ПЛАН І РИНОК В ДОБУ НЕПУ - УКРАЇНА МІЖ ДВОМА ВІЙНАМИ (1921-1939 рр.) - УКРАЇНА ЗА РАДЯНСЬКОЇ ДОБИ - НОВІТНЯ ІСТОРІЯ УКРАЇНИ\nПЛАН І РИНОК В ДОБУ НЕПУ\nУ добу «воєнного комунізму» націоналізований сектор народного господарства функціонував як одне велике підприємство, в якому необхідні виробництву елементи, включно з пайками для робітників, централізовано розподілялися в натуральному вигляді. З переходом до непу держава побажала скинути з себе непосильний, як це з'ясувалося, тягар підприємництва, тобто покласти відповідальність за хід виробництва безпосередньо на заводи і фабрики. Разом з відповідальністю на керівників покладався обов'язок обходитися власними ресурсами для забезпечення випуску продукції та постачання робітників\nКомпартійно-радянське керівництво вже зрозуміло, що слід позбавлятися помилкових уявлень про соціалізм як гігантську монополію, яка керується одним інтересом. В. Ленін неодноразово в попередні роки повторював це твердження, мобілізуючи свою партію на побудову «командних висот» економіки як супермонополії. Коли ж ніколи не бачений людством монстр з'явився, то з'ясувалося, що держава нездатна знаходити ресурси для забезпечення його функціонування.\nЖиття не погоджувалося з концепцією «єдиної фабрики», яка становила один з фундаментальних постулатів комуністичної доктрини. Для того щоб уникнути господарського колапсу, доводилося ламати мертві конструкції «главкізму», які обплутували й душили націоналізовану промисловість.\nЕкономісти з більшовицького табору вбачали вихід із становища, що склалося, в денаціоналізації підприємств. Однак це не влаштовувало політиків, які стояли за збереження державної власності й погоджувалися тільки на приватизацію дрібних закладів. Водночас політики розуміли, що бюджет має позбутися відповідальності за матеріальне постачання державних підприємств «Командними висотами» економіки треба було керувати на відстані, а не безпосередньо. Підприємства, як підкреслювали політики, треба утримати в державній власності, але відпустити «на волю».\nРадикального виходу з такої нерозв'язної в комуністичній доктрині економічної ситуації не існувало. Проте певний вихід усе-таки знайшовся. Народилася суперечлива в своїй основі концепція комерційного розрахунку, трохи згодом почали вживати інший термін — господарський розрахунок. Між державним бюджетом і бюджетом державного підприємства запроваджувалася адміністративна перетинка. Виробництво перестало функціонувати як «єдина фабрика». Підприємство ставало господарюючим суб'єктом, набувало права юридичної особи й діставало можливість самостійних дій на ринку. Суперечливість госпрозрахунку полягала в тому, що держава не могла не турбуватися про долю власних підприємств, навіть якщо вони господарювали вкрай погано.\nРинок, в якому опинялися госпрозрахункові підприємства, був відрізаний від світового ринку монополією зовнішньої торгівлі. Він був майже або цілком монополізований, тобто позбавлений конкуренції підприємств інших форм власності.\nМасштаби і рішучість перебудови народного господарства в роки непу вражають уяву нашого сучасника. Перехід від обов'язкової праці (загальна трудова повинність, трудові мобілізації, труд армії) до системи вільного найму робочої сили, від розподілу за картками — до ринкової торгівлі, від інфляційного «радзнаку» (паперового рубля) до обмінюваного на інші валюти червінця, від безгрошових нарядів-замовлень — до стимулювання випуску необхідної суспільству продукції економічними засобами, а також децентралізація управління підприємствами, переведення їх на госпрозрахунок, організація кредитно-фінансової системи й оптової торгівлі засобами виробництва — все це було розпочато, а частково й завершено протягом перших двох років нової економічної політики. Переконавшись у тому, що комуністичні, тобто не ринкові, засоби й методи організації економічного життя не спрацьовують, В. Ленін доклав величезних зусиль, щоб якнайшвидше позбутися їх, хоча йому було надзвичайно важко прийти до рішень, які суперечили всій його попередній діяльності.\nОднак не варто переоцінювати неп. Компартійно-радянське керівництво не могло перейти до справді ринкових методів господарювання в економіці.\nДиктатура і ринок — поняття несумісні. В умовах диктатури міг виникнути тільки штучний ринок. Запозичені від капіталістичного господарювання в роки непу зовнішні форми організації виробництва (трести, капітал, прибуток тощо) були тільки імітацією ринкових відносин.\nУ перші роки непу керівники державної партії намагалися не протиставляти план ринку, а директиву кон'юнктурі. Вони закликали враховувати у плануванні ринкову кон'юнктуру, спиратися в управлінні «командними висотами» на закони ринку. Тимчасово відсунувши ідеологію на другий план, керівники партії взялися за реорганізацію колосального державного сектора економіки на ринкових засадах. До цього були залучені дореволюційні фахівці — економісти, статистики, фінансисти. Кращі з них домоглися винятково цінних результатів у галузі державного регулювання господарства ринковими методами Макроекономічні дослідження. В. Леонтьева, який пізніше емігрував до США, зробили можливим опрацювання співробітниками ЦСУ на чолі з П. Поповим першого в світі звітного балансу народного господарства СРСР на 1923/24 р. Розраховані вперше у світі міжгалузеві баланси давали величезний ефект.\nЗусиллями фахівців світового рівня, яким партія надала певну свободу дій, нова економічна політика матеріалізувалася в багатьох конкретних досягненнях, серед яких насамперед слід згадати відродження кредитно-фінансових установ, відмінно проведену грошову реформу, організацію державної і кооперативної торгівлі, налагодження, попри гамівну сорочку економічної диктатури, госпрозрахункових засад у «командних висотах» господарства.\nПроте тимчасовий союз компартійно-радянського апарату з безпартійними економістами виявився вичерпаним уже в 1925 р., коли державна влада взяла курс на поступове згортання непу. В промисловості цей поворот пов'язаний з гаслом індустріалізації, проголошеним в останній декаді грудня 1925 р XIV з'їздом ВКП(б).\nМогутня пропагандистська машина, яка після XIV з'їзду ВКП(б) переключилася на пропаганду політики індустріалізації, не приховувала поточних труднощів і недоліків. Однак вона обіцяла в недалекому майбутньому, не пізніше ніж через п'ять років, побудову економічного фундаменту соціалізму. Виконання цього завдання мало нібито забезпечити стрімке зростання народного добробуту. В такий нехитрий спосіб державна партія прагнула забезпечити підтримку суспільством політики індустріалізації.\nЯкщо ринок у «командних висотах» створювався і контролювався самою державою, то ринкові відносини між містом і селом були позбавлені штучності. Націоналізація основного засобу виробництва — землі — не робила індивідуальні (за тогочасною лексикою — одноосібні) господарства селян залежними від держави. Вони міцно трималися за свою власність і віддавали державі вироблену продукцію тільки за ціною, яка їх влаштовувала. За цих умов хлібозаготівельним організаціям було зручніше мати справу не з розпорошеними селянськими-господарствами, а з їх кооперативними об'єднаннями Селяни вже давно, з кінця XIX ст., організовували з власної ініціативи різноманітні кооперативи — збутові, постачальницькі, переробні, кредитні. Будь-які форми кооперативів не були пов'язані з відчуженням селянської власності. Учасники кооперативних об'єднань зосереджували колективні зусилля на виконанні певних операцій або функцій, залишаючись господарями на своїй землі Ефект колективізму виникав через взаємозв'язок їхніх інтересів на ринковій основу. Поза товарно-грошовими відносинами кооператив не міг існувати.\nОписані в програмі РКП(б) 1919 р. колективні господарства мали іншу природу. Саме за ними закріпилася назва колгоспів, хоча кооперативи також були колективними господарствами. З кооперативами у колгоспів не було нічого спільного. Для колгоспів було характерним відчуження засобів виробництва. Форми колгоспів розрізнялися за ступенем відчуження, яке могло бути цілковитим (у найбільш ненависних селянам комунах), проміжним (в артілях) і початковим (у товариствах спільного обробітку землі — тсозах). У комунах і меншою мірою в артілях, які проголошувалися комуністичною доктриною вищими формами виробничих об'єднань, селянин позбавлявся власних засобів виробництва та індивідуальної відповідальності за результати господарювання У виробничому процесі він мав становище, яке практично нічим не відрізнялося від становища робітника промисловості, — найманої робочої сили.\nЕкономіка колгоспів була натуральною або цілком могла обходитися без товарно-грошових відносин. Якщо кооперативи були елементом ринкової економіки, то колгоспи вписувалися в економіку, основану на директивному плануванні.


