Скачати 359.9 Kb.\nНазва План Загальний огляд життєвого І творчого шляху В. Симоненка Тематика ранніх творів\nРозмір 359.9 Kb.\nЗагальний огляд життєвого і творчого шляху В.Симоненка\nТематика ранніх творів\nМотиви та образи збірки «Тиша і грім»\nМотиви та образи збірки „Земне тяжіння”\nВасиль Симоненко належить до покоління поетів, яких називають „шістдесятниками”. Багатьом талановитим українцям доля відвела на цій планеті часу в обріз. Тарас Шевченко, Борис Грінченко, Василь Стус прожили по 47 років, Леся Українка - 42, Павло Грабовський - 38. Василь Симоненко - ще на десяток менше (28). Якщо взяти до уваги, що перших двадцять літ у цих талантів, як і у звичайних людей, припадає на дитинство та юність, то не так уже й багато залишалося їм на реалізацію своїх здібностей та святу справу активного служіння народові й Україні.\nНародився Василь Андрійович Симоненко в перший день після Різдва 8 січня 1935 року в селі Біївці Лубенського району на Полтавщині. Зростав хлопчик без батька, від якого успадкував лише прізвище, бо вродливий військовий, звівши з розуму сільську красуню Ганну Щербань, так і не оформив з нею шлюбу. Існує легенда, що двоє довірливих сільських дівчат в один день народили синів від офіцера-спокусника, який не одружився ні з однією, ні з другою. На все життя у Василя залишилося незреалізована мрія мати батька, хорошого чи поганого - то вже не мало значення:\nДитинство його було напівголодним, напівсирітським. Мати тяжко працювала, заробляючи на шматок хліба. Їм допомагали дід та баба, які дуже любили свого кмітливого внучка. Їхню любов і турботу пам’ятав Василь до останніх днів свого короткого життя. дідусеві присвятив сердечного вірша „Дід умер” та оповідання „Дума про діда”.\nДобрий і розумний дідусь Федір Трохимович старався заміняти кмітливому внучкві батька. Цей старенький самоук ніколи не ходив до школи, але навчився читати й писати, спостерігаючи за грамотними своїми ровесниками в дитинстві, любив книжки, знав історію рідного краю, переказував малому легенди, співав пісні. "Василько пішов у діда, - підкреслювала ненька. - Федір Трохимович був першим Василевим другом і наставником". Мати надзвичайно любила свою єдину дитину, хоча за каторжною працею в колгоспі й не бачила світу. Не тільки материним, але і його дитячим ручкам прийшлося крутити важкі жорна, щоб змолоти борошно на хліб насущний.\nПротягом 1942 - 1952 pp. майбутнiй поет навчався в школi: 4 класи у Бiïвцях (1942 – 1946 рр.), решта - у сусiднiх селах Єнькiвцях (1946 – 1947 рр.) i Тарандинцях (1947 – 1952 рр.). Дорога до школи була для нього мукою... - через багато років у новелі "Дума про діда" Симоненко не забуде згадати свою першу дорогу: "...я ходив тоді в восьмий клас. Дев'ять кілометрів було до школи. Як на мої чотирнадцять років, то це не так вже й мало. Та це ж тільки в один кінець дороги!.." Весною чи восени - то ще нічого, а взимку - то біда. Повоєнні ж зими були люті. А пальто у Васі - пошарпане, чоботи - диряві. Тільки ніколи ні разу він не запізнився на перший урок... Я всяким бачила свого Василя: веселим і печальним, добрим і сердитим. Але більше всього добрим. Добрим і щедрим”. Неподалік від рідного Василевого села було знамените джерело, яке у 1908 році відвідав М.Коцюбинський і описав цю подорож у новелі "Як ми їздили до криниці". Через капличку, яка муляла очі сталіністам, збиратися у цьому місці заборонили. Та підлітком Симоненко часто навідувався на руїни маленького храму й пив воду з кринички, а у 1962 році тут уперше прочитав присутнім свого вірша “Лебеді материнства”. Сумлінність і відповідальність як основні риси характеру підкреслювала й учителька математики: „... Якось зарядила хуртовина. В той день наша школа затихла, бо підвозу тоді не було. І раптом на шкільному порозі з'явилася снігова баба. Це з усіх чужосельців прийшов лише Василько. На уроках був серйозний - аж занадто. У класі виділявся, по-перше, своїм бідним одягом, по-друге, розумом. Навіть учителі не читали стільки книжок, як наш найкращий учень”. Директор школи теж не міг не помітити новачка: "...Я пригадую 1949 рік, коли Василь вступив у 8 клас нашої школи. Скоро він стає членом клубу двох гуртків - літературного і фізичного. Любив математику. Якось був вечір зустрічі з нашими випускниками. Василь прочитав там власний вірш, у якому було привітання гостям і подяка вчителям”. Коли Василя запитували, чи не краще йому покинути навчання, чи не важко щодня туди й назад долати довгу дорогу, він заперечував перше питання, а на друге відповідав: “Та чому там важко? Доки дійду до школи, то всі уроки повторю, а як назад вертаюся, то всі пісні переспіваю”. Улюбленою піснею малого Симоненка була народна співанка з такими словами:\nВівчар вівці зганяє,\nНа ґирлиґу злягає\nТа й на хлопців гукає...\nУ 1952 році В.Симоненко закiнчив iз золотою медаллю середню школу в Тарандинцях та вступив на факультет журналiстики Киïвського унiверситету iменi Т. Шевченка. Складні повоєнні часи, матеріальна убогість накладали відбиток на студентів, але не були домінуючими. Борис Олійник пише: "Жилося нам матеріально нелегко. Ми - діти війни, і переважна більшість із нас були напівсиротами: у того - батька нема, в того - матері. Одягалися далеко бідніше, ніж зараз. Але хай мені пробачать сьогочасні студенти, ми на те якнайменше звертали уваги... Мріяли, писали..." Щоб якось видертися із злиднів, із хронічного безгрошів'я, а при тому ще й набути газетярського досвіду, Василь Симоненяо погодився працювати секретарем університетської багатотиражки. Серед однокурсників Василь вирізнявся внутрішнім аристократизмом. "Василь був у всьому красивою, чистою людиною, правдолюбцем, безкомпромісним до лицемірів, ницих і убогих духом підлабузників”, згадує Ілля Бердник. З теплою посмішкою на худорлявому обличчі, він до всіх ставився привітно й доброзичливо. Коли ж розпізнавав у комусь брехуна, хитруна чи нікчему, кидав лише одне слово: "Пігмей". Є.Сверстюк робить дуже влучний висновок: "Симоненко гидував духовними карликами й паяцами. Він просто йшов на повен зріст, він красиво йшов, як його '"Перехожий” - і дивився перед себе мужніми очима мужицького сина. Стежка його має чарівну силу випрямляти горбаті душі". На тлі однокурсників він завжди видавався набагато старшим психологічно. У характері Снмоненка не було награності, бравади, напускної пересиченості життям. Микола Сом згадує: "На відміну від мене та інших наших однокурсників, він багато читав і знав. Учився старанно і завзято. Не любив гуляк і ледацюг, пройдисвітів і дурників". Василь ніколи не хвалився любовними походеньками, як це робили його друзі, навіть міг осмикнути декого за зневагу до дівчини чи за спробу її обдурити. Сам Василь про період гуртожитського вузівського життя писав у вірші "Мені здавалась пошлою й бридкою":\nМені здавалась пошлою й бридкою\nРозповідали про сумнівні вчинки.\nЯ не хотів про тебе\nКоли Симоненко почав відвідувати вузівську літературну студію, його обрали старостою. Серед найкращих друзів поета – Микола Сом Юрій Мушкетик, Віктор Близнець, Тамара Коломієць, Василь Шевчук, Борис Олійник, Петро Засенко, Володимир Коломійєць, Олесь Лупій, Борис Рогоза, Іван Власенко, Олекса Мусієнко, Анатолій Перепадя та інші. Уже тоді, на зорі юності, в день власного двадцятиліття, Симоненко передбачав недовговічність свого земного життя:\nА в тридцять смерті в очі подивлюсь.\nОтримавши в 1957 році диплом, Симоненко влаштувався журналістом у газеті „Черкаська правда": "Він щодня поринав у глибокий вир людського життя, писав казки і вірші, статті і фейлетони, консультував поетів-початківців, їздив до Києва та Львова, до Москви, Кіровограда, Одеси..." Працював також власним кореспондентом у "Молоді Черкащини" та центральній "Робітничій газеті". Нариси і статті Симоненка викликали широкий резонанс, молодь і старше покоління високо поціновували і його поезії: "За шість років черкаської дороги, - пише М.Сом, - він устиг зробити так багато, як ніхто із сучасних поетів. Щоправда, його сатиричні, гостросюжетні твори рідко друкували столичні газети та журнали, а саме ім'я поета замовчувала літературна критика". Поет відчував на собі тоталітарний тиск і передбачав наступ реакції. В одному з листів він із сарказмом писав: "Ніяк не дочекаюся, коли нас розженуть. Вожді вагаються." Євген Сверстюк наголошує, що таке передчуття тоді мав кожен з його талановитих сучасників. "Шістдесятники виламувались з-під цього трафарету, і ті, що виламувались, почали впізнавати й поважати один одного. Але розпізнавальною прикметою тоді була передусім бирка, поліційний ярлик і кагебістський хвіст, який тягнувся за кожним, хто "посмів". Таких рано чи пізно чекала розправа: „Тоді ходили розносники чуток... Кого звільнили з роботи, кого викликали, кому рукопис зарізали, а кому вкоротили до невпізнання... Той самогубством покінчив... Тому дисертацію завернули, тому прописки не дали... Того скоротили, а того збираються скорочувати... Того з університету виключили, того до виставки не допустили, а тому зарізали вже готову роботу після першої верстки." Знаючи все це, Василь Симоненко не збирався сходити з раз і назавжди обраного шляху. Хто приходив у гості до молодого журналіста, мав знати й сповідувати або хоч поважати п'ять його заповідей:\n3. Не бути байдужим до оточуючих.\nЩе восени 1956 року під час проходження переддипломної практики в газеті «Черкаська правда» В.Симоненко познайомився із своєю майбутньою дружиною – Людмилою Павлівною (дівоче прізвище Півторадня). Вони одружилися 27 квітня 1957 року. Палке кохання створювало той душевний настрій, яким переймається і ліричний герой його віршів «Закохана», «Одинока матір», «Дума про щастя», «Там у степу схрестилися дороги» та ін. Після смерті чоловіка Людмила Павлівна так і залишилася вірною їхньому коханню, померла вона 29 грудня 1996 року. 22 лютого 1958 року в сім'ї народився син – Лесь (Олесь). Його не захопила літературна діяльність, він працював слюсарем. На запитання: «Чому так сталося?» - відповідає: «Важко в такій великій і мудрій галузі, якою є література, «відкривати нові острови». Все майже відкрито. Бути ж нахлібником на літературній ниві я просто не бажаю. Краще чесно робити те, що дає можливість продовжити добротворне життя на землі. А навколо літературне стовпотворіння є й без мене кому робити».\nУ 1960 році у Києві був заснований Клуб творчої молоді. На суспільно-політичній арені з'явилася ініціативна громадська інституція, в яку переважно входила високообдарована молодь. В.Симоненко не особливо поохочував просвітянську діяльність, хоча й не відмовлявся їздити на виступи у зрусифіковані райони України. До того ж він жив у Черкасах і у столиці бував лише наїздами. Проте разом із Аллою Горською, Іваном Драчем, Ліною Костенко, Василем Стусом та ін. він став душею і окрасою цього Клубу. В Клубі йому доручили відповідальну ділянку роботи, залучили до роботи в комісії, яка мала перевірити чутки про розстріли у енкаведистських катівнях і відшукати місця потайних поховань жертв сталінського терору, разом з художницею Аллою Горською, яку пізніше брежнєвські посіпаки зарубали сокирою на дачі у її свекра. Василь Симоненко натрапив на слід таких поховань на Лук’янівському та Васильківському кладовищах, у районі Биківні. Саме на місці останнього поховання мирних жителів, знищених сталіністами, В.Симоненко й А.Горська стали свідками страшного вандалізму: діти грали у футбол людським черепом. Після побаченого поет написав вірш "Пророцтво 17 року”, де прямо заявив про винуватців небаченої жорстокості й сіячів байдужості та нігілізму в незміцнілих молодих душах. З болем йшлося тут насамперед про безневинні жертви, яким несть числа:\nЗа його участю тоді ж був написаний і відправлений до Київської міськради Меморандум із вимогою оприлюднити ці місця печалі й перетворити їх у національні Меморіали. Звичайно, Київська міськрада брутально зігнорувала на заклик поета до морального очищення перед нагло убієнними.\nНавколо нього стискалося чорне кільце недовіри та ідеологічних звинувачень. Василь Симоненко болісно відчув і усвідомив, що за „відлигою” не завжди приходить весна оновлення суспільного життя і творчості. У суспільній атмосфері вже чулися сухі потріскування нових морозів. Вірші Симоненка знімалися з друку, думки розцінювалися як політична крамола. Ця облога політичною недовірою та ідеологічною пересторогою особливо зміцніла за кілька місяців до смерті. Та він продовжує творити, з’являються все нові і нові твори.\nВідкрив читачеві Симоненка-поета, яе це часто буває, випадок. Навесні 1962 року в Черкаси з Києва приїхала Надія Павлівна Лісовенко - редактор провідного столичного видавництва. Під час зборів літературної студії при газеті "Молодь Черкащини” Василь Симоненко дуже влучно аналізував написане колегами та молодшими друзями. Несподівано гостя запитала:\n“ - А у вас є написані вірші? .\n- Звичайно, є, - відповів Василь.\n- Та сотні три набереться.\n- То чи не принесете мені їх завтра?\n- А що з цього вийде?\n- Ви принесіть, а там побачимо. Може, щось і вийде".\nЗ легкої руки Надії Лісовенко поезії потрапили в руки відомого літературознавця й критика С. Крижанівського, який дав їм високу оцінку, а вірші "Жорна" та "Дід умер" назвав геніальними. У 1962 році вийшла перша збірка поета “Тиша і грім” з передмовою С.Крижанівського, який наголошував на новаторстві поета, який "йде не стільки шляхом винаходу нових художніх форм - що теж надзвичайно потрібно, бо мистецтво ні в чому не терпить одноманітності і застою, - скільки в сфері нових художніх ідей". У листі до друга від 19 вересня 1962 року Симоненко розкривається ще однією гранню: виявяється, він виношував намір учитися в аспірантурі й писати кандидатську дисертацію під керівництвом С.Крижанівського.\nСимоненко, починаючи з 18 вересня 1962 року, почав також вести надзвичайно цікавий щоденник. Ось лише кілька витягів:\n"Діти часом несвідомо говорять видатні речі. Пригадую: рік тому ми з Олесем гуляли біля Казбетського ринку. Уздрівши пам’ятник деспота, він запитав мене:\n- Сталін. Одну мить він дивиться на нього і ніби між іншим запитує:\nСправді, Сталін не зійшов на п’єдестал, не люди поставили його, а він сам виліз - через віроломство, підлість, виліз криваво і зухвало, як і всі кати. Тепер цей тигр, що живився чоловічиною, здох би від люті, коли б дізнався, якою знахідкою для збирачів металолому стали його бездарні лубкові пам’ятники. 19. 09. 62”. (Єдиний син письменника Олесь згадував, як батько грався з ним, малим, розповідав казки, читав вірші, і робив це дуже цікаво й майстерно. Навіть казку "Цар Плаксій та Лоскотон” написав для свого хлопчика за одну ніч. Не дивно, що й розмовляв з малою дитиною біля пам'ятника Сталіна на такі небезпечні політичні теми - заздалегідь виховував Олеся патріотом і борцем проти зла у державному масштабі).\n"Немає нічого страшнішого за необмежеиу владу в руках обмеженої людини. Голова колгоспу з Єременкового села кричав на зборах від безсилля і люті:\n- Я вам зроблю новий 33-ій рік!\nЗвичайно, ніхто навіть не подумав взяти за комір цього негідника. А цей же дурень однією своєю ідіотською фразою знищить наслідки роботи десятків розумних людей. Якби в наших вождів було більше глузду, ніж є, подібні крикуни милувалися б небом крізь грати... 16. 10. 62.".\n"До безтями ненавиджу казенну, патентовану, відгодовану мудрість. Якими б цитатами бездари не підпирали свою розумову стелю, вона однак занизька для нормальної людини... Треба написати поему про Геростата. Це зараз дуже актуально. Земля кишить геростатами. 21.10.62". (З цього приводу Є.Сверстюк пише: "Як бачимо, Василь у 1962-му пішов далі, ніж ми в 1992-му. Геростат йому "ввижається майже з кожної трибуни". Його великі духовні тривоги витворили совісливий симоненківський світ дзвонів, що б'ють на сполох").\n"Минулої неділі ми були в Одесі, де місцеві твердолобі натішили нас своїм ідіотським жахом: аби чого не сталося. Фактично, нам заборонили виступати на Шевченківському вечорі. Виходить, Тараса дехто боїться досі. Обивателі від революції. 6. 07.63”.\n8 січня 1963 року у Спілці письменнихів України в присутності автора відбулося обговорення творчого доробку молодого поета. Головував Максим Рильський. Коли схвильований Симоненко тихо продекламував своїх “Монархів", зал вибухнув оплесками. Ще б пак, присутні добре зрозумили підтекст вірша, з узагальнень вилущили зловісний образ Сталіна та його сатрапів:\nРоззівляли пащі, мов кратери,\n- Хто не з нами, той проти всіх,-\nЩоб мати що повечерять.\nВставали Коперники і Джордано,\nА далі звучали поезії "Перехожий”, "Злодій", які були зустрінуті ще з більшим захопленням. Євген Сверстюк відразу виокремив Симоненка з літературного середовища того часу: “У нас у літературі немало хвацьких хлопців, які афішують, наслідуючи Єсєніна, свою любов до стріхи, навіть до волів. Це затишні, самовдоволені віршовані спогади замшілого обивателя, який не знає ціни оспіваних мозолів, зате знає ціну свого комфорту... Симоненко - єдиний поки що поет; що викристалізувався в провінції і вніс свій струмінь у поезію - струмінь оголеної правди і непідкупної чесності". Цей вечір став етапною подією для молодого митця. Він сам повірив у великий талант, подарований йому Богом.\nДля тоталітарної системи такий правдолюб був небезпечний: “Василя Симоненка по-звірячому "обробили", а точніше - прибили охоронці громадського порядку в міліцейських мундирах”. Очевидно, вказівка зверху знайти причину для затримання журналіста Симоненка таки існувала, чекали тільки на привід. І коли 27 серпня 1962 року на вокзалі в Черкасах Василь вичитав буфетниці, яка в робочий час зачинила кіоск і не хотіла продати його другові цигарки, і підкликав двох міліціонерів, щоб засвідчили факт зневаги до покупця, ті почали вимагати від Симоненка документа. Журналістське посвідчення подіяло на них, як червоне полотнище на бика під час кориди. Міліціонери скрутили Василеві руки й машиною повезли його з обласного центру в районний - містечко Смілу, де цілу ніч били Симоненка. Довідавшись про арешт товариша, другого дня, 28 серпня 1962 року, в райцентр прибули журналісти й визволили Василя. Ось що відразу впало їм в очі: "Коли Василь сів на переднє сидіння поруч із шофером, повернувся до нас і закотив рукава сорочки:\n- Ось подивіться.\nМи жахнулися: всі руки були в синцях. - А на тілі, здається, жодних слідів. Хоч били. Чим били, не знаю. Якісь товсті палиці, шкіряні, з піском, чи що. Обробили професійно. І цілили не по м'якому місцю, а по спині, попереку.\n- Я, бачте, їм не сподобався. Коли везли туди, погрожували: ну, почекай, ти ще будеш проситися, на колінах повзатимеш. Я ж їх поліцаями обізвав і ще... Вони затятими виявилися. Як же: потрапила до рук така птиця. Та, мабуть, і звикли ставитися до людей, як до бидла... У тому казематі мене зачинили. Я почав грюкати у двері. Довго не відчиняли. Я ще дужче. З'явився один здоровило, як лещатами, скрутив за спину руки, на зап'ястя наче зашморг накинув, штовхнув донизу на дерев'яний лежак і прив'язав до нього поясами, що там були. Тепер я вже не міг і ворухнутися. Руки пекло, як у вогні. Кажу: "Що ж ти робиш, гад?" Отоді він і почав мене лупцювати. І зараз відчуваю, ніби щось обірвалось усередині..."\nНе тільки все його тіло, а й, напевно, душа була в синцях. Убити не вбили, та здоров'я підірвали суттєво, наносячи удари по нирках. Мабуть, внаслідок цього биття у Симоненка й невдовзі розвинувся рак, від якого він дуже швидко помер. Злочинна розправа над В.Симонеиком не була винятком. За подібним сценарієм розігрувалися останні хвилини життяжурналіста Євгена Шинкарука, художниці Алли Горської, композитора Володимира Івасюка.\nХоч з багатьох записів ясно, що смерті Симоненко не боявся, передчував її заздалегідь, ще будучи повністю здоровим, але він все-таки жалів, що не встиг до кінця усього доробити, відбутися як великий поет. У одному з передсмертних листів до двоюрідного брата О.Щербаня, військового журналіста, який учився у Львові, але служив у Баку, Василь писав: "...А жити, Льошо, хочеться страшно, бо ще ж мозок у мене світлий і дещо Симон зробив би ще, аби тільки хоч трохи сили вернулися." У долі він просив не так уже й багато: "Дивна річ: я не хочу смерті, але й особливої жадібності до життя не маю. Десять років для мене - більше, ніж достатньо."\nДрузі навідувалися до умираючого кожного дня, та якось так виходило, що не вони його підгримували й розраджували, а він їх. Євген Сверстюк наводить такі дані про Василеве лікування й про його останні дні: "Найближчої неділі я поїхав з групою друзів (М.Коцюбинська, Л.Світлична. Р.Корогородський). Василь лежав у пустельній номенклатурній лікарні, в окремій палаті і спокійно усміхався з подушки. Він іронічно розповідав, що тут лікуються ті, що прокрались і перечікують грозу, що тут і лікарів справжніх нема - які хворі, такі й лікарі, - коли потрібен справжній лікар, то привозять із загальної лікарні. Василь говорив охоче, дотепно й нещадно. Правдивість - це взагалі ознака справжності таланту. У нього правдивість була акцентована, загострена прагненням перекричати навколишню облуду й німоту. У нашу затишну атмосферу щирості й одвертості раптом увійшла незнайома жінка, привіталась і запитала: "Можно мне присутствовать или здесь собрались только один националисты?" ... Ми подивились на Василя і заспокоїлись. Він відповів, що можна, що це, власне, та сама компанія, бо "це моя цензорша черкаська"... Він пояснив нам, що завдяки цій жінці в черкаських газетах надруковано багато крамольних віршів. А такі його публікації вже позитивно впливають і на київських редакторів. Коли я пізніше переглянув у хаті Василя Симоненка відкладені газети з його публікаціями, то був уражений: там були вірші, яких у Києві навіть не насмілилися б подавати до друку. ...Цензорша, російська національність якої засвідчувала непричетність до українського націоналізму, без особливого ризику йшла на зухвале співчуття і потурання кругом підозрілому Симоненкові. Випадок рідкісний серед того проклятого племені митарів". Життєрадісність не покидала Симоненка ні на мить. Та й передчуття невідворотності не покидало. У переддень смерті, 12 листопада, коли поету стало значно гірше, він написав листа до президії правління Спілки письменників України. Спонукала його до написання турбота про матір, зовсім безпомічну самотню людину:\nЗвертаюся до Вас у трагічну хвилину свого життя. Можливо, завтра мене вже не буде. Звісно, література перенесе цю майже безболісну для неї втрату. Але я не можу піти з життя, не подбавши про долю сім’ї, особливо матері. Мама моя працювала в колгоспі 27 років, але, не зважаючи на це,змушена вдовольнитися роллю "утриманки". Перший день моєї смерті може стати першим днем її жебрацького животіння. Від усього серця прошу Вас не допустити того і, коли це можливе, виділити їй з коштів Літфонду бодай мінімальну суму, котра гарантувала б її від голодної смерті.\n^ 12 грудня 1963 р. В. Симоненко ".\nДосить довгий час вважалося, що помер Василь Симоненко 14 грудня 1963 року. Навіть О.Гончар наводив саме цю дату: "Полтавець родом, він закінчив свій короткий життєвий шлях у Черкасах, в Шевченковім краю 8 січня 1935 - 14 грудня 1963. Ці дати обрамляють його життя. І не тільки біографічно пов'язаний він з самою серцевиною української землі: для співу свого, для думи своєї в щасливу мить народила його Україна. І він - за прикладом найкращих наших поетів - синівською відданістю їй віддячив, напруженим, чесним горінням душі". Але мати поета Ганна Федорівна Щербань наводила іншу дату: "Треба виправити одну серйозну помилку. Скрізь пишуть, що Вася помер 14 грудня. А він же помер у нещасливий день - 13 грудня... Біля одинадцятої години вечора... Якраз тоді, коли я пішла із лікарні додому...” Похорон став велелюдним. Старенька вчителька з Лубен у своєму виступі назвала Симоненка рідним синочком Шевченка. Хтось поклав у труну видані при житті дві книжечки Василя - поетичну збірку “Тиша і грім" та книжечку для дітей "Цар Плаксій і Лоскотон". Та Микола Сом вихопив ці видання, коли забивали домовину, й віддав їх синові поета Олесеві, кажучи: "Сьогодні ми ховаємо Василя Симоненка, а не його поезію!" Поховали його у Черкасах. Через кілька днів представники вдади прийшли зі справжнім обшуком до домівки митця, але друзі вже до того, ще під час похорону, забрали Симоненків архів. Значна частина творів була передана за кордон. Найбільш патріотичні й викривальні вірші прозвучали по радіо “Свобода”. Кадебістам залишалося тільки зі злості кусати кулаки, але вони не могли просто так залишити справи. Одного разу до матері Василя заявилися люди в цивільному, які шантажем заставили її переписати вже готовий текст листа до „Літературної України”, прямо заявляючи, що коли Ганна Щербань не виконає їхньої вказівки, держава перестане виплачувати їй пенсію. Ми не можемо осуджувати згорьовану селянку за те, що вона пішла на цей крок, адже прекрасно розуміємо, що Василева мати стала знаряддям й іграшкою в садистських руках системи. До того ж, лист написаний так велемудро й “політичне грамотно”, що відразу відпадає припущення про те, що так могла мислити й викладати думки на папері звичайна старенька, згорблена колгоспним стажем і згорьована передчасною загибеллю єдиного сина сільська людина: "...Мій син був комуніст, і тому я звертаюся до Центрального Комітету Комуністичної партії України з тим, що мене дуже турбує. Я краще, ніж будь-хто, знаю свого сина. Ріс він без батька, закінчив сільську школу з золотою медаллю, навчався в Київському університеті, і все, що він мав, дала йому Радянська влада. Я бачила й чула, як його вірші з виданих книжок читають і односельці, і молодь шкіл, студенти інститутів, і я, зазнавши великої втрати, втрати єдиного сина, жила єдиною втіхою, що сина мого шанують і що наша Радянська влада не забула його сім'ї. Але раптом мені кажуть сусіди, що вірші й щоденники мого сина передають закордонні радіостанції. Я була дуже здивована, як вони туди попали. На похорон і після похорону приїжджали з Києва його товариші Іван Світличний, Анатолій Перепадя та інші - всіх я не знаю - були з Львова і з Києва, і вони просили в мене синові рукописи. Я думала, що віддаю їх у чесні руки, що синові товариші передадуть їх у Спілку письменників, а виявилось не те. Вони їх привласнили, пустили по руках, і це мене дуже образило. Я розумію, що мій син де в чому міг помилятись, але ж він писав щоденник для себе, а не для того, щоб його читали й тлумачили, як кому заманеться. Я це осуджую і прошу взяти до уваги мою щиросердечну заяву. Ганна Щербань". Пізніше друзі Василя, зустрічаючись із нею, застерігали надалі нічого подібного не робити, не ганьбити імені сина, а вони допомагатимуть Ганні Федорівні матеріально. Мати В.Симоненка померла 29 березня 1998 року.\nДругу збірку "Земне тяжіння", яку при житті Василь тримав у руках як верстку, але не надіявся бачити у друці без купюр, видавали скоропостижно у 1964 році. Старалися зробити відповіддю на публікації творів Симоненка за кордоном, своєрідним спростуванням того, що цей митець при житті ущемлявся цензурою, а після смерті стане забороненим у СРСР. З цією ж метою у 1965 році й зверхньо подарували мертвому поетові премію імені ТШевченка: Василеве лауреатство вже не становило загрози. До тріскучих "брежнєвських заморозків" ще встигла у Львові вийти збірка Симоненкових новел "Вино з троянд" (1965) та у столиці - книжечка "Поезії" (1966), казки „Цар Плаксій та Лоскотон” (1963), „Подорож в країну Навпаки” (1964). А тоді почали робити все, щоб погасити світло поетового слова. Наступна книжка "Лебеді материнства" побачила світ аж у 1981, а через чотири роки були перевидані "Поезії".\nПлан загальний огляд життєвого І творчого шляху Майстер поетичного слова\nВінграновського останніх майже не було. Його зразу ж визнали Метром, поетом з великої літери. Микола Вінграновський автор понад...\nПлан Загальний огляд життєвого І творчого шляху Б. Олійника Мотиви...\nОлійника та його ровесників. Родина евакуватися не встигла. Він розділить долю тих, кого згодом назвуть «дітьми війни»: голод, руїни,...


