmykninger\n22 IB GEERTSEN: CYKEL, 1984 BLANDEDE MATERIALER FYNS KUNSTMUSEUM Med farver og dråbeformer gør Geertsen opmærksom på, at en cykel også er en mobile. Han henleder opmærksomheden på de oplevelser, der ligger i vores omgivelser, fx cykelhjulenes finurlige og fine snurren i bybilledet. Geertsen udsmykkede cyklen i forbindelse med Cyklernes Dag i 1984 og cyklede den gennem byen fra Valby til Ny Carlsberg Glyptotek, hvor den blev udstillet. En opfordring til at komme op på cyklen og bevæge sig ud i verden med et friskt blik, et blik som kunsten måske kan hjælpe til at forfriske, når vanen gøre os blinde for verden. Med titlen Sofastykke henviste Bamse Kragh-Jacobsen humoristisk til det, kunsten ikke skulle være: Den skulle ikke vanemæssigt hænge over sofaen som et trofæ, vi er stolte af, men aldrig rigtig kigger på. Humoristisk men også med en vis alvor. For det rejser spørgsmålet om, hvorvidt kunsten kan gøre en forskel, eller om den er ligegyldig pynt. Titlen refererer måske også til Bamses egen situation, hvor maleriet i en årrække kom i anden række; han var aktiv i Linien II fra starten, men forsvandt fra den danske kunstscene i 1960 erne og 1970 erne, hvor han drev restauration og som pianist helligede sig jazzmusikken. BAMSE KRAGH-JACOBSEN: SOFASTYKKE,  OLIE PÅ LÆRRED, 105 X 100 CM FYNS KUNSTMUSEUM GUNNAR AAGAARD ANDERSEN: TO-DELT FOLDEBILLEDE, 1976 OLIE PÅ LÆRRED, 130 X 97 CM FYNS KUNSTMUSEUM Foldebilledet er et af flere, som relaterer sig til Gunnar Aagaard Andersens udsmykning af Odense Koncerthus. Foldebillederne er ikke egentlige forarbejder, men har tværtimod forskellig fremtoning alene ved deres materialitet. Den matte oliemaling i malerierne og den enkle farveholdning samler opmærksomheden om maleriets stoflighed og tyngde, mens de glatte marmorbilleder foran Odense Koncerthus har et maskinelt og lineært udtryk. På trods af at kompositionerne er de samme i udsmykning og maleri, er de to forskellige ting\n23 Værkliste: Jean Arp ( ) Richard Mortensen ( ) Et håndtryk, x 81 cm Robert Breer (f. 1926) Form Phases IV, mm, farve, (Kodachrome) 3:30 minutter Robert Breer/gb Agency Robert Breer (f. 1926) Pontus Hultén ( ) Le Mouvement, mm, s/h 14 minutter Galerie Denise René, Paris Jean Dewasne ( ) Robert Jacobsen ( ) Tredobbelt træk, 1949 Jern, H: 41 cm Ny Carlsberg Glyptotek, København Jean Dewasne ( ) Jean Deyrolle ( ) Robert Jacobsen ( ) Richard Mortensen ( ) Victor Vasarely ( ) Dewasne - Deyrolle - Jacobsen - Mortensen Vasarely, 1953 Skabelontryk. 330 x 260 x 10 mm Jean Dewasne ( ) Kvinder er ikke så tossede endda, x 91,9 cm Objet en acte opus 115, 1949 Olie på masonit 58 x 79 cm Ny Carlsberg Glyptotek, København Jean Deyrolle ( ) Juste milieu opus 82, x 81 cm Ny Carlsberg Glyptotek, København Composition jaune opus 153, x 130 cm Ny Carlsberg Glyptotek, København Helge Ernst ( ) Abstrakt komposition, 1958 Olie på træfiberplade 74 x 44,5 cm Paul Gadegaard ( ) Cirkus-polka, ,5 x 83 cm Maleri, 1964 Akryl på møbelplade 60 x 73 cm Komposition, 1979 Olie på møbelplade 97 x 130 cm Komposition, 1980 Olie på møbelplade, 95 x 128 cm, Ib Geertsen ( ) Sære vækster III, x 75 cm Deres Stemmer er Grene, der fantaserer om et Blad, ,5 x 62,2 cm Komposition, ,5 x 93 cm, Komposition blå-gul, x 57 cm Komposition over standardiserede former i bevægelse. Variation II, 1950, Olie på træfiberplade 61 x 73,5 cm Dynamisk rum II, 1950/1988 opsat på træfiberplade 91,8 x 115,8 cm Rød mobile, 1954 Bemalet metal 62 x 46 x 16 cm Drejeskulptur, 1954 Bemalet metal 35 x 77 x 63 cm Bevægelig