У Збройних Силах України 56 726 жінок\nУ Збройних Силах України служить та працю на цивільних посадах 56 726 жінок, серед них на керівних посадах – понад 900 офіцерок. Водночас минулого року жінок у ЗСУ було більше.\n«Ми пишаємось, що 56 726 жінок проходять службу і працюють в Збройних Силах України, серед них на керівних посадах – понад 900 офіцерів-жінок, а серед офіцерів вищого офіцерського складу з’явилася жінка, яка отримала звання бригадного генерала та очолила Командування медичних сил ЗС України, – написала у фейсбук заступниця міністра оборони Ганна Маляр. Вона привітала усіх захисників і захисниць зі святом, та побажала цілими й неушкодженими повернутися додому.\nЗауважимо, що станом на вересень 2020 року у ЗСУ було 58 192 жінки. Близько 29 000 з них – військовослужбовці. Приблизно 10 тисяч жінок у ЗСУ мають статус учасника бойових дій.\nНагадаємо, що в 2016 році Міноборони кардинально збільшило перелік дозволених для жінок рядових та сержантських посад, в 2017-му дозволило офіцеркам служити на кораблях і підводних човнах. У березні 2020 року було знято обмеження щодо призначення жінок на офіцерські посади у військових частинах спецпризначення. А у квітні 2021 року офіцеркам дозволили служити на всіх посадах з військовими спеціальностями «пожежна охорона».


Перевізник FlixBus запускає маршрут до Чехії з автобусами підвищеного комфорту. Маршрут пролягатиме через Вінницю.\nНова лінія, як пише the-village, поєднає Одесу з чеським містом Плзень. Він робитиме зупинки у Кракові (Польща), Оломоуці, Брно та Празі (Чехія).\nАвтобуси почнуть курсувати 11 грудня та здійснюватимуть 5 рейсів на тиждень. Маршрут пролягатиме через Умань, Вінницю, Хмельницький, Тернопіль і Львів.\n— Працюватимуть автобуси Setra, які мають спеціальне брендування від FlixBus. Кожен автобус відповідає стандартам компанії щодо комфорту і має туалет, кондиціонер, розетки і безкоштовний Wi-Fi, — зазначають у повідомленні.\nДжерело статті: “https://vn.20minut.ua/Podorozhi/cherez-vinnitsyu-pustyat-komfortniy-avtobus-do-chehiyi-10978091.html”\nВ столице перекрыли улицу Бейбитшилик


🏁 Хімчистка м'яких меблів і килимів, забруднення, терміновий виклик\nБагато жителів Києва звертаються до послуг клінінгових компаній не тільки в тих рідкісних випадках, коли тільки якісна хімчистка м'яких меблів і килима може врятувати ситуацію, але і на постійній основі. Прибирання професіонала має набагато більше переваг, ніж багато хто вважає. Вони виражені не тільки в тривалості ефекту чистоти, але також і в її рівні. Рекомендуємо звернутися до фахівців клінінгової сфери для проведення хімчистки килима або м'яких меблів, щоб переконатися в користі приватних послуг з прибирання. Багато людей, які страждають алергією, високо цінують результат роботи команди «Клінінг-Сервіс».\nХімчистка м'яких меблів і килимів може здатися дорогим і тривалим заняттям, проте виклик команди професіоналів з компанії «Клінінг-Сервіс» набагато вигідніше, ніж покупка нового дивана.\nПропонуємо Вам ознайомитися з повним асортиментом нашої компанії. Всі послуги розбиті на три види: мийка, прибирання та хімчистка. Для м'яких меблів і килима ми використовуємо тільки перевірені засоби для чищення, які дбайливо виводять навіть в'їдаються плями. У прибиранні досвідчені фахівці також працюють з професійним обладнанням, яке не просто знімає наліт пилу з підлоги і інших поверхонь, але також вимиває забруднення на мікрорівні. Завдяки цьому молоді батьки можуть не бояться залишати свою дитину грати на підлозі. Також важливо відзначити, що наша виїзна команда, яка до того ж виконує послуги по хімчистці килима і м'яких меблів, готова виїхати на терміновий виклик. Якщо у Вас пройшла вечірка, ремонт або намічається важлива зустріч, просто довіртеся професіоналам.\nЗвертайтеся до надійних сервісів, які можуть надати дійсно недорогі і ефективні клінінгові послуги, в список яких входить і хімчистка м'яких меблів і килимів. Наші фахівці готові приїхати в будь-який день, а також на термінові виклики.


