Реферат на тему психолого-педагогчн вимоги до навчання як викладання. нструкц з правил безпеки на уроках трудового навчання в початкових класах. Психолого-педагогчн основи трудового навчання початкових класв. Психолого-педагогічні умови організації уроку з трудового навчання\nЗміст Вступ РОЗДІЛ 1. ОРГАНІЗАЦІЯ ЗАНЯТЬ З ТРУДОВОГО НАВЧАННЯ 1.1 Урок як основна форма занять 1.2 Ознайомлення з елементами організації праці і виробництва 1.3 Розвиток якостей особистості, які потрібні для успішної участі в трудових процесах РОЗДІЛ 2. ОРГАНІЗАЦІЯ ТА ОБЛАДНАННЯ ШКІЛЬНИХ МАЙСТЕРЕНЬ ЯК ВАЖЛИВА ПЕДАГОГІЧНА УМОВА 2.1 Характеристика приміщень і обладнання 2.2 Санітарно-гігієнічні вимоги і режим роботи в шкільних майстернях 2.3 Планування і облік у навчальних майстернях ВИСНОВКИ СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ДЖЕРЕЛ ВСТУП Актуальність. Становлення загальноосвітньої школи як базової ланки у системі безперервної освіти пред'являє нові вимоги до знань, зокрема в забезпеченні їх узагальненості й системності. Важливо домогтися не стільки запам'ятовування конкретних відомостей, скільки досягти усвідомлення загальних закономірностей, виробити в учнів здатність вводити нові знання в систему раніше засвоєного, сформувати уміння пізнавальної діяльності на рівні їхнього вільного практичного застосування. Реалізація названих завдань вимагає значного розширення сфери, урізноманітнення видів та зміни характеру навчальної діяльності школярів, яка має стати більш творчою, самостійною, позбавленою постійної дріб'язкової опіки з боку вчителя. Успіх діяльності учні на уроці залежить від уміння вчителя створити необхідні умови для її реалізації. Об`єкт дослідження – психолого-педагогічні умови організації уроку. Предмет дослідження – сучасний урок з трудового навчання. Мета дослідження – проаналізувати психолого-педагогічні умови організації уроку з трудового навчання. Основними завданнями дослідження є: проаналізувати особливості організації уроку з трудового навчання; розглянути організацію роботи та обладнання в шкільних майстернях як необхідну педагогічну умову уроку. При виконанні даної роботи для досягнення поставленої мети були використані такі методи дослідження: збір та аналіз наукової і науково-методичної літератури; узагальнення. РОЗДІЛ 1 ОРГАНІЗАЦІЯ ЗАНЯТЬ З ТРУДОВОГО НАВЧАННЯ 1.1. Урок як основна форма занять Організація трудового навчання характеризується формою навчальної роботи (урок, виробнича практика, гурткові заняття та ін.); формою організації роботи учнів (фронтальна або групова, бригадна або ланкова, чи індивідуальна, за розподілом праці); формою організації навчання (групова, коли навчання проводиться в складі групи учнів, і індивідуальна, коли навчання проводиться окремо з кожним учнем) . Урок як основна форма навчальної роботи в шкільних майстернях маг деякі особливості порівняно з уроками з інших навчальних предметів, а саме: Центральне місце на такому уроці займає практична робота учнів, яку доцільно проводити заняття подвійними уроками. 45-хвилинний урок незручний, бо безпосередньо на практичну роботу учнів залишається мало часу. За 90 хв. учні встигають виконати певне трудове завдання, що дає їм моральне задоволення, а вчитель може оцінити результати роботи. Практична робота учнів будується на базі продуктивної праці. Це дещо ускладнює організацію навчального процесу. Доводиться вдаватися не тільки до фронтальної, а й до ланкової, а інколи й до індивідуальної форми організації роботи учнів.\nРазом з тим продуктивний характер праці створити необмежені можливості для підвищення активності учнів на уроці, бо в руках учителя буде новий важливий засіб організації учнів на виконання навчальних завдань. Брати участь у створенні корисних речей цікаво для підлітків. В ім'я цього вони охоче вивчають теорію, тим більше, що відразу ж застосовують її на практиці. Спираючись на природне прагнення учнів створювати корисні речі своїми руками, вчитель праці спрямовує навчальний процес відповідно до програми. На заняттях у майстернях учні працюють різним різальним інструментом, обробляють матеріали на верстатах. Тому особливістю уроку є те, що він потребує спеціальної підготовки з безпеки праці. До уроку ставлять такі специфічні вимоги: Чіткість дидактичної мети. На кожному уроці, як правило, розв'язуються дидактичні завдання, одне з яких є провідним. Так, на заняттях у майстернях учні набувають певних знань, умінь та навичок, розвивають свої здібності до технічної творчості та ін. Проте не всі навчальні завдання можуть бути здійснені однаковою мірою на кожному уроці. Це залежить від змісту уроку. Наприклад, на уроках технічного моделювання створюються особливо сприятливі умови для розвитку технічного мислення, просторової уяви та інших якостей, які потрібні для технічної творчості. Звичайно, виготовляючи моделі, учні закріплюють і вдосконалюють набуті раніше вміння і навички, але це ні в якому разі не є основним дидактичним завданням. Структура уроку, об'єкт виготовлення, методичні засоби все підпорядковане якомусь головному дидактичному завданню, спрямоване на його виконання. Разом з тим не допускається створення таких умов, які заважали б виконанню інших навчальних завдань. Зокрема, можна підібрати таку модель, при виготовленні якої створюються об'єктивні передумови для технічної творчості учнів, проте виготовлення деталей моделі пов'язане з виконанням трудових операцій, якими учні не володіють. Цілком зрозуміло, що така модель не підходить як об'єкт виготовлення на заняттях у майстернях . Можна навести й такий приклад, коли на перший план виходить завдання формувати трудові вміння. Навчання кожної трудової операції починається з того, що учням розповідають про суть операції, інструменти, прийоми роботи та ін. Засвоєння цих знань є обов'язковою умовою оволодіння правильними прийомами роботи, але недостатньою, бо можна добре знати, як тримати під час роботи зубило і молоток, як наносити удари, і разом з тим не вміти цього робити. Оволодіти знаннями, які потрібні для виконання трудових прийомів, значно простіше, ніж оволодіти самими прийомами. Тому під час вивчення операції увага вчителя зосереджується на перевірці правильності виконання учнями трудових прийомів, що і є в цьому випадку головним дидактичним завданням. При підготовці до занять учитель праці вирішує, які дидактичні завдання слід вважати головними на уроці, розглядає їх як мету і відповідно до цього будує урок. Нерозривність освітніх і виховних завдань. Навчання повинно бути виховуючим. Цю вимогу ставлять до всіх навчальних предметів. Учням слід прищепити цілий комплекс позитивних якостей: патріотизм, повагу до старших, чесність і багато інших.\nУчитель знаходить місце й час, щоб виховувати в учнів ці якості, органічно поєднуючи виховну роботу з навчальною. На заняттях у майстернях створюються особливо сприятливі умови для трудового виховання. Саме тому не можна вважати вдалим такий урок, на якому вчитель не поставив перед собою певного завдання виховного характеру. Правильний добір навчального матеріалу для кожної частини уроку. Підбираючи навчальний матеріал, треба враховувати такі фактори: мету уроку; знання і вміння, набуті учнями на заняттях; знання учнів з основ наук; фізичний розвиток учнів. Візьмемо за приклад таку операцію, як розмічання, що застосовується під час обробки деревини, металів, а також при виконанні електромонтажних робіт. З виконанням цієї операції учні зустрічаються вперше в V класі — площинне розмічання деталей, які мають контур прямокутника. Деталі складнішого контуру розмічають за шаблоном. У VII класі розмічання за допомогою геометричних побудов починає витісняти розмічання за шаблоном. У 8 класі вимоги до розмічання підвищуються в зв'язку з тим, що учні починають вивчати креслення. Шаблон тут застосовується тільки в окремих випадках, а розмічають, як правило, за допомогою геометричних побудов. У IX класі вимоги до розмічання можуть бути знову підвищені в зв'язку з тим, що учні ознайомлюються з такими важливими для цієї операції поняттями: метричними співвідношеннями в трикутнику і колі, тригонометричними функціями гострого кута; вписаними й описаними трикутниками та ін. Як бачимо, добір навчального матеріалу залежить у цьому випадку від попереднього досвіду і знань учнів з основ наук . Розглянемо ще такий приклад. У кожному класі програмою занять у майстернях передбачено виготовлення виробів, що пов'язано з виконаннями комплексних робіт. З класу в клас комплекс розширюється, бо в нього вміщують нові операції. Співвідношення обсягу роботи, що припадає на кожну операцію, треба регулювати, враховуючи фізичний розвиток учнів. Так, у VII класі вони вивчають рубання металів. Ця операція досить трудомістка, тому, вміщуючи її в комплексні роботи, треба: 1) підбирати матеріал (товщину листа), виходячи з фізичних можливостей учнів: 2) на операцію рубання відводити не більше, як 25 % усього часу виготовлення виробу. Нарешті, зміст навчального матеріалу може визначатися метою уроку. Проводячи підсумкове заняття в будь-якому класі, вчитель може поставити перед собою якусь мету залежно від фактичного становища. Якщо учні робили типові помилки у виконанні трудових прийомів, то на підсумковому занятті можна проаналізувати хиби в роботі, щоб не повторювати їх у майбутньому. На підсумковому занятті може стояти й така мета, як узагальнення знань учнів, виявлення спільного в різних прийомах обробки деревини і металів. Очевидно, в першому і другому випадках навчальний матеріал підбиратимуть по-різному. Доцільний добір методів навчання для кожної частини уроку. Мети уроку вчитель не зможе досягти, не поєднуючи різні методи і прийоми роботи. Основою уроку в майстернях є самостійна робота учнів, яка починається з того, що вони ознайомлюються з завданнями, продумують, в якій послідовності і з застосуванням яких інструментів та пристроїв його треба виконувати.\n1. Психологічні вимоги до особистості майбутнього вчителя трудового навчання\n2. Ліворукість як педагогічна проблема в початкових класах\n4. Технології навчання як дослідження\n5. Невдачі у навчанні як головна перешкода успішності у дорослому віці\n9. Дидактичні основи процесу навчання\n13. Розумовий розвиток старших дошкільників як психолого-педагогічна проблема\n17. Аналіз диференційованого підходу у навчанні математики молодших школярів у педагогічному досвіді\n19. Виховання як педагогічна категорія\n20. Індивідуальний підхід до учнів як умова ефективної педагогічної роботи\n23. Педагогіка як наука про виховання людини\n24. Педагогічні ідеї А.С. Барсукова\n25. Педагогічні ідеї Марії Монтессорі в сучасних дощкільних закладах\n26. Педагогічні основи використання самостійних робіт у малокомплектній початковій школі\n27. Педагогічні основи розвитку процесів запам’ятовування у молодших школярів\n29. Педагогічні умови соціалізації студентів засобами культури мовлення\n31. Психолого-дидактична сутність процесу навчання\n32. Психолого-педагогічне визначення готовності дитини шестирічного віку до школи\n33. Система забезпечення психолого-педагогічного супроводу розвитку мовленнєвих здібностей дошкільників у процесі їх мовленнєво-творчої діяльності\n35. Тривожність як соціально-педагогічне явище\n36. Особливості психіки людини. Педагогічні конфлікти\n37. Педагогічний експеримент як метод дослідження\n38. Соціологічні методи дослідження у педагогіці\n39. Циклічність як загальна форма економічної динаміки\n46. Журналистское расследование. Гибель ЯК-40 и Артема Боровика\n48. Профессиональное мастерство социального педагога\n49. Педагоги-новаторы. Ш.А.Амонашвили\n54. Психолого-педагогическая помощь трудным подросткам на уроках музыки и внеклассных занятий\n56. Психолого-педагогическая характеристика 5 класса\n58. Личностные качества педагога\n65. Образ Чипки по роману Панаса Мирного Хiба ревуть воли, як ясла повнi\n70. Статистические методы анализа результатов психолого-педагогических исследований\n73. Контрольна по зовнішньоекономічній діяльності\n76. Станислав Нейгауз - педагог\n77. Теоретическая педагогия после Екатерины II\n78. В. Г. Белинский и А. С. Хомяков как педагоги\n79. Церковно-религиозная педагогия\n82. ВЕЛИКИЙ ВІТЧИЗНЯНИЙ ПЕДАГОГ К.Д. УШИНСЬКИЙ\n83. Методика викладання природознавства тема Звірі\n84. Педагогіка - контрольна\n87. Психолого-педагогические аспекты изучения генетики в школе\n94. 10 теми по психології і педагогіці\n95. Виховання дитини як важливий етап розвитку особистості\n96. Психолого-педагогическая характеристика учащегося 9 класса