skulptur, 1964 Bemalet metal 38 x 108 x 100 cm Drejeskulptur rød, blå, 1965 Bemalet metal 27 x 33 x 53 cm Firkant, 1965 Bemalet jern 50 x 50 x 50 cm Bentzon-serien, dele, hver 65,5 x 51 cm Cykel, 1984 Blandede materialer Preben Hornung ( ) Fabriksbillede, x 112 cm Variationer over en jernbaneoverskæring. Nr. 3, ,5 x 195 cm Variation over en jernbaneoverskæring, ,5 x 112 cm Robert Jacobsen ( ) Fri skulptur, 1948 Marmor 69 x 38,5 x 14 cm Havelåger, ca Sortmalet jern 103,5 x 76,8 x 3,8 cm Havelåger, ca Sortmalet jern 103,2 x 78,8 x 4,2 cm Realitet A, mm, s/h s:45 minutter Det Danske Filminstitut Rumlig triptykon, 1950 Bemalet jern 219 x 70 x 70 cm Tegning i jern, 1950 Bemalet jern 77,3 x 36,3 x 34 cm Tegning i jern, ca Bemalet jern 40 x 27 x 26,8 cm Skulptur. 7/11, 1950 Sortmalet jern 78 x 66 cm Volume contre volume, 1960 Patineret jern 119,5 x 80 x 72 cm Bamse Kragh-Jacobsen ( ) Sofastykke, x 100 cm Albert Mertz ( ) Portrætgalerie, ,5 x 92,5 cm 16 næsemænd, x 92 cm, Albert Mertz ( ) Jørgen Roos ( ) Richard Mortensens bevægelige maleri, mm, farve 2:10 minutter Det Danske Filminstitut Richard Mortensen ( ) Maleri, u.å. 119,2 x 100 cm Elise med fugle, ca ,5 x 59,5 cm Opus 9, nr. 3, x 92,8 cm Collage de dessin, 1950 Tusch på papir opsat på masonit 123 x 183 cm Opus Tamaris. Rosenhaven, x 73 cm Sirmione 1, x 97 cm Sagone, ,4 x 195 cm Suite à Ominanda, 1963 Bemalet træ 100 x 81 x 3,8 cm 11 vertikale i 12 rum, 1963/ ,5 x 150,5 cm, Knud Nielsen ( ) Abstrakt komposition, x 49 cm Komposition, x 72,5 cm Serge Poliakoff ( ) Komposition, x 65 cm Composition en verte et blanc, x 73 cm Ny Carlsberg Glyptotek, København Rouge, x 77 cm Ny Carlsberg Glyptotek, København Blåt med rød og gul plet, x 89 cm Victor Vasarely ( ) Tabor, 1949 Olie på masonit 130 x 81 cm Ny Carlsberg Glyptotek, København Donan, 1950 Olie på træfiberplade 130 x 76 cm Zilah II, x 60 cm Ny Carlsberg Glyptotek, København Kassiopeia III, 1958 Olie på krydsfinér 57,6 x 38,9 cm, Richard Winther ( ) Triple Boogie, mm, s/h 3:30 minutter Det Danske Filminstitut Mælkeflasken, 1948 Jern og træ, H: 33,5 cm Klodse studie, mm, s/h 11:30 minutter Det Danske Filminstitut Vues animées de l Atelier et Collection Richard Winther, mm, s/h 12 min Det Danske Filminstitut Gunnar Aagaard Andersen ( ) Hældningskoefficient 1:2:3, x 97 cm Hældningskoefficient 1:2:3, x 97 cm Hældningskoefficient 1:2:3, x 97 cm Hældningskoefficient 1:2:3, x 130 cm To-delt foldebillede, x 97 cm To-delt foldebillede, x 97 cm 42 43\n24 Et håndtryk Dansk-fransk avantgardekunst Forlaget Odense Bys Museer 2010 Koncept Gertrud Hvidberg-Hansen, /Odense Bys Museer og Dorthe Aagesen, Udstilling Udstillingskonsulent: Karen Westphal Eriksen, Københavns Universitet Udstillingskoordinator: Christian Guldsø Udstillingsarkitekt: Anne Schnettler Udstillingsmedarbejdere: Ole Larsen og Kasper Jensen Udstillingshæfte Tekst: Karen Westphal Eriksen, Københavns Universitet Redaktion: Merete Schultz Billedredaktion: Christian Guldsø Fotos: Inferno Fotografi, Ole Haupt, SMK Foto, Wermund Bendtsen Fotografi og Odense Bys Museer Omslag: Rikke Reimann Grafisk design: Winthergrafik Reproduktion og tryk: Winthergrafik ISBN Udstillingen er støttet af Augustinus Fonden, Møllerens Fond, Fehrs Fond og N.M. Knudsens Fond. Forlaget Odense Bys Museer Overgade 48 DK-5000 Odense C