Долар на міжбанку подорожчав до 8,17 грн - портал новин LB.ua\nГоловна — Економіка — Фінанси — 18 жовтня 2012, 15:21\nТігіпко запевняє, що обвал гривні не загрожує.\nДолар відновив зростання на міжбанку. У середу торги закрилися підвищенням на копійку, досягнувши значень 8,1700-8,1745 грн/дол.\nПри цьому вартість євро за день незначно знизилася, але залишилася вищою за 10,70 грн, повідомляє "ІнтерБізнесКонсалтинг". Котирування до закриття міжбанку становили 10,7025-10,7120 грн/євро. Торги щодо рубля закрилися в діапазоні 0,2657-0,2661 грн/руб.\nМинулий тиждень долар на міжбанку завершив на рівні 8,13 грн. Таким чином за чотири дні він подорожчав на 4 копійки.\nНезважаючи на це, сьогодні віце-прем'єр Сергій Тігіпко вкотре виголосив офіційну позицію уряду про те, що обвалу гривні не буде. "Ніякого глибокого падіння, якихось проблем ми сьогодні не бачимо. Навіть близько цього не буде, тим паче обвалу гривні й так далі", - цитують чиновника "Українські новини".\nНагадаємо, у вересні українці встановили рекорд зі скуповування валюти.\nТемы: долар США, курс гривні, Сергій Тігіпко, Міжбанк


Черкаський національний університет імені Богдана Хмельницького — Ерудованість, комунікабельність і творчість — запорука успіху ННІ іноземних мов\nЕрудованість, комунікабельність і творчість — запорука успіху ННІ іноземних мов\n#ННІ\t#один день із життя інституту, факультету\t#абітурієнт\t#вступ2019\t#ННІІМ\nВони вивчають мови світу, спілкуються із носіями мов, проходять практику в закладах вищої освіти Європи та Заходу. Вони — це студенти навчально-наукового інституту іноземних мов Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького. Про особливості навчання та можливості самореалізації студентів ННІ, про їхні цікаві й насичені будні читайте в проекті «Один день із життя інституту, факультету».\n8 година ранку. У навчально-науковому інституті іноземних мов розпочалися заняття з англійської, німецької, французької, польської, латинської, іспанської, української, російської мов. Під час них хтось буде слухати цікаву лекцію про культуру Англії, хтось закріпить вивчений матеріал, хтось презентуватиме власну доповідь, а хтось уявить себе справжнім перекладачем. У кожного студента сьогодні різні заняття, але всіх їх об’єднує одна мета — підготувати кваліфікованого спеціаліста, фахівця.\nДиректор навчально-наукового інституту Людмила Швидка розповідає, що нині освіту в ННІ здобувають майже 800 студентів.\n— Ми завжди ставимо перед собою завдання не лише навчити студентів, а й зробити їхнє життя насиченим. Викладачі приділяють увагу всебічному розвитку студента. Тож навчання в нашому інституті є цікавим та інформативним, — зазначає Людмила Володимирівна.\nТакож директор інституту розповіла, що рівень знань студентів ННІ іноземних мов дозволяє їм знайти роботу вже на 3 курсі навчання:\n— Нам приємно, що, навчаючись, наші студенти вже можуть працевлаштуватися. Свої вміння та навички вони застосовують під час роботи в школах, компаніях, туристичних фірмах. Це свідчить як про хорошу підготовку студентів, так і про якість і ґрунтовність освіти в інституті.\nСтуденти удосконалюють свої вміння під час великої кількості практичних занять з іноземних мов.\nЦікавими для них є заняття з практики німецької мови. Доцент, кандидат філологічних наук Вікторія Тесля розповідає, що завжди намагається урізноманітнити навчання.\n— Наприклад, сьогоднішнім домашнім завданням для студентів було розповісти про нещодавно прочитану книгу. Таким чином ми більше дізнаємося про смаки один одного та водночас удосконалюємося у володінні іноземною мовою, — говорить викладачка.\nКреативно і жваво проходить навчання з практичної граматики. Тут студенти можуть «відшліфовувати» навички, займаючись у групах, беручи участь в іграх та інших видах роботи. Науковець Людмила Рудакова зазначає, що заняття має насамперед бути цікавим. Якщо студенту цікаво, він буде вчитися, розвиватися та найголовніше — виявляти бажання до саморозвитку.\nОсобливістю навчання в інституті іноземних мов є можливість відвідувати практичні і лекційні заняття за участю носіїв мов. На базі інституту діє Полонійний центр. У межах його роботи п’ятий рік поспіль польської мови студентів ЧНУ навчає науковець із Польщі Ева Назарук-Стоцька.\n— Мені подобаються українські студенти. Вони відкриті, цілеспрямовані, творчі. З ними легко працювати. Разом ми беремо участь у різних заходах та конкурсах. Приємно, що студенти не лише підтримують пропозиції викладача, а й самі є ініціаторами нового, — розповідає пані Ева.\nПишається викладачка і нещодавньою перемогою своєї студентки Світлани Голікової. Дівчина зайняла ІІІ місце на Всеукраїнському конкурсі читців польської поезії імені Адама Міцкевича «Креси 2018». За словами Світлани, участь у таких конкурсах ще більше стимулює до вивчення мови.\nВ інституті іноземних мов працює низка відомих науковців, авторів книг, підручників, монографій. Серед них професор — Олена Селіванова. Вона є автором понад 300 наукових праць. Її книги включені до каталогу Національної Бібліотеки Конгресу США. Передає власний досвід студентам і Світлана Жаботинська, доктор філологічних наук, професор, заслужений працівник освіти України. Вона першою в Україні розпочала дослідження в галузі когнітивної лінгвістики. Світлана Анатоліївна вже не перший рік ділиться своїми знаннями зі студентами та залишається для них взірцем.\n— Я завжди зосереджую увагу на студентові. Роблю все, аби йому було цікаво, бо лише тоді можна досягти високого результату, — говорить науковець.\nВ інституті постійно організовують навчальні лекції для студентів, запрошуючи науковців чи знаних людей із різних країн. Нещодавно в ННІ іноземних мов розпочав роботу волонтер із Корпусу Миру доктор Джонсон.\n— Студенти — скрізь студенти. Мені подобається з ними працювати. Наші заняття особливі, оскільки ми поєднуємо навчання із саморозвитком. Я розповідаю їм, як здобувають освіту в західних університетах, а також про різні країни, — говорить викладач.\nНавчають викладачі й студентів навчально-наукового центру «Інститут мінародної освіти». Формують вміння й навички викладачі ННІ іноземних мов і у студентів інших спеціальностей. З метою заохочення, популяризації мов світу, підготовки до складання ЗНО викладачі кафедри іноземних мов проводять традиційну олімпіаду для студентів немовних спеціальностей.