Отримання громадянства Росії – мета багатьох людей, які бажають жити і працювати на території РФ. Однак, щоб стати володарем російського паспорта, необхідно мати підстави, які встановлені законодавством РФ.\nЮридичне визнання громадянства РФ спирається на ряд окремих нормативних актів. Процедура розвивається за двома сценаріями: наявність статусу громадянина на момент набрання чинності закону «Про громадянство Російської Федерації» і можливість набуття громадянства на підставі встановлених юрисдикцією правил.\nХто має право на отримання громадянства Росії?\nЗгідно з Федеральним законом №62-Ф3 від 31 травня 2002 отримати громадянство Росії можуть:\n— діти, народжені на території РФ;\n— особи, визнані непрацездатними, діти яких дієздатні і мають громадянство РФ;\n— особи, що вступили в законний шлюб з громадянином РФ, має прописку на території Росії;\n— особи, які мають хоча б одного непрацездатного батька, що є громадянином РФ;\n— особи, що здійснили інвестування в РФ в обсязі, визначеному Урядом РФ;\n— особи, що вступили до лав російської армії протягом всього строку військової служби;\n— особи – учасники державної програми з надання сприяння співвітчизникам та членам їх сімей, які проживають за кордоном, але бажаючим добровільно переселитися в Росію;\n— особи, які мають дитину з російським громадянством;\n— особи, син або дочка яких мають російське громадянство, досягли 18-ти річного віку, але визнані недієздатними або є обмеження в дієздатності;\n-особи, які не досягли 18-ти річного віку, які отримують дозвіл на тимчасове проживання з одним або обома батьками, опікуном або усиновителем – іноземними громадянами, визначеними перерахованими вище пунктами;\n— особи, які не досягли 18-ти річного віку, які отримують дозвіл на тимчасове проживання за заявою батьків, опікунів, усиновлювачів, які мають російське громадянство;\n— особи, які досягли 18-ти річного віку, які відповідно до законодавства іноземної держави визнані непрацездатними або з обмеженими можливостями, які отримують дозвіл на тимчасове проживання з одним або обома батьками, усиновителями опікунами – іноземними громадянами, зазначеними вище;\n— особи, які досягли 18-ти річного віку, які відповідно до законодавства іноземної держави визнані непрацездатними або з обмеженими можливостями, які отримують дозвіл на тимчасове проживання за заявою батьків, усиновителів, опікунів, мають російське громадянство.\nСаме оформлення громадянства РФ проводиться за стандартною або спрощеною схемою, залежно від підстав, справжнього громадянства заявника та інших факторів.\nЯк отримати громадянство РФ в загальному порядку: азбука закону\nІноземці і особи, які не мають громадянства, мають право перебувати на території РФ тільки чітко обумовлений час. Для тих, хто не турбувався оформленням візи, термін становить до 90 днів.\nМігранти, біженці і переселенці прагнуть отримати паспорт громадянина РФ як можна швидше. Це можливо тільки, якщо претендент відповідає критеріям, за якими проводиться спрощена процедура. В іншому випадку, доведеться отримувати громадянство на загальних підставах.\nОбов’язковими умовами для оформлення статусу громадянина для повнолітніх є наявність постійного місця роботи з можливістю підтвердити «білий» дохід. До супутнім вимогам ставляться:\n— наявність посвідки на проживання (ВНЖ);\n— проживання в РФ понад 5 років з моменту видачі ВНП;\n— відмова від підданства в інших країнах;\n— володіння російською мовою і готовність підтвердити свій навик.\nСкільки потрібно заплатити за громадянство?\nТим, хто повністю відповідає процедурних приписів і кого приваблює двоголовий орел на паспорті, слід написати заяву у відповідальний держорган – Федеральну міграційну службу (ФМС). Завантажити зразок анкети можна на офсайті організації.\nПрохання повинно бути підкріплено пакетом документів, що підтверджують відповідність законодавчим критеріям. На завершення залишається сплатити держмито в розмірі 3 тис. 500 руб. (від сплати податку звільняються громадяни СРСР, які проживали або проживають на території Росії, але на момент оформлення не мають фіксованого статусу).\nЗаява і підкріплюють його папери, а також квитанцію про сплату податку збираємо в папку і записуємося на прийом до службовцю міграційного відомства (за місцем проживання). Якщо на момент реєстрації претендент знаходиться за межами держави, то йому рекомендується звернутися в диппредставництво РФ.\nСпівробітник відомства зобов’язаний видати розписку/довідку про прийняття заяви та опис отриманих для обробки документів. Строк розгляду клопотання становить: до 6 міс. за спрощеною формою і до 1 року – на загальних підставах. Результати розгляду заявки відправлять поштою. Практикуються і особисті повідомлення. За позитивним рішенням обов’язково послідує пропозиція отримати паспорт громадянина.\nЯк отримують громадянство в спрощеному порядку?\nПроживати в Росії можна й без громадянства, але таке положення пов’язане з рядом труднощів. Наприклад, людина не може брати участь у виборах або стати депутатом, не вийде і оформити материнський капітал, який належить росіянкам за народження другої дитини. Тут і в інших випадках може знадобитися спрощена форма набуття громадянського статусу. Вона застосовується до дорослим дієздатним іноземним підданим, які виявили бажання змінити статус і відповідають передбаченим законодавством РФ умовами.\nСпрощений порядок отримання громадянства РФ для того, Щоб скористатися процедурою спрощеного отримання громадянства, претендент зобов’язаний пред’явити в ФМС документи, що підтверджують його право на придбання статусу в особливому прискореному порядку. Перелік документів може змінюватись в залежності від причини, яка рухає здобувачем права на отримання російського громадянства. Загальний перелік документів наведено нижче.\nДалі події розвиваються за звичним сценарієм, але рішення приймається швидше (півроку), якщо співробітник ФМС підтвердив готовність наданого пакета для подальшого розгляду. У цей строк буде заведено особову справу заявника і створена облікова картка. Ще швидше посадовими особами приймаються рішення стосовно претендентів, право яких на громадянство регулюється міжнародними договорами (3 місяці).\nПід цю категорію підпадають громадяни Казахстану, Білорусії і Киргизії.\nЗагальний перелік документів для отримання статусу громадянина РФ\nЩоб отримати паспорт росіянина, доведеться підготувати значний список документів. У загальний перелік, необхідних співробітниками ФМС підтверджень, входять:\n— 2 зразка заяви за встановленою формою (завантажити на сайті ФМС);\n— чотири фото 30 х 40 мм;\n— квитанція, що підтверджує сплату державного мита;\n— свідоцтво про шлюб (при зміні прізвища).\nРедакція bestfacts.com.ua нагадує, що в залежності від відповідності критеріям, що пред’являються до бажають отримати російське громадянство, перелік документів розширюється. Його склад слід уточнювати у співробітників відомства або на офіційному сайті Головного управління з питань міграції МВС Росії.


"Оболонь" - "Таврія". Прев'ю - 22 Жовтня 2010\nКоманда Ковальця у другому матчі поспіль прийматиме вдома кримську команду.\n14 тур. 22.10.2010. 19.00. Київ. ст. "Оболонь-Арена". Пряма трансляція на каналі "Футбол". Текстова трансляція на нашому сайті.\nМало того, що команда з однойменного району Києва у цьому сезоні рідко вражає (фактично окрім матчів з грандами), так ще й підопічним Сергія Ковальця подекуди просто не щастить. Ось і в минулому матчі лише справжнє нещастя та невезіння завадили "Оболоні" взяти повноцінних три очки. Команда вигравала 2:1 в "Севастополя" та ще й грала у більшості, але за кілька хвилин до завершення трапився автогол Ігоря Пластуна, який коштував "пивоварам" перемоги.\nГоловний тренер "Оболоні" Сергій Ковалець після того матчу підтримав Пластуна, розповівши навіть, що той плакав у роздягальні. Зрозуміти Ігоря також можна: команда веде жорстку боротьбу у зоні виживання, і кожне очко - на вагу золота. А коли втрачаєш цілих два - то тут і справді є від чого впадати у відчай. Але життя на цьому не завершується, а тим паче футбол, і на порядку денному у "пивоварів" ще один прийом кримської команди - цього разу "Таврії".\nСергій Ковалець хоча й молодий тренер, проте уже встиг себе зарекомендувати, як справжній психолог. Ось і перед "Таврією" головне завдання для нього - це змусити своїх футболістів забути про ту прикрість у матчі із "Севастополем". А в ігрових компонентах "пивовари" мало чим поступаються сімферопольцям, тому очки взяти у матчі з цією командою - цілком до снаги.\nДля "Таврії" цей матч також надзвичайно важливий. Від п'ятого місця, яке дає змогу потрапити до Ліги Європи, команду з Криму відділяє п'ять очок. Тому у разі перемоги сімферопольці можуть майже впритул наблизитися до кагорти команд, що борються за єврокубки. Якщо ж команда Петрова програє, то навпаки - значно ускладнить собі завдання, поставлене перед сезоном керівництвом клубу.\nПісля дебютного для Валерія Петрова матчу з львівськими "Карпатами", коли "Таврія" перемогла з рахунком 3:1, команда втратила очки з далеко не найсильнішими командами. Матчі з "Волинню" та "Іллічівцем" завершилися з однаковим рахунком 2:2. Причому у поєдинку з "Іллічівцем" "Таврії" ще, можна сказати, пощастило, оскільки команда програвала 0:2. Неозброєним оком видно, що у теперішньої "Таврії" є дві проблеми - це оборона та розконцентрованість у відповідальні моменти гри.\nУ будь-якому разі "Таврії" буде надзвичайно складно вивезти з Києва перемогу, адже на "Оболонь-Арені" перемогти не вдалося ні "Динамо", ні "Шахтарю". Усе в цьому матчі, на мою думку, залежить від того з яким налаштуванням вийдуть на поле "пивовари". Якщо Ковальцю вдасться достукатися до сердець та голів своїх гравців, як це він зробив перед матчами з грандами - тоді "Оболонь" зможе розраховувати на перемогу.\nДо речі, у минулому сезоні "Таврія" так і не змогла забити у ворота "Оболоні". В Києві матч завершився перемогою "пивоварів" 1:0, а в Сімферополі команди зіграли 0:0.\nМоурінью: мене питають про Леона ніби він Зідан або Марадонна\nСелезньов: Всій команді хотілося б, щоб Тищенко очолив "Дніпро"\nСтепаненко: "Ворскла" не дуже зручний су...