You Will Meet a Tall Dark Stranger - CinemaZone.dk - et filmmagasin i bredformat\nAntonio Banderas Greg\nNår det tragikomiske spejl slår revner\nFlere af filmhistoriens store auteurs har haft gennemgående temaer i deres værker. Ozu var optaget af familiens bånd og strukturer, Antonioni tematiserede det moderne liv i en fremmedgørende verden, Bergman kredsede konstant om religiøs tro og tvivl – og Michael Bay er meget glad for store eksplosioner.\nFor Woody Allen har omdrejningspunktet altid været livets grundlæggende meningsløshed og dødens uundgåelighed. Vores forsøg på at glemme og løbe væk fra vores endeligt. De forviklinger, vi selv skaber, for at bibringe vores egen, lille tilværelse mening. Enkelte gange har tonen været grænsende til det nihilistiske, men som oftest har den sørgelige pointe været camoufleret af litterært vid og bid, som i det tidlige hovedværk Love and Death fra 1975, hvor Boris leverer følgende indsigt: "The key is not to think of death as an end, but more of a very effective way to cut down on your expenses."\nDen tragikomiske linse har altid været Allens vigtigste værktøj.\nSåledes også i You Will Meet a Tall Dark Stranger, hvor den alvidende voice-over-fortæller starter med at parafrasere Shakespeares Macbeth: "Life is full of sound and fury and in the end it signifies nothing."\nOg så er tonen ligesom lagt. Det bliver dog hurtig mere lystigt i takt med, at vi introduceres for det indbyrdes forbundne persongalleri. Aldrende Alfie (Anthony Hopkins) har forladt sin kone til fordel for afblegede tænder og en ung, barmfager blondine, mens hans deprimerede kone, Helena (Gemma Jones), søger trøst og håb hos en spåkone, der ser en mørk, høj fremmed i hendes fremtid.\nDeres datter Sally (Naomi Watts) drømmer om at åbne sit eget galleri, men er hemmeligt forelsket i sin chef, galleriejeren Greg (Antonio Banderas), mens hendes mand, Roy (Josh Brolin), forgæves forsøger at få sin forfatterkarriere tilbage på det rette spor, men konstant distraheres af en mystisk, mørkglødet skønhed (Freida Pinto) på den anden side af gaden.\nFælles for dem alle er, at de nærer mere eller mindre vidtløftige håb for fremtiden. Alfie vil ikke blive gammel, Helena vil ikke være alene, Sally vil stifte familie, Roy vil genfinde sit forfattertalent og så videre.\nPostulering gennem karikaturer\nDe stræber allesammen efter mere og bedre. Livet er for kort til kompromiser. Livet er en chance, der skal gribes. Selvhjælpsparolerne lurer lige under overfladen.\nDet er selve den moderne selvrealiseringsideologi, som 75-årige Woody Allen er ude efter. Idéen om at vi alle kan og bør blive mere, end vi er. Sundere og rigere. Ud med det gamle, ind med det nye og frem forrest i køen. Eller med Radioheads ord: "Fitter, healthier, more productive".\nPointen er lige så god, som den er aktuel. Desværre postulerer Allen frem for at argumentere. Skellet er afgørende. Frem for en troværdig kernefamilie, har Allen skrevet en række karikaturer. Den omvandrende (sen)midtlivskrise Alfie, der kaster diamantøreringe og pelsfrakker efter sin nye luderkone, men snart finder ud af, at han savner Helena, er en gammel traver, hvis navlestreng fører tilbage til den slags triviallitteratur, der følger med Alt For Damerne. Den mørke Juliet-skønhed i vinduet, hvis sirenesang får Roy til at droppe alt og komme løbende, føles på intet tidspunkt virkelig, men blot som tandhjul i Allens plotmaskineri. Og så fremdeles hele vejen rundt. Dog til dels fraregnet netop Roy, hvis forsøg på at holde fast i sine litterære ambitioner over for en kone, der ikke tror på ham, og en spåkoneforgabt svigermor, der mener, at stjernerne på himlen dikterer, at hans karriere er forbi, byder på glimtvis indsigt.