Головна/Різні цікавинки/Шокуючі факти з життя і побуту Древніх римлян\n8 624 Час читання: 2 хв\n2. У Римі за часів республіки брат мав законне право покарати свою сестру за непослух, зайнявшись з нею сексом.\n3. У Стародавньому Римі групу рабів, що належали одній людині, називали прізвищем…\n4. Серед перших п’ятнадцяти римських імператорів один тільки Клавдій не мав любовних зв’язків з чоловіками. Це вважалося незвичайною поведінкою і висміювалося поетами і письменниками, які говорили: люблячи тільки жінок, Клавдій сам став жінкоподібним.\n5. У римському війську солдати жили у наметах по 10 осіб. На чолі кожної палатки ставився старший, якого називали… деканом.\n6. У Стародавньому світі, як і в Середньовіччі, не було туалетного паперу. Римляни використовували палицю з тканиною на кінці, яку змочували в відро з водою.\n7. У Римі багаті громадяни жили в будинках – особняках. У двері будинку гості били калаталом, дверним кільцем. На порозі будинку була викладений мозаїчний напис “сальве” (“ласкаво просимо”). Деякі будинки замість собак охороняли раби, прив’язані до кільця в стіні.\n8. У Стародавньому Римі знатні пани як серветки на бенкетах використовували кучерявих хлопчаків. Вірніше, використовували тільки їхнє волосся, об яке витирали руки. Для хлопчиків ж вважалося неймовірною удачею потрапити на службу до високопоставленого римлянина в якості такого собі “столового хлопчика”.\n10. Традиція весільного поцілунку прийшла до нас з Римської імперії, де молодята в кінці одруження цілувалися, тільки тоді поцілунок мав інше значення – він означав свого роду друк під усним договором про шлюб. Так угода про шлюб набувала дії.\n11. Популярний вислів «повернутися у рідні Пенати», що означає повернення у свій дім, до домашнього вогнища, правильніше вимовляти по-іншому: «повернутися до рідних Пенатів». Справа в тому, що Пенати – це римські боги-охоронці домашнього вогнища, і кожна сім’я зазвичай мала зображення двох Пенатів поряд з вогнищем.\n12. Дружина римського імператора Клавдія, Мессаліна, була настільки похотлива і розбещена, що вражала цим до всього звиклих сучасників. За свідченням істориків Тацита і Светонія, вона не тільки утримувала в Римі публічний будинок, але і сама там підробляла повією, особисто обслуговуючи клієнтів. Вона навіть влаштувала змагання з іншої відомою повією і виграла його, обслуговувши 50 клієнтів проти 25.\n13. У Стародавньому Римі проституція не тільки не була незаконною, але і вважалася звичайною професією. Жриць любові не покривали ганьбою і презирством, тому їм не потрібно було приховувати свій статус. Вони вільно ходили по місту, пропонуючи свої послуги, а щоб їх було легше виділити з натовпу, повії носили взуття на високому підборі. Більше ніхто підбори не носив, щоб не вводити бажаючих отримати секс в оману.\n14. У Стародавньому Римі існували спеціальні бронзові монети для оплати послуг повій – спинтрії. На них були зображені еротичні сюжети – як правило, люди в різних позах в момент статевого акту.\nБамбукові шпалери. Купити будь-яких кольорів і розміру в Бамбукмаркете\nЯк вибрати ортопедичний матрац – практичні поради\nТепловізійна зйомка будинку – що вона дає?\n3D-ручка з використанням холодних чорнил\nВчені розповіли, яка їжа продовжує життя


