Транспорт: Автомобільне обладнання: будова та діагностування, Курсовая работа – Учил? Нет!\nТранспорт: Автомобільне обладнання: будова та діагностування, Курсовая работа\nКатегория: ТранспортТип: Курсовая работа\nНадійність автомобіля в умовах експлуатації значною мірою залежить від справності приладів електроустаткування, які спричинюють близько 15% несправностей його. Ресурс механічних вузлів електроустаткування обмежують тертьові поверхні, які треба добре змащувати, захищати від пилу, вологи і бруду. Внаслідок різких температурних перепадів, неперервних вібрацій, потрапляння вологи, пилу, бензину, масла або їхньої пари різні контактні струмопровідні деталі працюють у складних умовах. Ізоляційні матеріали також зазнають руйнування під дією нагрівання, вологи й електричного поля. Від різких перепадів температури утворюються тріщини у приладах електроустаткування, розміщених під капотом двигуна, особливо взимку, а конденсація вологи знижує їхні ізоляційні властивості так само негативно діють на деякі ізоляційні матеріали пари бензину і масла. Строк служби і надійність електроустаткування автомобіля в умовах експлуатації залежать не тільки від досконалості конструкції і технології виробництва, а й від якості ТО, який охоплює контрольно-діагностичні, регулювальні та інші роботи. Діагностують технічний стан електроустаткування за допомогою спеціальних стендів і приладів - компактних, надійних, зручних для пересування, з високою точністю показань. Під час діагностування запалювання в бензиновому двигуні виконують такі роботи: контроль системи запалювання; вимірювання кута випередження запалювання, замикального кута - індивідуального і підсумкового; контроль первинної і вторинної картин запалювання; автоматичне вимірювання різниці потужностей циліндрів, частоти обертання. Діагностуючи електрообладнання автомобіля, проводять цифрові вимірювання потужності та напруги великих струмів (без порушення цілісності вимірюваної схеми), вимірювання опору, контроль генератора, стартера, регулятора напруги і т. ін. Дизельний двигун діагностують сигналом тиску: контроль системи подачі і впорскування палива за картиною тиску; контроль початкового тиску динамічного розпилювача, вимірювання фазових помилок, кута початку подавання палива, кута попереднього впорскування, кута тривалості впорскування; можливість вибору картини; цифрове вимірювання кутів маркерними сигналами. Проводять механічні вимірювання тиску і вакуум у, перевіряють герметичність циліндрів, стан клапанів і поршнів, контролюють регулятор вакууму. На електроустаткуванні перевіряють такі прямі (структурні) діагностичні параметри: потужність генератора; прогин паса приводу генератора; напругу вмикання реле зворотного струму; електричну напругу, що підтримується регулятором напруги; електричний опір випрямного блока в прямому і зворотному напрямках; потужність стартера; висоту щіток стартера; зазор між підшипниками стартера та їхніми посадковими місцями; передачу приводом стартера обертального моменту. Акумуляторна батарея (акумулятор) - це пристрій для збереження енергії, яку можна використовувати як електричну. Вона працює завдяки тому, що два різних метали, перебуваючи в кислотному розчині, виробляють електрику. Основні показники акумуляторів. Нижче наведено деякі важливі відомості про акумулятори, що допоможуть правильно вибрати акумулятор для автомобіля. Акумулятор має 100-відсоткову ефективність при температурі 27 °С, а при - 18 °С ефективність того самого акумулятора падає до 40%, бо для того щоб пустити двигун, треба мати вдвоє більше енергії, ніж це було потрібно при 27 °С. Стартова потужність (пускові ампери) - це та потужність, при якій акумулятор спроможний стартувати н умовах дуже холодної погоди. Цей чинник означає кількість амперів, які виробляє акумулятор протягом 30 с при - 18 °С без падіння напруги нижче ніж 7,2 В (мінімальний рівень для надійного старту). Чим вищий цей показник, тим більша стартова потужність акумулятора. Резервна потужність - це потужність, що досягається за час, протягом якого акумулятор виробляє 25 А при температурі 27 °С і забезпечує роботу всіх допоміжних приладів в автомобілі вночі та в умовах поганої погоди або з несправним генератором заряджання. Функціонування в умовах холодної погоди. В зимових умовах при - 18 °С і нижче акумулятор погано заряджатиметься у зв'язку із зростанням внутрішнього опору. У разі коротких поїздок взимку енергія, витрачена акумулятором на пуск, не компенсується. Внаслідок цього він працює на спрацьовування, постійно розряджається і зрештою відмовляє. "Гарячий старт". У літні місяці після тривалих поїздок двигун дуже нагрівається і часто трапляється, що його важко стартувати заново. Такі "гарячі старти" іноді потребують стільки ж потужності, скільки й за холодної погоди або й більше. Це особливо поширюється на високо компресійні двигуни з великим робочим об'ємом і автомобілі з кондиціонерами, що ще раз підкреслює важливість правильного вибору акумулятора відповідно до двигуна автомобіля. Вибір акумулятора. Напевно, у кожного автомобіліста настає такий момент, коли стара акумуляторна батарея завдає багато клопоту, особливо у період суворої зими і сильних морозів. Постійні проблеми з пуском двигуна, нескінченні "домашні" підзарядки й страх, що активна маса, яка обсипається, у неслушний момент замкне пластини. Напрошується висновок: потрібен новий акумулятор. Усі стартерні акумуляторні батареї поділяють на три категорії: акумулятори, що обслуговуються (ремонтопридатні), акумулятори, що мало обслуговуються, та акумулятори, що не обслуговуються. Рис. 1. Будова акумуляторної батареї: 1 - пробки з центральною дегазацією для мінімальних витрат; 2 - позитивний полюс батареї (з паралельним з'єднанням); 3 - плоскі геометричні провідники; 4 - негативно заряджена пластина, що "підігнана" до спеціального сепаратора; 5 - позитивно заряджена решітчаста пластина; 6 - позитивно незаряджена решітчаста пластина; 7 - решітка зі спеціального сплаву, яка використовується для досягнення оптимального розподілення заряду на виступи акумуляторної пластини; 5 - негативно незаряджена пластина; 9 - негативно заряджена пластина; 10 - позитивно заряджені пластини; 11 - пластична обойма з позитивними пластинами зовні, що зменшує витрати енергії і збільшує строк служби; 12 - поліпропіленовий корпус і кришка, які зменшують масу на 20% (порівняно зі звичайним стартовим акумулятором) Ремонтопридатні акумулятори поки що трапляються в продажу, хоча років десять тому вони становили майже абсолютну більшість. Тепер їх виробляють лише кілька російських заводів і ще в кількох країнах колишнього соцтабору. їх легко впізнати за ебонітовим корпусом і чорною мастикою, налитою зверху. Такий акумулятор дасть можливість замінити блок пластин однієї або кількох банок, якщо між пластинами сталося коротке замикання. Проте більшість автомобілістів цим займатися не буде. До того ж дорожчий у виробництві ебонітовий корпус менш міцний, ніж пластиковий, і від удару розколюється. Мастика також має істотний недолік - згодом від бруду і перепадів температури вона втрачає свої ізолювальні властивості, від чого акумулятор починає дуже швидко самовільно розряджатися. Власник акумулятора, що не обслуговується, позбавлений можливості що-не-будь зробити з ним: на кришці такої батареї немає ніяких отворів і заливальних пробок. Це спеціальні акумулятори, призначені для певних умов експлуатації з м'яким кліматом і налагодженим сервісом. Вони дуже дорогі й використовуються для автомобілів певних марок. Більшість автомобільних акумуляторів, що випускаються в усьому світі, - це ті, які мало обслуговуються. Вони не мають таких жорстких обмежень в експлуатації, їх багато на ринку - від дешевих і простих до дорогих, якісних, виготовлених за сучасними технологіями. Припустимо, ви вирішили купити акумулятор. Але де і який? Найкраще звернутися в солідну фірму, де швидко підберуть те, що потрібно. Щодо того, який - дамо лише деякі рекомендації. Престиж і популярність будь-якої марки акумуляторів мають вирішальне значення під час купівлі, але треба враховувати і деякі технічні моменти. Звичайно, хімічний склад пластин або технологія їх виготовлення навряд чи відомі продавцю. Краще звернути увагу на те, що можна побачити самому, наприклад на пакетові пластини. Кожна пластина упакована в мікропористий конверт-сепаратор, який запобігає короткому замиканню між пластинами внаслідок обсипання активної маси і відповідно подовжує тривалість "життя" акумулятора. Такі пакети добре видимі, якщо відкрутити заливну пробку. Зверніть увагу також на пробки. Відомо, що під час заряджання акумулятора вода з електроліту випаровується і внаслідок електролізу розкладається на водень і кисень. Щоб акумулятор не вибухнув, у пробках збоку або зверху роблять невеличкий отвір для виходу газів. У найпростіших (і найдешевших) акумуляторах роблять просто маленький отвір, що може швидко забиватися брудом. У дорожчих - пробки виготовляють на зразок клапана, що не дає електроліту вихлюпуватися, з порожниною для конденсації гарів. Найкраще, якщо пробки не мають отворів, а в кришці батареї є система порожнин для конденсації води, а також єдиній газовідвідний канал, як в акумулятора?:, що не обслуговуються. Акумулятори, що мало обслуговуються, виробники поставляють сухозарядженими (як і більшість тих, що обслуговуються) або залитими електролітом на заводі. Якщо Ви купуєте акумулятор про запас, то краще купити сухозаряджений: у нього великий строк зберігання. Для того щоб привести його у робочий стан, потрібно залити електроліт. Залиті на заводі акумулятори вже готові до роботи. Електроліт для них готують з високоякісних складових. Він містить багато (іноді більше двадцяти) добавок, що перешкоджають сульфатації, обсипанню активної маси тощо. Варто зазначити, що в продажу з'явилися спеціальні модифікатори, які містять нібито такі добавки, але довіри вони не викликають. Є ще одна перевага в залитих акумуляторах. Перед тим як потрапити в торгову мережу, їх спеціально заряджають з контролем параметрів на спеціальній апаратурі. При цьому виявити неякісні батареї значно легше. Напевно, найважливіше, на що має звернути увагу покупець, - це характеристики акумулятора. їх три. Перша - номінальна напруга, вона в усіх батареях однакова, тому помилитися неможливо. Купуючи акумулятор, бажано перевірити його навантажувальною вилкою. Друга - ємність. Вона означає, грубо кажучи, кількість електроенергії, що зберігається в акумуляторі і вимірюється в ампер-годинах. Від ємності залежить, як довго можна крутити стартером двигун, точніше - скільки можна зробити спроб пустити двигун. Ціна акумулятора практично прямо пропорційна його ємності. І третя характеристика - пусковий струм, тобто струм в амперах (А), поданий на стартер під час пуску. На акумуляторах його можуть зазначати за чотирма різними системами: Держстандарт (на вітчизняних), ЕN (стандарт Єдиної Європи), 5АЕ (американський стандарт) і БШ (німецький). Останній стандарт найближчий до українського Держстандарту і на більшості європейських батарей ставиться "по замовчуванню", тобто коли систему стандарту не зазначено. Що він більший, то швидше і з більшою силою стартер прокрутить двигун. Краще купувати акумулятор з тими характеристиками, що зазначені в інструкції з експлуатації вашого автомобіля: так він прослужить довше при мінімальних витратах. Можна заощадити і придбати акумулятор меншої ємності, але працюватиме він менше від звичайного строку і погано справлятиметься із зимовим пуском. Купивши батарею навіть більшої ємності, ви не виграєте у строку служби, тому що постійне недорозряджання акумулятора призведе до сульфатації пластин, і програєте в грошах. Захоплюватися підвищеним пусковим струмом також не треба: спалите стартер. Краще замінити масло у двигуні, й проблем із запуском не буде. Увага! Останнім часом ринок країни переповнений неякісними товарами і підробками. Акумулятори не є винятком. Є кілька ознак, за якими можна з достатньою точністю відрізнити оригінал від підробки. Перше і, мабуть, головне: на акумуляторі обов'язково мають бути зазначені