\nDesværre er selv optrinene med Roy dog for genkendelige. Det vanvidsvid, der hjalp Allen med at begå 70'er-perler som Sleeper, Love and Death, Annie Hall og Manhattan er efterhånden blevet erstattet af en hyggeonkelmentalitet.\nDet er den klassiske gamle fortælling om den aldrende instruktør, der bliver rundere og får slebet kanterne. Ind i mellem mærker man den intellektuelle afsky over for tidens selvrealiseringsfetich og over for de mennesker, der ikke vil acceptere den eksistentielle meningsløshed. Desværre savnes der over hele linjen sardonisk saft og kraft, og så hjælper det heller ikke, at ingen af de medvirkende, fra Banderas til Watts, for alvor leverer varen. Glimtvis lynskarp dialog, et højt tempo og en kort spilletid medvirker til, at Allens seneste aldrig bliver decideret dårlig, men kun en soufflélet skuffelse.\nYou Will Meet a Tall Dark Stranger er en ironisk titel for en film, der er fattig på fremmede, men rig på genkendelige typer. Det er alt for cardiganblødt.


Tjek nogle af de spændende budskaber fra GTS-debatter på folkemødet - GTS\nHjem / Aktuelt / Nyhed / Tjek nogle af de spændende budskaber fra GTS-debatter på folkemødet\nBiodiversitet skal ikke være lillebror til klimaet – og når politikerne ser på, hvordan de grønne ambitioner bedst kan realiseres, så skal der ikke kun være fokus på de store virksomheder, men i højere grad på SMV’erne. Det var et par af de budskaber, som ordførere fra henholdsvis Alternativet og Socialdemokratiet kunne tage med sig hjem fra GTS-debatter på folkemødet.\nHvordan bygger vi en motorvej til de gode ideer?\nEr det et problem, at der er meget fokus på skriftlighed og akademisk tilgang i vores innovationssystem, når man skal søge midler? spurgte Mads Váczy Kragh, direktør i Erhvervshus Sjælland, ifm. denne debat, som GTS holdt sammen med Innovationsfonden og ATV. Nogle af de største danske erhvervssucceser er trods alt etableret af smede og andre med en håndværksmæssig baggrund, påpegede han.\nEmil Drevsfeldt Nielsen, erhvervspolitisk chef, Dansk Metal, var meget på linje med budskabet fra Mads Váczy Kragh. Aktører skal møde virksomheder der, hvor de er, så de hurtigt kan se den konkrete værdi i et samarbejde om innovation.\nUdviklingen i landbruget er (heller) ikke højpandet og avanceret – fx vurderes projekter i promille-fondene af andre landmænd. Det sikrer, at man mødes i øjenhøjde, fortalte Morten Boje Hviid, chef for bæredygtighed i Landbrug & Fødevarer.\nMalte Larsen, erhvervsordfører i Socialdemokratiet, lagde vægt på behovet for at skabe langsigtede rammer for udvikling af grønne løsninger fremfor hele tiden at lave tingene om. Det er det bedste politikerne kan gøre. Han påpegede også, at vi ikke skal have virksomheder på støtten, men skabe gode rammer for grøn innovation.\nDorte Martinsen, direktør i SMV360grader, fremførte, at vi skal tænke de unge ind i ”innovation”. De skal drive forretningerne videre, og er ikke så bange for at gå i gang og afprøve ny teknologi.\nSkal Danmark være et førende testland for grønne løsninger?\nAnders Sørensen, bæredygtighedschef i Enemærke og Petersen, pegede i denne debat på, at bygherrer selv skal skubbe på ift. grøn omstilling. Men samtidigt er det nødvendigt, at de oplever en efterspørgsel efter løsningerne. Desuden skal GTS via deres testfaciliteter gøre det muligt at gå fra de gode grønne ideer til virkelighed.\nDet er korrekt, at man ikke kan have en erhvervsmæssig styrkeposition uden samtidig at have førende testfaciliteter. Det gælder naturligvis også, når det handler om at opbygge en grøn førerposition. Det kræver yderligere fokus, og at der investeres i nye testfaciliteter, slog Henrik Hassing, teknisk chef, FORCE Technology, fast.