Adobe Dreamweaver: всі плюси (Частина 2)\nМи продовжуємо серію публікацій про чудову програму Adobe Dreamweaver – один з флагманів компанії Adobe. У першій частині ви можете ознайомитися з такими перевагами цього незмінного помічника дизайнерів як підсвічування та автопідстановка коду або його зручна перевірка. Отож, які ще плюси ми змогли помітити?\nГлобальна функція “Знайти / Замінити”\nЦе може врятувати не одну годину вашого дорогоцінного часу адже ви зможете знаходити і замінювати код не тільки на одній сторінці, але й повністю на сайті. Але на цьому дива не закінчуються: ви можете здійснювати пошук тільки по тексту на сторінці або навіть за спеціальними тегами.\nНаприклад, компанія, якій ви робите сайт, поміняла в своїй назві літери LTD на PLC. Без DreamWeaver вам би довелося перебирати сотні або тисячі сторінок вашого сайту, а з Дрімвейвером ви зможете все замінити за пару секунд.\nАбо ще варіант: наприклад, вам потрібно оновити версію jQuery на статичному сайті. Натискаємо Ctrl + F, щоб викликати вікно пошуку / заміни, в поле “Знайти” вводимо “jquery.1.XXXXXXX” а в полі “Замінити” – “jquery.XXXXX”, вибираємо опції «Шукати на сайті” і “Шукати в вихідному коді “і натискаємо кнопку” Замінити все “. Через дві секунди всі сторінки вашого сайту оновлені і готові до завантаження на сервер разом з останньою версією JQuery.\nАле перш ніж запускати функцію “Знайти / Замінити”, будь ласка, будьте дуже обережні і уважні – двічі все перевірте, адже скасувати результат застосування цієї функції не можна.\nСистема роботи з файлами – це, напевно, одна з головних особливостей, яка перетворює DreamWeaver в щось більше, що просто редактор коду.\nПерш за все, визначте розташування вашого сайту (Site> New Site> Ім’я сайту> Потім виберіть папку в якій знаходиться ваш локальний сайт) і далі дозвольте програмі подбати про всі файли вашого сайту.\nЯкщо ви зміните ім’я якого-небудь файлу, то DreamWeaver запропонує вам оновити посилання. Наприклад, якщо ви змінили ім’я файлу “about-web-courses-bangkok.html” на просто “about.html” він оновить всі посилання, які повинні бути пов’язані з цим файлом.\nЦе також стосується і файлів контенту, наприклад при зміні імені картинки з “dc2234.jpg” на “product-name-2345.jpg” все посилання, що ведуть до цього зображення будуть негайно оновлені.\nТакож файловий менеджер може з’єднатися по фтп з вашим віддаленим сервером і при збереженні змін в будь-якому файлі цей файл буде автоматично завантажуватися на сервер. Ще ви можете включити відображення всіх видалених файлів і працювати безпосередньо з файлами на віддаленому сервері.\nМожливо, ви захочете створювати все більше і більше сайтів. І наступний крок до створення CMS – це використання шаблонів. Ви створюєте одну сторінку, дизайн якої буде використовуватися для всього сайту, і перетворюєте її шаблон, вибираючи ті області, які будуть редагованими і ті області які будуть одними і тими ж на всьому сайті.\nТаким чином, через функцію “Save as” можна створити з шаблону нову сторінку. Коли ви будете оновлювати якісь елементи в шаблоні, вони будуть оновлюватися на всіх сторінках.\nОтже, у вас вийде подоба динамічного сайту, коли оновлюючи одну сторінку, ви оновлюєте всі інші. При цьому вам не потрібно знати php 🙂\nВкладки і пов’язані файли\nВкладки були представлені починаючи з версії CS3 DreamWeaver і значно спростили роботу з поточними файлами. Це дуже зручно, коли вам доводиться ставити посилання з однієї сторінки на іншу, а також переміщати контент з одного місця в інше.\nЩе однією дійсно корисною річчю є поява значка * на вкладці тих файлів, зміни в яких ви вже зробили, але ще їх не зберегли. Таким чином, ви можете відразу зрозуміти, чому ті зміни, які ви вже зробили в редакторі не відображаються в браузері – ви просто забули їх зберегти.\nПочинаючи з версії CS4 з’явилася можливість бачити всі підключені до сторінки файли, такі як файли таблиць стилів або javaскрипт-файли. Вони відображаються трохи нижче вкладок файлів. Це дозволяє швидко переключитися наприклад на css-файл, підключений до редагованої сторінці. Також в режимі split (одночасне відображення режиму коду і режиму візуального відображення) дуже зручно бачити зміни на сторінці при редагуванні css-стилів.\nНові цікаві можливості, що з’явилися у версії CS5\nБільше немає головного болю через різне відображення сайту в різних браузерах.\nКоли ви займаєтеся розробкою сайту, то ви повинні перевіряти як він виглядає у всіх браузерах. Можливо, вам не вдасться досягти абсолютної ідентичності відображення, але в будь-якому випадку ви повинні перевірити, що всі блоки і елементи стоять на своїх місцях.\nBrowserLab колись був окремим сервісом, розробленим Adobe, який дозволяв перевірити сайт у всіх браузерах, а тепер цей сервіс є у CS5, щоб ви змогли перевірити, чи все в порядку з дизайном до запуску сайту.\nПідтримка “великої трійки” CMS\nЄдиний спосіб ефективно управляти великими сайтами – це, звичайно, використання CMS. Просто-напросто непрактично робити кожну сторінку у DreamWeaver, потім завантажувати її на сервер з іншим контентом (зображення і т.п.). Якраз в цьому випадку на допомогу приходять CMS.\nДо появи версії DreamWeaver CS5 ми повинні були створювати весь код окремо для нашого шаблону, завантажити його і потім перевірити онлайн безпосередньо на движку, як зроблені зміни працюють. Тепер же DreamWeaver може продемонструвати результат в режимі Live View, разом з даними, завантаженими з бази даних движка.\nНовое лого Mozilla можеть быть вот таким :)\nвеб дизайн VR Tesla інспірація UI sketch колір ребрендинг Adobe iOS Samsung кар'єра Android AR Трамп НБУ UI/UX Китай лого UX США Photoshop Pantone Kickstarter логотип Apple Nike Amazon айдентика Facebook Microsoft типографія Google iPhone редизайн брендинг шрифт гаджети Instagram product design McDonald's авто iPhone X IKEA Росія


Nissan представив новий екстремальний позашляховик — avtovod.com.ua\nNissan представив новий екстремальний позашляховик\n20.05.2018 г. в 16:10, mashyna.com.ua\nЯпонці показали на виставці Overland Expo West в США позашляховик Nissan Armada (Patrol) для екстремальних подорожей. Модель випущена в єдиному екземплярі.\nНовинка отримала назву Nissan Armada Mountain Patrol. В автомобілі є чотиримісний намет зі спальними мішками. Також машина отримала складні стільці, тент та сходи.\nПерераховані речі вміщаються в багажник на даху зі світлодіодним ліхтарем. Також Nissan Armada Mountain Patrol отримав морозильну камеру, холодильник, похідну радіостанцію, лопату, рейковий домкрат, ємності для пального.\nАвто оснащене позашляховою підвіскою виробництва Icon Vehicle Dynamics, силовим обвісом з додатковими освітлювачами спереду, колісними дисками розмірністю 17 дюймів, «взутими» в шини Nitto Ridge Grapplers, вихлопною системою Magnaflow, лебідкою і навігатором Lowrance.\nПід капотом Nissan Armada Mountain Patrol встановлений 5,8-літровий двигун V8 з віддачею 395 к.с. Трансмісія – семиступінчата автоматична.\nЧи буде випускатися позашляховик серійно не повідомляється.