країна і завод-виробник, краще, якщо з адресою. Друге: має бути зазначена дата виготовлення, що дуже важливо, якщо акумулятор залитий. До кожної батареї має додаватися технічний паспорт, а от наявність інструкції не обов'язкова. Це пов'язано з тим, що на Заході акумулятори майже не продають уроздріб, їх установлюють спеціалісти на сервісних станціях. Третє: якісний акумулятор немислимий без якісного корпусу, зручних пробок і гладеньких вивідних клем, нерідко змазаних технічною захисною змазкою від окиснення і накритих зверху кольоровими пластмасовими ковпачками. "Амперне" навантаження. Головним завданням акумулятора є подача струму для пуску двигуна. Струм, потрібний для повертання колінчастого вала холодного двигуна, залежить від характеристик автомобіля, тобто від розміру ходу поршня і його діаметра, кількості циліндрів, співвідношення прокручування двигун/стартер, опори ланцюга, температури, в'язкості масла двигуна і навантаження допоміжних пристроїв. Чотирициліндровий двигун може потребувати струму пуску такої самої сили, як і восьмициліндровий з великим робочим об'ємом. Якщо оригінальне акумуляторне устаткування обирається, автомобіля, то враховуються всі ці чинники. Друге призначення акумуляторної батареї - виконання навантажувальних потреб автомобіля, коли вони перевищують можливості зарядної системи з постачання енергії. Зарядна система витримує електричне навантаження за нормальних умов руху автомобіля. Проте якщо двигун працює на холостому ходу, то батарея може віддати частину енергії для допоміжних пристроїв. Це спостерігається під час їзди містом, коли постійно припиняється і поновлюється рух за нормального навантаження допоміжних пристроїв. Акумуляторна батарея має відновити електричне навантаження автомобіля в разі відмови зарядної системи. У разі заміни автомобільного акумулятора слід застосовувати еквівалентні акумуляторні батареї. Якщо потрібна більша надійність, то треба застосовувати акумуляторну батарею більшої ємності. Третє призначення акумуляторної батареї - її дія як стабілізатора напруги в зарядній системі. Час від часу в електричній системі виробляються надто високі перехідні напруги. Це може статися, наприклад, під час замикання або розмикання ланцюга. Акумуляторна батарея частково поглинає і значно споживає ці пікові напруги і захищає напівпровідникові компоненти від виходу з ладу. Зберігання акумулятора. Що холодніше на вулиці, то більше проб тем у водіїв. Одна з основних - як на морозі пустити двигун. І тут дає про себе знати насамперед акумулятор. Саме на нього в мороз падає найбільше навантаження: пуск двигуна потребує значних зусиль. Щоб стартер повернув колінчастий вал холодного двигуна, акумуляторній батареї потрібно віддати значно більше енергії. При цьому не забувайте, що працездатність акумулятора відновлюється не миттєво а через деякий час: електроліт, що загустів на холоді, повільно проникає всередину пластин. Саме тому повторну спробу луску двигуна рекомендують робити тільки через кілька хвилин. До того ж на морозі батарея під час роботи стартера розряджається дуже швидко. Деякі водії, намагаючись пустити "замерзлий" двигун, безперервно крутять стартер раз за разом. Унаслідок цього насильства акумулятор дуже швидко "здихає" - остаточно і безповоротно: пластини батареї, не витримуючи надмірних навантажень, починають жолобитися та обсипатися. Певно, немає потреби говорити про необхідність регулярного догляду за акумулятором, зокрема про те, що потрібно раз, а то й більше на тиждень перевіряти рівень електроліту в банках і в разі потреби доливати дистильовану воду. Якщо акумулятор не обслуговується, - турбот менше. Однак увагу приділяти доведеться все одно - періодично варто перевіряти натяг привідного паса, а за перших ознак зниження потужності акумулятор потрібно підзарядити. А тепер мова про те, як швидше із найменшою шкодою для акумулятора пустити двигун на морозі. Насамперед треба вчасно замінити масло на зимове. Краще - на імпортне, тому що вітчизняне (зокрема, й фасоване) інколи має неприємну особливість на морозі перетворюватися на кисіль або зовсім замерзати. Не кажучи вже про те, як таке масло буде змащувати деталі двигуна, акумулятору з ним доведеться дуже скрутно, і він швидко вийде з ладу. Тепер - свічки. На зиму краще встановити нові. Проте це теорія, а на практиці часто спрацьовують такі чинники, як "ощадливість" або брак свічок під рукою у потрібний час. До того ж поки двигун пускається нормально, багато хто навіть не згадує про те, що у двигуні є свічки... Якщо свічки все-таки старі, то треба встановити в них потрібний зазор, що постійно збільшується через обгоряння електродів. Краще це зробити заздалегідь, інакше доведеться витратити багато часу тоді, коли потрібно їхати. У крайньому разі, якщо двигун не пускається, зазор можна встановити меншим, ніж рекомендується, але в цьому разі електроди обгорятимуть ще швидше. У сильні морози, перед тим як увімкнути стартер, слід "розігріти" акумулятор - увімкнути на кілька хвилин дальнє світло. І не намагатися завести двигун відразу. Спочатку кількома короткими вмиканнями стартера слід поганяти поршні в циліндрах, щоб злегка розігнати загустіле масло. А вже після цього спробувати його пустити. Якщо двигун не запустився з першої спроби, не вимикайте відразу стартер. Найоптимальніший режим пуску двигуна - серії 10...15-секундних спроб із трихвилинними перервами. Несправності акумуляторних батарей і їх діагностування У свинцевих акумуляторних батареях можуть бути такі основні несправності: розряджання і саморозряджання, сульфатація і коротке замикання пластин, тріщини у банках і замикання вивідних штирів, жолоблення і замикання пластин тощо. Причинами саморозряджання можуть бути забруднення акумулятора, замикання пластин активною масою, що обсипається, утворення місцевих (паразитних) струмів, які виникають внаслідок потрапляння металевих домішок в електроліт. Сульфатація полягає в покритті поверхні активного шару пластин великими кристалами сульфату плюмбуму внаслідок зниження рівня електроліту, тривалого зберігання акумулятора без дозаряджання, високої густини електроліту, експлуатації дуже розрядженої акумуляторної батареї і надмірного користування стартером. Коротке замикання пластин настає через випадання з них на дно банок великої кількості активної маси. Жолоблення і руйнування пластин трапляється від тривалого перезаряджання, підвищення густини і температури електроліту (понад +45 °С), недостатнього кріплення батареї у гнізді, замерзання електроліту і значної сульфатації пластин, збільшення сили зарядного струму, короткого замикання, а також у разі частого й тривалого вмикання стартера. В кінцевому підсумку всі названі несправності зменшують ємність акумуляторних батарей. Акумуляторні батареї треба тримати в чистоті. Пробки заливальних отворів мають бути щільно закручені, поверхня батареї суха, а їхні вентиляційні отвори прочищені. Пил, вологу і бруд видаляють сухою тканиною. Якщо на поверхню мастики потрапив електроліт, то його нейтралізують 1-процентним розчином нашатирного спирту, а потім протирають поверхню сухою тканиною. Наконечники проводів, а також затискачі й штирі акумуляторів старанно зачищають аід оксидів, щільно затягують і змащують тонким шаром технічного вазеліну. Періодично перевіряють кріплення акумуляторних батарей. Вони мають бути щільно укріплені в гнізді, а взимку утеплені. Особливо важливими роботами під час ТО акумуляторних батарей є підтримування їх у зарядженому стані, а також доведення до норми густини і рівня електроліту. Рівень електроліту перевіряють скляною трубочкою з внутрішнім діаметром 5...6 мм. Висота рівня має дорівнювати 10...15 мм від верхнього краю пластин акумуляторе або запобіжного щита. Періодичність перевірки в зимову пору - не рідше як через ЗО днів, а влітку - через 10...15 днів. Зниження рівня електроліту нижче від норми може призвести до сульфатації пластин унаслідок оголення їх, оскільки оголені місця (передусім у негативних пластин) посилено окиснюються, утворюючи сульфат плюмбуму. Крім того, утруднюється пуск двигуна стартером, він не розвиває потрібної потужності внаслідок збільшення опору в самому акумуляторі (сульфат плюмбуму не проводить електричний струм). Якщо протягом 2 - З тижнів верхня частина пластин залишається оголеною, пластини руйнуються, оскільки сульфат плюмбуму випадає з Ґраток. Рівень електроліту доводять до норми, додаючи дистильовану воду, яку готують за допомогою різних дистиляторів. Дистильовану воду зберігають у скляному, фарфоровому, пластмасовому, ебонітовому або свинцевому посуді. Електроліт додають в акумуляторні батареї у разі його витікання. Густина електроліту в працюючому акумуляторі під час заряджання збільшується, а під час розряджання зменшується (в електроліті залишається менше сульфатної (сірчаної) кислоти). Тому змінення густини електроліту може бути діагностичною ознакою, яка визначає ступінь розрядженості акумулятора. В процесі експлуатації батареї мають бути повністю заряджені, інакше внаслідок підвищення зарядного струму вони прискорено руйнуватимуться, знизиться надійність пуску двигуна стартером, оскільки зменшиться сила струму, що живить стартер і систему запалювання. Із зростанням розрядженості акумуляторної батареї підвищується температура замерзання електроліту. Тому експлуатація батарей улітку дозволяється при розрядженні до 50% ємності, а взимку - не більш як 25%. Густину електроліту визначають ареометром з точністю до 0,01 г/бм: в усіх акумуляторних банках. Для центральних районів СНД протягом року вона має становити 1,27 г/см3 (зведена до 15с С), для північних районів - більше, для південних - менше. За виміряною густиною електроліту з урахуванням його густини повністю зарядженої батареї можна визначити ступінь розрядженості акумуляторних батарей, %: Ср=6,25 (уп-ув) 10С, де уп - початкова густина електроліту повністю зарядженої батареї, зведена до 15 °С, г/см3; ув - виміряне значення густини електроліту, зведене до І. 'і °С, г/см3. Ступінь розрядженості акумуляторної батареї можна, визначити за таблицями, в основу яких покладено лінійну залежність густини електроліту і ступеня розрядженості батареї від 0 до 100%. Якщо немає таблиці, то ступінь розрядженості можна визначити орієнтовно, виходячи з таких співвідношень: зниження густини електроліту на 0,01 відповідає розрядженню акумулятора на 6,25%. Ступінь розрядженості акумуляторної батареї треба визначати за найменшою густиною електроліту в одному з акумуляторів, три цьому рівень електроліту не повинен відрізняти ся від норми більше ніж на 2... З мм. Якщо зниження рівня більше, то треба додати дистильовану воду до норми, зарядити батарею протягом 50...60 хв, а потім виміряти густину електроліту й урахувати температурну поправку. Зазвичай вимірювання роблять при температурі 15 °С. Працездатність батареї оцінюють сталістю напруги під навантаженням, що відповідає роботі стартера. Перевірити працездатність акумуляторної батареї, встановленої на автомобілі, можна під час пуску двигуна стартером, оскільки її справність позначається на роботі стартера. Якщо стартер розвиває потужність, достатню для нормального пуску двигуна, то це свідчить про справність акумуляторної батареї. Оцінити працездатність акумуляторних батарей, знятих з автомобіля, можна, перевіривши напругу батареї під більшим навантаженням. Для цього застосовують навантажувальні вилки, які штучно збільшують навантаження (воно стає таким, як навантаження при ввімкнутому стартері). Якщо показання вольтметра навантажувальної вилки протягом усього випробування (до 5 с) будуть стійкими і відповідатимуть 1,5...1,8 В, то акумулятор справний. Категорично забороняється перевіряти роботоздатність батареї коротким замиканням на "іскру". Продіагностувати акумуляторну батарею, оцінити її стан швидко і з документуванням результатів можна за допомогою спеціальних тестерів. Одним із них є портативний пристрій ВАТ 121 фірми Воsch (рис. 2). Цей портативний пристрій має: тест 12 V АКБ, тест 12 V генераторів і регуляторів; вольтметр; автоматичний хід теста; просте підключення; малу масу (до 600 