\nСтуденти не лише вивчають мову, вони знайомляться із зарубіжною культурою. До прикладу, дізнатися більше про життя країни можна через мистецтво. Студенти відвідують театри, балет, кіно, а потім на занятті розповідають про особливості країни, про яку йшлося в мистецькому творі чи на заході. Такі завдання, на їхню думку, поєднують і прекрасне, і корисне.\nПереконатися у цьому вже змогли першокурсники Володимир Ахмад, Анастасія Компанієць та Ольга Снєгєцкайте. Хтось із них здійснив дитячу мрію, вступивши до інституту, хтось прагне вивчитися, аби стати вчителем, а хтось вивчає мови для кращого пізнання світу.\nПершокурсники розповіли, що попри великого обсяг інформації, не відчувають завантаженості, адже кожен викладач орієнтується на можливості студента.\nЦе підтверджують і студенти, які навчаються на магістратурі. За їхніми словами, викладачі ННІ іноземних мов орієнтуються на студента як на індивідуальність. Вони допомагають, дають поради, ведуть в опануванні мовами.\n— Окрім цього, викладачі заохочують до інших видів діяльності: наукової, суспільної, культмасової, — розповідає студентка Анастасія Чернявська.\nІнститут є відкритим і для студентів, які закінчили коледжі чи училища. Після чотирьох років навчання в Корсунь-Шевченківському педагогічному училищі Яна Новохатько і Тетяна Сідіченко вступили на 3 курс до ННІ іноземних мов за скороченим терміном навчання.\n— За такий короткий час ми повністю занурилися в атмосферу інституту іноземних мов. Здружилися з одногрупниками та знайшли спільну мову з викладачами. Нам дають консультації та поради. Тож ми не маємо сумнівів, що навчання буде цікавим, хоч і не легким, — говорить Яна.\nВикладачі разом зі студентами слідкують за останніми освітніми новинами обговорюють та впроваджують у практику. Уже традиційно на базі інституту діє Творча майстерня майбутніх учителів зарубіжної літератури. Темою сьогоднішнього обговорення стало формування креативної особистості вчителя зарубіжної літератури відповідно до концепції Нової Української Школи. Організувала зустріч науковець Тетяна Костюк.\nІнститут живе насиченим життям. Голова студентської ради Артем Тукало тішиться, що студенти інституту іноземних мов є активними учасниками благодійних акцій, мистецьких фестивалів та власних проектів.\n— Ми дружні й творчі. Намагаємося об’єднуватися та реалізувати задумане. Раді, що наші ідеї підтримують студенти, а викладачі завжди йдуть нам назустріч. Нині у студраді інституту студенти першого, другого та третього курсів. Ми раді, коли до нас приходить креативна молодь, яка прагне працювати на благо університету, — каже Артем.\nНавчально-науковий інститут іноземних мов — це прекрасне поєднання ерудованості, комунікабельності, творчісті. Це місце не лише ґрунтовних знань, можливостей практикуватися за кордоном чи участі у грантах — це місце професійного становлення, де кожен отримає підтримку і мудрі настанови.


Народні засоби лікування опіків | Газета "Уют"\nМайже кожна людина переживає опік у якийсь момент свого життя, зокрема термічний, хімічний або сонячний. Часто незначні опіки можна лікувати за допомогою домашніх засобів. В інших випадках потрібна негайна медична допомога.\nКалендула лікарська (нігтики). Використовують пелюстки з яких готують водний настій: 2 ст. л. свіжих або 1 ст. л. сухих пелюсток заливають 1 скл. окропу, настоюють 30 хв., проціджують. Використовують для примочок і промивання опікової поверхні. Цей засіб запобігає утворенню рубців при загоєнні опіків.\nЛопух великий. Гарний знеболювальний та протизапальний засіб. Попередньо вимите і звільнене від крапельок води свіже листя блискучою стороною прикладають на опікову поверхню. У першу добу змінюють кожні 2 год.\nПерстач прямостоячий (калган). Застосовують для вологих пов’язок, обмивань і примочок при опіках. Для лікування застосовують кореневище, з якого готують відвар: 3 ст. л. подрібнених кореневищ заливають 1/2 л води, протягом 30 хв. відварюють на повільному вогні і настоюють 4 год., проціджують.\nАлое вера. Ця рослина показала перспективи у лікуванні опіків. Його компоненти володіють протизапальними властивостями, сприяють загоєнню ран і перешкоджають росту бактерій.\nДеякі народні способи лікування опіків можуть завдати шкоди, тому не варто використовувати для цих цілей:\n• олії. Вони утримують тепло, тим самим посилюючи опік;\n• сирі яйця. Немає доказів того, що сире яйце допомагає при опіках. Навпаки, це може спровокувати інфікування опікової поверхні;\n• лід може завдати більше шкоди, ніж користі, і ще більше подразнювати спалену шкіру;\n• зубна паста. Деякі люди вважають, що використання зубної пасти у місці локалізації опіку може допомогти впоратися з проблемою. Фактично ж нестерильна зубна паста може обумовлювати поширення бактерій у місці ураження.


80 РОКІВ АКТУ 30 ЧЕРВНЯ 1941 Р. - League of Ukrainian Canadians\n80 РОКІВ АКТУ 30 ЧЕРВНЯ 1941 Р.\nОрганізація Українських Націоналістів, її воєнно-політична програма та ідеологія були закономірним наслідком втрати державності і окупації України, після поразки визвольних змагань 1917-1921 років. Вважаючи українське питання ключовим у встановленні стабільності в Центрально-Східній Європі, націоналісти намагалися спиратися на власні сили та використати усі сприятливі геополітичні обставини для відновлення української державності. У 1920-1930-х роках західноукраїнські землі стали епіцентром визвольної боротьби українського народу. В цей період у національному русі виділилося дві основні політичні течії. Легальні політичні партії займали позицію мирного тиску на урядові структури, широко використовуючи у цьому парламент, легальну пресу, санкціоновані мітинги та…\nОрганізація Українських Націоналістів, її воєнно-політична програма та ідеологія були закономірним наслідком втрати державності і окупації України, після поразки визвольних змагань 1917-1921 років. Вважаючи українське питання ключовим у встановленні стабільності в Центрально-Східній Європі, націоналісти намагалися спиратися на власні сили та використати усі сприятливі геополітичні обставини для відновлення української державності. У 1920-1930-х роках західноукраїнські землі стали епіцентром визвольної боротьби українського народу. В цей період у національному русі виділилося дві основні політичні течії. Легальні політичні партії займали позицію мирного тиску на урядові структури, широко використовуючи у цьому парламент, легальну пресу, санкціоновані мітинги та демонстрації з метою створення держави. Зневіра у досягненні незалежності України легальними засобами змусила молоде покоління шукати нових шляхів для національно-визвольної боротьби. Для націоналістів найбільшою трагедією стала втрата державної незалежності і реальною можливістю визволитися було в ході світового конфлікту, війни.