МОЗ затвердило нове зобов’язання лікарень - звіт, благодійний фонд, Супрун\nМОЗ затвердило нове зобов’язання лікарень\nУ Міністерстві охорони здоров’я законодавчо затвердили зобов’язання лікарень звітувати про те, як використовуються та на що витрачаються отримані благодійні внески, інформує replyua.net з посиланням на ВВС.\nВідповідний указ було підписано очільницею профільного міністерства Уляною Супрун. Він почне діяти вже з 1 січня 2018 року. Відтепер передбачено, що медичні заклади будуть зобов'язані звітувати за отримані благодійні внески. Мова йде про благодійні внески як від пересічних громадян, які звертаються за допомогою до лікарні, так і від юридичних осіб ( компаній чи організацій). Керівники лікарень мають звітувати за зібрані кошти щоквартально, публікуючи відповідний документ на сайті лікарні, а також розміщуються друковану версію звіту в самій лікарні у загальнодоступному місці.\nСупрун, коментуючи цей указ, зазначила, що за статистикою сьогодні 7 із 10 українців, які звертаються до лікарні, сплачують подібні внески і обсяги пожертв сягають мільйонів гривень. Але донині звітність благодійних фондів була недоступною або ж непрозорою, підкреслила Супрун. Міністр наголосила, що затверджений указ дозволить працювати механізму моніторингу коштів, який унеможливить використання корупційних схем, а в разі ухвалення медичної реформи, є сподівання, що лікарні взагалі будуть позбавленні необхідності мати при собі такі фонди.


Кавовий жмих 5 канал\n01.02.2021 18:59 Читайте по-русски\nКомунальникам кавову гущу з радістю віддають у місцевих кав'ярнях\nКава проти ожеледиці. У Львові випробовують альтернативний засіб боротьби зі слизькими вулицями. Замість піску і солі тепер використовуватимуть кавову гущу. Відходи від напою комунальники братимуть у місцевих кав'ярнях. Чи дієва кавосуміш у боротьбі з ожеледицею та чи безпечна для екології, дізнавалася журналістка "5 каналу".\nНині на роботу комунальники йдуть із невеликим відром та лопаткою. Зізнаються, що з таким легким та ароматним матеріалом ще не працювали. Кілька хвилин – і закрижанілі доріжки перетворилися на кавові.\n"Враження від роботи досить приємні, запах гарний все-таки, відчувається в руках, легше в роботі", – каже комунальник Ростислав Куземський.\nПершим кавову стежину тестує Юрій зі своїм собакою.\n"Це значно краще, ніж сіль і пісок для нього. Кожного дня доводиться мити, йому дуже боляче від тої солі", – зауважує мешканець Львова Юрій Коберник.\nМешканка Львова Галина Іваненко зазначає: "Я підтримую ідею, тому що це органіка. Раз органіка, то вже є екологія, і вона справиться з ожеледицею то точно".\nЧи переможе кавова гуща ожеледицею, тестують у парках міста: ніби не слизько, а пахне, як у кав’ярні.\nБоротися з ожеледицею кавовими відходами запропонувала радниця міського голови Ірина Оршак. Ідею підхопила у громадської організації. Та, перше ніж запропонувати на загал, випробувала ідею на власному подвір'ї.\n"По снігу чоботи їдуть, по кавовій гущі – ні. Крім того, де була гуща, за вихідні під променями сонця утворилися лунки. Вона розчеплює лід", – повідомляє радниця міського голови Львова Ірина Оршак.\nУ місті, де найпопулярнішим напоєм є кава і готують її чи не на кожному кроці, такий проєкт реалізувати легко, вирішили у мерії. Ще один позитив кавової гущі на вулицях міста відзначають екологи.\n"Для рослин це буде тільки користь, для тварин на абсолютно нейтрально, жодної шкоди не буде", – розповідає еколог Ігор Антахович.\nОхочих ділитися такими відходами вистачає.\nЩодня кав'ярня продукує від 30 до 50 кілограмів кавової гущі. Раніше кавові відходи у кафе викидали у смітник, нині готові безкоштовно дарувати їх комунальникам на благо міста.\nУ кав'ярні кажуть: збирати кавову гущу – неважко. Достатньо поставити спеціальний контейнер.\n"Єдине, що ми мусимо, це віддавати щодня або раз на два дні, щоб вона не цвіла, бо кавова гуща з вологою і більше як день у закладі в такому вигляді, як вона зібрана, не може бути", – каже речник мережі кав'ярень Тарас Маселко.\nЯкщо кава успішно допоможе боротися з ожеледицею на вулицях Львова, то з наступного року комунальники посипатимуть нею всі вулиці та парки міста, а, можливо, і проїзні дороги.\nВпала і зламала руку: львів'янка відсудила 18 тисяч гривень компенсації за травму через ожеледицю\nожеледиця кава Львів


Літургійні читання на суботу ІV Великоднього тижня (РКЦ) | CREDO\n21 Травня 2011, 08:27 5239\nДі 13, 44-52\nПс 98(97), 1. 2-3аб. 3в-4 (П.: пор. 3)\nабо: Всі кінці землі побачили спасіння нашого Бога\nЯкщо ви будете перебувати в Моєму слові, тоді справді будете учнями Моїми\nТого часу Ісус сказав своїм учням: «Якби ви Мене знали, то знали б і Мого Отця. І відтепер знаєте Його і бачили Його!»\nКаже Йому Филип: «Господи, покажи нам Отця, – і цього нам вистачить».\nГоворить йому Ісус: «Стільки часу Я з вами, і ти не знаєш Мене, Филипе? Хто Мене бачив, той і Отця бачив.\nЯк же ти говориш: “Покажи нам Отця?” Хіба ти не віриш, що Я є в Отці, й Отець є в Мені? Слова, які Я кажу вам, не від себе кажу. Отець, який у Мені перебуває, – Він і творить діла свої.\nВоістину, воістину кажу вам, що той, хто вірить у Мене, діла, які Я роблю, робитиме і він – навіть більші від них чинитиме, бо Я іду до Отця. І що тільки попросите в Моє Ім’я, те й зроблю, щоби був прославлений Отець у Сині. Якщо Мене про щось попросите в Моє Ім’я, – Я те зроблю».


УкрЗахідІнформ :: Силовики Тернопільщини провели змагання з самбо\nСиловики Тернопільщини провели змагання з самбо\n26.03.13 13:41 0 592\nУ спортивному залі Тернопільської загальноосвітньої школи №23 (клуб «Галицькі леви») обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» провела змагання з боротьби самбо серед силовиків.\nСамбо – порівняно молодий вид єдиноборства, але уже має чимало прихильників, особливо серед правоохоронців. Це й не дивно, адже даний вид спорту є комплексною системою самооборони, яка поєднує у собі найефективніші прийоми дзюдо та інших бойових мистецтв.\nНа турнірі свою майстерність демонстрували 28 учасників з 7 команд правоохоронних органів нашої області.\nЗа результатами напруженої боротьби в командному заліку першість здобули співробітники обласного управління Служби безпеки, друге місце виборола команда військової частини Внутрішніх військ, а на третій сходинці опинилися спортсмени обласного управління міліції.\nВ особистому заліку змагання проводилися у різних вагових категоріях. У категоріях до 62 та 68 кілограмів перемогу здобули військовослужбовці Максим Власенко та Олександр Смірнов. Микола Баклаков та Сергій Попик з обласного управління внутрішніх справ здобули першість у вагових категоріях до 74 і 82 кілограмів. Співробітник СБУ Олександр Кулик став першим у ваговій категорії до 90 кілограмів. Абсолютними переможцями у категоріях 100 та більше кілограмів стали рятувальник Олександр Федьків та військовослужбовець Іван Тучик. Спортсмени, які найкраще проявили себе на турнірі представлятимуть Тернопільщину на всеукраїнських змаганнях.\nПереможцям та призерам змагань вручили кубки та грамоти.\nПопередня новина: Віктор Шемчук обговорив ...


Вчені з’ясували, чому для немовлят велике значення має контакт зі шкірою мами | Для дітей\nДотики матері до дитини в дитячому віці дуже важливі для її розвитку, а також впливають на сприйняття немовлям болю. Про це у своєму новому дослідженні повідомляють вчені з Каліфорнійського університету в США і Йоркського університету в Канаді.\nМозок новонароджених дітей (особливо недоношених) має високий ступінь пластичності, тому його розвиток багато в чому залежить від взаємодії з батьками. Сигнали, які дитина отримує від контакту з матір’ю, допомагають йому вчитися справлятися з різними загрозливими факторами, у тому числі і з болем.\nУ дослідженні вчених брали участь 27 немовлят у віці від 0 до 96 днів, деякі з них народилися недоношеними. Вчені вимірювали реакцію дітей на хворобливі відчуття за допомогою ЕЕГ (електроенцефалографії) і аналізу крові, яка береться з п’яти немовляти (для новонароджених цей забір крові є обов’язковим і досить неприємним).\nПід час процедури немовлят тримали їх матері. Одні жінки тримали свою дитину безпосередньо контактуючи з її шкірою (вона була тільки в підгузку), а інші тримали дітей в пелюшках (без контакту зі шкірою) або лежали поруч на ліжку.\nЕксперимент, показав, що реакція дітей на біль змінювалася залежно від того, як саме їх тримали: торкаючись до шкіри або контактуючи з ними через одяг, або пелюшки.\n«Реакція дитини на біль при контакті зі шкірою матері послаблювалася, що може говорити про значний вплив дотиків мами на роботу мозку немовляти. Результати нашого дослідження підтверджують думку про те, що тримати новонароджену дитину біля своєї шкіри, важливо для її розвитку», — каже Ребекка Піллай Рідделл, одна з авторів дослідження.\nдитина мама психологія виховання тато стосунки діти жінка батьки сварки розлучення новонароджений розвиток здоров'я Школа поради Дитяче харчування харчування виховання дітей сон фото розвиток дітей немовля щеплення лікування хвороби догляд алергія прикорм вчені