г); енергонезалежність; вбудований принтер; однозначність і секундну тривалість тесту; текстову оцінку результатів (наприклад: працездатний, зарядити (замінити) замикання тощо); легке керування; дисплей з підсвічуванням; можливість калібрування засобів відповідно до стандарту І8О 9000; можливість нарощування програмного забезпечення. Рис. 2. Портативний електронний тестер. ВАТ 121 фірми ВO$CH для акумуляторних батарей. До нього додається модуль принтера, рулонний папір; він зберігає і роздруковує результати останнього тесту, на який можна нанести логотип фірми-власника. Використовують його для вантажних і легкових автомобілів. Діагностувати технічний стан пластин акумулятора без розбирання можна за допомогою спеціального кадмієвого електрода (рис. 3). Застосування такого додаткового електрода дає змогу виявити більшість несправностей негативних і позитивних пластин кожного акумулятора окремо, зокрема переплюсування пластин. Принцип діагностування грунтується на вимірюванні потенціалу пластин, які перевіряють, відносно електроліту. У повністю зарядженому акумуляторі зі справними пластинами потенціал позитивних пластин відносно електроліту становить 2,25...2,28 В (наприкінці зарядження підвищується до 2,55 В і більше), потенціал негативних пластин - 0,12...0,13 В (наприкінці заряджання знижується до 0,07...0,08 В). У цьому разі напруга акумуляторі на затискачах полюсів становитиме 2,13...2,15 В. У справному, але розрядженому до 1,75...1,8 В акумуляторі потенціал позитивних пластин становитиме 1,9...2,0 В, негативних - 0,15...0,2 В. Ознакою несправності (зниження ємності) позитивних пластин буде зниження їхнього потенціалу відносно електроліту нижче ніж 1,9...1,95 В (залежно від його густини). Потенціал несправних негативних пластин вищий ніж 0,2...0,25 В. Найточніші результати в разі використання кадмієвого електрода будуть на акумуляторних батареях, розряджених до 1,75...1,8 В. Як вимірювальний прилад використовують вольтметр постійного струму на дві межі вимірювання - 0...0,3 і 0...3 В. Кадмієвий електрод провідником з'єднують з негативним затискачем вольтметра, а провід від позитивного затискача по черзі приєднують до позитивного і негативного виводів акумулятора. Залежно від стану акумуляторних пластин змінюватимуться показання вольтметра. Точність вимірювання мсжна підвищити, потримавши новий кадмієвий електрод в електроліті густиною 1,2...1,25 г/см3 протягом не менш як 10 год і зануривши його перед початком вимірювань в електроліт акумулятора, який перевіряють, на 5...10 хв, якщо кадмієвий електрод був сухим. Заряджання акумуляторних батарей. Заряджають акумуляторні батареї за допомогою різних пристроїв: випрямлячів струму або силових підзарядних агрегатів постійного струму. Батареї можна заряджати при сталій силі струму (акумулятори з'єднують між собою послідовно) або постійній напрузі (акумулятори з'єднують між собою паралельно). Як приклад розглянемо високоякісний пускозарядний пристрій 8Ь24100Е фірми Воsch  для акумуляторним батарей 12/24 В ємністю від 36 до 400^. год (рис. 4). Цей пристрій має: вимикачі на 12 і 24 В; вимикач типу "заряд струму - заряд 0", "нормальний", "прискорений"; електронний контроль зарядження зі світлодіодним індикатором, автоматичне перемикання зі "ступеня 1" на "ступінь 2" (перемикання літо/зима гаранту!: ефективне заряджання також на переохолодженій акумуляторній батареї), автомата: чне вимкнення наприкінці заряджання або якщо несправна батарея; зарядний кабель перерізом 25 мм2 і близько 3 м завдовжки з ізольованими кліщами. "Допомога в разі пуску однією людиною" з кабелем 4 м завдовжки для дистанційного керування і пультом з клавішами; ящик на інструмент; подовжувач, наприклад для монтажної лампочки. За допомогою пристрою 8Ь24100Е Воsch можна заряджати акумуляторні батареї за WOW - характеристикою; можливе заряджання глибоко розрядженої акумуляторної батареї. Дуже поширені також портативні електронні зарядні пристрої ВМЬ 2410 Воsch, ВМЬ 2415 Воsch (рис. 5) та інші для батарей з напругою 12/24 В, стандартних і тих, що не потребують обслуговування: Тип батареї Зарядний струм Тип батареї Зарядни струм 6СТ-45 4,5 6СТ-105 10,5 6СТ-50 5,0 6СТ-132 13,0 ча 6СТ-55 5,5 6СТ-150 15,0 6СТ-60 6,0 6СТ-182 18,0 6СТ-75 7,5 6СТ-190 19,0 6СТ-82 8,0 ЄСТ-215 21s6 gCT-OQ 9,0 Вони дають змогу без відімкнення батареї від бортової мережі автомобіля здійснювати заряджання. Оптимальні для щоденної роботи. Забезпечують ефективне заряджання завдяки температурній компенсації. Мають покажчики сили струму, ступеня зарядженості батареї, переполюсування, замикання. У них новий дизайн, металевий корпус, відкидна ручка для перенесення Рис. 5. Електронний зарядний пристрій. ВМЬ 2410 (ВМЬ 2415) фірми Воsch для акумуляторних батарей. Акумуляторні батареї раз на три місяці знімають і підзаряджають на акумуляторно-зарядній станції, а в разі тривалого зберігання - один раз на рік проводять контрольно-тренувальний цикл (заряджання струмом нормального режиму з наступним розряджанням струмом 10-годинно-го розрядного режиму до напруги 1,7 В). Нові батареї можна ставити на заряджання через 4...6 год після заливання електроліту, що складається з сірчаної кислоти і дистильованої води. Електроліт готують в ебонітовому, керамічному або фаянсовому посуді. При цьому слід пам'ятати, що для запобігання опіків треба тонким струменем заливати кислоту у воду, а не навпаки. У процесі заряджання періодично вимірюють температуру і густину електроліту. Коли починається значне виділення газів і температура піднімається вище ніж 44 °С, зарядний струм знижують наполовину. Про завершення заряджання свідчить постійна напруга на затискачах акумулятора і стала густина електроліту, які не повинні змінюватися протягом не менш як трьох годин. Батареї заряджають у два етапи. На другий етап переходять, коли починається газовиділення (зменшують силу струму на 50%). Основна перевага заряджання цим способом - можливість регулювати силу струму, що дає змогу робити звичайне підзаряджання нових батарей; недоліки - велика тривалість заряджання, усі підімкнені батареї повинні мати однакову ємність, необхідність весь час стежити за силою струму. Батареї різної ємності можна заряджати при постійній напрузі. Цей спосіб менш тривалий, але він не дає змоги регулювати силу зарядного струму (початковий зарядний струм створює загрозу перевантаження зарядного пристрою). Тому заряджання при сталій напрузі найзручніше для чергових прискорених підзаряджень батарей. Обидві способи заряджання акумуляторних батарей мають спільні недоліки: відносно велику тривалість (10...14 год); ємність акумулятора після 10...12 зарядних циклів унаслідок сульфатації пластин і неповного формування активної маси знижується на 20...25%; потребу проведення контрольно-тренувальних циклів, щоб зняти сульфатацію пластин; значні витрати електричної енергії у зарядних опорах та автотрансформаторах. Крім того, застосовувані для цього зарядні пристрої також мають істотні недоліки: на селенових не можна одночасно заряджати більше дев'яти акумуляторних батарей; ртутні - складні в експлуатації і споживають багато електроенергії; роторно-генераторні мають низький ККД і потребують ретельного догляду. Перелічені недоліки усуває установка для прискореного заряджання акумуляторних батарей, в основу якої покладено принцип її використання постійного струму змінної полярності. Принцип дії установки полягає в тому, що пластини акумуляторних батарей зазнають анодної і катодної поляризації, яка забезпечується періодичним зміненням напрямку струму, що підводиться до затискачів заряджуваних батарей. Внаслідок періодичного змінення напрямку струму створюються умови для відновної реакції і росту кристалів усередині активної маси. Ці чинники позитивно впливають на механічну міцність пластин та електричні характеристики акумулятора. Режим заряджання такий: протягом 5 хв батарею заряджають струмом, що становить 1/3...1/5 її ємності, потім розряджають протягом 25...35 с струмом, який дорівнює 1/3...1/5 ємності акумулятора. Ці цикли повторюють упродовж усього заряджання. Закінчення заряджання визначають за густиною електроліту. Якщо протягом 30 хв. густина не змінюється, то процес заряджання вважають закінченим. Такий режим заряджання дає змогу: в 2-3,5 раза скоротити тривалість процесу заряджання (температура електроліту й інтенсивності газовиділення при цьому не вищі, ніж коли заряджають постійним струмом у нормальному режимі); зменшити мінімально необхідну напругу для заряджання однієї батареї, тому при тій самій напрузі джерела можна заряджати біліше акумуляторних батарей, збільшити на 10...25% строк служби їх завдяки зниженню температури електроліту і сповільненню корозії решіток позитивних пластин. На установці одночасно заряджають близько тридцяти акумуляторних батарей. У деяких ВАТ АТП акумуляторні батареї заряджають мікрострумами (20... ...500 мА). Для цього батареї, коли автомобіль не експлуатується, підмикають до зарядного агрегату до повного зарядження. Такий спосіб має переваги порівняно з раніше розглянутими. Щоб зарядити велику кількість акумуляторних батарей, потрібні малогабаритні агрегати малої потужності. Крім того, не витрачається електроенергія на перезаряджання батарей і наступне доведення їх до норми. Акумуляторні батареї можуть заряджатися безпосередньо на автомобілі в будь-який час доби. У разі заряджання мікрострумами кришки банок батарей не відкривають, водню при цьому виділяється мало, що поліпшує санітарні умови робочих місць. Заряджати батареї мікрострумами можна при постійних зарядному струмі й напрузі. Другий варіант (при постійній напрузі), незважаючи на дещо більшу вартість за рядного агрегату (на 10...15%), має низку переваг: немає потреби контролювати процес заряджання, зменшується і полегшується праця акумулятора, спрощується електрична схема. "Сухозаряджені" акумуляторні батареї приводять у робочий стан після тригодинного просочування електролітом і п'яти-годинного підзаряджання. Такі батареї заливають електролітом, сірчана кислота інтенсивно взаємодіє з оксидом плюмбуму, внаслідок чого на поверхні і в порах активних мас негативно заряджених пластин утворюється сульфат плюмбуму, що, по суті, еквівалентно втраті заряду батареї. Цією самою реакцією пояснюються зниження густини електроліту і деяке підвищення температури під час просочування пластин. Таким чином, запас енергії "сухозарядженої" батареї після заливання її електролітом може виявитися недостатнім для того, щоб забезпечити надійний пуск двигуна стартером при мінусових температурах. Тому після заливання і тригодинного просочування електролітом батарею протягом 5 год заряджають мінімальним струмом відповідно до ТУ. Цей метод слід застосовувати тоді, коли підприємство має відповідне устаткування і час на заряджання акумуляторних батарей. На практиці часто виникають обставини, коли треба терміново привести в робочий стан акумуляторні батареї після зберігання їх у сухому вигляді. У такому разі, як виняток, акумуляторні батареї можна ставити на автомобілі після 3 год просочування їх електролітом без підзаряджання, якщо густина електроліту знизилася за цей час не більше ніж на 0,04 г/см3. Ці рекомендації неефективні для зимових умов. При додатних і від'ємних температурах акумуляторні батареї, що зберігаються в сухому вигляді, можна прискорено привести в робочий стан методом, основою якого є ефект підвищення енергоємності свинцевого акумулятора після заливання електролітом, температура якого становить близько 40 °С. Більш високу температуру застосовувати не слід, оскільки сепаратори з міпласту при температурі 50 °С розм'якшуються і можуть частково жолобитись. Слід пам'ятати, що температура самої батареї перед заливанням її електролітом порівняно мало впливає на температуру після заливання. Це можна пояснити тим, що теплоємність електроліту становить 86...88% загальної теплоємності акумулятора. Використання цього методу в експлуатації довело, що надійність наступного використання батарей не знижується, тривалість стартерного розряджання збільшується приблизно на 1 хв, чого досить, щоб забезпечити надійний пуск двигуна при від'ємних