\nMikael Bay Hansen, sekretariatschef i Dansk Metal, var på linje med dette. Ifølge ham er det vigtigt, at især SMV-segmentet har adgang til stærke eksterne kompetencer i form af viden og ikke mindst testfaciliteter hos bl.a. GTS. Derfor er testfaciliteter også et fokusområde for Forskningsalliancen.\nFor Anne Paulin, klimaordfører for Socialdemokratiet, er uddannelse i tekniske kompetencer et vigtigt element i at understøtte grøn innovation. Manglen på menneskelige ressourcer kan nemlig blive en kæmpe barriere ift. at realisere de politiske ambitioner. Anne Paulin fortalte, at der var flere ting, hun kunne tage med hjem fra debatten. Men især var hun blevet opmærksom på, at der politisk bør være et større fokus på de små og mellemstore virksomheder, idet der kan være en tendens til, at politikerne især er optagede af de store virksomheder, når det drejer sig om den grønne omstilling.\nLia Leffland, direktør i ATV, sluttede debatten af med at opfordre publikum til at tjekke den forholdsvis nye database for danske testfaciliteter ud – den finder du her\nHavvind eller fisk: Hvordan kombinerer vi bæredygtig udvikling og biodiversitet?\nProfessor Karen Timmermann, DTU Aqua, lagde ikke fingrene imellem: Når vi bygger havvind, har det altid konsekvenser for biodiversiteten. Det betyder ikke, at vi skal holde os fra at bygge havvind, det betyder bare, at vi skal tænke os rigtig godt om, inden vi går i gang.\nLiselotte Hohwy, direktør i Tænketanken Hav, argumenterede også for nødvendigheden af at sikre, at den måde, vi bruger havet på, sker på en bæredygtig måde med respekt for dyre- og planteliv.\nBiodiversitet skal ikke længere være klimaets lillebror, slog Torsten Gejl, politisk ordfører for Alternativet, fast til denne debat. Det må nemlig ikke være sådan, at når vi gør noget godt for klimaet, så er det skidt for miljøet. Derfor er det vigtigt at inddrage data og videnskab, når det handler om at sikre biodiversitet ifm. byggeri på havet.\nNaturen er uforudsigelig, men det er muligt at udvikle metoder, der kan måle begrebet biodiversitet, så vi kan bruge denne viden, når vi bygger på havet til gavn for miljøet, understregede Anders Chr. Erichsen, RK Area manager, DHI.\nVi skal naturligvis tænke os om og bruge den viden, der findes, men vi skal ikke blive så nervøse, at vi ikke tør komme i gang med at opbygge havvind, for det er et centralt element i at levere på de danske klimaambitioner, sagde Filip Engel, Sustainability Public Affairs & Branding, Ørsted. Og så er det vigtigt, at byggeriet ikke bare skal være billigt, men at der også stilles krav til effekten på det omgivende miljø, understregede han.\nKan Power-to-X blive et nyt dansk eksporteventyr?\nPolitisk har vi meget store forventninger til PtX, og jeg er meget nysgerrig på mulighederne – og så vil jeg også gerne høre jeres risikoanalyse, sagde Torsten Gejl, politisk ordfører for Alternativet.\nDet er med PtX, som dengang vi gik fra konventionel mælk til økologisk – efterspørgslen og interessen er enorm, sagde Knud Erik Andersen, CEO i European Energy A/S. Han slog også fast, at da kemi spiller en rolle ift. PtX er sikkerhed et helt centralt element i teknologien. De mennesker, der skal bo ved siden af de nye anlæg, skal kunne føle sig helt trygge ved det.\nDerfor er standarder helt afgørende, fastslog Anne Holm Sjøberg, afdelingschef i Dansk Standard. Samtidig er det vigtigt at samle kræfterne på tværs af værdikæden, så vi kan komme fra snak til handling og hurtigere ud af stepperne.