\nНапередодні Другої світової війни, навесні – влітку 1939 р., ОУН розробила план дій на випадок загальноєвропейського збройного конфлікту, більшість її членства отримала військовий вишкіл у рамках роботи військової референтури та мереж вишкільних таборів у Західній Україні та закордоном. З початком німецько-польської війни ОУН не вдалася до активних дій і зайняла вичікувальну позицію. На відміну від легальних громадських організацій і політичних партій, які проголосили лояльність до польської влади, ОУН почала втілювати власні державотворчі концепції.\nІсторичне значення мав виданий у грудні 1940 р. Маніфест Революційного Проводу ОУН. У ньому зазначалося: «Ми, українці, підносимо прапор боротьби за свободу народів та людини. Боремося за визволення українського народу та всіх поневолених Москвою народів. Кличемо революціонерів усіх поневолених Москвою народів до спільної боротьби та співпраці з українськими революціонерами-націоналістами. І тільки через повний розвал московської імперії і шляхом Української Національної Революції та збройних повстань усіх поневолених народів здобудемо Українську державу та визволимо поневолені Москвою народи. Віримо і знаємо, що близький вже час, коли здійсниться завітня мрія наших батьків і з крови довгої черги героїчних поколінь спалахне вогонь народного гніву. Встане Україна і розвіє тьму неволі!». Бачучи неминучості війни між окупантами Польщі – Гітлером і Сталіном – Провід ОУН-р вважав, що у цьому збройному конфлікті можна буде здобути вимріяну Українську державу.\nНові концепції державотворення й визволення України опрацьовано зимою-весною 1941 р. РП ОУН на чолі з Степаном Бандерою. Так 31 березня – 3 квітня 1941 р. в м. Кракові відбувся Другий Великий Збір ОУН. Усі постанови і програмні положення Збору були спільно обговорювані, доповнювані й кореговані не лише їхніми відповідальними редакторами, але й усіма членами РП ОУН, керівниками референтур та комісій. Так, С. Бандера і Я. Стецько опрацьовували політичні напрямки і модель державності; стратегічно-військове планування розробляли Р. Шухевич і О. Гасин; за пропагандистський комплекс і революційні гасла відповідав С. Ленкавський. Також, як підсумок роботи Збору можна вважати, виключно для внутрішнього користування організаційні видання травня 1941 р.: «Політичні вказівки», «Боротьба й діяльність ОУН під час війни», «Акція на ОСУЗ», «Військові інструкції», «Інструкція Безпеки» та «Пропагандивні вказівки». В цих брошурах подавалися Проводом загальні вказівки і напрямки організаційної діяльності в умовах війни з метою утворення Української держави для кожного члена й низових ланок ОУН. Крайовий провідник ОУН-р Іван Климів – «Легенда» до 20 травня 1941 р. сформував у кожну область та район на західноукраїнських землях «Українські національні революційні проводи», які складалися з голови обласного/районного управління, коменданта міліції, військового коменданта, голови обласної господарської управи, керівника транспорту, народної освіти.\nДо 15 червня 1941 р. провідні діячів (С. Бандера, Олекса Гасин, Іван Ґабрусевич, В. Стахів, Я. Стецько та Р. Ярий) підготували і вислали 23 червня від імені ОУН за підписом С. Бандери і В. Стахіва чотирнадцяти сторінковий Меморандум до Адольфа Гітлера в якому всіляко підкреслювалося, що основним завданням ОУН є відновлення незалежної Української Держави. В меморандумі зазначалося: «Якщо навіть німецькі війська при вмарші в Україну будуть спершу привітані, очевидно, як визволителі, то це наставлення може швидко змінитися коли Німеччина прийде до України без відповідних обіцянок щодо свойого наміру відновити Українську Державу […] українці сповнені рішимости створити умови, які ґарантуватимуть національний розвиток у самостійній державі. Кожна влада, яка переслідує свої власні інтереси в побудові нового порядку на східньоевропейському просторі, мусить взяти до уваги цю резолюцію».\nЩоб позбавити Німеччину аргументів про відсутність національного представництва, з яким можна б вести переговори, Провід ОУН на чолі з С. Бандерою виступив з ініціативою створити комітет, який би представляв усі наявні в еміграції політичні напрямки. Для цього в Кракові повстав Український Національний Комітет (далі – УНК), який фактично очолював Володимир Горбовий. До УНК вступило багато відомих політичних діячів, за різними даними до 167 осіб. 22 червня 1941 р., УНК провів установчі збори, на яких ухвалив проголошення самостійності України та надав Я. Стецьку повноваження проголошувати незалежність у Львові та створювати уряд – Краєве правління Західних областей України та затвердив персональний склад уряду.\nАкт відновлення Української Держави проголошено 30 червня 1941 р. у Львові Національним Зборами у будинку «Просвіти» біля 20-й години вечора. Засідання вів Я. Стецько, у президії були міський голова Львова Юрій Полянський, єпископ Йосип Сліпий, представники проводу ОУН-р. Василь Кук зачитав Національним Зборам пропозицію С. Бандери про призначення Я. Стецька на голову Українського Державного Правління, сформувати уряд та уповноважити його правом призначати і звільняти урядовців. Першим заступником голови УДП – став Лев Ребет, другим заступником голови і міністром народного здоров’я – М. Панчишин. Членами УДП призначили: І. Климіва (краєвий провідник ОУН), М. Росяка (начальник канцелярії), Б. Дзеровича (заступник у справах юстиції), В. Лисого (адміністрація), К. Паньківського (заступник у справах адміністрації), М. Лебедь (державна безпека), М. Мостовий (заступник у справах народної освіти і виховання), В. Петрів (військові справи), О. Гасин і Р. Шухевич (заступники з військових справ), Е. Храпливий (рільництво), В. Стахів (заграничні справи), Ю. Федусевич (судівництво), О. Гай-Головко (пропаганда), А. Костишин (пошта), І. Ольховий (фінанси), В. Радзикевич (народна освіта і віросповідання), Я. Старух і Й. Позачинюк (заступники в справах пропаганди), Пекарський (заступник у справах народної освіти і віросповідань), Ю. Павликовський (торгівля), Д. Яців і Р. Ільницький (заступники у справах народного господарства), Х. Лебідь-Юрчик (заступник у справах фінансів), Осінчук (заступник з народного здоров’я), Т. Мороз (комунікація), Б. Іваницький і А. П’ясецький (заступники у справах рільництва), В. Солонинка (заступник начальника канцелярії УДП і зв’язку з ОУН), І. Грабар (директор Ревізійного союзу кооператив), Р. Раковський (директор Центрального союзу українських промислових кооператив), І. Мартюк (директор Центрального союзу українських сільськогосподарських кооператив), О. Сербин (директор Споживчої кооперативи).