температурах. Для того щоб легко пустити двигун в умовах безгаражного зберігання, крім інших вимог потрібні розігрівання охолоджених акумуляторних батарей до плюсової температури і створення нормальних умов розряджання і заряджання безпосередньо в автомобілі за межами підприємства, обладнаного спеціальними засобами розігрівання. Рис. 6. Дослідна обігрівна акумуляторна батарея: 1 - мастика; 2 - азбестовий поясок; 3 - кришка; 4 - решітка; 5 - стяжний болт; 6 - бачок; 7 - днище; 8, 11 - отвори; 9 - піддон; 10 - прокладки Один із способів розігрівання акумуляторних батарей наведено на рис.16.6. Він дає змогу привести батарею в робочий стан після тривалого охолодження на автомобілі при температурі навколишнього середовища - 40... - 45 °С не більше ніж за 30 хв, то С то за час, що відповідає підготовці двигуна до пуску. При цьому забезпечується також можливість повітряного розігрівання електроліту до додатних температур гарячим повітрям від джерела теплоти (наприклад, калориферної установки), яке живиться від цієї охолодженої батареї. Розігріваються акумуляторні батареї так: нагріте повітря надходить усередину дерев'яного футляра крізь отвори 8 і, проникаючи в зазори між банками, віддає теплоту, а крізь отвори 11 виходить назовні. Відомі й інші способи розігрівання акумуляторних батарей, зокрема: подачею теплоти від змійовика з гарячою водою, розміщеного в нижній частині контейнера з акумуляторами; відпрацьованими газами котла підігрівника або гасових ламп, що подаються всередину контейнера з акумуляторами; електронагрівником, умонтованим у корпус акумулятора; зовнішнім обігріванням акумуляторів гарячим повітрям від калориферної установки та ін. Проте вони мають обмежене застосування через значні недоліки: ненадійна ізоляція нагрівних елементів, мала ефективність розігрівання електроліту, потрапляння газів у кабіну тощо. Створено акумуляторні батареї зі спільною кришкою (6СТ-75А, 6СТ-65,6СГ-190А), що мають приховані перемички. У цих акумуляторах немає мастики і коміркових кришок. Моноблоки виготовлені з термопластичних матеріалів. Це спростило обслуговування їх; практично виключаються механічні пошкодження моноблоків під час експлуатації, оскільки термопласт значно міцніший за ебоніт і асфальтопек, які застосовували раніше. Для решітки позитивно заряджених електродів (пластин) застосовують арсенові сплави. Це дало змогу підвищити їхню корозійну стійкість. В активну мг. су замість застосовуваних раніше склосепараторів уведено синтетичні волокна, що поліпшило електричні параметри акумуляторних батарей зі зниженням витраті свинцю. Поліпшенню пускових властивостей батарей, підвищенню їхніх електричних параметрів сприяє також застосування синтетичних сепараторів, тонших електродів і коротких міжелементних з'єднань через перегородки моноблока. Вчасне і з урахуванням конструктивних змін ТО акумуляторних батарей дає змогу значно збільшити строк їхньої служби. Сучасні акумуляторні батареї приводять у робочий стан так. Якщо з моменту виготовлення батареї минуло менше року, то банки розгерметизовують (видаляють плівку або зрізують виступи пробок) і заливають електроліт. Через 20 х в батарею можна експлуатувати. Якщо батарею після приведення в робочий стан ставлять на зберігання, то її треба попередньо підзарядити. Акумулятори, з моменту виготовлення яких минуло більше року, також потребують підзаряджання. За свій строк служби акумуляторна батарея може віддати тільки певну кількість енергії. Повне розряджання акумулятора відповідає приблизно 0,5...1,0% строку його служби. Тому, підготовляючи батареї до експлуатації, не слід застосовувати штучні (тренувальні) розряджання. Сучасні акумуляторні батареї потребують очищення поверхні кришки від забруднення, вчасного контролю рівня електроліту в банках і в разі потреби доливання дистильованої води, старанного контролю за станом приладів електроустаткування. Тільки в разі виходу батареї з ладу, її знімають з автомобіля, щоб підзарядити. Останнім часом з'явилися мало обслуговувані акумулятори, в яких решітки електродів виготовлено з особливих сплавів без Стибію, але з додаванням Кальцію, Стронцію, Стануму, Купруму, Сульфуру, Селену. Відомі також комбінації, при яких у сплав решіток позитивних електродів додають Стибій і Кадмій (по 1,5%), а для негативних електродів використовують сплави без Стибію. У конструкції таких батарей враховано останні досягнення науки. Вони мають підвищену потужність під час стартерного розряджання переважно завдяки застосуванню тонких електродів з поліпшеною конфігурацією решіток з низьколегованих сплавів, які мають малий електроопір високопористих тонкостінних сепараторів, і коротким міжакумуляторним з'єднанням. Малообслуговувані батареї при додатних температурах мають зарядні характеристики, близькі до характеристик серійних батарей. Рівень електроліту в малообслуговуваних батареях істотно нижчий. Автомобілі з такими батареями можуть експлуатуватися без доливання дистильованої води практично протягом 1,5...2 років з пробігом 30...50 тис. км. Якщо запас електроліту і зарядна напруга в межах норми, то воду можна не доливати і при більшому пробігу. Підзаряджати такі батареї під час зберігання треба не так часто, як серійні. Зарядженість після шести місяців зберігання може становити 65...75%, після року - 40...50%. Тому в процесі зберігання батарей такого типу контролювати густину електроліту треба не частіше ніж один раз на шість-сім місяців. Якщо густина електроліту в батареї знизиться до 1,23...1,22 г/см3, батарею слід підзарядити. На строк служби батарей істотно впливає середній ступінь зарядженості, при якому їх експлуатують. Усталений ступінь зарядженості в експлуатації не залишається завжди таким. Він залежить від температури батареї, сили струму і тривалості розряджання під час руху автомобіля, а також регульованої напруги генератора. Дослідженнями доведено, що не слід допускати зниження ступеня зарядженості батарей нижче ніж 75% (це скорочує строк їхньої служби). На ресурс акумуляторних батарей дуже впливає напруга струму, що виробляється генератором. Підвищена напруга призводить до надміру великих струмів заряджання (перезаряджання) акумулятора, мала - до систематичного недозарядження його. Перезаряджання і недозарядження знижують строк служби батарей. У зв'язку з цим дуже важливо стежити за підтриманням напруги генератора в установлених заводом-виробником межах. У зимових умовах і під час руху вночі підтримуванню нормальної напруги треба приділяти особливу увагу. Це пов'язано з тим, що зі зниженням температури електроліту знижується сила струму заряджання, оскільки зростає внутрішній опір батареї. Взимку і вночі в автомобілі вмикаються додаткові споживачі енергії, що збільшує силу струму і тривалість розряджання. Треба стежити за середньою швидкістю руху автомобіля і натягом паса приводу генератора, оскільки зниження швидкості й ослаблення паса призводять до зростання тривалості розряджання. Практика довела, що недотримання цих рекомендацій може знизити с трок служби батарей у 1,5-2 рази і більше. На довговічність акумуляторних батарей істотно впливає вчасне доливання в електроліт дистильованої води до нормального його рівня. Обслуговування з недотриманням цього правила скорочує ресурс батарей до 30%. Доливати дистильовану воду в електроліт у зимових умовах треба безпосередньо перед пуском двигуна, щоб уникнути замерзання батареї. Перед перевіркою рівня електроліту прочищають вентиляційні отвори в пробці, якщо вони забиті брудом. Коли цього не зробити, може статися здимання мастики. У разі зниження рівня електроліту після випліскування або внаслідок інших подібних урат в акумулятор доливають не дистильовану воду, а електроліт. Густина електроліту після цього має бути такою самою, як і до випліскування. За умови правильної експлуатації акумуляторних батарей у них не буває необоротної сульфатації. Тому проводити контрольно-тренувальні цикли (навесні і восени), щоб усунути це явище, немає потреби. Н і треба також змінювати густину електроліту залежно від пори року (за винятком зони холодного клімату). Усе це значно спрощує обслуговування акумуляторів. Технічне обслуговування генераторних установок І РЕЛЕ-РЕГУЛЯТОРІВ Сучасні генераторні установки досить довговічні і надійні, якщо за ними правильно доглядати під час експлуатації. Діагностування генератора охоплює такі операції: зовнішній огляд якоря, колектора, щіток; визначення частоти обертання генератора на початок і повну віддачу електроенергії; перевірку температури його нагрівання; виявлення шумів і стукоту та перевірку стану деталей генератора за допомогою спеціального обладнання. Особливу увагу при цьому треба приділяти щіткам, оскільки якість роботи генератора залежить від якісного контакту щіток з колектором. Причинами порушення контакту можуть бути забруднення колектора, спрацювання щіток і колектора, заїдання щіток у щіткотримачах, ослаблення пружин, які притискують щітки до ї о-лектора. Під час роботи генератора поверхня колектора темнішає, набирає червону або-коричневого відтінку. Такий колір свідчить про справність генератора. Кольори мінливості і синюватий відтінок колектора з'являються внаслідок його перегрівання. У такому разі генератор треба старанно перевірити, щоб з'ясувати причину несправності. Забруднений колектор протирають чистою тканиною, намоченою в бензині. Підгорілу поверхню колектора зачищають скляним папером С-100. Не можна користуватися наждачною шкуркою, оскільки наждачний пил, забиваючись у зазори між колекторними пластинками, спричинює коротке замикання секцій обмотки якоря. Дуже спрацьовані колектори проточують. Щітки, спрацьовані більше ніж наполовину або пошкоджені, заміняють новими. Перед установленням їх протирають по профілю скляним папером. Причинами підвищеного нагріванні генератора (50 °С і вище) можуть бути надмірний натяг паса, спрацювання підшипників якоря, замикання в обмотці якоря або колектора. Температуру визначають спеціальними приладами (термометрами) на дотик. Шуми і стукіт можуть бути спричинені спрацюванням підшипників, щіток, надмірним натягом паса та іншими причинами. Рівень шумів визначають на слух і за допомогою шумомірів. У системі запалювання перевіряють такі прямі (структурні) діагностичні параметри: початковий кут випередження запалювання; кут випередження запалювання, що створюється відцентровим або вакуумним автоматом; кут повертання вала двигуна, що відповідає замкнутому стану контактів переривача; зазор між контактами переривача; асинхронізм іскроутворення; зазор між втулкою і валиком розподільника високої напруги; радіальне биття кулачка переривача; електричну ємність конденсатора; електричний опір обмоток котушки запалювання; пробивну напругу ізоляції проводів високої напруги; зазор між електродами свічки; вторинну електричну напругу; електричний опір високовольтних проводів та ізоляції свічки. Технічне обслуговування генераторів змінного струму не відрізняється від ТО генераторів постійного струму, за винятком профілактичних робіт на обслуговуванні випрямлячів (селенових і з силіцієвими діодами). У випрямлячах можуть бути такі основні несправності: замикання на масу, порушення контакту з масою автомобіля, пробій селенових шайб або діодів, старіння випрямлячів. Щоб запобігти цим несправностям або усунути їх, випрямлячі треба тримати в чистоті, не перегрівати, періодично продувати стиснутим повітрям (щоб видалити пил) і перевіряти їхні кріплення. Реле-регулятори обслуговують не менше двох разів на рік: очищають, перевіряють технічний стан і в разі потреби регулюють зазори між контактами. Технічне обслуговування приладів запалювання Для того щоб двигун нормально працював, система запалювання має забезпечувати напругу не менш як 5000 В. Струм високої напруги трансформується в котушці запалювання зі струму низької напруги, що надходить від акумуляторної батареї або генератора. У процесі експлуатації автомобілів може знизитися струм низької напруги, що в подальшому впливає на утворення струму високої напруги. Причинами зниження струму низької напруги можуть бути окиснення, ослаблення або підгоряння різних контактів і