Активісти С14 та "Нацкорпусу" знесли паркан на алеї Героїв Небесної Сотні 5 канал\n18.05.2019 17:34 Читайте по-русски\nНа місці були також і правоохоронці, однак діям праворадикалів вони не перешкоджали\nУчасники громадської організації С14 та "Нацкорпусу" знесли паркан, який огороджував частину ділянки будівництва комплексу Героїв Небесної Сотні у середмісті столиці. Про це повідомляє видання "Українська правда".\nКоординатор організації С14 Сергій Мазур запевняє: паркан заважав розслідуванню убивств учасників Революції Гідності. Він також додав, що будівництво музею вже знищило місце смерті Героя України Олександра Плеханова і учасники руху не дозволять зробити подібне знову.\n"Тепер там не можна провести слідчий експеримент. Більше такого не буде", – додав він.\nНа місці були також і правоохоронці, однак діям праворадикалів вони не перешкоджали.\nЯк повідомляв 5.UA, 13 травня 2019 року представники Національного музею Революції Гідності оголосили про офіційний початок будівництва меморіалу Героїв Небесної Сотні. Місце впорядкування території майбутнього меморіального комплексу обнесли парканом та почали знімати бруківку. Водночас, в управлінні спецрозслідувань Генпрокуратури заявили, що будівництво розпочали без погодження зі слідчими. Наголосили, що спорудження може значно змінити ландшафт місця злочинів, а це затягне розслідування. До Національного музею Революції Гідності спрямували лист з проханням призупинити будівництво. Надвечір того ж дня роботи зупинили.\nрозстріли на Майдані Небесна Сотня розслідування


Економіка та економічна наука\nВ останні десятиліття економічній сфері надається виключно важливе значення. Якщо на початку XX століття ключовим освітою для майбутніх королів вважалося військове, а в середині століття – соціологічне, то тепер місце цих дисциплін зайняла економіка. Економіка – одне з ключових понять суспільствознавства. Терміну «економіка» (від грецького «ойкос» – «будинок» і «номос» – «закон», спочатку – «наука про управління домашнім господарством») надається двоякий сенс: розрізняють економіку як господарство і економіку як науку.\nЕкономіка як господарство зазвичай має на увазі економічну систему тієї чи іншої держави. Вона включає в себе дві сфери: виробничу і невиробничу.\nОкремо може бути виділена сфера послуг, що включає в себе галузі як з виробничої (транспорт, торгівля), так і з невиробничої (охорона здоров’я, освіта) сфер.\nЕкономічна діяльність являє собою взаємопов’язані послідовні процеси виробництва (створення благ і послуг), розподілу (поділ благ і послуг між учасниками процесу виробництва), обміну (блага і послуги обмінюються на гроші або інші блага і послуги) і споживання (використання продукту або послуги).\nВ економіці прийнято виділяти макроекономіку і мікроекономіку. Макроекономіка – це частина економіки, яка розглядає економічні процеси у великому масштабі (на рівні держави або світового господарства). Найважливіші завдання макроекономіки мають державне значення: рішення проблем оптимізації розміщення підприємств різних галузей, зайнятості населення, визначення розмірів грошової емісії і т. П. Мікроекономіка – частина економіки, яка розглядає економічні процеси в масштабах окремих господарюючих суб’єктів. Найважливіше завдання мікроекономіки – вироблення оптимальних ринкових стратегій для окремих фірм.\nЕкономіка та економічна наука Посилання на основну публікацію


У Львові відбувся пікет проти Зеленського - Львів\nЛьвів Новини України У Львові відбувся пікет проти Зеленського\n19:06, 8 лютого 2019 Читать новость на русском\nКореспондентка 24 каналу розповіла, що кілька львівських організацій перед концертом вимагали, аби до них спустився Володимир Зеленський.\nЧитайте також: Зеленський заявив, що за ним стежать: поліція відкрила кримінальне провадження\nЗеленського пікетували близько 20-30 учасників різних львівських громадських угрупувань, зокрема "Української спілки учасників АТО", ГО "Об'єднання добровольців" та "Правого сектору". До учасників акції протесту вийшов сам Зеленський і після нетривалої емоційної розмови пікет завершився.\nЗеленський вийшов до пікетувальників, які звинувачували його в тому, що він хотів стати перед Путіним на коліна і втікав від журналістів, коли ті запитували про його бізнес в Росії. Зеленський заперечив це.\n"Ні, хлопці. Це неправда, такого ніколи не було і я такого не казав. Ми – за Україну", – відповів Володимир Зеленський.\nОдним з найактивніших учасників полеміки з Володимиром Зеленським виявився член ГО "УСУ АТО" Сергій Фаворський, який фігурував у низці розслідувань ZAXID.NET. Він звинуватив Володимира Зеленського у вживанні легких наркотиків. Актор і політик відкинув звинувачення і попросив надати докази.\n"Володя, слухай… Докази? Я тобі просто розкажу, що я знаю людей, які тебе знають дуже давно…", – відповів Сергій Фаворський, після чого почав вимагати у Зеленського здати аналізи на вміст наркотичних речовин у крові.\nАкція розпочалась близько 16:00 і тривала приблизно годину.\nНагадаємо, що за даними львівського сайту "Форпост" акцію проти Володимира Зеленського організував відомий львівський бізнесмен та екс-народний депутат від ВО "Свобода" Ігор Кривецький.\nАкція проти Зеленського "Ні, клоунам"\nАктивісти вимагали, аби Зеленський поспілкувався з ними\nЗеленський вийшов до активістів


Труба для прокладки в бетоні Yakpravylno.com\n» Як зробити » Труба для прокладки в бетоні\nТруба для прокладки в бетоні\nПрокладка каналізаційних труб і для зовнішньої каналізації, і в приміщенні повинна здійснюватися відповідно до певних правил. Проходження їм дозволяє забезпечити надійність всієї системи і виключити витоку, розриви і засмічення. Саме тому необхідно дуже відповідально підійти до установки системи каналізації.\nСхема внутрішньої каналізації труб.\nпрокладка каналізації своїми руками передбачає насамперед вирішення питання про те, якими матеріалами необхідно проводити ці заходи. Сьогодні все частіше використовуються наступні варіанти і матеріали, необхідні для установки каналізаційних труб:\nСхема закладення стиків чавунних каналізаційних труб.\nЧавунні. Вони дуже міцні і надійні, стійкі до корозії, яка виникає через дії стічних вод. Проте використання залізної системи каналізаційних елементів (якщо ви ремонтуєте якусь ділянку каналізації) може перешкоджати швидкості та легкості здійснення робіт. Адже чавунні деталі досить складно обробити (як і обрізати металеві), та й вага такої конструкції виходить значним.\nАзбестоцементні - на відміну від чавуну, є більш крихкими. Але вони мають деякі переваги, наприклад, вони стійкі до різного роду хімічних впливів. Окремо варто наголосити на тому, що вони відносно легко обробляються і монтуються. Все це в достатній мірі може компенсувати наявний недолік.\nПластикові (поліпропілен і ПВХ) ідеально підходять для самостійної організації системи каналізації. установка каналізаційної системи з пластика не є особливо складним процесом, отже, ви своїми руками досить дешево зможете зробити все необхідне для того, щоб в найкоротші терміни забезпечити відтік води з дому.\nНа додаток до перерахованих вище елементів, щоб побудувати внутрішню систему, потрібно використовувати декілька типів кріплень. Серед них:\nСхема каналізаційних труб.\nтис - сполучна деталь, яка дозволяє обєднати кілька частин трубопроводу. При установці горизонтальних труб використовується трійник, відводи якого розташовані під кутами в 45 градусів відносно один одного. Що стосується вертикальних елементів, то тут дозволено використовувати прямі крани;\nмуфта - деталь, призначена для щільного зєднання;\nвідведення дозволяє виконувати повороти трубопроводу. Для більш акуратного і надійного зєднання рекомендується використовувати плавні вигини, кут між сторонами якого становить від 35 до 45 градусів;\nадаптери - особливий вид фітинга, який дозволяє зєднувати трубки різних діаметрів. Це свого роду перехідники для них;\nхрестовина - деталь, необхідна для здійснення зєднання відразу 4 гілок трубопроводу. При цьому стикування може бути реалізована як в одній, так і в різних площинах;\nревізійні деталі трубопроводу, які встановлюються для того, щоб контролювати його роботу і перевіряти, чи не засмітився фільтр, який встановлюється в них;\nкрім того, потрібні гумові ущільнювачі, щоб здійснити герметизацію стиків і хомутів.\nУстановка каналізаційних пластикових труб зазвичай включена у внутрішню мережу каналізації будинку або квартири.\nДля підключення до каналізаційної напірної системі і виведення її з дому використовується пластикова трубка діаметром 10 см.\nСхема способів зєднання каналізаційних труб.\nІнші деталі, які підключаються до джерел стічних вод, такі як раковини у ванній, раковини на кухні, біде, сама ванна, повинні мати діаметр 5 см.\nДля підключення каналізаційних труб з ПВХ найчастіше використовується спеціальний клей. Він наноситься на попередньо знежирену і очищену поверхню обох сполучних труб (з зовнішньої сторони однієї труби і внутрішньої поверхні іншої в залежності від того, яка труба в яку буде вставлена). Потім труби щільно і без обертання повинні бути вставлені один в одного. Таким же чином здійснюється подальша укладка труб в підвалі (або якщо відстань від підлоги до землі не дозволяє, їх потрібно вкопувати в землю), при цьому необхідно памятати, що основний ухил повинен становити для труб діаметром 50 мм - 3 см, для 100 мм - 2 см на кожен м.\nПрокладка каналізаційних труб в каркасі будинку.\nЗверніть увагу на те, що менший нахил труби призводить до утворення засмічень. А в трубі, яка покладена дуже круто, за рахунок збільшення швидкості проходження стічних вод по ній порушується самоочістітельний процес. Труби під підлогою обовязково повинні бути зафіксовані. Для цього використовуються спеціальні затиски для каналізаційних труб (при цьому діаметр цих затискачів повинен повністю відповідати діаметру каналізаційних деталей). Інший варіант передбачає використання в цих цілях цвяхів і металевого дроту. Цвяхи забиваються в підлогу з боку підпілля, до них прикріплюються відрізки дроту, відповідні відстані від підлоги до основної труби. Так як вона вже укладена з нахилом, то і довжина дроту в різних частинах труби буде різною.\nПрокладка трубопроводу в бетоні внутрішньої каналізації.\nОсновна функція даного пристрою полягає в транспортуванні стічних вод від будинку до септика (вигрібній ямі). Укладання каналізаційних труб своїми руками за межами споруди здійснюється наступним чином. Спочатку необхідно викопати траншею, в яку буде укладатися каналізаційна труба. Глибина, на яку буде згодом опущена ця деталь системи, залежить від лінії промерзання грунту. Вона повинна бути нижче даного показника. Тому в залежності від того, в якій кліматичній зоні побудований ваш будинок, і слід рити траншею. Так, наприклад, для будинку в середній смузі Росії буде досить викопати траншею глибиною близько півтора метрів. При цьому варто враховувати, що так само, як і у внутрішній частині, у зовнішній труба повинна бути нахиленою злегка. Умови ті ж самі (3 см в глибину на 1 м в довжину).