\nНапередодні, 29 (неділя), 30 червня (понеділок) спеціальна група з 20 осіб Проводу ОУН провела підготовчу роботу щодо проведення Національних Зборів і проголошення Акту. Зокрема, активну участь у цих процесах прийняли В. Кук, Я. Старух, М. Лебедь, Л. Ребет, І. Равлик, І. Климів, Є. Врецьона, Р. Кравчук, О. Безпалко, О. Мащак, Р. Малащук, Т. Онишкевич, М. Гошовський, В. Лобай, Ю. Савицький, І. Вітушинський, Д. Яців та багато інших. На початку німецько-радянської війни Похідні групи ОУН проголошують створення органів місцевої влади в містах і селах залишеними радянською владою. Німецьку адміністрацію та війська ставили перед фактом, що вже місцеве населення обрало своїх голів міст (напр. у Львові проф. Ю. Полянського), сільських війтів, сформували українську поліцію, а у Львові 30 червня 1941 р. ОУН проголосила Акт відновлення Української Державності та створено 3 липня уряд – Українське Державне Правління на чолі з Я. Стецьком. Його формували як коаліційний уряд і до нього увійшли представники політичних партій (УНДО, ФНЄ, соціалісти і безпартійні), але більшість належала націоналістам. Також були спроби домовитися про спільні дії з Андрієм Мельником. Стецько пропонував Ярославу Гайвасу включити в склад майбутнього уряду представників ПУН, намагався залучити до співпраці також Екзильний уряд УНР та прихильників гетьмана Павла Скоропадського. Передбачалося, що Українське державне правління передасть у майбутньому владу створеному в Києві легітимному урядові. Роль передпарламенту мала виконувати Українська національна рада на чолі з Костем Левицьким.\nНе довіряючи нацистам ОУН проголосили Акт відновлення української держави без погодження з «союзниками» та не зважаючи на надмірне захвалювання Гітлера в третьому пункті, німецька окупаційна влада одразу ж зорієнтувалася, що їх поставили перед доконаним фактом та як ліквідувати таке зухвале самоуправство. Шостого липня 1941 р. Провід ОУН видав відозву, де закликав: «Влада в Україні в наших руках! Закріплюючи владу на своїх землях українську владу мусимо пам’ятати: війна ще не скінчена! Тому – всі до зброї». 11 липня німецька окупаційна влада заборонила будь-яку політичну діяльність та демонстрації на підтримку Акта 30 червня й повернення С. Бандери в Україну.\nАналізуючи документи Українського Державного Правління 1941 р. їх можна умовно поділити на декілька груп. Перша, це сам Акт відновлення Української державності 30 червня, «Постанова про створення Українського Державного Правління» та «Декларація про відновлення Української Держави» від 3 липня 1941 р. Підкреслимо, що одними з перших розпоряджень голова УДП Я. Стецька ранком 1 липня 1941 р. було виготовлення двох печаток з написами «Українська Держава» та «Українське Державне Правління». Другою групою документів можна вважати листи Я. Стецька до політичних діячів: Беніто Муссоліні, Франціско Франко, Анте Павеліча, Адольфа Гітлера від 3-4 липня 1941 р. про відновлення у Львові української державності; меморандуми до багатьох МЗС в справі визнання Української Держави і встановлення дипломатичних відносин; різноманітні послання, пояснення, комунікати і декларації на ім’я Гітлера, Ріббентропа, Розенберга та інших діячів нацистської Німеччини у справі відкликання Акту 30 червня. Третьою групою документів є Уповноваження УДП на ведення дипломатичної діяльності від імені Української Держави (напр. Ріка Ярого в Японії, Леоніда Мосендза в Словаччині, Антіна Івахнюка в Хорватії, В. Стахіва в Німеччині, Григорія Барабаша в Румунії). Четвертою групою є Уповноваження про призначення Головою УДП Я. Стецька членів до обласних і районних адміністрації (управ) на Центральних і Східних землях України.\nПроголошення Акту на початку війни проти СССР було логічним і закономірним фактом. Так само вчинив Фронт Литовських Активістів, який на другий день війни 23 червня проголосив відновлення незалежності. Чергова спроба заявити про власну державність відбувалася у вкрай несприятливих обставинах і навряд чи могла бути успішною. Втім, вона вчергове засвідчила прагнення українців до власної незалежності. Поштовхом для ОУН до створення державних структур та армії літом 1941 р. була ініціатива самого народу, який не хотів миритися з окупаційними режимами. Умови в яких опинилися українці показали, що створення власних державних структур – це оптимальний варіант організації боротьби за незалежність.\nАкт відновлення Української держави 30 червня 1941 р. суперечив колоніальним інтересам Німеччини. Тактика доконаних фактів призвела, що нацисти репресували уряд Я. Стецька і місцеві органи української влади та арештували липні-вересні 1941 р. понад 1,5 тис. членів ОУН. Акт відновлення державності демонструє масштабність підготовки і розгортання структур на місцях, реалізація планів у воєнних реаліях та підтримку населення від західного кордону до Фастова і Василькова біля Києва в понад 350 містах і 187 районах, де було проголошено Акт у десятиденний термін. В семи західноукраїнських областях було створено обласні управи, а інші перебували у стані формування. Роль і значення С. Бандери в проголошенні Акту 30 червня була однією з основних. Він був співавтором тексту, ініціатором його оприлюднення та взяв на себе з Я. Стецьком відповідальність за його суть перед німецькою окупаційною владою.\nЗначення цього Акту в українській історії свідомо недооцінюють та спотворюють. Саме він засвідчив тяглість державницької ідеї, започаткував новий етап національно-визвольної боротьби та переформатування боротьби інших поневолених нації. Під гаслами ОУН і УПА в 1940-50-х роках український народ розгорнув боротьбу за Українську Соборну Самостійну Державу, що в різноманітних формах триває і на сучасному етапі російсько-української війни.