з'єднань, розрегулювання контактів переривача (змінення кута замкнутого стану), несправності конденсатора тощо. Надійна робота двигуна залежить також від стану ізоляції всіх ділянок кола високої напруги. На втрату струму в цьому колі дуже впливають забрудненість ізоляторів свічок і кришки розподільника, тріщини в ізоляторах, забрудненість пилом і маслом зруйнованих або з пробитою ізоляцією проводів та інші несправності. Втрати струму знижують напругу на електродах свічок, а також є причиною слабкої іскри, перебоїв у роботі двигуна. Основним в обслуговуванні системи запалювання є тримання приладів кола низької напруги в стані, який забезпечує вироблення максимально можливого струму в первинній обмотці котушки запалювання, підтримання належної ізоляції приладів і проводів кола високої напруги, встановлення запалювання і перевірка автоматів випередження запалювання. Основними несправностями системи запалювання слід вважати такі: руйнування ізоляції проводів і замикання їх на масу; порушення щільності контакту в місцях з'єднань; обгоряння або окиснення контактів переривача; змінення зазору між контактами, ослаблення їхнього кріплення; несправність конденсатора; забризкування маслом електродів свічок, запалювання і покриття їх нагаром; змінення зазору між електродами; утворення тріщин в ізоляторі і порушення герметичності свічок; розриви і замикання в обмотках котушки запалювання; неправильне початкове встановлення випередження запалювання; несправності регуляторів випередженим запалювання та ін. Для діагностування системи запалювання є багато різних приладів. Один із них - осцилоскопічний пристрій. Цей прилад дає змогу: випробувати первинну обмотку, заземлені виводи обох полярностей; виміряти у відсотках кут замикання; випробувати вторинну обмотку запалювання; виміряти високу напругу, кут випередження запалювання, частоту обертання колінчастого вала. На підставі картин завалювання первинної і вторинної обмоток, значення кута випередження запалювання, а також частоти обертання колінчастого вала можна швидко і з великою точністю визначити несправну деталь. Найбільше несправностей припадає на свічки запалювання і переривач-розподільник. Ознаками несправності свічок запалювання: важкий пуск і перебої в роботі, а іноді й зупинка двигуна. Є кілька способів перевірити роботу свічок в автомобілі. Найпростіші з них такі: перевірка послідовним замиканням на масу центрального електрода свічки за допомогою викрутки з дерев'яною ручкою; перевірка регулярності спалахів у циліндрі індикатором з неоновою лампою за допомогою різних електронних тестерів. Свічки, зняті з двигуна, випробовують і очищають від нагар} на спеціальних приладах. Свічку очищають від нагару в піскоструминній камері кварцовим піском разом з потоком повітря, яке подається до робочої частини свічки. Якість іскроутворення визначають, порівнюючи роботу свічки, яку перевіряоть, і контрольної свічки. Справна свічка має між електродами безперебійне яскраве зі світло-фіолетовим відтінком іскріння. Зазори між електродами регулюють, підгинаючи бічні електроди. Взимку вони мають бути меншими. Несправні свічки заміняють новими. Основними діагностичними ознаками несправності котушок запалювання є ослаблення або припинення іскрового розряджання. Тому на спеціальних приладах котушки запалювання перевіряють на безперебійне іскроутворення і значення вторинної напруги. Довжина іскри при справній котушці має бути 5...7 мм. У процесі експлуатації перевіряють також герметичність і температуру котушок запалювання. Несправні котушки заміняють. Основними діагностичними ознаками несправностей переривача-розподільника є перебої в роботі двигуна, підвищення іскроутворення в контактах переривача або повна відмова у роботі двигуна. Під час діагностування переривача-розподільника визначають кут замкнутого стану контактів, стан контактів і конденсатора, а також кріплення переривача-розподільника та його елементів. Обслуговування контактно-транзисторних систем запалювання аналогічне обслуговуванню акумуляторних батарей, за винятком періодичності (вона значно більша). Додатково виконують роботи, пов'язані із запобіганням та усуненням несправностей, властивих їхній конструкції. Це регулювання пружини, чищення контактів, заміна транзисторів тощо. У транзисторній системі запалювання (порівняно зі звичайною) контактний переривач працює у значно розвантаженому режимі як за зворотною напругою (у 20 - 30 разів), так і за струмом (у 5-1С разів). При таких малих значеннях сили струму і напруги невелика плівка масла або бруд на контактах призводять до порушення первинного кола. Тому під час експлуатації автомобілів потрібно стежити за частотою контактів. Установлюючи транзисторний прилад запалювання, треба обережно зачистити контакти переривача. Потім прочистити чистим бензином і встановити мінімально допустимий зазор між контактами (0,8...1,0 мм). Хоча б раз на три місяці рекомендується промивати контакти чистим бензином. На проводи високої напруги бажано надіти поліхлорвінілову або фторопластову трубку (оскільки вторинна напруга зростає в разі застосування транзисторних систем запалювання). У сучасних автомобілях широко застосовують напівпровідникові реле-регулятори, що є невід'ємною складовою частиною генераторних установок змінного струму. В цих регуляторах функції вимірювання, підсилення, формування і регулювання імпульсів виконують транзистори, діоди і стабілітрони. До складу схем регуляторів входять також резистори, конденсатори та інші елементи. Відмова або несправність будь-якого з перелічених елементів порушує роботу системи електроустаткування. Наприклад, у разі пробою переходу емітер - колектор або емітер - база силового транзистора реле-регулятора спостерігається підвищення напруги у бортовій мережі, що призводить до "кипіння" електроліту акумулятора. Те саме відбувається і в разі обриву в колі терморезистора. Регулятор повністю відмовляє, якщо є обриви у колі діодів і електродів силового транзистора. Загальне діагностування реле-регулятора за рівнем регульованої напруги (тобто визначення справності реле-регулятора) виконують за допомогою діагностичних приладів (3-205, 3-214 та ін) при працюючому двигуні. Щоб провести поелементне діагностування реле-регуляторів, їх знімають з автомобіля, розкривають і випробовують окремі транзистори, конденсатори тестером або на спеціальних приладах. При цьому можливі "холості" перевірки. Роботу має виконувати електрик високої кваліфікації. Можна зменшити трудомісткість робіт з одночасним підвищенням якості поелементного діагностування (без пускання двигуна), застосовуючи стандартний осцилограф, дообладнаний за нескладною схемою (рис. 7). Реле-регулятор, який діагностують, підмикають до осцилографа. На екрані осцилографа видно нерухомі фігури, вигляд яких дає змогу визначити несправність реле-регулятора, а також елемент, що відмовив. Рис. 9. Останнім часом дуже поширені кишенькові мотор-тестери. Вони дають змогу діагностувати такі параметри: частоту обертання; кут замкнутого стану; напругу, опір на системах запалювання бензинових двигунів; котушкове запалювання транзисторне запалювання (Т52), що керується контактно і безконтактно. У тестера чітко читається шкала; компенсація не потрібна, оскільки прилад калібрується автоматично. Технічне обслуговування стартерів, освітлення І КОНТРОЛЬНО-ВИМІРЮВАЛЬНИХ ПРИЛАДІВ Стартер може мати такі основні несправності: не вмикається; зменшена його потужність; шестерні стартера заклинюються в шестерні маховика; пробуксовує муфта вільного ходу; шестірня б'є об шестірню маховика; реле стартера вмикає його і відразу ж вимикає; шестірня стартера не входить у зачеплення з вінцем маховика; стартер після пуску двигуна не відмикається та ін. Ці несправності можуть бути спричинені розрядженістю акумуляторної батареї; спрацюванням механізмів стартера; обривами в колі обмоток реле; порушенням електричних з'єднань усередині стартера; тим, що немає контакту щіток з колектором унаслідок заклинення їх у щіткотримачах, недостатнього контакту зі щітками, забруднення, підгоряння або спрацювання поверхні колектора, підгоряння контактів реле; немає контакту в колі стартер - батарея; коротким замиканням в обмотках стартера; спрацюванням підшипників і т. ін. Роботу стартера на автомобілі можна перевірити за допомогою спеціальних при ладів у режимі повного гальмування за силою споживаного струму і спаданням напруги в електричному колі стартера. Між стартером і акумуляторною батареєю попередньо вмикають шунт. Зняті з автомобіля стартери перевіряють на стендах. При цьому за допомогою динамометра визначають крутний момент, продувають корпус повітрям; перевіряють стан колектора, щіток і контактів увімкнення. Колектор чистять скляною шкуркою із зернистістю № І00. Періодично перевіряють кріплення стартера. Для приладів освітлення характерні такі несправності: немає світла (хоча джерела живлення справні) внаслідок перегоряння ниток ламп, несправності вимикачів, порушення контактів; відмова усієї системи освітлення автомобіля внаслідок короткого замикання в колі або приладах освітлення; неправильне регулювання їхнього положення на автомобілі. Правильне встановлення фар - одна з умов гарантування безпеки руху. Положення фар перевіряють і регулюють за допомогою настінних або переносних екранів чи спеціальних пересувних (або переносних) оптичних приладів. Оптичний прилад призначений для діагностування і настроювання фар різних систем, випробування сили світла за допомогою фотометра. Цим приладом можна швидко і точно виконати настроювання світла. Вимірювальну шафу установки пересувають по стовпу і встановлюють на потрібній висоті за допомогою ланцюгового приводу. Стовп кріпиться на стенді, що має троє коліс, які забезпечують легке пересування його. Вимірювальну шафу встановлюють на оптичній осі фар за допомогою подвійного орієнтування. На випробувальному екрані без спотворень видно пропорційно зменшений промінь фари. Вмонтована у вимірювальну шафу двоопукла лінза практично без утрат збирає світлові промені. Електричний фотометр висвітлює на світлій шкалі значення сили світла. Контролюють стан проводки, з'єднань і кріплень, яскравість фар. Очищають від бруду й пилу відбивачі та розсіювачі фар і ліхтарів. Еще из раздела Транспорт:Реферат: Особенности безгаражного храненияРеферат: История развития дирижаблейДипломная работа: Навигационный проект перехода судна типа "Сормовский" по маршруту "Евпатория – Алжир"Курсовая работа: Переоборудование сухогрузного суднаКурсовая работа: Расчет цеха по ремонту сцепленийРеферат: Сертификация услуг на железнодорожном транспортеКурсовая работа: Роль грузового автотранспорта\nПринцип ДемиургаПахмутова Александра НиколаевнаОпыт сноса домов с последующей переработкой строительных отходовСпор Иуды Искариота с Иисусом Христом в рассказе Л.Н.Андреева «Иуда Искариот»Антивоенная и антиколониальная направленность романа Г.Грина «Тихий американец»Международные фондовые биржиРозробка бізнес-плану підприємства "Мрія"Реконструкция теплоснабжения ОАО "САРЭКС" с разработкой собственной котельнойОсновные правила дифференцированияОбразование государства США


В Україні планують дозволити розмитнювати авто через «Дію». - Українська правда\n14:42 , 15 вересня 2021\nВ Україні планують дозволити розмитнювати авто через «Дію».\nВ Україні планують зробити можливим розмитнення автомобіля через сервіс цифрових державних послуг "Дія".\nПряма мова прем’єра Дениса Шмигаля: "Ми плануємо зробити можливим розмитнення транспортного засобу через "Дію". Приймаємо відповідну постанову, яка дасть старт реалізації такого експериментального проєкту.\nЦе можливість через смартфон подати необхідні документи, оплатити митний збір і завершення митного оформлення вашого авто в автоматичному режимі. Оплатити збір теж можна буде онлайн".\nУ Києві за добу більше 400 випадків COVID і 5 смертей. Генасамблея ООН розгляне питання тимчасово окупованих територій України. «Собака гавкає, караван іде» : окупанти в Криму відреагували на санкції РНБО. KSE: держбюджет може недоотримати прибуток НБУ Польща: у Білорусі є 10 тисяч мігрантів для «гібридної атаки» проти ЄС.