Хаш — класичний рецепт приготування в домашніх умовах | Кулінарія\nГоловна » Поради » Кулінарія » Хаш — класичний рецепт приготування в домашніх умовах\nХаш — класичний рецепт приготування в домашніх умовах\nА яка частина туші Ваша улюблена в їжі? Найчастіше мені відповідають: корейка, окіст, грудинка. Все правильно і з цим не посперечаєшся, ці частини вважаються первосортными і не треба мати великого досвіду в кулінарії, щоб вміти їх готувати. Але я дуже ціную ще дещо, це копита, хвости і тельбух. Вони найчастіше йдуть якщо не на викид, то собакам і в деяких випадках на холодець, це якщо хто вміє його готувати. Але сьогодні мені хочеться показати Вам ще один рецепт, після ознайомлення з яким я сподіваюся, Ви по іншому почнете ставиться до цих субпродуктів. Друзі я всіх вітаю і сьогодні у нас рецепт класичного хаш в домашніх умовах.\nТрадиційний класичний хаш готується з яловичого копита, хвости і іноді деякі кухарі додають вже в кінці готову тельбух. Ні коли не міг подумати, що придбати весь цей набір буде проблематично. Довелося замовити їх у м’ясника, але скасовувати приготування не хотілося тому готувати будемо сьогодні з свинячих ніг. Виходить теж наваристо і дуже-дуже смачно. Самі подивіться на покрокове фото нижче…\nСекрет смачного хашу полягає не тільки в наваристому бульйоні, але і в правильній його подачі. І це я теж Вам покажу в кінці. Так що залишайтеся з нами все найцікавіше попереду…\nЯк приготувати Хаш в домашніх умовах. Мій покроковий фото-рецепт\nКоли вся піна прибрана, підтримуємо вогонь на мінімум, казан або каструлю дивлячись що у Вас, накриваємо кришкою і забуваємо про нього на 5-6 годин. Булькати не повинно, тільки зрідка повинні проскакувати бульбашки. Все, займаємося своїми справами.\nВже через 1-1.5 години наші ніжки почали оголятся і розварюватися, а все найсмачніше віддавати бульйону. І здається, що ось-ось зовсім небагато часу і м’ясо почне відділятися від кістки.\nЧерез 3 години томління відправляємо в бульйон горошини чорного перцю для гостроти покладемо чилі перець і для насиченості смаку і кольору кілька головок цибулі разом з лушпинням. Якщо є під рукою гвоздика, то можна увіткнути їх прямо в цибулю і разом відправити в суп.\nЗалишаємо нудитися ще на пару годин і пам’ятаємо ніякого бурління. А поки давайте підготуємо інгредієнти для подачі.\nАдже як я вже казав, дуже важливо не просто приготувати хаш, але і правильно піднести його дорогим гостям. І часник невід’ємна частина цього супу. Необхідно дрібно нарізати його ножем і залити верхнім жирним шаром супу. Це потрібно зробити заздалегідь, щоб дати йому настоятися.\nТакож заздалегідь необхідно дістати лаваш і дати йому під сушитися. Кожен гість візьме порцію часнику і цибулі в тарілку, туди ж наламає лаваш, який в процесі розм’якне і вийде щось схоже на тетерю.\nПоки чекав гостей, хаш у мене нудився близько 7 годин. Це навіть більше запланованого часу, але це ні чого страшного, адже зазвичай хаш томят навіть всю ніч і подають тільки на ранок.\nВ кінці приготування дістаємо весь вміст з бульйону, а його проціджуємо через сито. Всю м’якоть відокремлюємо від кісток і хрящиків, і відправляємо їх назад в бульйон.\nВже в самому кінці, коли будемо розливати по тарілках я додаю сіль за смаком і бульйон доводимо до кипіння. Гарячий і тільки що киплячий хаш розливаємо по тарілках.\nУ кожну тарілку кладемо півкільцями цибулю, часник і ламаємо лаваш. Наливаємо стопочку холодної та запітнілій горілки і можна виголошувати тост.\nДо речі, якщо залишки хашу розлити по формах або глибоких тарілках, поставити в холодильник, то на ранок у Вас буде ще й смачний на закуску холодець.\nЯк Ви зрозуміли, хаш це насичений бульйон з різким часниковим ароматом. Блюдо вихідного дня для великої і дружньої компанії і його не будуть їсти перед працюй або на обід. Дуже добре допомагає при простудних захворюваннях і ставить на ноги з похмілля.\nЯ сподіваюся Вам все було зрозуміло і цікаво, тоді пиши коментарі та діліться стравою з друзями.


Dreams та Mega Man – у що пограти в лютому 2020 | Факти ICTV\nЛютий, 03 в 18:58\nDreams та Mega Man – у що пограти в лютому 2020\nСічень 2020 року відзначився для гравців великою кількістю перенесень знакових відеоігор, через що кількість новинок найближчими місяцями знатно зменшилася.\nСеред постраждалих і лютий, однак Факти ICTV не засмучуються і пропонують вам ознайомитися з трьома відеоіграми, які можуть зацікавити гравців цього місяця.\nОдна з небагатьох відеоігор, яка була доступна на PlayStation 4 в ранньому доступі. Dreams нарешті оголосила дату релізу, після якої стане доступно ще більше інструментів для створення “снів”.\nDreams є відеогрою, яка дозволяє створювати невеликі власні ігри, а також випробувати ті творіння, які завантажують тисячі користувачів у всьому світі.\nУ спеціальному режимі гравці зможуть створювати власні “сни” за допомогою об’єктів і персонажів, що вже існують, або використовувати доступні інструменти для створення унікальних речей.\nПерш ніж створювати ігри і виставляти їх для оцінювання іншими членами спільноти, вам запропонують ознайомитися зі створенням рівнів, тим, як анімувати персонажів, та іншими основами.\nТим же, хто не особливо вражає креативом, запропонують традиційну кампанію під назвою Art’s Dream. В цьому режимі гравцям належить подорожувати по різними снами, кожен з яких запропонує унікальних геймплей і допоможе ближче познайомитися з можливостями гри.\nВам доведеться допомогати кільком персонажам в їхній подорожі, а також розгадувати головоломки за допомогою інструментів, які пропонує відеогра.\nВ певному сенсі в Dreams можна грати дійсно нескінченно. Адже спільнота, яка взяла участь в ранньому доступі, вже створила тисячі маленьких відеоігор і встигла здивувати розробників своїми “снами”. А з виходом повної версії можна сміливо очікувати, що ігор стане тільки більше.\nКрім того, студія Media Molecule розповіла, що планує тривалий час підтримувати відеогру і додавати в неї нові інструменти, завдяки яким гравці зможуть проявити свій креатив.\nХоча зазвичай ми не розповідаємо про ремастери, щоб приділити більше уваги новинкам, лютий 2020 року виходить настільки мізерним для відеоігор, що без них цього разу просто не обійтися.\nЦього місяця на ігрові платформи загляне колекція з серії Mega Man, яка сконцентрується на персонажі на ім’я Зеро.\nПодії Mega Man Zero/ZX Legacy Collection відбуваються через кілька сотень років після Mega Man X.\nЧитайте: Гравці ще не знають про особливості PlayStation 5 – президент SIE\nГеймплей Mega Man Zero/ZX Legacy Collection, з одного боку, дуже схожий на класичні ігри серії, але водночас надає їй нову динаміку завдяки тому, що основною зброєю Зеро є меч, а не бластер.\nОскільки відеоігри Mega Man Zero і ZX оригінально виходили на Game Boy Advance і Nintendo DS, то графіка в них була далеко не найбільш передовою. Але в оновлених версіях її трохи “підтягнули” і дадуть можливість вибирати, грати з оригінальними текстурами або ж новими.\nКрім того, Mega Man Zero був відомий своєю складністю, яку теж вирішили трохи “виправити”. Тепер для новачків з’явився більш легкий режим, в якому гравців не так сильно каратимуть за помилки.\nВсього в колекцію входить шість відеоігор, які чудово підійдуть тим, хто ностальгує за старими платформерами.\nСтудія Platinum Games, яка давно прославилася своїми прекрасними відеоіграми в жанрі Hack and Slash, вирішила нагадати про себе власникам консолей восьмого покоління.\nЦього місяця вийде колекція, що складається з двох блискучих відеоігор – Bayonetta і Vanquish.\nПерша розповість про відьму Байонетту, яка намагається повернути втрачену пам’ять, паралельно борючись з ордами ангелів.\nХоча відеогра збереглася не найкращим чином, вона добре підійде для тих, хто ще не знайомий із серією або шукає цікавої відеоігри в жанрі Hack and Slash.\nНа жаль, ознайомитися з продовженням пригод відьми Байонетти гравці можуть лише на ігрових платформах від Nintendo.\nА ось Vanquish, хоч і не поступається динамічністю іншим відеоігорам Platinum Games, є абсолютно іншим “звіром”.\nУ ній гравцям доведеться взяти під контроль агента Сема Гідеона зі справжнім суперкостюм. Він дозволяє головному герою швидко пересуватися полем бою, уповільнювати час для прицільної стрільби, ухилятися від атак супротивника і багато іншого.\nКрім того, він оснащений спеціальною системою, яка дозволяє копіювати зброю ворогів і використовувати її проти них.\nСвого часу Vanquish пройшов повз багатьох гравців, які вважали його черговим Shooter’ом. Однак він виявився прекрасним, хоч і коротким, прикладом того, як можна вдихнути в жанр нове життя.\nДо слова, компанія Sony вирішила пропустити найбільшу виставку відеоігор E3 у 2020 році.


Школярі з Тернопільщини отримали від Президента наручні годинники | Новини\nШколярі з Тернопільщини отримали від Президента наручні годинники\n17:30, 5 червня 2012 р.\nЗ нагоди Міжнародного дня захисту дітей, 135 дітей з різних регіонів України відвідали Адміністрацію Президента. Тернопільщину представляли 5 учнів.\nНа зустріч з Януковичем запросили талановиту й обдаровану молодь – переможців міжнародних і всеукраїнських олімпіад, спортивних турнірів, творчих конкурсів і фестивалів.\nНашу область представляли: Барановський Тарас(Збаразький район), Франчук Христина (Зборівський район), Кравченюк Роксолана (Тернопільський район), Корнійчук Андрій (Лановецький район) та Вівчар Зоряна з Тернополя.\nДіти отримали в подарунок наручні годинники. Для учасників зустрічі було організовано оглядову екскурсію в Адміністрації Президента України та будинку Городецького, а також визначними місцями столиці України.


Запрошуємо суб’єктів господарювання м.Конотоп прийняти участь у регіональному етапі Всеукраїнського конкурсу якості продукції (товарів, робіт, послуг) – «100 кращих товарів України». – Конотопська міська рада\nЗапрошуємо суб’єктів господарювання м.Конотоп прийняти участь у регіональному етапі Всеукраїнського конкурсу якості продукції (товарів, робіт, послуг) – «100 кращих товарів України».\nПід патронатом Президента України, під керівництвом Уряду України за сприяння місцевих державних адміністрацій згідно Указу Президента\nУкраїни від 23.02.2001 р. № 113 «Про заходи щодо підвищення якості вітчизняної продукції», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 р. № 1502 «Про щорічний Всеукраїнський конкурс якості» та розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 22.03.2011 року №204 щороку проводиться регіональний етап Всеукраїнського конкурсу якості продукції (товарів, робіт, послуг) – «100 кращих товарів України».\nЗа довідками звертатись до заступника генерального директора ДП «Сумистандартметрологія» – Шовкуна Олександра Михайловича за телефоном 33-35-97 або 8-0675407551.


Як писати, акриловими фарбами? Які особливості матеріалу, його властивості та можливості\nАвтор dev 0 Коментар(ів) 256 Перегляд(ів)\nАкрилові фарби застосовують\nскло і навіть нігті.\nАкрилові фарби лягають на будь-яку поверхню і після висихання невразливі до вологи.\nЩоб фарби трималися, поверхню слід правильно підготувати. Найчастіше обходяться акриловим грунтом. Грунт в великому асортименті продається в нашому художньому магазині Каркар.\nПеред початком роботи, для кращої адгезії, основу необхідно покрити лаком для того щоб згодом фарба не обсипалася. Після накладення лакової грунтовки, щоб фарби краще лягали, під час роботи поверхню можна змочувати водою. У малюнку акриловими фарбами кожен живописний шар як слід покривайте лаком. Цей технологічний елемент не тільки збереже на довгі роки вашу роботу, але і додасть їй глибину і легкість.\nПідбір кольорової палітри\nДля кращого результату в акрилового живопису, готових відтінків повинно бути досить багато, оскільки акрилові фарби змішуються інакше, не так як масляні. Так, основні кольори можна змішувати звичайним способом, але деякі кольори змішати в акрилі практично неможливо, тому їх краще використовувати в чистому вигляді.\nНе всі акрилові фарби виглядатимуть цілісно після висихання при об'ємної техніці. Фарби Van pure IDEA від фірми MAIMERI після висихання залишаються колишніми. Всі інші фарби тріскаються, тому якщо ефект кракелюра у вашій роботі не потрібен, то фарби необхідно змішувати зі спеціальними пастами і гелями на основі акрилової. Гелі додадуть необхідну гнучкість, блиск, або матовість в залежності від вашого вибору. А ось при роботі з пастами потрібно враховувати те, що паста білого кольору діє як білила поглинаючи насиченість кольору. Тому в окремих випадках роблять спочатку обсяг, а вже потім розписують його фарбами.\nЧим розводити акрилові фарби?\nХоч вони і розводяться водою, краще використовувати спеціальні розчинники для акрилу. Вода сильно позбавляє кольору, забирає яскравість, руйнує структуру фарб. Тому поряд зі склянкою води, в якій кисті зручно мити і зволожувати, тримайте розріджувачі для акрилових фарб. Розріджувач зменшує в'язкість і насиченість без втрати яскравості.\nФарби дуже швидко сохнуть на повітрі, так що без сповільнювача висихання акрилових фарб вам теж не обійтися (наприклад, сповільнювач фірми Daller Rowney і Сонет, представлених в нашому магазині. І спеціальні палітри з кришками теж будуть незамінні. Все це збереже ваші змішані кольору на палітрі . Зазвичай швидкість висихання сповільнюється на 4 - 5 годин.\nЯкщо ви цікавитеся тим, як малювати акриловими фарбами по тканині, вам знадобиться спеціальний розчинник для фарб по тканині. Розріджувач знадобиться і в тому випадку, якщо ви раптом захочете намалювати щось схоже на акварельний техніку. У всіх інших випадках допускається вода.\nІнструменти та догляд за ними\nДля малювання об'ємного пастозною живопису необхідні мастихіни. Вони бувають різної форми для створення різних ефектів, тому для роботи необхідно мати кілька видів цього інструменту.\nОчищати інструменти після роботи з акрилом краще відразу водою. Перед зберіганням мийте кисті в рідкому милі, воно склеїть щетинки, щоб ті не стирчали в різні боки. Для кращого збереження форми пензлів, дуже зручно використовувати кістемойку, в якій пензлі знаходяться у воді в підвішеному стані, щоб кінчик не гнувся і не ламався.\nАле якщо фарба залишилася на пензлях або одязі, то їх врятують очисники. Спеціальні очисники для старих фарб відмивають пензлі більш делікатно. Якщо ж пензлі перетворилися в палицю, допоможе очищений уайт-спірит або розріджувачі для масляних лаків і фарб.\nпензлі в них потрібно залишати на кілька годин і тільки після того як фарба розм'якшується спробувати її змити теплою водою з милом. Після такої процедури пензлі не завжди тримають колишню форму - починають пушиться.\nДля порятунку одягу можна спробувати очищувач фірми Pebeo - Nettoyant brush cleaner (універсальний очищувач для фарб).\nНезважаючи на міцність і довговічність висохлих акрилових фарб, невелика деформація при намоканні відбувається. Барвистий шар як губка вбирає в себе вологу або пар і трошки набухає, а після висихання знову стягується.\nВід усього цього з часом фарба може обсипатися, тому роботу краще покрити лаком.\nДля живопису зазвичай використовують спеціальні лаки. Вони більш рідкі і прозорі, ніж лаки для декору і не притискають візуально зображення, але при цьому добре захищають від зовнішніх несприятливих чинників.\nЩо робити з підсохлими акриловими фарбами?\nЯкщо фарба висохла в повному обсязі, а стала трохи більш в'язка, то допоможе і звичайна вода. Але якщо фарби затверділи, то ніякий розчинник їх вже не відновить. Тому фарби варто щільно закривати і при роботі видавлювати або викладати мастихіном на палітру, а також зберігати в темному місці далеко від батарей і інших джерел тепла і світла.\nІ головне, при роботі з художнім акрилом не бійтеся експериментувати. АКрилові фарби поєднується з безліччю інших матеріалів - контури, вітражні фарби, поталь, блискітки. Головне не боятися придумувати нові ідеї і намагатися їх реалізовувати. Навіть помилки збагатять ваш досвід і розширять світогляд.