\nVi er stærke på maritim teknologi i Danmark, og vi skal huske at have fokus på energieffektivitet, var et af budskaberne fra Cecilie Lykkegaard, vicedirektør i Danske Maritime. Hun pegede også på behovet for at fritage PtX-brændsler for afgifter for at accelerere udviklingen af teknologien.\nAfslutningsvis takkede Torsten Gejl for de mange gode input, som han ville tage med hjem i det politiske maskinrum på Christiansborg.\nDet er lige i folkemødets ånd, at folkets ideer møder markedet og kan udvikle sig til en eksportsucces, sagde Nikolaj Ilsted Bech, sektionsleder i Opfinderrådgivningen, mens han viste nogle af de største opfindelser fra de sidste 50 år frem. Det gjaldt bl.a. et hjælpemiddel, der kan bruges til at rejse en person, der er faldet, op fra gulvet, uden det belaster sundhedspersonalet.\nKom og prøv at navigere et skib med 3D-briller\nI vores telt ”Tech på toppen” var det også muligt at teste, hvad det kræver at blive kaptajn på et af verdens største havvindinstallationsskibe. FORCE Technology havde medbragt sin ”state of the art” XR/3D skibssimulator, og med den var det muligt at prøve at sejle et af verdens største havvindinstallationsskibe ud af Rønne Havn. Det var Jan Michelsen, Head of Department, Simulation, Ports & Training, FORCE Technology, der stod for denne aktivitet.


Nye corona-restriktioner rammer også autobranchen - AutoBranchen Danmark\nHome » Nye corona-restriktioner rammer også autobranchen\nFra mandag den 7. december skærper myndighederne en række krav og forholdsregler i forhold til corona-pandemien. De nye krav kommer til at gælde foreløbig indtil den 2. januar 2021.\nDet oplyste sundhedsminister Magnus Heunicke på et pressemøde tirsdag.\nMyndighedernes nye krav til afstand og corona-forholdsregler får også indflydelse på autobranchen. Er du ansat i, eller driver du en butik med butiksareal på mere end 2000 kvadratmeter, der er tilgængelig for kunderne, så gælder der nye regler om ensretning i butikken. Samtidig gøres anbefalingerne om antal besøgende i butikker nu til et krav. Og selv om nogle restriktioner er rettet særligt mod 17 kommuner i hovedstadsområdet, gælder disse krav for butikker over hele landet. Selve kravet afhænger af butikkens størrelse:\nKravene om ensretning i stormagasiner, storcentre og butikker på over 2000 kvadratmeter, gælder som nævnt i hele landet.\nDe 17 kommuner med særlige restriktioner er disse:\nI disse 17 kommuner skærper myndighederne desuden opfordringen til hjemmearbejde. Virksomhederne opfordres med Magnus Heunickes ord “kraftigt til, at medarbejderne arbejder hjemmefra hvis det er muligt og således minimerer fysisk fremmøde mest muligt. Har man møder, der kan flyttes til januar, så gør det.”\nAutouddannelserne påvirkes kun i ringe grad\nI de 17 kommuner anbefales nu hjemmeundervisning på videregående uddannelser, mens ungdomsuddannelser går fri i denne omgang. Det betyder, at elever/lærlinge fortsat kan komme på skole, men dog må indstille sig på begrænsninger i forbindelse med spisning og måske i visse fag.\nBemærk desuden, at kravene om mundbind og visir i alle butikker fortsat gælder. Det gør de foreløbig til den 2. januar.\nDet vil sige at alle medarbejdere, kunder, samarbejdspartnere med flere, skal bære mundbind eller visir i de områder af virksomheden, der er offentligt tilgængelige. Det betyder, at uanset om man sidder bag sit skrivebord, indskriver en bil eller fremviser en bil, skal der bæres mundbind eller visir.