\nЯкщо з якої-небудь причини необхідну глибину вирити не представляється можливим, то каналізаційні труби своїми руками потрібно буде додатково утеплювати. Це можна робити із застосуванням мінеральної вати або інших матеріалів, аналогічних в своїх характеристиках. У нижній частині виритої траншеї обовязково потрібно організувати пристрій піщано-глиняної подушки. Це свого роду теплоизолирующая майданчик, яка буде служити ще і амортизатором для покладеного трубопроводу. Завдяки їй трубах не будуть страшні ніякі коливання грунту. Виконується установка каналізаційних труб в траншею так, щоб було забезпечено їх зміщення, але не більше ніж на 2-3 см. Це дозволить знизити можливість зламу труб і, відповідно, виходу трубопроводу з ладу. Далі потрібно покласти трубу в траншею.\nНайкраще, якщо вам вдасться придбати єдину довгу трубу, яку не потрібно буде нарощувати і зєднувати з іншою трубою. Але вигрібні ями повинні бути розташовані якомога далі від будинку, тому зробити це у вас навряд чи вийде. У тих же місцях, де будуть здійснені зєднання, повинні бути прийняті додаткові заходи по їх зміцненню. ви можете спорудити деревяні або металеві короби. У них міститься частина трубопроводу, в якій є стик двох труб, і весь короб разом з трубою заливається бетоном. Утворилося вільне простір в траншеї після прокладки в неї труби повинно бути спочатку утеплено (якщо трубопровід виявився занадто високо) і заповнене піском, до якого можна додати кілька глини. Все це ущільнюється і утрамбовується для того, щоб уникнути деформації трубопроводу. Таким чином, внутрішня каналізація, як і прокладка каналізації в землі, може бути здійснена самостійно.\nПрокладка відкритої і прихованої електропроводки в сталевих трубах вимагає витрати дефіцитних матеріалів і трудомістка в монтажі.\nТому їх застосовують для захисту проводів від механічних пошкоджень, а також для захисту ізоляції і самих проводів від руйнування їдкими парами і газами, попадання всередину труби вологи, пилу і вибухо-пожежонебезпечних сумішей з навколишнього середовища.\nЗєднання і приєднання труб до коробок, апаратам і електроприймачів виконують без спеціального ущільнення (коли вони застосовуються для захисту проводів від механічних пошкоджень), ущільненими (для захисту труб від попадання в них пилу, вологи, їдких парів і газів) і вибухобезпечними\nдля виключення можливості потрапляння всередину труб, апаратів і електроприймачів вибухонебезпечних сумішей.\nЗастосовувані для електропроводок сталеві труби діляться на три групи: водогазопровідні звичайні, легкі і тонкостінні електрозварні .\nПеред монтажем внутрішню поверхню труб очищають від окалини та грата і виробляють забарвлення внутрішньої і зовнішньої поверхонь асфальтовим лаком.\nТруби, що прокладаються в бетоні , зовні не фарбується для кращого зчеплення з бетоном.\nОцинковані труби прокладають без забарвлення.\nПри монтажі дотримуються нормалізованих значень кутів і радіусів вигину труб залежно від діаметру труб, кількості і перетину прокладають у них проводів.\nВодогазопровідні звичайні труби застосовують тільки у вибухонебезпечних установках; легкі в обгрунтованих (з точки зору економії металу) випадках при відкритому прокладанні в сухих і вологих приміщеннях; а також при прихованій прокладці в сухих і вологих приміщеннях, на горищах, в подлівних підлогах, фундаментах\nта інших будівельних елементах з ущільненням місць введення в коробки і зєднанням труб сталевими муфтами на різьбі.\nТонкостінні електрозварні труби застосовують при відкритому прокладанні в сухих і вологих приміщеннях без ущільнення місць зєднання та введення в коробки.\nЕлектромонтажні організації використовують індустріальний метод монтажу сталевих труб .\nЗаготівлю труб, їх обробку, очищення, фарбування, комплектування в окремі вузли і пакети виконують у МЕЗ.\nНа місці монтажу труби укладають готовими вузлами, зєднують їх між собою і затягують в них дроти.\nЗаготівля трубних блоків у МЕЗ передбачає використання нормалізованих елементів у вигляді кутів зі стандартними радіусами вигину.\nТруби заготовляють в майстернях або за ескізами, або по макетах, що імітує розташування електроприймачів, до яких підводять труби з проводами.\nЗєднання муфтою на різьбі виконують з ущільненням клоччям на сурику або спеціальної фторопластовою стрічкою марки ФУМ.\nТаке зєднання обовязково для звичайних і легких водо-газопровідних труб у вибухонебезпечних зонах, сирих, жарких приміщеннях, а також у приміщеннях, що містять пари і гази, які мають шкідливий вплив на ізоляцію проводів.\nУ сухих незапорошена приміщеннях допустимо зєднання сталевих труб гільзами або манжетами, без ущільнення .\nСталеві труби при відкритому прокладанні кріплять скобами і хомутами.\nЗаборонено кріплення сталевих труб всіх типів до металоконструкцій за допомогою електричної та газової зварювання.\nПри прокладанні сталевих труб повинні бути витримані певні відстані між точками їх кріплення: не більше 2,5 м для труб з умовним проходом 1520 мм, 3 м з проходом 25 32 мм, не більше 4 м з проходом 4080 мм, не більше 6 м з\nДопустимі відстані між протяжними коробками залежать від числа вигинів трубної лінії: при одному не більше 50 м; при двох не більше 40 м; при трьох не більше 20 м. Вибір діаметра сталевої труби для розміщення в ній проводів залежить від їх кількості та діаметру\nЩоб уникнути пошкодження ізоляції проводів при протяганні, на кінцях сталевих труб встановлюють пластмасові втулки .\nДля полегшення протягання проводів в труби вдувають тальк і попередньо затягують сталевий дріт діаметром 1,53,5 мм, до кінця якої прикріплюють тафтяние стрічку з кулькою.\nПотім в трубу стисненим повітрям невеликого пересувного компресора при надмірному тиску 200250 кПа вдувають кульку, за допомогою тафтяние стрічки втягують дріт і за нею провід або кабель, прикріплені до дроту.\nЗєднання і відгалуження проводів, прокладених у трубах , виконують у коробках і ящиках.\nПоради по прокладці гофрованих труб\nПри прокладці гофрованих труб слід уникати гострих кутів, а також близького розташування декількох кутів\nРобоча відстань для протягання дроту в тубі складає 20-25 м з максимальною кількістю правильно выложенных 2-3 кутів\nПри необхідності збільшення довжини цільного відрізка труби і кількості кутів слід встановити транзитні коробки на кутах або місцях, близьких до середини цільного відрізка труби\nНеприпустима протягання в одній трубі одночасно декількох мереж\nПрокладка кожного виду комунікацій виробляється в своїх, призначених тільки для цих цілей, трубах і коробках на певній відстані друг від друга\nПри монолітному будівництві гофровані труби важкої серії укладаються до подачі розчину і фіксуються до несучих металоконструкцій, протягання дроту проводиться після того, як стіна вже сформована\nВнутрішні комунікації, створені на основі гофрованих труб, дозволяють використовувати сменяемую проводку протягом всього терміну експлуатації будівлі\nВибір труб в залежності від умов прокладки\nУмови прокладки труби можна розділити на приховану прокладку і відкриту прокладку, у тому числі відкриту прокладку в пожежонебезпечних і вибухонебезпечних приміщеннях.\nПрихована прокладка - прокладка всередині стін, підлоги, стелі. До прихованої прокладці також відноситься і прокладка в фальш-просторах будівельних конструкцій (в порожнечах фальш-стін , фальш-підлог , фальш-стель ). Приховану прокладку, з точки зору вимог пожежної безпеки, можна розділити на три типи, в кожному з яких можуть і повинні застосовуватися різні труби.\nПрокладка всередині негорючих матеріалів (в штробах бетонних і цегельних стін, в стяжки підлоги, при монолітному бетоностроении і т. д. ). У цьому випадку, з точки зору ПУЕ можуть бути застосовані будь-які труби як не поширюють горіння, так і поширюють горіння. Проте останнім часом посилюються вимоги з цього питання з боку пожежної інспекції і в даний час при будівництві об'єктів соціальної сфери - дитячих садків, шкіл, готелів, як правило, потрібно використовувати трубу не що поширює горіння, навіть якщо вона прокладена в монолітному бетоні.\nПрокладки в порожнечах негорючих будівельних конструкцій (всередині негорючих фальш-стін , фальш-підлог , фальш-стель - наприклад, бетонна стіна обшита гисокартоном). У цьому випадку застосовуються не поширюють горіння пластикові труби (використовувати що поширює горіння гофру ПНД в цьому випадку вже не можна).\nПрокладка всередині спаленних перекриттів (всередині дерев'яних або інших горючих стін, у тому числі прокладка по бетонній або цегляній стіні з подальшою обшивкою деревом або інший горючою облицюванням). У цьому випадку повинні застосовуватися тільки негорючі труби (зазвичай - металеві труби електрозварні). Застосування не поширюють горіння пластикових труб заборонено.\nВідкрита прокладка - прокладка по поверхні стін, підлоги, стелі.\nВідкриту прокладку можна розділити на п'ять типів. Вибір типу труби визначається умовами прокладки.\nПрокладка в приміщенні з негорючих матеріалів. У цьому випадку застосовуються не поширюють горіння пластикові труби.\nПрокладка в приміщенні з пальним матеріалами (наприклад, з дерев'яної стіни). Відповідно до ПУЕ глава 2.1, в подібних умовах прокладки можна використовувати труби не поширюють горіння, при цьому при використанні кабелю (проводи) в поширює горіння ізоляції ми повинні забезпечити відстань не менш ніж у 10 мм від труби до горючої стіни. Забезпечити необхідну відстань дозволить пластиковий тримач. При використанні не поширює горіння труби в поєднанні з кабелем не поширюють горіння (кабелі типу NYM, ВВГнг і т. п. ) можна прокладати не що поширює горіння трубу безпосередньо з пальним підстав.\nПрокладка зовні будинків. З погляду пожежної безпеки труба не повинна поширювати горіння. З точки зору стійкості до атмосферних впливів ми рекомендуємо використовувати не гофровані, а жорсткі гладкі труби, причому під навісом у відсутності прямого впливу ультрафіолету і атмосферних опадів.\nВідкрита прокладка у пожежонебезпечних приміщеннях. У пожежонебезпечних приміщеннях допускається застосування не поширюють горіння пластикових труб в поєднанні з кабелем не поширюють горіння. Вибір типу труб для прокладки в пожежонебезпечних приміщеннях необхідно здійснювати відповідно до узгодженої проектною документацією.\nВідкрита прокладка у вибухонебезпечних приміщеннях. У вибухонебезпечних приміщеннях допускається проведення в металевих трубах, інших спеціальних трубах, або спеціальним кабелів. Використовувати пластикові труби для електропроводки не можна.