Загальні відомості. За конституцією офіційна назва - Республіка Албанія, коротка - Албанія. Держава в південно-західній частині Балканського півострова. Межує з Косово, Чорногорією, Македонією та Грецією. Омивається Адріатичним і Іонічним морями. Протока Отранто (75 км) відокремлює Албанію від Італії. Клімат середземноморський з жарким і сухим літом (+ 40 ° С в липні) і м'якою зимою (+ 5 ° С в січні). Територія - 28,7 тис.кв.км. З півночі на південь Албанія простягається на 400 км, із заходу на схід - на 148 км. Албанія на 2/3 гірська країна, середня висота 708 м. Найвища точка - 2753 м (гора Кораби).\nНаселення - близько 3 млн. осіб (за межами країни проживають близько 7 млн. Чоловік). За албанським статистичними даними, більшість складають албанці (95%), на півдні країни проживають греки (3%), у північних та східних кордонів - серби, македонці та ін. Близько 65% віруючих - мусульмани (суніти і бекташи), 20% - православні , 10% - католики. Державна мова - албанська.\nНаціональний прапор - червоне поле із зображенням в центрі чорного двоголового орла.\n• День Республіки - один з найбільш значущих національних свят в країні, який щорічно відзначається 11 січня, починаючи з 1946 року.\n• День незалежності Албанії - святкується 28 листопада. Як правило, урочисті вечори на честь цього дня влаштовують і дипломатичні представництва в різних країнах.\n• День беатифікації матері Терези - відзначається 19 жовтня як національне свято.\nСтолиця - Тирана (1,2 млн. Жителів), розташована в 40 км від Адріатичного моря. Заснована в 1614 році, столицею є з 1920 року.\nВ адміністративному відношенні територія Албанії ділиться на 12 областей, які, в свою чергу, діляться на 61 муніципалітет, до складу яких входять комуни (села).\nОбласті Албанії: Берат (Населення 122 000 чол.), Вльора (Населення 188 000 чол.), Гирокастра (Населення 59 000 чол.), Дибра (Населення 115 000 чол.), Дуррес (Населення 290 000 чол.), Корча ( 204 000 чол.), Кукес (Населення 75 000 чол.), Лежачи (Населення 122 000 чол.), Тирана (Населення 906 000 чол.), Фіері (Населення 289 000 чол.), Шкодер (Населення 200 000 чол.) , Ельбасан (Населення 270 000 чол.).\nКороткий історичний нарис. Албанці - один з найдавніших народів Європи, який веде своє походження від Ілліро-фракійських племен (імовірно). У XV в. території, населені албанцями, були захоплені Османською імперією. Поразка Туреччини в 1-й Балканській війні призвело до проголошення незалежної албанської держави (28 листопада 1912 р). У 1924 р до влади в Албанії на короткий термін прийшов демократичний уряд на чолі з Фаном Нулі. Воно було повалено албанським феодалом Ахметом Зогу, який в 1928 р проголосив себе «королем усіх албанців». 7 квітня 1939 р Албанія була окупована Італією, а після капітуляції Італії у вересні 1943 р - гітлерівською Німеччиною. 29 листопада 1944 р повністю звільнена від загарбників. 11 січня 1946 р Установчими зборами Албанія була проголошена Народною Республікою (НРА). У грудні 1976 р НРА була перейменована в Народну Соціалістичну Республіку Албанію (НСРА). 29 квітня 1991 року після падіння комуністичного режиму країна отримала назву Республіка Албанія.\nДержавний лад Албанії - парламентська республіка. Главою держави є президент, що обирається парламентом строком на 5 років. Одна і той же сама людина не може займати президентський пост більше двох термінів. З 24 липня 2017 року президентом є Ілір Мета (від Соціалістичної партії Албанії).\nВищий орган законодавчої влади - однопалатний Кувенд (парламент). За Конституцією Кувенд складається з 140 депутатів, які обираються терміном на 4 роки за пропорційною системою. На виборах 25 червня 2017 р перемогу здобула опозиція - Соціалістична партія на чолі з лідером Соціалістичної партії Еді Рамою (74 місця). Демократична партія Албанії отримала 48 місць, Соціалістичний рух за інтеграцію 19 місць, Партія за справедливість, інтеграцію і єдність 3 місця, Соціал-демократична партія Албанії 1 місце. Спікер Парламенту Грамоз Ручі.\nВиконавчий орган - Рада Міністрів, включає в себе Прем'єр-міністра Еді Рама, а також в.о. Олта Джачка Міністр Європи і закордонних справ.\nДіє в цьому складі з 9 вересня 2017 року\nВищий орган судової влади - Верховний суд. Кандидатури членів Верховного суду на розгляд в парламенті країни пропонує Президент Республіки. Термін повноважень суддів Верховного суду - 9 років. Система правосуддя включає також Конституційний суд, Апеляційний суд, суди першої інстанції, військовий трибунал. У 2003 р створено суд з особливо тяжких злочинів. Інститут омбудсмена - «народного адвоката», уповноваженого з прав людини, Очолює Ерінда Балланка, обрана на посаду 22 травня 2017 року.\nЗбройні сили Албанії. Головнокомандувач президент Албанії Ілір Мета. Начальник генерального штабу Єронім Базоєв. Термін Служби по призиву 12 місяців. Включають сухопутні, військово-морські, військово-повітряні сили, республіканську гвардію (внутрішні війська), прикордонні війська. Збройні сили Албанії беруть участь в місіях з підтримки миру в Боснії та Афганістані. Призовний вік - 19 років (прийнят закон про можливу заміну служби в армії виплатою в бюджет відповідної компенсації). Член НАТО з 2009 року. Чисельність збройних сил у мирний час - близько 13 тис. Чоловік, при часткової або повної мобілізації - відповідно 31,5 і 100 тис. чоловік. Державна поліція налічує близько 10,5 тис. осіб.\nПолітичні партії. з 1990 року прийнята багатопартійна система. Партійна система Албанії характеризується високим ступенем поляризації. Найбільш впливові - лівоцентристська Соціалістична партія (СПА), лідер Еді Рама і правоцентристська Демократична партія лідер Лулзім Баша. Третьою силою вважається партія Соціалістичний рух за інтеграцію, лідер Ілір Мета.\nЗаконом заборонена діяльність нацистських, расистських, радикальних партій. У 1998 р легалізована раніше заборонена Комуністична партія Албанії.\nЗ початку 90-х рр. відновлена конфесійна діяльність мусульманської, католицької та православної громад, заборонених з 1967 р\nУ країні є понад 60 громадських організацій: профспілкові, молодіжні, жіночі, правозахисні, об'єднання ветеранів, діячів культури і мистецтва тощо Однак їх вплив на політичне життя незначний.\nЕкономіка. Значну частку ВВП в 2020 році становить сфера послуг - 54,1%. Номінальний ВВП Албанії в 2020 році становить по паритету купівельної спроможності $ 16.743, номінальний $ 5.843 на душу населення. Рівень інфляції в 2020 році склав 2%. У 2021 року очікуваний ріст ВВП 8,8%. У рейтингу легкості ведення бізнесу Албанія посідає 82-е місце (easy, 2020).\nПровідна галузь с / г - рослинництво. Вирощуються зернові, картопля, тютюн, соняшник, розвинене плодівництво (маслини, цитрусові), виноградарство, гірничо-пасовищне тваринництво.\nОсновні промислові галузі: гірничодобувна, нафтова, харчова, текстильна, електроенергетична промисловість.\nУ країні здійснюються економічні реформи, спрямовані на зміцнення ринкових відносин, розвиток імпортозамінних виробництв, триває приватизація. В основі реформ - рекомендації ЄС і МВФ. Албанський уряд прагне залучити іноземні інвестиції. Основними інвесторами є Італія, Греція, Туреччина, Німеччина.\nОдним з пріоритетних напрямків уряду є створення умов для розвитку малого бізнесу, індустрії туризму, привабливого інвестиційного клімату.\nЕкспорт у 2017 році - 2,39 млрд $: взуття, хромітова руда, феросплави, сира нафта, сільгосппродукція (головним чином фрукти, овочі і тютюн).\nОсновні покупці: Італія - 48% (1,15 млрд $), Китай - 7,4% (177 млн $), Іспанія - 5,3% (127 млн $), Франція - 4,7% (113 млн $) і Німеччина - 4,7% (111 млн $).\nІмпорт в 2017 році - 4,21 млрд $: автомобілі та ін. Обладнання, нафтопродукти, медикаменти, живі тварини та продукція скотарства, текстильні і споживчі товари\nОсновні постачальники: Італія - 30% (1,28 млрд $), Туреччина - 9,9% (416 млн $), Греція - 9,7% (391 млн $), Німеччина - 8% (336 млн $) і Китай - 7,4% (311 млн $).\nІндекс людського розвитку високий. Економічно активне населення - 1.2 млн чоловік. Зайняте населення за секторами: Агрокомплекс 41,4%. Виробництво 18,3%. Послуги 40,4%. Середній оклад після утримання податків 459,96 $ (2019).\nОсновні галузі: Парфуми та косметичні продукти, продукти харчування та тютюнові вироби, текстиль і одяг, пиломатеріали, нафта, цемент, хімікати, гірська промисловість, гідроелектроенергія.\nЗовнішньоекономічні зв'язки. Головні зовнішньоторговельні партнери - Італія, Греція, Китай, Німеччина. З 1 грудня 2006 набула чинності Угода про вільну торгівлю між ЄС та Албанією. Ведеться активна співпраця в галузі зовнішньої торгівлі з країнами регіону, укладені угоди про вільну торгівлю з Туреччиною, Македонією, Болгарією, Румунією, Сербією, Чорногорією, Молдовою, а також з Косово.\nЗовнішня політика. З початку 90-х рр. зовнішня політика Албанії носить євроатлантичний характер. Її стратегічними цілями проголошені інтеграція в ЄС, забезпечення зовнішньої підтримки соціально-економічних реформ що проводяться в країні і рішення т.зв. албанського національного питання. Остання зводиться до безумовної підтримки Косово і захисту прав албанських меншин в сусідніх державах.\nЗдійснено поворот від конфронтаційних підходів і самоізоляції до активного включення країни в сферу міжнародного політичного, економічного і військового співробітництва. Албанія є членом ООН і її спеціалізованих установ, ОБСЄ (з 1991 р), Ради Європи (з 1995 р), Ради євроатлантичного партнерства, має статус спостерігача в Європарламенті. Албанія вступила в МВФ, МБРР, ЄБРР, в 2000 р стала членом СОТ, є співзасновником Організації Чорноморського економічного співробітництва, членом Центрально-Європейської і Адріатично-Іонічної ініціатив, в 2009 р. вступила в НАТО. У липні 2014 отримала статус країни-кандидатки в ЄС.\nУ розвитку двосторонніх зв'язків пріоритет віддається США і сусіднім Італії, Греції, Туреччини. Албанія вибудовує тісні зв'язки з Косово, продовжує виступати за широке визнання незалежності краю. Підтримують відносини з азіатськими партнерами - Китаєм, Японією, Південною Кореєю, Сінгапуром, Малайзією, країнами Арабського Сходу і Північної Африки.\nКультура. У столиці діють Театр опери та балету, Драматичний театр, Театр комедії, Театр юного глядача, музеї та галереї мистецтв, кінотеатри. Також великими албанськими культурними центрами виступають міста Дуррес, Корча, Шкодер, Вльора. Ряд сучасних албанських письменників (І.Кадаре, Д.Аголи) і діячів мистецтва (І.Муля, О.Арапі, В.Дюрзі-Тарасов) має широке визнання не тільки в Албанії, а й в Європі.\nОсвіта. Обов'язкова восьмирічна освіта передбачає навчання в середніх загальноосвітніх школах. Випускники середніх шкіл отримують право продовжити навчання в гімназіях (4 роки), що є необхідною умовою для подальшого вступу до ВНЗ. Система вищих навчальних закладів Албанії включає 22 державних і близько 120 приватних інститутів і університетів.\nПресса. Видається понад 60 газет і журналів, в тому числі газети англійською та італійською мовами. Найбільші видання: «Шекули», «Газета штіптаре», «Штіп», «Панорама», «Ріліндья демократіке» (друкований орган ДПА), «Зері і Попул» (друкований орган СПА).\nРадіо і телебачення. Регулярне радіомовлення почалося 27 листопада 1944 г. Крім державного радіомовлення здійснюють понад 20 приватних радіостанцій.\nЗ листопада 1971 р ведеться щоденне республіканське телемовлення, з 1981 р - в кольоровому зображенні. Крім державної телекомпанії «TVSH» передачі ведуть близько 20 приватних телекомпаній.\nВізи. Для громадян України в односторонньому порядку Албанія запровадила безвізовий режим з перебуванням до 90 днів протягом півріччя. З 2017 року діє безвізовий режим і з боку України.