\nHvis medarbejderen er afskærmet bag en plexiglasplade, som det kendes fra mange detailbutikker, vurderes det ikke, at medarbejderen skal bære mundbind. Kunden skal dog fortsat bære mundbind.\nMyndighederne har ikke specificeret, om kravet til mundbind gælder i forbindelse med prøvekørsel af biler. Vi ved dog, at kørerlærere og elever skal bære mundbind. AutoBranchen Danmark opfordrer derfor til, ud fra et forsigtighedsprincip, at der bæres mundbind eller visir ved prøvekørsler for både at beskytte kunde og sælger i den situation.\nBemærk dog, at det ikke gælder for ”almindelig ophold og færden” på arbejdspladsen. Dermed er det tilladt at have mere end 10 personer på arbejdspladsen, forudsat at det er nødvendigt for at udføre arbejdet på normal vis.\nMen forsamlingsforbuddet vil ifølge AutoBranchen Danmarks vurdering gælde på arbejdspladsen, hvis der fx afholdes fredagsbar eller julefrokost i arbejdspladsens lokaler, fordi det er en social aktivitet.\nPå landsplan indskrænkes muligheden for at samles 500 personer ved siddende arrangementer. Det gælder nu alene aktiviteter i trossamfund, idræts- og kulturarrangementer, erhvervsrelaterede aktiviteter som for eksempel generalforsamlinger samt foredrag, kurser, undervisning, borgermøder og lignende.\nI butikker på over 2000 kvadratmeter er det fortsat et krav, at der er synligt opsynspersonale, der sikrer, at restriktionerne overholdes i den del af butikken, der er offentligt tilgængelig.\nKravene gælder frem til den 2. januar.


Køb powerball – Drivhusvarmer\nSammenlign priser og læs anmeldelser af powerball pro Gadgets. Klik her og find den bedste pris nu! På DBA finder du altid et godt tilbud på både nye og brugte varer til salg.\nDet gør den rigtig godt, og den er derfor meget populær som træningsredskab blandt golfspillere og flittige computerbrugere. Både til at optræne muskulaturen på forhånd og til .\nFitnessgruppen er din sparringspartner, når du skal købe motionsudstyr. Store mængderabatter, hurtig levering og tusindvis af kvalitetsprodukter på lager. Den højeste kvalitet og den billigste pris.\nVi sidder klar til at hjælpe ved telefonen. Digital ForceBall gyrobol som træner håndledets styrke og udholdenhed. Velegnet til udøvere af badminton, tennis, roning m. Dette er topmodellen med display og lysdioder, .\nBestil dine dagligvarer på Coop. Dag til dag levering kun 25kr. Powerball Amerikansk lotto. Det største gadget udvalg på nettet. Her får du flexibiliten fra Savage-serien, den klare og rene tone fra Blackmore og Classic samt den agressive gain fra Fireball.\nJeg var blevet anbefalet at købe en powerball , efter smerter i armen i et længere stykke ti jeg bestilte den søndag aften og tirsdag kom den med posten. Jeg må indrømme at da jeg fik den pakket ud tænkte jeg ærligt talt hvad er dog det for noget legetøj men jeg er blevet positivt overrasket, for jeg må da sige at der er sgu . Dens unikke funktionalitet gør det til en særlig fordel for entusiaster af mange forskellige typer af sport som golf, tennis, squash, og alle andre aktiviteter hvor der kræves øget kraft i arme, hånd og håndled. Rekorden for den største gevinst blev sat . Finish opvasketabs – Køb i din NORMAL!\nJordan Ttandbørste – Køb hos din NORMAL! Maybelline Lash Sensational mascara – Køb hos din NORMAL! Rengøringswipes – Køb hos din NORMAL! Lodtrækninger afholdes onsdage og lørdage.\nFree delivery and returns on all eligible orders. Et syndikat af internationale aktører vil bringe dig sammen med folk over hele kloden, .