Тема 1 - Навчально-методичний посібник (для студентів І курсу денної та заочної форм навчання за напрямом підготовки 140103\nНавчально-методичний посібник (для студентів І курсу денної та заочної форм навчання за напрямом підготовки 140103\nЕлементарні рекреаційні заняття\nТип рекреаційної діяльності\nЦикл рекреаційної діяльності\nТериторіальна рекреаційна система\nЗмістовий модуль ІІ. Рекреаційне районування Тема 9\nТема 1. Рекреаційна географія як наука\nРекреаційна географія як науковий напрямок.\nОб’єкт і предмет рекреаційної географії. Завдання рекреаційної географії.\nЗв’язок рекреаційної географії з іншими дисциплінами.\nМетоди дослідження рекреаційної географії.\nПровідні школи та видатні вчені в області науки. Основні напрямки рекреаційно-географічних досліджень.\nІсторія виникнення і розвитку рекреаційної географії в Україні. Вітчизняні дослідження в галузі рекреаційної географії.\nТермін «рекреація» етимологічно виводиться з латинського recreatio (творення заново, відновлення; раніше означало перерву для відпочинку між уроками в школі, а також приміщення для розваг учнів) та французького recreation (розвага, відпочинок; зміна дій, що виключає трудову діяльність і характеризує простір, пов’язаний із цими діями). Отже, поняття «рекреація» характеризує не лише процес відновлення сил людини і систему відповідних заходів, а й простір, у якому вони здійснюються.\nРекреація – це процес відновлення фізичних, духовних і нервово-психічних сил людини, який забезпечується системою відповідних заходів і здійснюється у вільний від роботи час.\nОсобливістю сучасного світу є розвиток рекреації як галузі господарства. Розвиток цивілізації приводить до збільшення вільного часу і намагання людей використовувати його для відпочинку та оздоровлення. Чим вищий рівень розвитку виробничих сил, тим вищий культурний рівень суспільства, а відтак і рівень потреб ( у т.ч. рекреаційних), тим складніша їх структура.\nВідомо, що за грошовими витратами в постіндустріальному суспільстві туризм і оздоровлення вже давно перевищили витрати на їжу (на 20-30%) і в 2,5-3 рази витрати на купівлю одягу та взуття. Таким чином, рекреаційні витрати перетворилися на витрати першої необхідності.\nРекреаційна географія – галузь географічної науки, що вивчає закономірності формування, функціонування, динаміки та розміщення територіальних рекреаційних систем усіх типів і рангів. Це комплексна географічна наука, яка вивчає територіальну організацію рекреаційного господарства.\nОб’єктом вивчення рекреаційної географії є рекреаційне господарство певної території, країни чи всієї нашої планети як об’єктивне і соціальне утворення, яке охоплює рекреантів, природні комплекси, технічну інфраструктуру, сферу обслуговування, виробничу сферу, трудові ресурси.\nПредметом рекреаційної географії є територіальна організація рекреаційного господарства на певній території, розгляд будь-якої рекреаційної території як однієї системи, що складається з різнорідних, але просторово взаємопов’язаних елементів, які діють як єдине ціле. Тобто вивчення територіальних рекреаційних систем.\nСуб’єктами рекреаційної географії виступають: людина як продуцент рекреаційних потреб, окремі групи рекреантів, специфічні системи та їх окремі підсистеми та елементи, рекреаційна галузь.\nТеоретико-методологічними, методичними і прикладними підвалинами рекреаційної географії є ідеї одночасно чотирьох наук: географії, економіки, соціології та екології. Рекреаційна географія досліджує:\n- властивості ТРС та її окремих елементів;\n- закономірності формування, функціонування, динаміки, розміщення та типологію ТРС;\n- рекреаційну діяльність, її види і форми та територіальну диференціацію рекреаційних потреб населення;\n- рекреаційні міграції (потоки) населення;\n- рекреаційні ресурси, методи їх оцінки та використання;\n- рекреаційне районування території;\n- екологічні наслідки рекреаційної діяльності та принципи рекреаційного природокористування;\n- розробляє принципи оптимального функціонування рекреаційного господарства;\n- прогнозує розвиток та оптимізацію функціонування рекреаційного господарства.\nОсновне конструктивне завдання даної науки – обґрунтування й реалізація рекреаційного районування з метою визначення рекреаційних функцій території при географічному поділі праці в сфері рекреації й туризму, для координації розвитку відповідних галузей економіки, оптимального використання різних видів рекреаційних ресурсів.\nВ рекреаційній географії діяльність людини під час відпочинку посідає центральне місце, але при цьому рекреаційна географія визначається як комплексна наука, яка існує на стику соціології, географії, економіки, культурології, екології, саме тому має тісні міждисциплінарні зв’язки з іншими науками. Рекреаційна географія є географічною наукою, оскільки вона тісно пов’язана і з науками географічного циклу: з економічною географією, соціальною географією, географією населення, фізичною географією, медичною географією, екологією.\nУ власних дослідженнях рекреаційна географія широко використовує методи як власне географічних, так й інших наук. Серед них можна виділити історичний, картографічний, порівняльно-географічний, статистичний, математичний, методи інформаційних технологій і моделювання та експедиційних досліджень. Зростає популярність методів соціологічних і медико-біологічних досліджень.\nРекреаційна географія як наука зародилася в інституті географії Академії наук СРСР. З позиції фізичної географії засновником є В.С. Преображенський, з позиції економічної географії – О.О. Мінц. Першим кроком на шляху становлення стало вчення В.С. Преображенського про рекреаційну систему.\nСучасна рекреаційна географія значною мірою спирається на теоретичну базу, напрацьовану географами радянського періоду – Ю.О. Веденіним, М.С. Мироненком, О.О. Мінцем, Л.І. Мухіною, І.І. Пірожником, І.Д. Родичкиним, В.С. Преображенським, І.Т. Твердохлєбовим, П.Г. Царфісом. Серед українських науковців значний внесок у розвиток цієї науки зробили М.В. Багров, Л.О. Багрова, О.О. Бейдик, В.Г. Боков, М.І. Долішній, В.К. Євдокименко, М.П. Крачило, В.Б. Кудрявцев, П.О. Масляк, В.І. Мацола, В.І. Стафійчук, Н.В. Фоменко, О.І. Шаблій, В.М. Шумський, І.М. Яковенко та ін.\nВ історії розвитку рекреації розрізняють 5 етапів:\nІ − до початку XIX ст. − предісторія рекреації;\nII − початок XIX ст. - початок XX ст. − елітарна рекреація і зародження масового туризму;\nІІІ – початок ХХ ст. до другої світової війни − становлення соціальної (масової) рекреації.\nIV − після другої світової війни - до 90-х років − масова рекреація, формування туристично-рекреаційного комплексу;\nV − із 90-х років до нашого часу орієнтація на задоволення потреб окремих особистостей у сполученні з масовою рекреацією. Зростають потреби людини до якості рекреаційних послуг.\nДайте визначення поняттю «рекреація» та назвіть її основні форми.\nЯкі чинники обумовили виникнення рекреаційної географії як самостійної науки?\nДайте визначення рекреаційної географії.\nВизначте об’єкт і предмет рекреаційної географії.\nЩо є завданням і метою рекреаційної географії?\nОхарактеризуйте зв’язки рекреаційної географії з іншими науками.\nПерелічіть основні напрямки рекреаційно-географічних досліджень в Україні.\nНазвіть основні методи рекреаційно-географічних досліджень.\nРекомендована література:1, 6-7, 9-12, 20, 27-28\nТема 2. Основні поняття рекреаційної географії\nСуть та співвідношення понять рекреаційної географії. Трактування понять на науковому та законодавчому рівнях.\nАксіоми в рекреаційній географії.\nТеорії рекреаційної географії.\nЗакономірності та принципи, які використовуються в рекреаційній географії.\nДо основних понять рекреаційної географії належать насамперед: рекреація, відпочинок, вільний час, туризм, рекреаційний потенціал, рекреаційна територія, рекреаційний об’єкт, рекреаційна діяльність, рекреаційні ресурси, рекреаційне районування, рекреаційна система, рекреаційне природокористування, тощо.\nВідпочинок (дозвілля) – відновлення сил через зміну або припинення діяльності з короткою перервою. Сутність відпочинку полягає в необхідності реалізації будь-якою людиною трьох видів потреб: як біологічного виду; як соціального організму; як соціальної істоти, що прагне витратити вільний час. Поняття вільний час є доволі неоднозначним.\nРекреація – будь-яка діяльність чи бездіяльність, спрямована на відновлення сил людини, що може здійснюватися як на території постійного проживання людини, так і за її межами.\nТуризм – це діяльність осіб, які подорожують і перебувають у місцях, що знаходяться за межами їхнього звичайного середовища протягом періоду, що не перевищує одного року підряд, з метою відпочинку, діловими та іншими цілями, без заняття оплачуваною діяльністю у відвідуваному місці на термін, що перевищує 24 години із зобов’язанням покинути країну або місце перебування в певний строк.\nРекреаційні умови являють собою сукупність компонентів і властивостей природного середовища, які сприяють рекреаційній діяльності (характер ландшафту і кліматичні особливості, наявність мінеральних джерел, можливості для заняття тими чи іншими видами спорту та ін.), але при цьому не є її матеріальною базою.\nРекреаційні ресурси – об’єкти і явища природного та антропогенного походження, що мають сприятливі для рекреаційної діяльності якісні й кількісні параметри і виступають матеріальною основою для територіальної організації оздоровлення і лікування людей, формування і спеціалізації рекреаційних районів (центрів) та забезпечують їх економічну ефективність.\nРекреаційний потенціал розглядається як сукупність наявних природних, соціально-економічних і культурно-історичних передумов певної території в організації рекреаційно-туристичної діяльності.\nРекреаційною територією називається територія, що використовується для оздоровлення людей. Рекреаційні території за характером їх використання поділяються на дві групи. Одна з них об’єднує рекреаційні території, які призначені для короткочасно-періодичної діяльності (зелені зони міст, лісопарки, озера, ставки, річки). Друга група складається з рекреаційних територій тривалої рекреації (санаторно-лікувальні комплекси, приморські, гірські райони, туристичні бази).\nРекреаційний об’єкт – локальний об’єкт (місце, територія), який використовується для відпочинку. Сюди зараховують пляж, лісову галявину, пам’ятку природи тощо.\nРекреаційна місткість – здатність певної території забезпечувати здійснення комфортної рекреаційної діяльності без деградації природного та історико-культурного середовища.\nРекреаційне навантаження – рівень сукупного антропогенного впливу на природний комплекс певної території в процесі рекреаційної діяльності (витоптування рослинного покриву, збідніння тваринного світу, забруднення поверхні відходами тощо).\nЯк і будь-яка інша наука рекреаційна географія ґрунтується на системі вихідних положень, які приймаються без доведення, як беззаперечні, такі, що є підставою для інших тверджень цієї науки. Зокрема: - рекреаційне господарство не може розвиватися у своєрідному вакуумі. На нього так чи інакше впливає ситуація в інших сферах господарства і суспільства в цілому. У свою чергу розвиток рекреації неодмінно вносить корективи в суспільний розвиток;\nцілісної картини рекреаційного господарства будь-якої країни або регіону при вилученні того чи іншого його елементу або нехтуванні ним отримати неможливо;\nвелике значення має взаєморозміщення рекреаційних об’єктів стосовно один одного у географічному просторі;\nТРС змінюються у часі;\nбудь-яка рекреаційна система складається з підсистем нижчого ієрархічного рівня (структур, поєднань, утворень, комплексів, формувань);\nфункціонування просторово-територіальних рекреаційних утворень відбувається як постійна і перманентна зміна їх станів унаслідок як внутрішньої взаємодії елементів, так і взаємодії з довкіллям.\nТеорії, які використовує рекреаційна географія:\n1. Географічного детермінізму (суть: визначальною силою розвитку суспільства (в тому числі будь-якої галузі господарства) є географічне положення і природне середовище).\nЕнвайронменталізму (суть: основою розвитку країн є їхня економіка).\nПосибілізму (суть: озброєне цивілізаційними здобутками і волею до діяльності людство використовує мінливі у просторі і часі природні умови та ресурси лише як можливості для власного диверсифікованого розвитку і діяльності).\nПробабілізму (суть: довкілля справляє на життя і господарську діяльність людей імовірний, а не обов’язковий вплив).\n«Меж розвитку» (суть: нинішня індустріальна модель розвитку людства неминуче буде обмежена вичерпністю природних ресурсів, особливо викопних).