Навчання Kooikerhondje – чутливі породи собак » Собака – друг людини!\nНавчання Kooikerhondje – чутливі породи собак\nІснує набагато більше думати про те, коли, щоб завести собаку, ніж просто змусити його або її миску, де можна поїсти і їжу, щоб піти в ньому. Kooikerhondje порода собак не є винятком. Kooikerhondjes, щенята особливості повинні бути туалет підготовку, навчання вдома, і, залежно від їх віку та середовища вони прийшли, навчений не кусатися. Давайте подивимося, як деякі з цього можна досягти.\nЯкщо ви не хочете витрачати весь свій вільний час очищення трохи (або великий) столових які, здається, чарівно з'являються щоразу, коли ви залишите вашу Kooikerhondje в спокої на кілька хвилин, ви будете мати, щоб інвестувати деякий час на навчання туалет. Основне правило, щоб не відпустити його в будинок взагалі неможливо. Крім того, мінімізувати власну головний біль, тримаючи собаку в його або її особистого закрита в просторі так, що безлади не поширене. Це буде стимулювати собаку тримати його так, що продукт не буде присутній, де він висить капелюх, так сказати. Хоча це може здатися, що головне міркування в навчанні Kooikerhondje, ви скоро зрозумієте, Є кілька інших речей, які ви не хочете бачити його робити по дому.\nНаступна тема інтересу як собаку слід і не слід себе поводити, коли у себе вдома. Ви вирішите, що це добре для вашого друга, щоб бути на меблі або, якщо це є абсолютно неприйнятним. Великих витрат часу і уваги, необхідно, коли ваш новий знайомий пухнастий спочатку прибуває, тому що ви хочете, щоб запобігти шкідливі звички з самого початку. Один зі способів це тримати Kooikerhondje на повідку, де ви хочете його зберігати спокій, контролюється, і, щоб уникнути небажаного поведінки. Як тільки самоконтроль проявляється в середовищі, то повідець може бути вилучений, щоб вивчити його прогрес. Хоча загальні правила і межі дуже важливі є інша поведінки, які просто повинні бути усунені до його початку.\nСобаки можуть вкусити. Добре те, що, поставивши свою руку в рот собаки, то голосно вигукуючи коли він або вона починає чинити будь-який тиск, ви можете навчити собаку, що це неприйнятно. З часом ви можете відповісти на все менше і менше тиск, поки Kooikerhondje вчиться ніколи не вкусить жорсткий і миттєво реліз у вашому розпорядженні. Цей тренінг завершує деякі основи, які повинні бути викладання й навчання з новою собакою.\nОтримання собака може бути багато роботи, на самому початку. Kooikerhondje породи, щоб дізнатися, коли варто використовувати туалет, що буде і не буде літати, наскільки поведінка йде, і, зокрема, що кусатися погано. Це може бути багато роботи, але результат може бути, варто його, коли у вас є новий кращий друг.


Головна Віртуальний музей історії Звягеля (Новограда-Волинського) Зал 6. Новоград-Волинський у складі Російської імперії Загальні відомості\nВ місті на початку XIX ст. працювало 8 заводів: 3 шкіряних, 1 вапняний, 1 поташний, 1 цегельний, 1 салотопний і 1 винокурний.\nУ межах міста видобувалося каміння, яке було зручно використовувати для будівництва й брукування доріг, а також глина для виробництва цегли. Тюремний замок потребував не лише лагодження, але й перебудови.\nВзимку були поширені простудні й запалювальні хвороби, навесні та восени — лихоманки, влітку — жовчні гарячки.\nПлан Новограда-Волинського 1837 року\nПлан Новограда-Волинського, конфірмований 21 листопада 1837 року, дає уявлення про межі міста того часу: на сході — ріка Случ, на заході — перетинання нинішніх вулиць Шевченка, Пушкіна і Лесі Українки, на півдні — район військової частини по вул. Червоноармійській, на півночі — район будинку дитини по вул. Радянській. Центром міста тоді була досить велика базарна площа, що знаходилася поблизу стародавнього замку. На ній з різних боків розташовувалися собор, костьол і синагога (іменована єврейською школою). Посередині площі зображені «присутственні» місця, що розміщалися в древній ратуші. Навколо площі й у її межах притискалися впритул один до одного єврейські будинки і крамниці, їх півкільцем оточували християнські квартали. Недалеко від західної окраїни міста показаний казенний сад (приблизно в тих же межах, що і нинішній міський парк), через дорогу від нього — християнський цвинтар з каплицею. Інший цвинтар, єврейський, знаходився в цей час біля лівого берега ріки Случ, у районі нинішньої вулиці Коцюбинського. На Случі біля порогів, трохи нижче за течією від острівця, стояв водяний млин. У районі загальноміської школи № 5 позначені цегельні, на базарній площі і біля р. Случ — винокурні. Правобережжя, на якому було розташовано село Ново-Звягель — маєток поміщиків Уварових (згодом — Мєзенцевих), не входило до складу міста.\nБазарна площа з будівлею колишньої ратуші. Фото поч. ХХ ст.\nУ 1860-х рр. недалеко від мосту від Київсько-Брестського шосе була прорізана бічна вулиця (Тюремна), наприкінці якої виник комплекс споруджень тюремного замку. Одночасно була продовжена Садова вулиця.\nПісля зведення нового кам’яного собору на території древнього замку від останнього залишилася лише частина фортечної стіни з двома зруйнованими вежами. Змінам піддалася також ратуша на базарній площі, що існувала з ХVI ст. і мала стіни товщиною 4 аршини. Вона позбулася старих веж і воріт та була перероблена в двоповерховий чотирикутник: на першому поверсі знаходилися ряди єврейських магазинів, а на другому — приватні квартири.\nУ 1865 р. у місті нараховувалося 386 будинків, з яких лише 15 були кам’яними, населення складало 7514 жителів. Площа самого міста Новограда-Волинського в 1860 р. зросла до 330 десятин. Після забудови нових вулиць і кварталів число будинків у 1879 р. досягло 1047 (у тому числі 39 кам’яних), чисельність населення майже подвоїлася (13 479 осіб).\nКолишній будинок Висоцького, сучасний вигляд (нині центральна районна бібліотека)\nДо кінця ХІХ ст. місто будувалося переважно в південно-західному напрямку. При цьому були забудовані нові вулиці: Гончарна (з 1899 р. — Пушкінська), Олександрівська, Мала Пушкінська, Мала Сусловська, Училищний провулок, Бульварна, Лікарняна, Цвинтарна, Кагукінський провулок. На останніх двох, біля нового християнського цвинтаря, оселилися російські старообрядці та німецькі переселенці. Збільшилася довжина вулиць Завадської, Полонської, Гутинської, Князівської, Рибакової, Суслівської і ін. У цей період були побудовані 2-поверховий кам’яний будинок Льоге (1875 р.) і будинок Петрулевича на Корецькій вулиці, будинки Уварова і Гижицької, а також будинки чоловічого і жіночого відділень повітового училища (усі — у 1875 р.) на вул. Житомирській, будинок Шульца (1895 р.) на вул. Рибаковій, будинки Ліхтанського і Межирицького (1875 р.), Висоцького (1865 р.) на вул. Гутинській, будинок Синегуба (1886 р.) і очисний винний склад (близько 1900 р.) на вул. Пушкінській, старий будинок ксьондза (1860 р.) на Соборній вул., будинок пожежної команди (1868 р.) на Троїцькій вул., чавуноливарний завод (близько 1890 р.) на Ново-Корецькому шосе й ін. До початку 1900 р. у Новограді-Волинському вже було 3350 будинків, у тому числі 256 кам’яних, населення складало 15304 особи.