Omregn l/h til cm³/h (Liter per time til Kubikcentimeter per time)\nLiter per time to Kubikcentimeter per time\nOmregn Liter per time til Kubikcentimeter per time (l/h til cm³/h):\nVed denne regnemaskine er det muligt at indtaste den værdi, der skal omregnes, sammen med den originale måleenhed, f.eks. '28 Liter per time'. Når man gør det, kan man enten bruge enhedens fulde navn eller en forkortelse af detf.eks. enten 'Liter per time' eller 'l/h'. Derefter bestemmer regnemaskinen kategorien af den måleenhed, der skal omregnes, i dette tilfælde 'Volumenstrøm'. Herefter omregner regnemaskinen den indtastede værdi i alle de relevante enheder, som den kender. I den resulterende liste kan du være sikker på også at finde den omregning, som du oprindeligt søgte. Alternativt kan den værdi, der skal omregnes, indtastes som følger: '61 l/h til cm3/h' eller '95 l/h to cm3/h' eller '95 Liter per time -> Kubikcentimeter per time' eller '71 l/h = cm3/h' eller '48 Liter per time til cm3/h' eller '3 l/h til Kubikcentimeter per time' eller '14 Liter per time to Kubikcentimeter per time'. For dette alternativ finder regnemaskinen også straks ud af, hvilken enhed den originale værdi specifikt skal omregnes til. Uanset hvilken af disse muligheder man bruger, sparer regnemaskinen en for den besværlige søgning efter de relevante lister i lange selektionslister med utallige kategorier og understøttede enheder. Alt dette har regnemaskinen gjort for os, og arbejdet er gjort i brøkdele af sekunder.\nRegnemaskinen gør det derudover muligt at bruge matematiske udtryk. Som et resultat er det ikke kun tal, der kan regnes ud, som f.eks. '(7 * 54) l/h'. Også forskellige måleenheder kan parres direkte med hinanden i omregningen. Det kan f.eks. se sådan ud: '28 Liter per time + 84 Kubikcentimeter per time' eller '62mm x 52cm x 17dm = ? cm^3'. De på denne måde kombinerede måleenheder skal selvfølgelig passe sammen og give mening i den pågældende kombination.\nHvor mange Kubikcentimeter per time går der på 1 Liter per time?\n1 Liter per time [l/h] = 1 000 Kubikcentimeter per time [cm³/h] - Måleenheds-regner, hvormed du bl.a. kan omregne Liter per time til Kubikcentimeter per time.


Nyt Museum Jorn - kulturen er rygraden i vores samfund | Midtjyllands Avis\nDebat Silkeborg Museum Jorn Politik\n17. oktober 2019, 12.41\nIllustration: Team Effekt\nAf Mads Frandsen (V) og Rune Kristensen (S)\nDet har medarbejderne på Museum Jorn vist i stor stil og med udstillinger i verdensklasse, workshops for børn, unge og legende forældre. De har udfordret, hvad et museum kan gøre og samtidig skabt en stor succes og et levende museum, hvor der tales og formidles om kunsten i et sprog, alle kan forstå; for at gøre Jorn folkelig og for alle.\nOplevelsen på Museum Jorn er unik, men rammerne og potentialet har ikke fulgt med. Det er vores klare mål at følge ambitionen om et nyt museum Jorn til dørs og skabe opbakning og dermed at det lykkedes - at få skabt økonomi til at bygge et nyt kunstmuseum, til den største kunstner i Danmark i nyere tid. Det er en helt unik mulighed og vil flytte vores selvopfattelse af, hvad der kan lade sig gøre i Silkeborg Kommune.\nDet helt unikke mål er at gøre Silkeborg Kommune og by til en kunst- og keramikby, der vil gå hånd i hånd med ambitionerne for outdoor, hvor det er sporten, der er i centrum.\nDe store velfærdsområder fylder i debatterne og gør det med rette - men kulturen er rygraden i vores samfund. Derfor skal vi forsat stå ved den største kulturpolitiske satsning i nyere tid, der handler om at få bygget et nyt Museum Jorn. Det er uden sammenligning den største satsning siden etablering af Kunstcenter Silkeborg Bad.\nTil tvivlerne er vores budskab, at når samfundet er udfordret, er svaret ikke at slække på vores mål, her står kulturen som det kit, der skal holde sammen på det hele. Med stærk opbakning til de kulturinstitutioner der samler os i lokalområderne og i de større byer.\nVi vil slutte med en Jorn-citat, der indrammer ambitionen og målet om et nyt Museum Jorn: Hvis man ikke går til yderlighederne, er der ingen grund til at gå. (Asger Jorn, 1941).