\nСталого розвитку (суть: в нових умовах межі розвитку закладаються не стільки обсягами наявних природних ресурсів, скільки рівнем глобального і регіонального забруднення довкілля, його швидкою деградацією).\nЧому поняття «вільний час» є неоднозначним?\nОхарактеризуйте вільний час як історичну категорію, і наслідки зміни його обсягу і використання для розвитку рекреаційної діяльності.\nУ чому полягає сутність відпочинку?\nДайте визначення поняття «рекреація».\nЩо таке рекреаційні ресурси та рекреаційні умови? Що спільного та відмінного у цих поняттях?\nЧи існують взаємозв’язки між поняттями «рекреаційна ємність» і «рекреаційне навантаження»?\nЯким чином рекреація впливає на розвиток особистості?\nЯкі принципи і закономірності використовує рекреаційна географія?\nРекомендована література:1-2, 6-11, 12, 17, 20, 22, 26,28\nТема 3. Рекреація як соціально-економічне явище\nРекреація як система уявлень про діяльність людей у вільний час.\nПередумови становлення і розвитку рекреації.\nСоціально-економічна сутність рекреації.\nОсновні функції рекреації.\nРекреація – це процес відновлення фізичних, духовних і нервово-психічних сил людини, який забезпечується системою заходів і здійснюється у вільний від роботи час на спеціалізованих територіях. Таке визначення підкреслює відновлювальну функцію рекреації.\nЗміни як в матеріально-технічній базі та організації виробництва, так і в соціальній сфері сучасного суспільства, вплинули на соціально-економічну роль рекреації в процесі суспільного відновлення. Відновлення робочої сили охоплює комплекс суспільних відносин, пов’язаних з головною відновлювальною силою − людиною. Тому кожна суспільно-економічна формація характеризується своїми, тільки їй властивими закономірностями і особливостями відновлення робочої сили.\nОсновним чинником, який визначає підвищення ролі рекреації, перетворює її в сучасних умовах в один з найважливіших компонентів відновлення робочої сили, є науково-технічна революція. Вона веде до ускладнення виробництва в цілому і його окремих технологічних процесів, до різкого зростання в ньому значення робочої сили. Одночасно із зміною елементів виробництва зростають вимоги до робітника: рівня його загальної освіти і професійної підготовки, кваліфікації, фізичного стану і здатності швидко адаптуватися до мінливих умов виробництва.\nНауково-технічний прогрес змінює характер життєдіяльності людини. Поступово скорочуються фізичні і відносно збільшуються розумові і нервово-психічні затрати праці в міру зростання її складності і напруженості. Поділ праці і її спеціалізація, конвеєризація, поділ операцій і їх монотонність викликають нервову втому, яку зняти набагато важче, ніж втому від фізичних навантажень. Відновлення нервово-психічної енергії, на відміну від фізичної, − процес складніший. Сучасні умови праці визначають необхідність не тільки тривалішого відпочинку, але і переходу до активних його форм з використанням природних умов і ресурсів.\nПідвищення ролі рекреації в значній мірі визначається зростанням урбанізації, яка нерозривно пов’язана з концентрацією виробництва і розвитком виробничих сил.\nХоча в усі періоди історії людства головною була саме відновлювальна функція рекреації, її сутність, структура, аксіологія (ціннісність) суттєво змінювалися. Якщо раніше відпочинок ототожнювався з пасивним «лежанням», а обов’язковою оцінкою ефективності курортного відпочинку було набирання додаткової ваги, то тепер дослідження вказують на те, що лише активний відпочинок суттєво зменшує захворюваність. У першу чергу це стосується психічних, серцево-судинних хвороб і хвороб органів дихання.\nФункції рекреації можна поділити на 3 основні групи: медико-біологічну; соціально-культурну; економічну. Медико-біологічна функція полягає в санаторно-курортному лікуванні й оздоровленні. Соціально-культурна функція − це провідна функція рекреації. Культурні, або духовні потреби − це потреби пізнання в найширшому розумінні, пізнання навколишнього світу і свого місця в ньому. Економічна функція рекреації полягає у відновленні робочої сили працівників.\nРекреація є важливим засобом виховання. Туризм у багатьох країнах, як правило, із самого початку свого зародження був пов’язаний з патріотичним рухом, з вихованням у населення любові до батьківщини на основі знайомства із природою, історичним минулим. Велика роль туризму полягає й в інтернаціональному вихованні, толерантному ставленні народів один до одного, в зміцненні міжнародних зв’язків, сприяє зближенню націй.\nОпишіть структуру і сутність основних функцій рекреації.\nЧи існують взаємозв’язки між визначеннями «забруднення» і «рекреація»?\nОхарактеризуйте передумови розвитку рекреації.\nУ чому ви вбачаєте соціально-економічну сутність рекреації?\nРекомендована література:6, 10, 17-18, 20-22, 25, 30\nТема 4. Рекреаційні умови та рекреаційні ресурси\nЗміст понять «рекреаційні умови» та «рекреаційні ресурси».\nОсновні підходи до класифікації рекреаційних ресурсів.\nОцінка рекреаційних ресурсів: методи та підходи.\nПриродні рекреаційні ресурси.\nІсторико-культурні рекреаційні ресурси.\nСоціально-економічні рекреаційні ресурси.\nПоняття про рекреаційний потенціал території.\nРекреаційне навантаження на природні рекреаційні комплекси. Проблеми вивчення рекреаційної ємності території.\nРекреаційні умови являють собою сукупність компонентів і властивостей природного середовища, які сприяють рекреаційній, але при цьому не є її матеріальною базою.\nПокомпонентний аналіз рекреаційних умов дає змогу виявити сприятливі або несприятливі умови рельєфу, геологічної будови, клімату, внутрішніх вод, морів, рослинного і тваринного світу, ґрунтового покриву. Географічність рекреаційних природних умов виявляється в їх просторово-територіальному поширенні та поєднанні. Рекреаційну географію цікавлять не лише кількісні та якісні характеристики ландшафту, а й природні чи антропогенні процеси. Вони теж можуть суттєво впливати на розвиток рекреації і туризму. Вимоги до якості довкілля, стану природних умов в рекреації набагато вищі, ніж в усіх інших сферах господарської діяльності.\nРекреаційні ресурси – об’єкти і явища природного та антропогенного походження, що мають сприятливі для рекреаційної діяльності якісні і кількісні параметри і виступають матеріальною основою для територіальної організації оздоровлення і лікування людей, формування і спеціалізації рекреаційних районів (центрів) та забезпечують їх економічну ефективність. Головною властивістю рекреаційних ресурсів є здатність відновлювати і розвивати духовні та фізичні сили людини.\nЄдиної загальновизнаної класифікації рекреаційних ресурсів не розроблено, більшість існуючих класифікацій, представлених різними авторами в різні часи, можна поділити на два основні різновиди в залежності від того, під яким кутом зору розглядаються в них рекреаційні ресурси:\n- класифікації, в основі яких лежать уявлення про походження рекреаційних ресурсів, тобто генетичний підхід;\n- класифікації, в яких рекреаційні ресурси поділяються за використанням, в залежності від певних видів рекреаційної діяльності (ситуативний підхід).\nДо природних рекреаційних ресурсів належать природні та природно-антропогенні геосистеми, природні об’єкти, явища і процеси, які володіють внутрішніми і зовнішніми властивостями й характерними рисами для організації сезонної або цілорічної рекреаційної діяльності і служать або можуть служити для організації відпочинку, туризму, лікування і оздоровлення людей. До них належать лікувальні та оздоровчі чинники багатоцільового призначення (ліси, лікувальні кліматичні місцевості, поверхневі води), лікувальні речовини (мінеральні води, грязі, озокерит), а також рекреаційні властивості гірських і передгірських ландшафтів, заповідних територій. У рекреаційній географії їх оцінка завжди здійснюється крізь призму географічного положення території.\nІсторико-культурні рекреаційні ресурси включають пам’ятки історії, архітектури, археології, місця, які пов’язані з життям і діяльністю видатних історичних осіб, території, де збереглися яскраво виражені етнографічні особливості, культові споруди, музеї, картинні галереї тощо.\nСоціально-економічні рекреаційні ресурси включають матеріально-технічну базу рекреаційних об’єктів, частину матеріального виробництва, яка безпосередньо забезпечує потреби рекреації, об’єкти інфраструктури, а також трудові ресурси, зайняті в рекреаційному господарстві.\nПоняття «рекреаційні ресурси» є не лише географічним, а й історичним. Тому з часом виникали, виникають і будуть виникати все нові види рекреаційних ресурсів.\nДля рекреаційної географії велике значення має комплексна і спеціалізована оцінка рекреаційних ресурсів території. Оцінюються рекреаційні ресурси якісно, кількісно, бально і вартісно. Оцінка рекреаційних ресурсів буває диференційною та інтегральною.\nОсновними характеристиками для оцінки історико-культурних ресурсів виступають: інформативність, атрактивність, місце у світовій і вітчизняній культурі, стійкість (ємність) культурного комплексу, стабільність.\nОблік стану природних ресурсів і визначення їх народногосподарського значення базуються в Україні на системі природноресурсних кадастрів – сукупності відомостей про кількісний і якісний стан природних ресурсів, їх економічну оцінку.\nРекреаційно-ресурсний потенціал – сукупність природних, історико-культурних та соціально-економічних умов організації рекреаційної діяльності на певній території.\nТеоретичні аспекти поняття «рекреаційний потенціал» висвітлені в роботах Н.С. Мироненко та І.Т. Твердохлєбова, В.М. Шумського, М.С. Нудельмана, О.І. Шаблія тощо. При цьому, в одних випадках дане поняття розглядається як сукупність всіх передумов для організації рекреаційної діяльності на певній території, в інших – як максимальна продуктивна спроможність рекреаційних ресурсів, яка виражається кількістю рекреаційного ефекту, який можна отримати під час рекреації, або спроможністю рекреаційних ресурсів до відновлення і витримування певних рекреаційних навантажень з урахуванням екологічних критеріїв.\nРекреаційне навантаження – показник безпосереднього впливу рекреантів, їх транспортних засобів, будівництва рекреаційних споруд на природні ландшафтні комплекси. Розрізняють допустимі (оптимально та гранично допустимі) і деструкційні (критичні та катастрофічні) рекреаційні навантаження. При допустимих навантаженнях у природі зумовлюються зміни зворотного характеру, ландшафтні комплекси здатні до самовідновлення, але при цьому втрачаються деякі ландшафтні елементи і взаємозв’язки (в лісових ландшафтних комплексах, наприклад – зрідження деревостану і підросту, збіднення видового складу травостою). При критичних і катастрофічних рекреаційних навантаженнях відбуваються незворотні зміни її просторово-часової структури.\nПоясніть співвідношення понять «рекреаційні ресурси» та «умови рекреаційної діяльності».\nЯкі чинники впливають на визначення поняття «рекреаційні ресурси»?\n3. Чому географічне положення є нині найбільшим ресурсом розвитку?\n4. Що є головною властивістю рекреаційних ресурсів?\n5. Які є види класифікацій рекреаційних ресурсів?\n6. Що належить до природних рекреаційних ресурсів?\n7. Що включають історико-культурні рекреаційні ресурси?\n8. Назвіть складові соціально-економічних рекреаційних ресурсів.\n9. Як оцінюються рекреаційні ресурси?\n10. Назвіть підходи до визначення рекреаційного потенціалу.\nРекомендована література:1-3, 7-12, 16, 22, 24, 28\nТема 5. Рекреаційна діяльність\nПоняття рекреаційної діяльності, її структура.\nКласифікація рекреаційної діяльності.\nСтруктурні особливості рекреаційної діяльності.\nЦикли рекреаційної діяльності.\nЦикли розвитку рекреаційного простору.\nРекреаційна діяльність − це один із комплексних видів життєдіяльності людини, спрямований на оздоровлення і задоволення духовних потреб у вільний від роботи час. Це діяльність у вільний час, спрямована на відновлення й розвиток психічних, фізичних і духовних сил людини; це система заходів, пов’язаних з використанням вільного часу для оздоровчої, культурно-пізнавальної діяльності людей на спеціалізованих територіях, і характеризується зміною, розмаїтістю, незвичністю поведінки людей і самоцінністю процесу.\nРекреаційна діяльність визначається трьома чинниками: рекреаційними потребами, рекреаційними ресурсами, наявними грошовими ресурсами.