У Запоріжжі чоловік погрожуючи ножем вчинив розбійний напад | Forpost\nСьогодні, близько півночі, на проспекті Соборному стався розбійний напад. Невідома особа під погрозою ножа відібрала мобільний телефон та значну суму коштів.\nОхоронці порядку обстежуючи прилеглу територію виявили схожого за описом чоловіка, який побачивши поліцейських різко змінив напрямок руху. В ході поверхневої перевірки виявили у нього в кишенях телефон, зарядний пристрій та ніж. Походження цих речей чоловік пояснити не міг та постійно плутався у показах.\nПотерпілий одразу впізнав свої речі та нападника. На місце події патрульні викликали слідчо-оперативну групу для з’ясування усіх обставин у справі.


Пелети - 10 найкращих компаній і фахівців в населеному пункті Куп'янськ 2020\nПелети, Куп'янськ і околиці\nВибір досконалих пелет для опалення - це важке завдання, тому не зволікайте - фахівці ООО "Биотек-плюс" дадуть Вам пораду і зможуть вибрати, достосовані до Ваших потреб, пропозиції. Розмістіть запит на пропозицію вже зараз і перевірте, що компанія може Вам запропонувати.\nВигідні деревні пелети з доставкою до Вашого помешкання - це звичайна послуга Атлант, дякуючи якій Ви будете стовідсотково задоволені. Ви зможете отримати вичерпну інформацію, так що не зволікайте.\nПелети – перевірте ціни і вартість в місті Куп'янськ\nЧи потрібна вам інформація про ціни, прайс-листи, витрат або кошторису витрат? То ви на правильному веб-сайті. Тепер ви можете подивитися на привабливі цінові пропозиції для Пелети. Розкажіть, що вам потрібно. Компаній Куп'янськ надішлемо вам кошторису витрат. Ви можете визначити потрібну кількість виробників, дата доставки, вироби. Запитати подробиці того, що є дійсно важливим для вас - наприклад, гарантії або обслуговування умови та спосіб оплати. Дайте нам стільки інформації, щоб отримати економніші тарифи. Якщо ви замовили раніше аналогічних продуктів, ви знаєте, дуже добре що ви шукаєте. Але якщо ви не знаєте, ви можете запитати рада. Продавець допоможе вам знайти ідеальне рішення. Не забудьте вказати контактну інформацію. Оберіть бажаний контактним способом - по телефону або електронною поштою. Компаній буде пропонувати свої продукти.\nДосі не знайшли відповідного постачальника паливних гранул, хоч і намагається знайти досить довго? ВМВ може бути Вашим рішенням. Не гайте часу, зателефонуйте їм ще сьогодні, щоб отримати відповідну пропозицію.\nООО Полтавский аукционный центр з населеного пункту Кременчуг представить пропозиції щодо продажу високої якості паливних гранул за вигідною ціною кожному покупцю, забезпечуючи, додатково, численні форми виконання платежу і вигідні умови співпраці. Зарезервуйте термін вже зараз і переконайтеся самі, що це хороший вибір!\nКомпанія АВКУБИ може запропонувати свої послуги за вигідними цінами. Вона фокусується на замовленнях Клієнтів з населеного пункту Голованевск і сусідніх міст. Не гайте часу, домовтеся про розмову ще сьогодні і отримайте пропозицію.\nВибір виняткових паливних гранул - це завдання не з легких, тому не зволікайте - професіонали Компанієвський комбікормовий завод дадуть Вам рекомендацію і знайдуть, відповідні до Ваших очікувань, пропозиції. Тільки один телефонний дзвінок розділяє Вас від одержання вигідної пропозиції - зв'яжіться відразу!\nПокупка доступних паливних пелет - це нелегке завдання, тому не зволікайте - фахівці GEU допоможуть Вам і зможуть вибрати, відповідні до Ваших очікувань, пропозиції. Вони можуть задовільнити очікування навіть найбільш вимогливих Клієнтів, саме тому - це ідеальний вибір.\nКомпанія Теплоконтакт може запропонувати свої послуги за доступною ціною. зосереджує увагу на замовленнях Клієнтів з населеного пункту Одесса і сусідніх районів. Ви зможете отримати вичерпну інформацію, так що не витрачайте часу даремно.\n2432.0 km від Куп'янськ\nЯкщо Ви ще не прийняли рішення щодо вибору відповідного постачальника вигідних пелет, компанія АВАНТА ЭКСИМА може бути тим, хто Вам потрібен. Розмістіть запит на пропозицію вже зараз і дізнайтеся, що компанія може запропонувати Вам.\nЩе не знайшли відповідного постачальника пелет, хоч і намагається знайти дуже довго? Wisewood Solutions може розв'язати Вашу проблему. Домовтеся про розмову вже зараз, щоб отримати деталі.\nФОП Тарасов з населеного пункту Таїрове представить пропозиції щодо продажу відповідних деревних пелет за хорошою ціною кожному зацікавленому, забезпечуючи, додатково, численні форми реалізації платежу і вигідні умови співпраці. Ви зможете вже сьогодні отримати детальну інформацію, так що не зволікайте.\nВигідні пелети з доставкою до Вашого дому - це звичайна послуга Векос Енерджі, дякуючи якій Ви будете стовідсотково задоволені. Достатньо зателефонувати і Ви зможете отримати розцінки, які, безумовно, сподобаються Вам.\nЯкщо ви поради та послуги в Пелети шукаєте в секторі, відвідайте візитна картка компанії. Це ідеальне рішення, якщо ви зацікавлені в Відгуки та рекомендації. Тепер ви можете просто перевірити відгуків про компанії з Куп'янськ. Тут ви можете знайти описи діяльності кожної компанії – інформація про запропонованої статті, про досвід компанії та локалізації. Також, ви можете швидко порівняти відзначає інших клієнтів. У вас все в одному місці: Відгуки про постачальників і продукцію. Онлайн візитки зробити його легше знайти професійного посередник у вашому районі. Якщо вам потрібна додаткова інформація, можна надіслати повідомлення постачальник. Звернутися за порадою. Вони допоможуть вам знайти індивідуальні рішення. Для цього вони посилають пропонує без зобов'язань. Продукцію можна купити відразу.\nПелети з доставкою до Вашого дому - це типова послуга Струмок, дякуючи якій Ви будете повністю задоволені. Вирішіть без вагань і не чекайте - зателефонуйте і отримайте попередні пропозиції щодо співпраці, які сподобаються Вам.\nЯкщо Ви хочете знайти пропозиції щодо продажу висококласних пелет, тоді ТОВ "ІНТЕРТРАНС 2000" 100% підбере для Вас відповідний товар. Ми рекомендуємо запитати - варто, без сумнівів.\nЯкщо Ви досі не вибрали відповідного постачальника найкращих деревних пелет, ООО ЮПК може бути тим, хто Вам потрібен. Для того, щоб отримати більш детальну інформацію зв'яжіться з ними сьогодні - це правильний вибір.\nІншого такого продавця буде важко знайти в населеному пункті Одеса, саме тому, якщо Ви хочете знайти пропозиції щодо продажу добрих паливних гранул, обов'язково, ознайомтеся з пропозиціями ООО "ЮПК". Вони можуть задовільнити вимоги найбільш вимогливих Клієнтів, саме тому.\nПокупка найвищої якості деревних пелет - це завдання не з легких, тому не зволікайте - спеціалісти Гарант плюс допоможуть Вам і знайдуть, достосовані до Ваших потреб, пропозиції. Вони можуть задовільнити вимоги найбільш вимогливих Клієнтів, саме тому вони є відмінним вибором.\nЯкщо Ви досі не знайшли відповідного постачальника висококласних паливних гранул, Екопеллет Україна може бути тим, кого Ви шукаєте. Для того, щоб отримати відповідну пропозицію зв'яжіться з ними зараз - дійсно, варто.\n2636.8 km від Куп'янськ\nШукаючи пропозиції щодо продажу висококласних деревних пелет, Ви знайдете компанії, які матимуть пропозиції для Вас, але Superportal LLC не має собі рівних. Достатньо зателефонувати і Ви зможете отримати пропозиції, які, безумовно, будуть варті Вашої уваги.\nЯкщо Ви ще не знайшли відповідного постачальника досконалої якості пелет для опалення, компанія BIOMAC UA може бути тим, хто Вам потрібен. Вкажіть, що Вам необхідно і отримайте найкращу пропозицію, що відповідатиме Вашим очікуванням.\nІншого такого продавця буде нелегко знайти в населеному пункті Ужгород, саме тому, якщо Ви хочете знайти пропозиції щодо продажу висококласних пелет, без вагань, ознайомтеся з пропозиціями ФОП РОМАН В.Ф.. Пропонуємо ознайомитися з пропозицією - Ви не пошкодуєте.\nКупівля відповідних паливних пелет - це важке завдання, тому не зволікайте - фахівці Максимус зможуть допомогти Вам і зможуть вибрати відповідні пропозиції. Не гайте часу, зв'яжіться з ними навіть сьогодні, щоб ознайомитися з розцінками.\n2639.2 km від Куп'янськ\nІнтер-бізнес з населеного пункту Ужгород представить пропозиції щодо продажу відповідних пелет за вигідною ціною кожному замовнику, забезпечуючи, додатково, численні форми виконання платежу і вигідні умови співпраці. Достатньо зателефонувати і Ви зможете отримати пропозиції, які приємно здивують Вас.\n2662.8 km від Куп'янськ\n2665.3 km від Куп'янськ\n2668.4 km від Куп'янськ\nШукаючи пропозиції щодо продажу відмінних паливних пелет, Ви знайдете компанії, які матимуть пропозиції для Вас, але Фізична особа - Ваш найкращий вибір. Для того, щоб отримати більш детальну інформацію зв'яжіться з ними вже сьогодні - Ви тільки виграєте.\nПлануючи вибрати пропозиції щодо продажу паливних пелет, Ви знайдете компанії, які матимуть пропозиції для Вас, але ФОП Миханько не має рівних. Пропонуємо зв'язатися - Ви не пошкодуєте.\nПодібні замовлення: Продаж пелет, Пелети купити, пелети ціна, Пелети купити Куп'янськ, пелети ціна Куп'янськ


Помер автор «Форреста Ґампа» Вінстон Ґрум - ТЕЛЕКРИТИКА Помер автор «Форреста Ґампа» Вінстон Ґрум - ТЕЛЕКРИТИКА\n18/09/2020 by iGromada | 0 comments\nАвтор книжки «Форрест Ґамп», американський романіст Вінстон Ґрум помер у віці 77 років. Про це повідомила у фейсбуці з посиланням на його родину мер американського міста Ферхоп у штаті Алабама, де він жив.\nҐрум народився у Вашингтоні, виріс в Алабамі, закінчив університет штату. Служив у В’єтнамі, після закінчення служби працював у газеті Washington Star, у 1978 році опублікував першу книжку.\nУ 1984 році він був номінований на престижну Пулітцерівську премію за документальну книжку «Розмова з ворогом», де розповів історію американського солдата, який втік із в’єтнамського полону до США, але був заарештований за дезертирство.\nУ 1986 році він опублікував книжку «Форрест Ґамп», яка розповідає історію життя однойменного персонажа з Алабами. У 1994 році екранізація роману з Томом Генксом у головній ролі здобула шість премій «Оскар», книжка стала бестселером і зробила Ґрума відомим широкому загалу.\nПісля цього він опублікував чотири художні книжки, в тому числі продовження «Форреста Ґампа» і 13 книжок про історію США.