Як вгамувати головний біль? Просто випийте води!\nЯк вгамувати головний біль? Просто випийте води! Не варто тягнутися в першу чергу за таблеткою, коли болить голова. Проаналізуйте ситуацію: можливо, вашому організмові просто не вистачає вологи? Згадайте, коли востаннє ви пили воду? Адже всі ми з дитинства знаємо, що людський організм на 60–80% складається з води. А головний мозок містить її аж 90%. Дефіцит в організмі людини води усього в 4% провокує недомагання, легке запаморочення й роздратованість. І в певний момент свого життя з цим стикається кожна людина, як і приходить до розуміння наскільки важлива вода для нормальної життєдіяльності.\nВідома прихильниця здорового способу життя — олімпійська чемпіонка з художньої гімнастики Катерина Серебрянська — до розуміння важливості споживання достатньої кількості води теж прийшла не відразу й …через головний біль. На одному із своїх майстер-класів зі здорового способу життя, на якому мені пощастило побувати, розповіла кілька своїх історій, пов’язаних з водою. Якось вона подорожувала по Ізраїлю й раптово відчула, що її почало похитувати, з’явився головний біль і стук у скронях. Звичним рухом Катя потяглася за таблеткою спазмалгону, але її зупинила місцева жителька: «Навіщо тобі таблетка? Випий просто води!» Спершу Катерина її не зрозуміла, але жінка розповіла, що в Ізраїлі навіть дітям рекомендують випивати до 4-х літрів води протягом дня, адже клімат призводить до постійного зневоднення. Дослухавшись до поради, гімнастка спробувала полікувати свій головний біль склянкою води й за декілька хвилин була просто вражена результатом — вона знову почувалася добре. Без таблетки!\nПісля того випадку Катерина Серебрянська згадала своє спортивне дитинство. Розповідала, що тренери забороняли дівчаткам пити воду під час тренувань. Так боролися з тим, щоб спортсменки не набирали зайвої ваги. Але пити, пригадує Катерина, завжди хотілося неймовірно. Радянські спортсменки заздрісно дивилися на своїх конкуренток з інших країн, у яких обмежень у споживанні води не було жодних. Наші дівчата пішли навіть на маленьку хирість — ставили пляшку чи стакан з водою між віконними рамами і коли тренер відволікався чи виходив на кілька хвилин, усі кидалися прожогом до вікна й жадібно пили воду. І це справді рятувало від запаморочень і навіть втрати свідомості на тренуваннях. А «зайва вага» від випитої води виходила з потом під час тренувань. Дівчача хитрість розкрилася взимку, коли наковтавшись крижаної води, юні спортсменки усі підхопили ангіну… Пригадавши ту давню історію й відчувши на собі ефект зцілення простою водою в Тель-Авіві, Катерина Серебрянська взялася серйозно досліджувати питання балансу води в організмі людини. В результаті вивела власну формулу споживання води, якою щедро ділиться на своїх майстер класах. — У сучасній спортивній медицині є проста формула. Берете Х мілілітрів води і помножуєте на кілограми власної ваги, — розповідає Катерина Серебрянська. — Що таке Х? Якщо людина не займається спортом і надворі зима, то за Х варто взяти 20 мілілітрів. Наприклад, 20 мл х 65 кг = 1300 мл. Тобто, протягом дня людині з вагою 65 кілограмів треба випити 1 літр 300 мілілітрів води. Якщо настало літо, я активно займаюся спортом або проводжу багато часу за активною роботою, то множу вагу вже на 40 мл і в кінцевому підсумку отримую 2 літри 600 грамів. Якщо в людини немає активного фізичного навантаження або настала осінь з першою прохолодою, то в цьому випадку варто обирати на основу 30 мілілітрів. — Скажімо, людина вирахувала свою норму — 1 літр 30 мілілітрів на день. Її можна задовольнити лише водою чи можна включити в цю кількість чай, каву чи суп? — Ні, йдеться лише про воду. Саме чисту воду, якій довіряєте.\n…Здається, дуже проста формула? Й тим не менше, спробуйте її — вона дійсно працює. Адже людина влаштована мудро — усе, що їй необхідно, вона знайде в навколишньому світі, і в простих речах. Не варто забувати й поради медиків: найкраще для людини споживати воду того регіону, в якому вона живе. Прочитавши це, ви теж подумали про «Полтавську Джерельну»? Правильно. Адже нам, полтавцям, дійсно пощастило — ми можемо пити ідеально збалансовану за вмістом мінералів і мікроелементів воду й при цьому найчистішу в Україні, бо добувається вона з глибини в понад 700 метрів. Недаремно «Полтавська Джерельна» удостоюється золотої медалі на кожному дегустаційному конкурсі, в якому бере участь. З полтавською водою ми маємо справжній дар, тож гріх ним не скористатися на благо власного здоров’я. А правильну формулу ви тепер знаєте.


Життя училища | Межрегиональное Высшее Профессиональное Строительное Училище г. Краматорска\nОгляд-конкурс самодіяльної художньої творчості\n23 березня у БК «Будівельник» відбувся обласний огляд-конкурс самодіяльної художньої творчості, в якому взяли участь училища міста. Нашими учнями були представлені музичні композиції «Я не здамся без бою», «Ніжно», «Я так хочу до тебе», а також бальний танець та хореографічна композиція «Маруся». Учні вкотре довели – в ДНЗ «МВПБУ м. Краматорська» навчаються найталановитіші учні. А […]\nКонкурс декоративно-прикладної, технічної та фототворчості\n10 березня 2017року в нашому училищі відбувся конкурс декоративно-прикладної, технічної та фототворчості. Майже всі групи та педагогічний колектив взяли участь у цьому щорічному конкурсі. Кращі роботи були вдібрані на регіональний огляд конкурс, який відбувся 15.03.2017року в ПК «Будівельник». Більше 15 робіт та виробів наших учнів були відібрані на обласний огляд-конкурс декоративно-прикладної, технічної та фото творчості.\nКонкурс «Від писанки до писанки»\n23.02.2017року проходив регіональний конкурс «Від писанки до писанки». Учні гуртка «Вишиванка» взяли активну участь у конкурсі. Дівчатка спочатку відвідали майстер-клас, а потім вже самі розписували писанки. Через тиждень кропіткої роботи була створена чудова композиція «Чарівна писанка».\nСвяткування Міжнародного дня рідної мови у ДНЗ «Міжрегіональне вище професійне будівельне училище м. Краматорська» Міжнародний день рідної мови в Україні відзначають із 2000-го року. Учні ДНЗ «Міжрегіональне вище професійне будівельне училище м. Краматорська» з особливою шаною віднеслися до цього свята. Першокурсники Кіт Артем та Тимченко Ярослав підготували творчу роботу, проаналізувавши кількість носіїв кожної мови, її […]\nЗ 18 лютого по 24 лютого 2017року вся Україна вшановувала пам’ять Героїв Небесної Сотні. В нашому училищі була проведена лінійка-реквієм, виставка стіннівок, учні нашого училища взяли участь у міському мітингу, присвяченому вшануванню пам’яті Героїв Небесної Сотні, у групі ЕЗРАС-16 була проведена відкрита виховна година «Герої не вмирають». Це подія, яка сколихнула весь світ, не залишила […]\nВивод військ з Афганістану\n15 лютого в державному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне будівельне училище м.Краматорська» пройшли заходи, присвячені виводу військ з Афганістану. Учні відвідали міський музей, взяли участь у покладанні квітів біля пам’ятника загиблим воїнам-інтернаціоналістам. В училищі пройшла урочиста лінійка, згадали воїнів-краматорців, які служили в Афганістані.\n19 та 20 січня 2017року в ДНЗ «МВПБУ м. Краматорська» відбулися урочистості, присвячені Дню Соборності України. 19.01.2017року проведена відкрита виховна година «Моя Україна — єдина і неподільна»,конкурс стіннівок, в гуртожитку відбулося засідання круглого столу «Історичне значення Акту Злуки українських земель». 20.01.2017року навчальний день в училищі розпочався з урочистої ранкової лінійки. Спочатку звучав гімн України, а […]\nТрадицією нашого училища став конкурс снігових фігур, де учні навчальних груп не тільки проявляють свою фантазію, але і показують свої творчі та професійні здібності. Конкурс під назвою «Зимова казка» проводився 17 січня 2017 року. Переможець конкурсу обирався за такими критеріями: оригінальність, художній рівень оформлення, представлення композиції. Роботи які відповідали всім критеріям і набрали більшу кількість […]\n08.12.2016 ДНЗ «Міжрегіонального вищого професійного будівельного училища» був проведений правовий брейн-ринг за підтримки краматорських поліцейських. Учасниками були учні 1 курсу групи ПЦБ-16, які під час різноманітних конкурсів намагалися логічно милити, робити різноманітні висновки. Переконливу перемогу отримали дівчата, за що й були нагороджені символом правосуддя – статуеткою Феміди.\nФестиваль «На крилах надії 2016»\n29.12.2016року в нашому місті пройшов фестиваль «На крилах надії -2016». Цей фестиваль привчений Міжнародному дню інвалідів. Учні нашого училища взяли участь у фестивалі в якості дизайнерів. Зайченко Ксенія, Курінний Микола разом з викладачем Отосою Іриною Олександрівною створювали образ снігової королеви. В якості моделі виступила дівчинка з обмеженими можливостями. Учні з задоволенням і натхненням взялися за […]


Внаслідок пожежі у Шепетівці загинув чоловік | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n23 Лютого, 2019 Надія СВІНЦІЦЬКА Суспільство 790\nРятувальниками, які приїхали на місце події, було виявлено тіло 60-річного чоловіка. Фото: 24tv.ua\nРятувальники припускають, що причиною пожежі міг бути недопалок.\nВчора, 22 лютого близько 4 години ночі у Шепетівці на вулиці Невського виникла пожежа приватного житлового будинку. Про це повідомили у прес-службі ДСНС України у Хмельницькій області.\n«Рятувальниками, які приїхали на місце події, було виявлено тіло 60-річного чоловіка. Окрім цього, вогнем було знищено підлогу, диван, речі домашнього вжитку, пошкоджено стіни, стелю. Ймовірна причина пожежі – необережність під час паління. Пожежу ліквідовано 21 ДПРЧ», - повідомляють вогнеборці.\nТакож, вчора о 17:34 загорівся приватний будинок у селі Клубівка Ізяславського району. Рятувальники, які приїхали на місце події, врятували 60-річного чоловіка. Вогнем було пошкоджено несучу стіну, речі домашнього вжитку. Ймовірна причина пожежі – несправність печей та димарів. Пожежу ліквідовано 13 ДПРЧ.\nШепетівка Ізяслав пожежа ДСНС рятувальники\nУ хмельницькому ліцеї відкрили STEM-центр 42\nПрогноз погоди на 15 липня: спеки не буде, опадів теж 119\nЛегалізація грального бізнесу в Україні: як голосували депутати від Хмельниччини 260\nХмельничанин з палицею напав на людей 221\nНа Хмельниччині помер чоловік з діагнозом COVID-19 1264\nНа Хмельниччині шукають директорів для двох медзакладів 349\nВ Ізяславі дитина на велосипеді потрапила під автівку 181\nНа Дунаєвеччині ошукали жінку на понад чверть мільйона гривень 1145


Kali Mist Silver насіння коноплі, марихуани придбати поштучно з доставкою по Україні - Errors Seeds\nЦвітіння: 80 днів\nЗбір Урожаю: початок-кінець листопада\nKali Mist - це ще один "важкоатлет", що завоював призові місця на High Times Cannabis Cup. У 1995 і 2000 роках йому підкорився перший рівень п'єдесталу переможців. І потім, в 2002 році, він зайняв 3-є місце на все том же HTCC. У декількох словах, Kali Mist - рослина з домінантною сативою в основі (~90%), не висока, компактна. Структура рослини і листя дозволяє поступати світлу до нижніх гілок, що дає можливість нижнім шишкам розвиватися в повну силу. Ефект від Kali Mist дуже сильний, прозорий, заряджаючий енергією. Часто використовується жінками при менструальних болях.\nБудь ласка, сформулюйте Ваші питання щодо Kali Mist Silver:


Майбутній висотний комплекс «Паркготель» зрізали наполовину, щоб не псував панораму «юнескового» Львова – новини ZIK.UA\nНовини » Львів 4 лютого, 2009, 17:08\nМайбутній висотний комплекс «Паркготель» зрізали наполовину, щоб не псував панораму «юнескового» Львова\nМожливість розміщення 20-поверхового готельного комплексу, який має намір спорудити ТзОВ «Паркготель» на вул. Лижвярській у Львові, розглянула 3 лютого архітектурно-містобудівна рада департаменту містобудування Львівської міськради, не погодивши його надмірної висоти, – про це сьогодні, 4 лютого, повідомив кореспондент ЗІКу.\nЧотириповерхову споруду колишнього Музею ПрикВО, розташовану у Парку культури і відпочинку ім. Б.Хмельницького у Львові, вже вкотре намагаються перетворити на готель. Від попередньої спроби фірми «Сімекс» спорудити «готель на кістках» на будмайданчику, порослому кущами, лишився іржавіти підйомний кран, – така от цвинтарна містика…\nНагадаємо, що на початку вулиці Стрийської наприкінці XVIII ст. відкрили Стрийське кладовище, яке проіснувало до 1823 року. Згодом цвинтар перенесли на місце, де тепер розташовано Військовий меморіал (верхня тераса Парку культури ім. Б. Хмельницького). Тут Стрийський цвинтар функціонував до 1893 року, щоправда є свідчення, що ховали тут ще й у Першу світову війну. У 1947–1952 рр. на місці цвинтаря та старих цегелень було закладено парк ім. Б.Хмельницького. Поруч на вулицях Літній та Лижвярській будувалися вілли (наприклад, у будинку при вул. Літній, 4, що тепер належить панству Малехам, була майстерня скульптора Євгена Дзиндри (1913–1983).\nУ 1970-ті роки на гірці між підйомом вул. Стрийської та вулицею Лижвярською із її садибною забудовою виріс корпус Музею ПрикВО у стилі радянського функціоналізму. Людська пам’ять коротка: навіть у професійному архітектурному середовищі побутує думка, що музей був недобудованим, однак це не відповідає дійсності. Конверсія за доби «гласності» й демократизації та загальна економічна криза, що охопила СРСР, призвівши до його падіння, збанкрутувала й музей. Згодом фірма «Сімекс», отримавши цю нерухомість та ділянку під її обслуговування розміром о,65 га, заходилася укріплювати фундаменти для будівництва готелю. Але ця спроба наразилася на суспільну дискусію: чи етично зводити готель на кістках?\nТзОВ «Паркготель», який тепер хоче на вул. Лижв’ярській спорудити 4-5-зірковий готель заввишки із 60 м стикається із старими проблемами. Фахівці санепідемслужби попереджають, що старий цвинтар містить захоронення холерних і тифозних покійників, а отже земляним роботам мусять передувати ретельні проби ґрунту на предмет наявності у них збудників важких інфекційних хвороб, цвинтар має бути опрацьований археологами, а людські останки ексгумовані й перепоховані за християнським обрядом в іншому місці.\nСтарий цвинтар не єдине питання морально-етичного плану, що може стати небезпечним рифом у фарватері майбутнього будівництва готельного комплексу. Іншим є таке: чи будівництво поставиться толерантно до довколишніх зелених насаджень і збереже дерева цінних порід?\nПроблемою, яка перебуває на межі етики й закону, є розташування ділянки в парковій зоні. Як стверджує львівський архітектор Михайло Ягольник, ділянку із території парку ще ніхто не вилучав. Тому там можна будувати не готель, а офісний центр, якому достатньо буде 7 поверхів. Рекомендуючи інвестору в межах існуючого фундаменту офісний центр замість готелю, містобудівна рада має намір убезпечити від майбутніх проблем як Львів, так і забудовника.\nАле інвестор хоче знести наявну споруду (а це знов проблеми порушення авторського права, як і у випадку із реконструкцією Львівського автовокзалу) і на її місці побудувати висотний готель на 860 мешканців, із басейном, саунами, конференц-залами, підземними паркінгами та надземними стоянками. Від вул. Гвардійської готель виглядатиме заввишки із обеліскову стелу меморіалу воїнам-визволителям авторства Д.Крвавича й Я.Мотики.\nОсобливою проблемою є й рельєф місцевості, що не передбачає доброго транспортного під’їзду до майбутнього готелю. Але найбільш дискусійної є висота майбутньої споруди. Саме вона викликала щонайбільше зауважень з боку членів архітектурно-містобудівної ради. За словами керівника АПМ-2 ДІПМ «Містопроект» Віталія Дубини, «в урбанізованому середовищі може були доречними й 30 поверхів, але серед зеленої оази готель виглядає прищем, що стирчить і може прорвати фурункулом. Навіщо руйнувати цей природній зелений амфітеатр, якого більше ніде нема? Висота до 10 поверхів не так б дисонувала б у масиві зелені. Окрім того готель у межах парку неможливий юридично. Номери в горішніх поверхах готелю мали б ексклюзивний огляд на місто, але це не підстава псувати панораму Львова».\nІз тим, що в цьому достатньо експонованому місці може бути знаковий об’єкт, погоджується й директор інституту «Укразахідпроектреставрація» Володимир Швець: «Потужність готелю явно завелика, на панорамі явно домінує ДПА, але вона неестетична, тому тут можна зробити ставку на естетичний проект».\nВідмовити інвестора від висотної споруди спробував професор Богдан Черкес: «Башта буде бити по силуету історичного Львова, а панорамні силуети історичних міст перебувають під такою ж охороною, як і їх планувальні структури. Якщо це буде 20-поверхівка, можемо мати проблеми із ЮНЕСКО\nДо ідеї пристосування існуючої споруди під музейну функцію повернулася очільниця управління охорони історичного середовища Лілія Онищенко: «Там має лишатися музей, але не ПрикВО, а визвольних змагань. То б на вул. Лисенка можна було реставрувати палац як такий. Щодо силуету Львова, то ми повинні вирішити, чи лишаємося із ним провінцією чи зважимося на щось сучасне. Ми не повинні бути проти висоти, а лишень проти бридких будівель», – сказала Лілія Онищенко, яка парадоксально у випадку будівництва на реконструйовуваному стадіоні «Скіф» виступала за обмеження висоти до 10 м (подейкують, що то під своїми вікнами).\nСуворо дотримуватися висоти дозволеної поверховості у межах буферної охоронної зони пам’ятки ЮНЕСКО закликав професор Микола Бевз: «Щоб не виникав у ландшафті цей агресивний острів, будувати можна тільки 7-10 поверхів. І не більше! Висота має бути погоджена із державним органом охорони культурної спадщини».\n«Та погоджуйте хоч із центром космічної спадщини!», – вигукнув на це головний архітектор Львова Юрій Криворучко, відомий своїми одіозними деклараціями про те, що архітектура повинна виходити за червоні лінії законодавства. Обізвавши панораму Львова «нудною», Юрій Криворучко виклав закон розвитку силуетності як послідовного підганяння висотності. «Не будуючи яскравих високих об’єктів ми залишимося із рівнинним горизонтальним силуетом», – намагався спровокувати членів містобудівної ради на ухвалення висотного прориву Юрій Криворучко.\nОднак професор Богдан Черкес попросив визначитися: «Нехай Львів вирішить: він за те, щоб іти шляхом Лондона, чи Стамбула, який у європейські й частині зберіг історичний силует, а в азійській – здобув силует ультрасучасний. Проблему силуетності Львова варто винести на обговорення сесії львівської міськради».\nТому в підсумку разом із пропозицією влаштувати відкритий конкурс на архітектурне проектування майбутньої споруди на вул. Лижв’ярській, містобудівна рада переважною більшістю проголосувала за те, аби висота готелю не була вищою за 10 поверхів.\n2019-10-24 08:26 :16


Шановні клієнти, колеги, партнери та інші відвідувачі нашого сайту, юридична компанія ЮСТА-ЕКСПЕРТ вітає вас з Днем Незалежності України!\nЗараз важкий період у нашій новій історії. І саме зараз ми найбільш гостро відчуваємо наскільки важлива для нас наша незалежність. Розуміємо, наскільки необхідно боротися за неї. Відчуваємо її цінність для нас, нашої держави, нашого народу. І не одноразово ми довели, що у нас вистачить сил боротися і йти до кінця.\n← Форум Асоціації Адвокатів України «ФОРМУЛА УСПІХУ: СТАНДАРТИ АДВОКАТСЬКОЇ ДІЯЛЬНОСТІ» З Днем Конституції України! →


Вчителів в Україні забагато : заступник міністра фінансів розповів як оптимізувати освіту - Vidverto - Відверто про головне\n“З 1 вересня нічого не зміниться: ні в зарплатах, ні в чому” – Роман Єрмоличев. Заступник міністра фінансів, Роман Єрмоличев заявляє, що вчителів в Україні на 36 тисяч більше ніж потрібно, в тому числі велика кількість пенсіонерів. Про це повідомляє Главком.\nВін розповідає у чому суть проблеми. Учнів з 90-х років поменшало а вчителів ні. Тому треба оптимізувати мережу. Також він доповнив, що шкільна мережа дуже розгалужена, тому треба її треба оптимізувати. Мають бути початкові школи, гімназії і ліцеї з профільною освітою.\n“У малої дитини через маску може зупинитися дихання”: київський педіатр зробив шокуючу заяву


В Івано-Франківську учениці ПТУ побили однолітку і зняли напад на відео - ZAXID.NET\nВ Івано-Франківську учениці ПТУ побили однолітку і зняли напад на відео\nПоліція склала протоколи на батьків двох нападниць\nСуспільство — Катерина Чурилова, 11:58, 10 жовтня 2019 0 0\nСуд заборонив двом школяркам із Золочева відвідувати вечірні дискотеки і кафе ZAXID.NET\nВ Івано-Франківську поблизу політехнічного ліцею 8 жовтня група дівчат побила однолітку. У Instagram та Telegram опублікували відео, яке знімала одна з дівчат. На ньому видно, як група підлітків нецензурно висловлюється у бік однолітки. Завершився конфлікт бійкою.\nЯк поінформувала «Галка», дівчата вчаться в одному навчальному закладі. За неофіційною інформацією, жертва нападу забрала звідти документи.\nНині ювенальні поліцейські з’ясовують подробиці конфлікту між неповнолітніми дівчатами в Івано-Франківську. Правоохоронці встановили та опитали усіх учасників інциденту, вони є ученицями закладу професійної освіти міста, повідомила «Фіртка».\nІнспектори ювенальної превенції також склали адміністративні протоколи за невиконання обов’язків щодо виховання дітей (ст.184 КУпАП) на матерів двох неповнолітніх фігуранток конфлікту. Перевірка за цим фактом триває.


Салат «Гранатовий браслет»\nДобрі рецепти » Салати » Салат «Гранатовий браслет»\nГранатовий браслет Кому з нас не хочеться блиснути на сімейному торжестві або дружній вечірці не тільки гарним новим платтям та елегантною зачіскою, але і своєю майстерністю, умінням смачно готувати і оригінально сервірувати стіл? Допомогти вам в цьому допоможуть наші рецепти, багато з яких гідні того, щоб зайняти центральне місце на святковому столі. Так першими на стіл виставляються холодні закуски і салати, то саме вони і повинні задавати тон, вражати уяву і викликати апетит. І головною «цінністю» вечора може стати салат " Гранатовий браслет, який дивно схожий на справжнє прикраса з граната. Для його приготування від вас не буде потрібно ні особливих зусиль, ні багаторічного досвіду, ні великої кількості часу. Інгредієнти в ньому прості, але їх поєднання незвично. Спробувавши приготувати Гранатовий браслет один раз, ви зрозумієте, щоб ви хотіли додати в нього ще для додання більшої пікантності або гостроти. Це можуть бути кілька часточок часнику, змішані з буряком, або натертий на тертці сир. А, можливо, вам більше сподобається варіант з копченою куркою або маринованим цибулею. Експериментуйте зі смаком, залишивши недоторканою ідею оформлення салату, і він стане прекрасною альтернативою оселедця під шубою. Інгредієнти:\nКуряче філе 500 г\nГоріхи волоські 30 г\nКрок 1 Для приготування салату знадобиться відварене куряче філе, картопля, буряк, гранат, трохи волоських горіхів, майонез і сіль.\nКрок 2 Куряче філе опустити в холодну воду, довести до кипіння і варити 25-30 хвилин. Потім остудити і нарізати дрібними кубиками.\nКрок 3 Картоплю добре помити, залити холодною водою, довести до кипіння і варити вмундире 15-25 хвилин до готовності. Остудити, очистити і натерти на дрібній тертці.\nКрок 4 Буряк добре помити, залити холодною водою, довести до кипіння і відварити до готовності 30-40 хвилин. Остудити і так само натерти на дрібній тертці, додати жменю подрібнених горіхів і щіпку солі - добре все перемішати.\nКрок 5 У центр блюда поставити склянку. Викласти перший шар картоплі і тонко змастити його майонезом.\nКрок 6 Наступним шаром викласти куряче філе, яке потім так само змастити майонезом.\nКрок 7 Потім рівномірно викласти шар буряків.\nКрок 8 Верхнім шаром йдуть зерна граната.\nКрок 9 Акуратно вийняти склянку і дати салату настоятися не менше години.\nВінегрет з солоним оселедцем\nВінегрет з оселедцем Вінегрет відноситься до холодних закусок. За кордоном його називають «російським салатом». Можна зробити його виключно овочевим,\nСалат із зеленої цибулі, сиру і яєць