\nВиди рекреаційної діяльності мають певну кількість способів реалізації, які мають назву елементарні рекреаційні заняття. Елементарні рекреаційні заняття − внутрішньо цілісна, однорідна, неподільна на технологічні компоненти рекреаційна діяльність. Елементарні рекреаційні заняття є основою для конструювання циклів рекреаційних занять. Тип рекреаційної діяльності − однорідне угрупування елементарних рекреаційних занять, кожне з яких взаємозамінне й альтернативне для всіх інших елементарних рекреаційних занять даної групи.\nНайбільш розповсюдженими ознаками, за якими проводиться класифікація рекреаційної діяльності є такі: територіальна ознака, тривалість, правовий статус, мета (ціль, мотивація), сезонність, спосіб пересування, вік, кількість учасників, форма організації, використовувані транспортні засоби.\nЗа мотивом рекреаційна діяльність може бути розподілена на лікувальну, оздоровчу, спортивну, пізнавальну. Останнім часом науковці до наведених вище мотивів рекреаційної діяльності стали додавати розважальний мотив.\nЛікувально-курортна рекреаційна діяльність базується на використанні природних ресурсів. Оздоровчо-спортивний вид рекреаційної діяльності є найрізноманітнішим. У ньому переважає діяльність біля води та у воді. Від 70% до 80% туристів віддають перевагу купанню і загорянню на пляжі. Пізнавальна рекреаційна діяльність належить практично до всіх інших видів як «вмонтований» елемент. Розважальна рекреаційна діяльність теж є частиною всіх інших її видів.\nВ залежності від територіального охоплення рекреаційна діяльність поділяється на рекреацію в межах населених пунктів-міст постійного проживання; рекреацію приміську або місцеву; рекреацію дальню.\nВ залежності від тривалості, рекреаційна діяльність поділяється на: короткочасну (до 1 доби), тривалу (понад 1 добу).\nЗалежно від правового статусу рекреаційна діяльність може бути класифікована на: внутрішню (національна), яка здійснюється рекреантами, мешканцями країни на території власної країни і зовнішню (міжнародну), яка здійснюється рекреантами на території інших країн.\nЗа сезонністю: цілорічна та сезонна (літня, зимова). За віковою ознакою: дитяча, доросла, змішана. За кількістю учасників: індивідуальна, групова, сімейна. За ступенем рухливості: кочова, стаціонарна. За характером організації: регламентована, самодіяльна (організована та неорганізована). За характером використання транспортних засобів: автомобільна, автобусна, авіаційна, мотоциклетна, залізнична, теплохідна, комбінована, тощо.\nЦикл рекреаційної діяльності – взаємопов’язане і взаємообумовлене сполучення типів рекреаційної діяльності, яке виникає на основі ведучого мотиву рекреаційної діяльності; програма відпочинку, яка дозволяє на основі поведінкових можливостей і зразків реалізувати певні рекреаційні цілі, мотивації і вимоги рекреантів в конкретних умовах.\nКожна людина самостійно несвідомо конструює цикли рекреаційної діяльності, виходячи з власних уявлень про корисність і атрактивність рекреаційної діяльності, звичок, моди, цін, грошових доходів та інших чинників. Виділяють добові, відпускні, життєві цикли рекреаційної діяльності, цикли, характерні для певних вікових і соціальних груп.\n1. Дайте визначення рекреаційної діяльності. Що таке рекреаційне заняття?\n2. Які особливості лікувально-курортної рекреаційної діяльності?\n3.Чому, на вашу думку, оздоровчо-спортивний вид рекреаційної діяльності є найрізноманітнішим?\n4. Що вам відомо про специфіку пізнавальної рекреаційної діяльності?\n5. Дайте визначення поняттю «тип рекреаційної діяльності». Наведіть приклади.\n6. Дайте визначення поняттю «цикл рекреаційної діяльності». Який практичний сенс має визначення і дотримання циклів рекреаційної діяльності?\n7. Які основні тенденції притаманні сучасному етапу розвитку рекреаційної діяльності?\n8. Який практичний і науковий зміст має класифікація рекреаційної діяльності? Назвіть основні класифікаційні ознаки рекреаційної діяльності.\nРекомендована література:1-2, 5, 7-11, 20, 22, 24-26, 28\nТема 6. Рекреаційні потреби\nРекреаційні потреби як основа організації рекреаційної діяльності.\nКласифікація рекреаційних потреб.\nЧинники, що впливають на формування рекреаційних потреб.\nРекреаційні потреби в Україні і світі.\nРозвиток рекреаційної діяльності на всіх рівнях визначають рекреаційні потреби, принаймні вони впливають на два її основні аспекти: просторово-часову динаміку і територіальну організацію. У загальному виді рекреаційні потреби можна визначити як вимоги до умов відновлення сил людини. Рекреаційні потреби зокрема, як і потреби людини в цілому, є продуктом історії. У наш час ставлення працівників до відпочинку трансформувалося від неусвідомленої до усвідомленої потреби. Сьогодні рівень рекреаційних потреб населення не просто зростає. Набагато диверсифікованішими стають вимоги до структури рекреаційних послуг.\nДуже важливо, щоб рекреаційні потреби були усвідомлені як окремою людиною, так і всім суспільством в цілому. Серед багатьох людей донині панує уявлення про власні рекреаційні потреби як про стан, максимально наближений до абсолютного спокою. Такий екстенсивний підхід є очевидним пережитком минулого.\nРекреаційні потреби проявляються на трьох рівнях організації людей:\n- суспільні потреби, які визначаються як потреби всього суспільства у відновленні фізичних і психологічних сил, а також всебічному розвитку всіх його членів; потреби в розширеному відтворенні соціально-трудового й соціально-культурного потенціалу суспільства;\n- групові рекреаційні потреби відбивають зміст потреб певних соціальних груп населення;\n- індивідуальні рекреаційні потреби визначаються як потреби у відновленні фізичних і духовних сил людини в її фізичному, інтелектуальному й духовному вдосконаленні.\nРекреаційні потреби реалізуються в певних видах рекреаційної діяльності. Формування рекреаційних потреб відбувається під впливом комплексу чинників, що можуть бути згруповані в такий спосіб:\n1.Соціально-економічні: рівень розвитку продуктивних сил; рівень виробництва споживчих благ, у тому числі послуг; рівень розвитку сфери відпочинку і туризму; реальні грошові прибутки населення, роздрібні ціни на товари і послуги, у тому числі рекреаційні; рівень розвитку інфраструктури і транспортних засобів; тривалість відпусток; наявність реклами й інформації про рекреаційні райони і маршрути; соціальний і фаховий склад населення; рівень культурного життя; рухливість населення; національні традиції.\n2. Демографічні: співвідношення міського і сільського населення; статевовікова структура населення; склад і розмір сім’ї; особливості розселення.\n3.Соціально-психологічні: інтенсивність культурних і ділових зв’язків, тип культурного життя; вплив моди; ціннісні орієнтації особистості.\nМедико-біологічні: стан здоров’я населення.\nПриродні: природна зона, у який живе людина; особливості географічного положення стосовно моря, гір, екологічний стан території проживання.\nРізні країни і регіони світу все ще відрізняються за всім комплексом умов життєдіяльності свого населення. Це є основою для формування різних рекреаційних потреб.\nЗа рівнем реалізації рекреаційно-туристичних потреб усі країни можна поділити на декілька груп. Вони визначаються загальним рівнем їх соціально-економічного розвитку. За ним усі держави планети об’єднуються у три групи: високо розвинуті країни, середньо розвинуті та ті, що розвиваються.\nРекреаційні потреби в Україні формуються під впливом таких чинників, як рівень доходів населення, культурно-освітній рівень, стан здоров’я. Несприятлива демографічна ситуація призводить до постійного збільшення частки людей похилого віку зі специфічними рекреаційними потребами. Тому, основною рекреаційною потребою населення України все більше стає потреба в лікуванні. Задовольняється ця потреба, за оцінками спеціалістів, менш як на 10%.\nФактично кожен громадянин будь-якої держави має усвідомлену чи неусвідомлену потребу у вивченні своєї країни, мандрівках і екскурсіях по рідному краю. Ця потреба в Україні задовольняється дуже слабо. Лише четверо з кожних 100 громадян України беруть участь у турах по рідній землі.\nЯк ви розумієте поняття «рекреаційні потреби»?\nЧим зумовлюються регіональні відмінності в рекреаційних потребах?\nНазвіть чинники, під впливом яких формуються рекреаційні потреби в Україні.\nЩо є основною рекреаційною потребою в Україні?\nНа які групи можна поділити країни світу за рівнем реалізації рекреаційних потреб?\nОхарактеризуйте співвідношення і взаємозалежність індивідуальних, групових і суспільних рекреаційних потреб.\nНазвіть приклади екстенсивного підходу до реалізації власних рекреаційних потреб.\nРекомендована література:1, 6-11, 16-17, 20, 22, 24-25\nТема 7. Територіальні рекреаційні системи\nНаукові основи вивчення ТРС.\nСуть поняття «територіально-рекреаційна система».\nинники формування ТРС.\nОцінка впливу природних та соціально-економічних чинників на формування ТРС.\nОскільки рекреаційна діяльність має територіальний характер, що визначається географічною вибірковістю рекреаційних занять та просторовою нерівномірністю розповсюдження природних та історико-культурних комплексів, було запропоновано використовувати термін територіальна рекреаційна система (ТРС). Базову модель ТРС було запропоновано В.С. Преображенським та Л.І. Мухіною.\nТериторіальна рекреаційна система – це просторово організована на території певного таксономічного рангу сукупність рекреаційних установ, які функціонують на основі використання ресурсів цієї території і просторово-територіально між собою поєднані. Це специфічна соціально-географічна система, яка складається з взаємопов’язаних елементів (підсистем): органів управління, рекреантів, природних та історико-культурних комплексів, технічних систем, обслуговуючого персоналу і характеризується, як функціональною, так і територіальною цілісністю. Дана модель значно відрізнялась від інших геосистем, які використовувались в географії, тим, що до неї було введено специфічний блок – група відпочиваючих, що надало їй антропоцентричного характеру. ТРС є відкритою системою, із зовнішнього середовища в неї надходять інформація, речовина, енергія та самі рекреанти.\nДля сформованої ТРС як міжгалузевого утворення необхідно мінімум п’ять функціональних галузей та їх груп:\nГрупа галузей, які виконують основну функцію системи (центральне ядро системи).\nГрупа галузей переважно виробничого обслуговування ядра ТРС. Вона представлена будівництвом, транспортом, торгівлею, культурним обслуговування тощо.\nГалузі, які включають систему навчальних закладів, що готують спеціалістів вищої і середньої кваліфікації для курортно-туристичного господарства і сфери відпочинку.\n4. Спеціалізовані органи управління, які отримують інформацію про стан інших підсистем ТРС, дають вказівки, що стосуються питань оптимального функціонування і подальшого розвитку ТРС.\nВластивості ТРС: різноманітність, комфортність, ємність, динамічність, надійність, ефективність, стійкість, ієрархічність.\nТипізація ТРС – це процес виділення їх типів і створення логічно обґрунтованої типології. Тип ТРС може виділятися в залежності від тих чи інших суттєвих особливостей систем. Узагальнюючи існуючі підходи на сучасному етапі, можна виділити такі класифікаційні ознаки та відповідні ним види ТРС: за значенням: регіонального, загальнодержавного, міжнародного значення;\nза часом проведення рекреаційних занять: довготривалої та короткотривалої рекреації;\nза типом місцевості розташування: урбанізовані ТРС (міста-курорти, міста-екскурсійні центри) та неурбанізовані ТРС (природні парки, національні парки, природоохоронні території;\nза віддаленістю від споживачів: ближні, віддалені;\nза функціональними типами: лікувальні, оздоровчі, спортивні та пізнавальні.\nОсновними об’єктами ТРС різних рангів можна вважати виокремлені В. Стафійчуком (2006) таксономічно ранговані рекреаційні території:\n1) рекреаційний пункт (окремий санаторій, будинок відпочинку, готель, кемпінг);\n2) рекреаційний центр (Кирилівка, Ворохта, Давос, Сан-Ремо тощо);\n3) рекреаційний вузол (Велика Ялта, курортополіс «Трускавець», Карлові Вари тощо);\n4) рекреаційний підрайон, який складається з одного або кількох курортів одного профілю з відповідними рекреаційно-туристичними зонами. Він формується в Україні у межах адміністративних районів (Судацький, Алуштинський);\n5) рекреаційний район або комплекс – цілісна у транспортному плані територія з однаковим профілем курортів, центрів туризму і зон відпочинку, які базуються на певному типі природно-географічних умов;\n6) рекреаційний регіон (Кримський, Карпатський, Французький середземноморський, Флоридський чи Каліфорнійський у США тощо).\nДайте визначення територіальної рекреаційної системи.\nНа основі чого здійснюється типізація ТРС? Які типи ТРС вам відомі?\nОпишіть підсистему «обслуговуючий персонал», його взаємозв’язки з іншими підсистемами.