Працівник "Нової пошти" крав з посилок телефони - Gorozhanin.com.ua\nКолишнього працівника відділення "Нової пошти" засудили за крадіжки, які він вчиняв на робочому місці.\nРік обмеження волі та звільнення від покарання з іспитовим строком на рік отримав колишній сканувальник-пакувальник одного з відділень "Нової пошти" у Кременчуці. Його визнали винним у крадіжці та крадіжці, скоєній повторно. Про це стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень.\nЯк вказано в реєстрі, 29 лютого 2020 року обвинувачений, перебуваючи на робочому місці, під час відвантаження вантажу в автомобілі помітив коробку з мобільним телефоном "Xiaomi Redmi 8". Він забрав телефон з коробки та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши 3 тис. грн збитків.\n3 березня 2020 року обвинувачений під час відвантаження вантажу відкрив одну з коробок та, побачивши в ній мобільний телефон "Aelion i8", викрав його, завдавши 731 грн 97 коп. збитків.\n14 квітня 2020 року обвинувачений під час відвантаження вантажу відкрив одну з коробок і, побачивши в ній планшет "Nomi c080034", викрав його та розпорядився на власний розсуд, спричинивши 2 тис. 111 грн матеріального збитку.


PressReader - Den (Ukrainian): 2017-03-29 - Малопотужні лікарні перепрофілюють\nМалопотужні лікарні перепрофілюють\nДержава платитиме за медичну послугу, а не «ліжко», — заступник міністра\nDen (Ukrainian) - 2017-03-29 - День України -\nПро це заявив заступник міністра охорони здоров’я Павло Ковтонюк, відповідаючи на питання представників Асоціації міст України про розподіл відповідальності держави та громад за утримання лікарень в регіонах.\n«Ми переходимо в систему господарського права, коли держава в межах гарантованого пакету медпослуг виступатиме замовником, а медзаклад — постачальником. На сьогодні майже всі лікарні перебувають у власності громад, тому й утримання їх — зона відповідальності місцевої влади. Після впровадження реформи медичний заклад отримуватиме певний дохід, в тому числі і від Національної служби здоров’я, і з цього доходу він повинен передбачити кошти на утримання. Тарифи на медичні послуги будуть такі, щоб всі операційні видатки на надання послуг були забезпечені. Але крім того, громада може додатково допомагати в оснащенні лікарні чи закупівлі необхідного обладнання», — зазначив Павло КОВТОНЮК, повідомляє www.moz.gov.ua.\nРазом з тим, держава замовлятиме послуги лише в тому медичному закладі, де вони відповідатимуть належному базовому рівню якості. У випадку, коли в районній лікарня приймають 10 пологів на місяць, послугу замовляти і оплачувати не будуть, оскільки фах лікарів може становити загрозу життю матері і дитини.\nНа питання, яка доля чекатиме лікарні, що не відповідають розробленим МОЗ вимогам, та які місцева влада вирішить залишити в нинішньому статусі, Павло Ковтонюк наголосив: «Неухвалення плану розвитку госпітального округу ніяк не вплине на державне замовлення послуг. Але це вплине на розвиток громади, адже інвестиції в інфраструктуру повинні спрямовуватись в мережу. Не в кожен заклад окремо, а в сплановану мережу, яка є закінченим циклом стаціонарних послуг. Тому ті інвести- ції, які виділятиме уряд та іноземні інвестори, будуть давати виключно під мережу. Якщо якась громада не підтримує створення мережі, то вона зі свого бюджету сама інвестуватиме у заклад».\nЗаступник міністра також нагадав, що держава платитиме за медичну послугу, а не «ліжко», тому малопотужні лікарні доведеться перепрофілювати на заклади, де надають ті послуги, на які є попит у громади: Центри здоров’я, реабілітаційні заклади, заклади по медичному догляду, хоспіси тощо. У разі, якщо місцева влада не ухвалить рішення про перепрофілювання лікарень, вона повинна подбати про додаткові джерела фінансування цього закладу.


Китайський дрон на спирту встановив рекорд за часом перебування в повітрі\nП’ятниця, 10 квітня 2020, 16:29\nКитайський вчений винайшов ннадійний дрон для науки і рятувальників\nНове джерело палива змінить ситуацію у сегменті безпілотних польотів\nальтернативна енергетика,\tдрон,\tекологічна катастрофа,\tекологія,\tенергія,\tнаука,\tтехнології\nВчені з Китаю провели тестування експериментального дрона FY-36. Його експериментальність полягає у тому, що він працює з паливною системою на метанолі. У процесі тестування дрон встановив рекорд і протримався у повітрі близько 12 годин. Як повідомило видання South China Morning Post, це стало рекордним показником.\nМетаноловий безпілотник розробила компанія Feye UAV Technology з Тяньцзіня і Даляньський інститут хімічної фізики і Академія наук Китаю. Дрон важить 15 кілограмів. Із системою з чотирма гвинтами з паливним елементом на метанолі винахід може розвивати швидкість до 90 кілометрів на годину.\nФахівці підрахували, що батарея на метанолі може вивільняти в 70 разів більше енергії, ніж літій-іонний акумулятор.\nТакож китайські вчені заявили, що спирт є складнішим джерелом енергії, ніж звичайний акумулятор. Наприклад, при низьких температурах перетворення хімічної енергії в електричну сповільнюється. Вони також змогли домогтися 12-годинної автономності польоту після двох років роботи та півтора десятка невдалих тестових запусків.\nАвтор розробки FY-36 Чжан Венью (Zhang Wenyu) зауважив, що нове джерело палива змінить ситуацію, що склалася у сегменті безпілотних польотів. За словами вченого, дрон на спиртовій тязі можна використовувати у пошуково-рятувальних операціях, для аерофотознімання, у наукових і військових цілях.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: 5 ПОПУЛЯРНИХ РЕЧЕЙ, ВИНАЙДЕНИХ ДІТЬМИ


Торт “Медівник” - Європейська Кухня з Іриною Чорній\nЗапашний медівник нашого дитинства. Вірю, що багато хто з нас, пам’ятає спрацьовані руки бабуні, яка готувала медові паляниці, перекладала сметаною, посипала їх цукром пудрою і то… був звичайний пляцок для дітей чи не на щодень. Тоді – це, справді, сприймалось як звична домашня випічка для малечі до молока, гарбати, чи просто так, на щодень. А сьогодні? Сьогодні з таких рецептів роблять вишукані шедеври. Отож, пропоную і Вам приготувати традиційний бабусин «шедевр» для вашого щоденного родинного столу, який вмить стане святковим.\nЯк кажуть – смачного багато не буває, на фото у нас подвійна порція усіх інгредієнтів, оскільки великі торти для спеціальної оказії, для цілої родини. Звісно, можна приготувати й менший медовий тортик, лише з порції, що зазначена у рецепті. Але навіщо себе обділяти у можливості поласувати медовою смакотою дитинства.\n1,5 чайні ложки гашеної оцтом соди\n500 г сметани 20%\n200 г вершків для збивання 30-40%\nЯйця розбити та помістити у чашу міксера, злегка збити, до однорідності. Додати мед, масло та цукор.\nДля більш насиченого кольору коржів, краще брати темніший мед аніж ми подаємо, наприклад гречаний.\nДля водяної бані, поставити на вогонь середню каструлю з водою. Коли вода нагріється, поставити чашу з яйцями й рештою інгредієнтів на водяну баню.\nПідігрівати до моменту поки яйця, масло і мед не перетворяться в однорідну суміш, при цьому постійно помішувати. Зняти з вогню, додати гашеної соди, перемішати.\nВстановити чашу з сумішшю в міксер, змінити вінчик на наконечник для тіста і частинами додаючи борошно добре вимішувати. Тісто виходить тепле, в’язке, липке. Борошна більше бажано не додавати.\nАбо ж тісто можна замісити вручну лопаткою, у звичайній посудині й це не буде важко.\nПриготувати дві тортниці діаметром 23—25 см, вирізати, відповідно дна, кола із пергаменту.\nНа сам пергамент викласти п’яту частину тіста 170 г й акуратно, за допомогою ложки розтягнути його по папері до самих боків. Пергамент з тістом обережно опустити в тортницю.\nРівномірно розрівняєте тісто дорівнює рівному коржу та естетичному вигляду вашого шедевру.\nКоржі випікати у попередньо нагрітій духовці до 200С – всього 7-10 хв щоб легко підрум’янилися. Зручно випікати у двох формах одразу, поки печеться одна готується друга. Із запропонованої порції у середньому виходить 5-6 коржів.\nКоржі також можна випікати на квадратних деках, викладаючи тісто колом, коли корж спечеться прикласти до нього тарілку відповідного діаметра та вирізати круг, обрізки використати для посипки. Випікати можна й без пергаменту, але добре змащувати дека жиром.\nДля приготування крему, необхідно збити вершки до відповідної густини. Потім збити сметану з цукром і ваніллю до повного їх розчинення. Сметана може бути й не надто густою. Отож, вершки змішати зі сметаною, видавити сік з лимона, добре перемішати. Кількість лимонного соку регулювати відповідно свого смаку.\nОдин з коржів, або обрізки, трішки підсушити в духовці та подрібнити у блендері до утворення крихти.\nПерекласти кремом усі коржі, теж кремом змастити боки й верх торта й обсипати навколо приготованими крихтами.\nТорт поставити на ніч у холодильник для просякання й насичення його смаком.


«Луцькводоканал» можуть знову відключити від електроенергії – Волинська область онлайн «Луцькводоканал» можуть знову відключити від електроенергії – Волинська область онлайн\n20.03.2019 13:34 Романова Лидия\n«Луцькводоканал» можуть знову відключити від електроенергії\nВолиньобленерго завтра відключить КП “Луцькводоканал”\nВарто нагадати, що починаючи з 1 січня, усі промислові споживачі світла можуть обрати, самостійно, собі постачальника електроенергії. Зокрема, це стосувалося і КП «Луцькводоканал».\nНагадаємо: Волинянка, що постраждала у страшному ДТП потребує термінової допомоги небайдужих.\nПідприємство не знайшло собі постачальника, тому ці обов’язки Кабінет Міністрів поклав на підприємство «Укрінтеренерго». Про це повідомив ПрАТ «Волиньобленерго». Вже традиційно, підприємство не розрахувалося за електропостачання. У зв’язку з цим постачальник електроенергії, ще 28 лютого, висунув вимогу про виплату заборгованості та в разі невиплати – відключити від електропостачання всі об’єкти «Луцькводоканал». Це повинно статися 21 березня о 10 годині ранку.\nЧитайте також: Волинська поліція з’ясовує обставини смертельної ДТП на Горохівщині.\n«Луцькводоканал» раніше, також мав проблеми зі сплатою коштів за електроенергію. Проблеми стосувалися тодішнього постачальника «Волиньобленерго». Тоді конфлікт був улагоджений шляхом виплати частини боргу.


Острів святого Теодора\nОстрів святого Теодора, від Грецького (Αγίων Θεοδώρων). Невеликий але дуже красивий острівець розташований на північному заході острова Крит, не далеко від селища Платаньяс (грец. Πλατανιάς). Для запобігання набігів на острів Крит і на Платаньяс, в 1585 році Венеціанцями було зведено 2 фортеці на острові святого Теодора. На жаль, при першому ж нападі турецьких загарбників на острів Святого Теодора Венеціанці не зуміли надати належного опору.\nЩе однією визначною пам'яткою цього острова є кізоньки Кри-Кри. Це єдине місце на землі де вони живуть. Через це острів зробили заповідником. На острові круглий рік живе одна людина - охоронець. Він контролює щоб ніхто не спускався на цей острів. Хоча дуже багато туристів підпливають ближче, що б розглянути цих козочек і сам острів.\nТак само, між островом і пляжем на відстані 10 метрів від острова спочиває затонулий німецький літак Юнкер - нагадування про другу світову війну.


29.03.2019 Конференція "Більше скаутингу дітям України"\nЩо таке Скаутинг? Більшість з нас знає відповідь на це запитання або принаймні відчуває, що знає. Але багато людей в Україні навіть й не здогадуються, що поряд з ними є багато можливостей ставати кращими, успішнішими та конкурентноспроможнішними. Завдяки проекту «Більше Скаутингу дітям України»,в якому брала участь наша школа та Скаутське формування "Епіцентр" протягом 2018 року. А що робити...\n26.03.2019 У притулку Zooplatform\nСьогодні ми отримали дозу позитиву від хвостиків притулку @zooplatform та передали подарунки від учнів школи 207. А саме 15 кг корму, плед та подушку. Якщо вам також необхідна радість та позитив від хвостиків,то вам сюди...\n25.03.2019 Навчання вчителів на канікулах\nВ той час, коли наші учні насолоджуються канікулами, вчителі - навчаються. Завдяки плідній співпраці нашої школи з оргіназцією "Червоний хрест" учителі пройшли навчання з надання першої домедичної допомоги. Під час навчання було опрацьовано наступні теми: штучне дихання, непрямий масаж серця, дії під час нападів епілепсії та що роботи якщо дитина вдавилася....\n01.03.2019 У музей "КиївГрад"\nЧи уявляли Ви себе в часи Київської Русі? Чи знаєте Ви скільки важать обладунки? Чи впевнені Ви, що знаєте історію становлення Київської Русі? На ці на інші запитання змогли отримати відповідь учні нашої школи, Джури рою "Чайка", під час відвідування виставки "Стародавня Русь". Ознайомившись з історією Київської Руси ми змогли приміряти обладунки та взяти участь у справжньому бою. Можемо впевнено сказати, що не кожен витримає вагу кольчуги...


Мріяв бути залізничником, але почав свою справу : 27:06:2019 - kazatin.com\nМріяв бути залізничником, але почав свою справу\n«Той, хто любить свободу, завжди шукатиме час для саморозвитку». Вадим Рожук у 19 років став підприємцем\nІсторія успіху. Вадим Рожук більше десяти років займається підприємницькою діяльністю. Почав з продажу мобільних телефонів ще у шкільні роки, тепер керує ломбардом та будівельною компанією. Каже, що свій бізнес — це перш за все свобода, хоча і ця сфера має свої нюанси\nВадиму Рожуку 31 рік. Майже дванадцять років він працює сам на себе. Хист до підприємництва у нього з’явився ще в шкільні роки. У восьмому класі почав перепродувати гаджети.\n— Тоді вони були на піку популярності, бо кожен хотів мати телефон, — згадує підприємець. — Це були 2000-ні роки. Ми їздили на радіоринок у Києві на Караваєвих Дачах. На той час це була одна з перших точок електроніки в Україні.\nКрім продажу гаджетів, Вадим займався антикваріатом. Шукав на блошиних ринках колекційні речі, переважно старовинні монети.\n— Нас було кілька людей, — продовжує чоловік. — Ми так само робили change to change: купляли-продавали.\nНе гаяв марно часу\nПісля закінчення школи Вадим спершу не планував бути підприємцем. Він вступив до Вінницького технічного університету. У вільний від занять час підпрацьовував вантажником разом з товаришами.\n— Ми на першому-другому курсі розвантажували вагони з цементом, цукром, борошном, — згадує підприємець. — Шукали різні види заробітку, щоб не бути залежними від батьків.\nПісля закінчення другого курсу Вадим вирішив перевестися на заочну форму до Київського державного економіко-технологічного університету транспорту (нині Державний університет інфраструктури та технологій), бо мріяв бути залізничником. Він склав різницю у заліках, щоб його зарахували на третій курс.\nТоді він мав рік академвідпустки. Щоб не втратити час, вступив до нашого училища і здобув професію провідника. Тому ще кілька місяців під час практики встиг попрацювати на залізниці.\n— Це специфічна робота, — зізнається наш герой. — Ти постійно на ногах, немає можливості банально прийняти душ. Їдеш і в спеку, і в холод. А стан наших вагонів ви самі добре знаєте. Багато насолоди ця робота не приносила. Але це досвід, який залишається з нами назавжди і дає можливість зробити правильний вибір.\nПочав свою справу\nЗ роботою на залізниці не склалося. Саме тоді Вадим і вирішив спробувати займатися підприємництвом, але вже серйозно. Проте спершу треба було знайти гроші. Варіантів було два: брати кредит або позичати. Обрав останнє.\n— Я позичив у спільного з товаришем-однодумцем знайомого кошти, — розповідає чоловік. — Здається, 5 тисяч доларів. Так ми відкрили бізнес. Кожен шукав гроші сам. Вкладав те, що мав, і так ми заробляли на продажах і збільшенні певного відсотка, роблячи надбавку на товарах і послугах.\nКоли Вадиму було майже 20 років, він зареєструвався підприємцем. Почав з надання кредитних послуг. Відкрив свій перший ломбард.\n— Потім пішла різна торгівля, — продовжує підприємець. — Ми працювали і в сфері надання послуг, роздрібної торгівлі (кава, предмети гігієни, продукти). Потім почали працювати по будівництву.\nОсвіта приносить користь\nСьогодні Вадим має ломбард і будівельний бізнес. Його фірма виконує зовнішні і внутрішні роботи, проводить заміну фасадних частин, дахів та комунікацій. Усе, окрім капітального будівництва, тому що на це потрібна спеціальна ліцензія.\n— Будівельний бізнес доволі специфічна штука і там є багато різних процесів, — каже підприємець. — З фундаменту ти не можеш одразу перейти до покрівельних робіт чи стін, комунікацій, освітлення, електрики. Плюс не всі майстри роблять все від «а до я». Одні займаються суто зведенням каркасу, інші — дахом. Тому в загальному група, яка будує — це 20–25 осіб. Їхня робота розбивається на етапи і кожен виконує свою частину.\nВадим має дві вищі освіти: економічну та юридичну. Каже, завдяки цьому значно легше розвивати свою справу.\nПлюси та мінуси бізнесу\nДля Вадима можливість розвивати свою справу — це, перш за все, свобода. Бо так він може сам розраховувати свій час та не бути залежним ні від кого. Саме це бажання і спонукало його відкрити бізнес.\n— Ми часто бачимо утиски працівників, які знаходяться під керівництвом вищого посадового складу, — каже чоловік. — А я людина амбіційна і доволі імпульсивна. Щоб уникнути конфліктних ситуацій з керівництвом, краще працювати на себе. Ти розраховуєш свій день зовсім інакше. Той, хто любить свободу, завжди шукатиме час для саморозвитку. А коли працюєш на когось, важко знайти вільну хвилину.\nПроте у кожній бочці меду є ложка дьогтю. Так само і в підприємництві є низка ризиків. Перш за все завжди є невтішна перспектива втратити вкладені гроші.\n— Ти інвестуєш свої кошти, — пояснює наш герой. — Але спершу їх треба десь взяти. Або в кредит, або позичити. І лише з часом, коли бізнес піде у плюс, ти зможеш віддати борг.\nКрім того, існує багато факторів, які впливають на ведення бізнесу. Чи не найголовніший — закони, які приймаються в державі. Тому потрібно постійно вивчати зміни. А ще впливає і те, де саме відкриваєш свою справу: в селі, місті чи мегаполісі.\n— Кожен апарат місцевого самоврядування також має вплив на підприємців, — продовжує Вадим. — Минулого року передали повноваження міським радам встановлювати податковий відсоток для другої і першої групи ФОПів, відсоток податку на землю, яку використовує підприємець для ведення своєї діяльності. Одні місцеві ради приймали одні відсотки, інші зовсім інші.\nВпливає також зміна класифікації видів економічної діяльності. Бо коли підприємство змінює напрямок, доводиться все вивчати з нуля.\n— Коли ти займаєшся певним видом діяльності, ти його вже вивчив і розумієш основні проблеми цього напрямку, — каже наш герой. — Які рішення треба приймати в першу чергу, а які можна відкласти на потім. А коли ти починаєш в іншому напрямку працювати, це завжди як нова освіта.\nДеякі люди вважають, що в Україні надмірно високі податки. У тому числі і на ведення підприємницької діяльності. Проте, за словами Вадима, у деяких європейських країнах значно більший відсоток оподаткування.\n— Ті, хто вважають, що у нас високі податки, певно недосконало вивчали законодавство інших країн, — каже наш герой. — Наприклад, у Великобританії в середньому 10% податку на прибуток. А у Швейцарії, Данії, Австрії ця цифра доходить до 38–40%. Чим більше ти там заробляєш, тим більше з тебе податків забирають.\nПроте у Європі держава значно лояльніше ставиться до підприємців. Розуміє, що краще співпрацювати, ніж ворогувати. Бо бізнесмени за рахунок податків наповнюють державну казну.\n— Візьмемо за приклад Данію, — продовжує Вадим. — Якщо в тебе перші кілька років нічого не виходить і податкова бачить, що ти недосплачуєш податок, ніхто не приходить до тебе віджимати бізнес. Навпаки, дадуть фінансистів, які допоможуть перевести бізнес з мінуса в плюс. Вони чітко розуміють, що підприємства платять податки і за рахунок цього утримується держава. У нас часто-густо ця річ забувається. І про підприємців думають, що у них все класно і з них треба забирати якомога більше.\nМолодець!!! Я в шоці від коментарів бидла яке називає його бандитом і каже що батько все зробив за нього. Самі ніхуя не роблять тільки чекають що прийде якись Зеленський чи Саакашвілі і все за нах зробить. Бидло їбане!!\nМаксим reply Василь з махаринець\nСудя по вашему письму, то ‘’бидло’’ це скоріше ви\nВасиль з махаринець reply Максим\n"Судячи з вашого"\nНе до бандит чи не до мер? Краще б написали про людей які несуть користь місту, не за для того щоб підійти до «кормушки», а дійсно з благими цілями. Згадується час, коли МАК під керівництвом пана Вадима, бабусям ставили лавочки, і як результат мером міста не став, так і хороші справи справи закінчились.\nбатько крав на мясокомбінаті все життя і дав широку дорогу своєму синку, весь козятин це знає!\nкогдато такой бизнес назывался попроще. Барыжный движ! в данный момент бизнесмены)))


Чи не працює відеокарта: причини і рішення\nПошук і усунення несправностей відеокарти\nПрояв інтересу до можливих несправностей відеокарти - явна ознака того, що користувач підозрює свій відеоадаптер в непрацездатності. Сьогодні поговоримо про те, як визначити, що в перебоях в роботі винен саме ГПУ, і розберемо варіанти вирішення даних проблем.\nОзнаки несправності графічного адаптера\nЗмоделюємо ситуацію: Ви включаєте комп'ютер. Починають крутитися вентилятори кулерів, материнська плата видає характерний звук - одиночний сигнал нормального старту ... І нічого більше не відбувається, на екрані монітора замість звичної картинки Ви бачите тільки темряву. Це означає, що на монітор не надходить сигнал з порту відеокарти. Така ситуація, зрозуміло, потребує негайного вирішення, так як комп'ютером користуватися стає неможливо.\nЩе одна досить поширена проблема - при спробі включення ПК система взагалі ніяк не реагує. Вірніше, якщо придивитися уважніше, то після натискання на кнопку «Power» все вентилятори злегка «смикаються», а в блоці живлення відбувається ледь чутний клацання. Така поведінка комплектуючих говорить про коротке замикання, в якому цілком можливо винна відеокарта, а точніше, згорілі ланцюга харчування.\nІснують і інші ознаки, що говорять про непрацездатність графічного адаптера.\nСторонні смужки, «блискавки» та інші артефакти (спотворення) на моніторі.\nПеріодичні повідомлення виду «Відеодрайвер видав помилку і був відновлений» на робочому столі або в системному треї.\nПри включенні машини BIOS видає аварійні сигнали (різні Біосил звучать по-різному).\nАле і це ще не все. Буває, що при наявності двох відеокарт (найчастіше таке спостерігається в ноутбуках), працює тільки вбудована, а дискретна не діє. У «Диспетчері пристроїв» карта «висить» з помилкою «Код 10» або «Код 43».\nВиправляємо помилку відеокарти з кодом 10\nПерш, ніж впевнено говорити про непрацездатність відеокарти, необхідно виключити несправність інших компонентів системи.\nПри чорному екрані потрібно переконатися в «невинності» монітора. В першу чергу, перевіряємо кабелі живлення і відеосигналу: цілком можливо, що десь немає з'єднання. Також можна підключити до комп'ютера іншого, свідомо справний монітор. Якщо результат такий же, то винна відеокарта.\nПроблеми з блоком живлення полягають в неможливості включення комп'ютера. Крім того, якщо потужність БП недостатня для Вашого графічного адаптера, то можуть спостерігатися перебої в роботі останнього. В основному проблеми починаються при великому навантаженні. Це можуть бути зависання і BSODи (синій екран смерті).\nУ ситуації, про яку ми говорили вище (коротке замикання), потрібно просто від'єднати GPU від материнської плати і спробувати запустити систему. У тому випадку, якщо старт відбувається нормально, ми маємо несправну карту.\nСлот PCI-E, до якого підключений ГПУ, також може вийти з ладу. Якщо на материнській платі кілька таких роз'ємів, то варто підключити відеокарту до іншого PCI-Ex16.\nЯкщо слот єдиний, то слід перевірити, чи працюватиме справний пристрій, підключений до нього. Нічого не змінилось? Значить, несправний графічний адаптер.\nОтже, ми з'ясували, що причиною неполадок є відеокарта. Подальші дії залежить від серйозності поломки.\nВ першу чергу, необхідно перевірити надійність всіх підключень. Подивіться, до кінця вставлена карта в слот і чи правильно підключено додаткове харчування.\nВийнявши адаптер з слота, уважно огляньте пристрій на предмет «підпалин» і пошкоджень елементів. Якщо вони присутні, то необхідний ремонт.\nЗверніть увагу на контакти: вони можуть бути окислені, про що говорить темний наліт. Почистіть їх звичайною гумкою до блиску.\nВидаліть всю пил з системи охолодження і з поверхні друкованої плати, можливо, причиною неполадок став банальний перегрів.\nДані рекомендації працюють тільки в тому випадку, якщо причиною несправності стала неуважність або це наслідок недбалої експлуатації. У всіх інших випадках Вам пряма дорога в ремонтну майстерню або в гарантійний сервіс (дзвінок або лист в магазин, де була куплена карта).\n← Міняємо термопасту на відеокарті\nПідключаємо зовнішню відеокарту до ноутбука →