\nЩо входить в управлінський блок ТРС?\nВизначте значення підсистеми природних та історико-культурних комплексів.\nОхарактеризуйте підсистему «група відпочиваючих» в ТРС.\nДайте коротку характеристику властивостей ТРС.\nРекомендована література:1-2, 7-11, 13, 18, 20-23\nТема 8. Галузева рекреаційна географія\nГалузева структура рекреаційної географії.\nУмови та чинники розвитку різних галузей рекреаційної географії.\nКласифікаційні одиниці рекреаційної галузі.\nПізнавальна рекреаційна діяльність.\nРозважально-ділова рекреаційна діяльність.\nРекреаційний туризм структурують на лікувальний і відпочинково-оздоровчий. Ці підвиди відмінні, але доповнюють один одного. Однак центральне місце в рекреаційному туризмі посідає лікувальний (курортно-лікувальний або лікувально-оздоровчий) туризм, який вважають традиційним видом, що розвивається в районах зі сприятливим кліматом і з наявністю лікувальних ресурсів або в місцях, де розроблені технології лікування тих чи інших захворювань. Сьогодгі вони перетворюються на поліфункціональні оздоровчі центри.\nДо особливостей лікувального туризму належать: необхідність тривалого лікування на курорті; висока вартість лікувального туризму; переважання людей старшого віку.\nКурорт – це місцевість, що має відповідні лікувальні умови і ресурси, які використовуються для лікування й оздоровлення людей певною господарською структурою.\nЛікувально-курортні установи поділяються на типи: а) за особливостями наявних природних умов і ресурсів (бальнеологічні, грязьові, кліматичні, кумисолікувальні тощо); б) характером оздоровчого впливу на людину (лікувальні, реабілітаційно-коригуючі, рекреаційно-профілактичні). Сьогодні зростає функція курортів, спрямована на профілактику захворювань, оздоровлення, поліпшення функціонального стану практично здорових людей.\nВідомі на цілий світ бальнеологічні курорти має Чехія, Словаччина, Угорщина, Німеччина, Франція, Бельгія, Польща. Перша бальнеолікарня з відповідним житловим фондом для відпочиваючих в Україні виникла на курорті Немирів Львівської області ще у 1814 р. У 1827 р. заснована перша грязелікарня у м. Саки. Сьогодні Більша частина санаторно-курортних закладів України зосереджена в АР Крим (16,7%), Донецькій (14,6%), Одеській (11,6%) і Дніпропетровській (7,1%) областях.\nОздоровчо-спортивна діяльність є однією з найдоступніших і наймасовіших форм рекреації. Її роль буде постійно зростати, зважаючи на зменшення фізичної рухливості та активності людей. Спортивно-оздоровчий туризм здійснюється шляхом подолання якоїсь відстані, території, маршруту активним способом, покладаючись на власні вольові та фізичні зусилля.\nЗа видами, спортивний туризм поділяється на: пішохідний, гірський, водний, лижний, спелеотуризм, велосипедний, вітрильний, авто-, мототуризм, кінний тощо.\nВ Україні особливо великі перспективи не тільки національного, а й світового масштабу має пішохідний туризм (Крим, Карпати, Поділля), водний (річки, озера, моря), велосипедний (гори і височини країни), спелеотуризм (Поділля і Крим), гірськолижний туризм (Карпати і Крим). Кожен рік зростає кількість пішохідних туристів з країн ЄС, які освоюють Мізоцький кряж, Товтри, Вороняки, Гологори, Розточчя, Хотинську височину тощо. Окремі частини Карпат цілком придатні для екстремального туризму, найбільшою мірою хребти і масиви Чорногора, Горгани і Свидовець.\nУ спортивному туризмі основний результат занять – спортивне вдосконалення, включаючи фізичне й духовне вдосконалення людини в природних умовах, оздоровлення; фізичний і духовний розвиток людини; естетичне та морально-вольове виховання; пізнання історії та сучасності, культур та звичаїв місцевого населення; дбайливе відношення до природи та поваги до національних традицій.\nПізнавальний аспект наявний практично в усіх видах рекреаційної діяльності. Тому важко виокремити суто пізнавальні види рекреаційної діяльності, які б не поєднувалися з лікуванням, активним туризмом і розвагами. Нині всі види рекреаційної діяльності все більше переплітаються між собою. Пізнавальний туризм екскурсійного спрямування особливо розвивається на території Європи та Азії, в місцях з багатою історією, культурою та архітектурою.\nОсобливе місце в пізнавальній рекреаційній діяльності відіграє релігійний туризм. Крім суто пізнавального, він має виховне, місіонерське значення. Світовими центрами паломництва є Ватикан, Мекка, Медина, Єрусалим, Тибет. Релігійний туризм в Україні доволі швидко і стабільно розвивається.\nЕкологічний туризм – один із видів туризму, який здійснюється в екологічно збереженому людиною природному середовищі з метою пізнання природи і відпочинку. Він ґрунтується на природних багатствах, любові до природи, бажанні її пізнати з метою захисту і примноження біологічного різноманіття. Міжнародна організація з екотуризму (TIES) визначає його як відповідальну подорож у природні регіони, які зберігають природне довкілля та підтримують добробут місцевого населення.\nЯрмарок – це короткочасна виставка, що повторюється з певною регулярністю в обумовлений час під однаковою назвою. Метою ярмарку є створення оптимальних умов для укладання угод купівлі-продажу або роздрібний продаж товарів.\nВиставка є показом, або експонуванням, товарів і послуг, які виробляються або призначені до виробництва. Вона проводиться з метою ознайомлення потенційних покупців, виробників та інвесторів з ними. За характером експонатів, які виставляються, виставки поділяються на універсальні, тематичні і спеціалізовані, за терміном — на постійні та короткочасні. Крім того, виставки можуть бути всесвітні, міжнародні, національні, регіональні, обласні та місцеві.\nСвітові виставкові центри представлені у Німеччині, Австрії, Великобританії, Франції. Основними виставковими центрами столиці є НВЦ «Експоцентр України», «Київський міжнародний контрактовий ярмарок», «АККО», «Автоекспо», «АККО Інтернешнл» та ін. Найбільші регіональні виставкові центри – це «Експо-Донбас» (Донецьк), «Гал-ЕКСПО» (Львів), «Морські технології» (Одеса), «К. І.» (Харків).\nОкремі види туризму, наприклад діловий, конгресовий, міський і приміський, значною мірою є розважальними. Однак є і суто розважальні види рекреаційної діяльності. До них у першу чергу належить гральний бізнес.\nПальма першості у гральному туризмі належить США та Монако. Привабливими для розвитку грального бізнесу в Україні є географічний центр Європи в Закарпатті, Південне узбережжя Криму, шахти з видобутку кам’яної солі в Закарпатті і на Донеччині, Словечансько-Овруцький кряж, Полтавщина, змальована в містичних творах М. Гоголя з відповідною атрибутикою, гральні заклади на кораблях Чорного моря, шахти та підземні управлінські бункери, демонтовані стратегічні ракети з ядерними боєголовками.\nЩо є ядрами територіальної організації рекреаційно-туристичного комплексу України?\nДайте визначення поняттю «курорт». На які типи вони поділяються?\nЧому найпоширенішими в Україні є курорти, що лікують захворювання системи кровообігу?\nЩо є основним лікувальним ресурсом при лікуванні захворювань органів травлення, дихання?\nЩо таке спортивно-оздоровчий туризм?\nНазвіть види оздоровчо-спортивної діяльності, які мають найбільші перспективи в Україні.\nНазвіть основні райони спелеотуризму.\nЧому нині спостерігається «бум» у гірськолижному туризмі? Які гірськолижні курорти України\nПоміркуйте, чи зростає пізнавальний аспект у рекреаційній діяльності?\nЯке значення релігійного туризму? Чому він найбільше розвинутий у Правобережній Україні?\nДайте визначення екологічного туризму.\nДайте визначення виставки. Як поділяються виставки?\nЩо таке ярмарок?\nЯкі основні засади розвитку ділового туризму в нашій країні?\nВ яких містах України найдиверсифікованіша індустрія розваг?\nРекомендована література:2, 5-11, 15, 17-20, 22, 30\nЗмістовий модуль ІІ. Рекреаційне районування\nТема 9. Теоретичні основи рекреаційного районування\nЗагальні засади та принципи рекреаційного районування.\nМета рекреаційного районування.\nТаксономічні одиниці рекреаційного районування.\nРекреаційний району як основна одиниця районування. Характерні властивості рекреаційного району.\nОзнаки рекреаційних районів і методика їх виділення.\nТаксономічні одиниці рекреаційного районування нижчого таксономічного рангу.\nКаталог: jspui -> bitstream -> lib -> 8342


Луческу: Не думаю, що наш нинішній рівень дозволить перемогти в Лізі Європи - Korrespondent.net\nЛуческу: Не думаю, що наш нинішній рівень дозволить перемогти в Лізі Європи\nSport bigmir, 26 лютого 2016, 08:57\nЛуческу задоволений перемогою Шахтаря над Шальке\nГоловний тренер Шахтаря Мірча Луческу прокоментував перемогу Шахтаря над Шальке в Лізі Європи.\n"Необговорювана перемога. Ще раз хочу сказати: для команди, яка мала проводити матч-відповідь на виїзді, результат у Львові був позитивним. Ми готувалися саме до такої гри. Знали, що Шальке кинеться вперед і буде атакувати. Вони не могли чекати, поки йде час. А ми могли це робити. Мали терпіння і дуже організовано діяли в обороні. Добре проводили контратаки.\nУсі м'ячі були забиті після продуманих дій. Господарі поля зробили все, що могли: багато атакували і тримали нас під тиском. Але при цьому у них не було зібраності, концентрації і уваги, а ми це використовували. Хороший результат, враховуючи, яка у нас команда, яка заміна футболістів відбувається в складі. В якійсь мірі змінюється і гра. Ми переходимо від технічного футболу, який був до нинішнього року, до ставки на хорошу організацію оборонних дій.\nСьогодні Феррейра виявив себе дуже добре. Напевно, це його найкращий матч відтоді, як він в команді. Можливо, він теж втомився бути запасним футболістом. Він добре провів підготовчий період. Не було сміливості в першому матчі його випустити на поле. Але думаю про те, щоб почати чемпіонат з ним у складі.\nПеремога в Лізі Європи? Не думаю, що зараз ми маємо такий рівень, щоб перемагати в Лізі Європи. По-перше, для цього потрібна група футболістів з 20 осіб, в якій ті, хто виходить на заміну, були б рівносильні тим, хто грає в стартовому складі. Ми проходимо період трансформації, освіження команди молодими футболістами. Сьогодні дебютував Борячук, молодий Коробенко був в запасі, добре зіграв Коваленко. Ми будемо робити все можливе, будемо в кожному матчі віддавати всі свої сили. А як вийде - подивимося", - заявив Луческу.\nБарселона зазнала поразки від Валенсії365\nШахтар здобув першу перемогу в році254


Купити товари для птахів вигідно в магазині BlackPaw\nЗбалансований раціон є одним з найважливіших умов гарного здоров'я і активності птахів. Спроби самостійно приготувати корм для папуги, канарки або екзотичних птахів можуть не кращим чином позначитися на здоров'ї домашніх вихованців. Саме тому перевагу слід віддати сертифікованим сухим кормам для птахів, виготовленими виробниками, якість і безпеку продукції яких відповідають світовим стандартам.\nКупити корм для різних видів пернатих пропонує спеціалізований інтернет-магазин BlackPaw, для ознайомлення з асортиментом якого слід перейти на офіційний сайт компанії. У каталозі інтернет-магазину представлені товари для птахів різних видів і вартості, але незмінно високої якості. Вигідно купити товари для птахів можна в будь-який час доби і в будь-якій необхідній кількості.\nЩо пропонує інтернет-магазин BlackPaw\nІнтернет-магазин BlackPaw пропонує великий асортимент товарів тільки перевірених виробників. За доступними цінами любителі пернатих можуть придбати все для птахів:\nсухий корм для птахів;\nпідгодівлі з мінералів;\nтовари для папуги та ін.\nЛасощі птахам - відмінний спосіб не тільки побалувати своїх улюбленців вкусняшками, але і можливість підтримати організм пернатих під час линьки, вигодовування пташенят або під час висиджування яєць. У якісних ласощах містяться мікроелементи, вітаміни і мінеральні речовини, необхідні маленьким пернатим друзям.\nЩо врахувати при виборі корму\nПри виборі корму слід враховувати:\nпороду птахів (папуги, канарки тощо.);\nрозмір птахів (великі, середні, дрібні);\nвік птахів (є корми для пташенят);\nстан здоров'я (корми для періоду линьки, висиджування яєць).\nПереваги інтернет-магазину BlackPaw\nЛюбителі птахів, які купують товари для папуги, канарки або екзотів в магазині «BlackPaw», зможуть оцінити такі переваги: \nтовари завжди у наявності на складі, тому швидка доставка гарантована;\nпослуга доставки додому, причому доставка замовлень в Тернополі до 60 хв;\nпостійним покупцям знижки і бонуси;\nЯкщо ви хочете купити дійсно якісну продукцію, звертайтеся в інтернет-магазин «blackpaw.com.ua». Він пропонує найвигідніші умови придбання товарів для птахів .