\nКолишній будинок В.Уварова (нині — міська музична школа на вул. Соборності). Фото 1990-х рр.\nНа межі сторіч розгорнулося будівництво двоповерхових будинків у центрі міста, що перемістився на той час з району базарної (Соборної) площі в так званий «Угол» — місце перетинання вулиць Корецької, Житомирської, Соборної і Гутинської. Ось що пише про нього у своїх мемуарах Й. Фельдман: «Именно так, с ударением на втором слоге, называли звягельчане этот самый оживлённый перекрёсток своего города. Все новинки в городе: афишные тумбы, газовые фонари и другие появлялись сначала здесь, на «Углу». Все события в городе: революционные митинги, деловые встречи, стоянки извозчиков и свидания влюблённых — всё назначалось и происходило здесь на «Углу» — общепризнанном центре города».\nТак званий «Угол» (перетин вулиць Корецької, Соборної, Гутинської та Житомирської) — центр Новограда-Волинського на поч. ХХ ст.\nРеспектабельний вигляд вулиці Корецька відзначила у своїй замітці від 12 травня 1899 р. газета «Волинь», що порівнювала її з «будь-якою вулицею Гороховою Петербурга». Однак, вже в іншій замітці цієї ж газети від 26 липня 1900 р. критикується поганий благоустрій більшості вулиць міста: «Из всех улиц 4-5 замощены, большинство не подметается, и нетрудно вообразить, какая пыль стоит в городе в настоящее время. Освещение на улицах крайне скудное… Предусмотрительные обыватели запасаются тогда собственными фонарями.»\nПід час весняної та осінньої сльоти багато вулиць перетворювалось у багно. Ця тема присутня в творах місцевого письменника М. З. Феєрберга (1874–1899): «Грязь на улице, казалось, была по шею. Хмурое небо источало мелкие капли дождя. Подхваченные ветром, они с остервенением хлестали по лицам прохожих, согбенных под тяжестью истрёпанных, промокших, покрытых уличной грязью одежд. Их обувь вязнет, с большой неохотой вылезая из грязи.Уныние и тень глубокой тревоги на всех лицах. На душе ни радости, ни печали, а лишь одно желание — как можно скорее выбраться из грязи и благополучно добраться до своего тёмного, сырого, низкого домика … Мне нравилось смотреть, как огорчённые прохожие всеми силами пытались попасть на «дорожки» из разбросанных камней и поленьев. При столкновении здесь двух человек они теряли равновесие, что вело к падению одного из них, а то и обоих». (З оповідання «У вечері»).\nЧерез відсутність водопроводу і солонуватий присмак води в колодязях більшість городян користувалося річковою водою, яку доставляли в бочках водовози. Останні разом з конями в’їжджали прямо в ріку, через що піднімався мул, і вода ставала мутною. Згодом на дні глечиків з водою майже завжди залишався осад. Через велику скупченість населення на вулицях Троїцькій, Ковальській і на базарній площі процвітала антисанітарія. Часто у цьому районі траплялися пожежі, які мали катастрофічні наслідки. Більшість вулиць вечорами не освітлювалася, електрика була відсутня, гасові і лігроїнові ліхтарі, встановлені на стовпах, освітлювали лише центральні вулиці.\nПлан міста початку ХХ ст. (з книги «Весь Юго-Западный край на 1913 год»)\nУ кінці ХІХ ст. у місто і його околиці прибуло декілька сотень німецьких сімей. Вони оселилися на Чеховській і Старо-Корецькій вулицях, з обох боків Корецького шосе. У той же період велася забудова Табірної вулиці, що одержала свою назву від розташованих поблизу літніх таборів 18-го Вологодського піхотного полку. До забудов цього періоду відносяться новий будинок ксьондза (1904 р.) на вул. Соборній, будинок Беруля (1905 р.), пивоварний завод (1908 р.), будинок Файгенгольця (1900 р.) на вул. Гутинській, будинок великого землевласника Адольфа Ая (1910 р.) на вул. Пушкінській, двоповерховий будинок земської лікарні (1906 р.) на вул. Лікарняній, будинок священика Захар’євича (1910 р.) на вул. Садовій, 4 двоповерхових будинки Шульця (1900–05 р.) на вул. Корецькій.\nНовоград-Волинський повіт займав досить велику територію, що дорівнювала 6381 квадратній версті. До складу повіту входило 20 волостей, об’єднаних у 6 станів. Зокрема, до першого (західного) стану з центром у містечку Корець входили Берездівська, Жолобненська, Корецька і Пищівська волості; до другого (північного) стану з центром у містечку Ємільчине входили Городницька, Ємільчинська та Сербівська волості; до третього (західного) стану із центром у містечку Рогачові входили Курненська, Рогачівська і Романівська волості; до четвертого (південно-західного) стану із центром у містечку Миропіль входили Миропільська, Ново-Чарторийська і Полонська волості; до п’ятого (південно-східного) стану із центром в містечку Любарі входили Деревицька, Кустовецька, Любарська, Остропільська волості; до шостого (південного) стану із центром у містечку Баранівці входили Баранівська, Романівська і Смолдирівська волості. Такий поділ Новоград-Волинського повіту існував майже без змін до 1921 року.\nВаше ім'я: Код (введіть число 61): Увага! Всі коментарі публікуються лише піcля перегляду модератором.Це не є цензурою, це лише захист від спаму. Сподіваємось на розуміння :)


Термобелье мужское (кофта) Thermowave VISI Black/Blue | Sport Outlet - Сток брендовой спортивной одежды и обуви\nSILVERPLUS - запатентована антибактеріальна обробка тканини іонами срібла. Ця обробка забезпечує відчуття свіжості, блокує розвиток бактерій і появу неприємного запаху. Стійка при пранні і хімчистці. Не подразнює шкіру.\n- Легка і еластична тканина не перешкоджає рух-ам


Ніч музею – Слово Просвіти\nМинув рік, як на найвищому державному рівні оголосили “протокол про наміри” створити Музей тоталітаризму. Йшлося і про те, що такі музеї мають існувати не лише в столиці, а й в інших містах. Дуже слушно, дійшли, нарешті, і до цього. Хоча в суспільстві про це почали говорити значно раніше, — отже, потреба давно назріла.\nА між тим, в Одесі такий музей є. І вже давно, та тільки ніхто про нього не знає. І не хочуть знати. Хоча треба лише надати йому відповідного статусу, щоб було якесь фінансування, впорядкувати відповідно до сучасних вимог до музейної справи, а найголовніше — перенести в престижніше місце, бажано в центральну частину, — як і належить такому музеєві. І щоб із вивіскою на вулицю, а не в тісний двір. Але на те потрібна політична воля. Цього поки що немає… Хоч неодноразово проблему порушувала газета “Чорноморські новини” — чи не єдина зпоміж одеських ЗМІ…\nНаші музейники взяли собі за звичай у день фахового свята учиняти так звану “ніч у музеї”. Вигадували різноманітні несподіванки та сюрпризи. Може, це й цікаво, привабливо, корисно для гостей, а передовсім — для самого музею…\nАле ця розповідь — не про той музей, де можна весело та вигадливо відзначити фахове свято музейників, чи просто побувати в музеї — бодай у такий спосіб. І не той, куди заходять чиновники та про який пам’ятають при ухваленні міського чи обласного кошторису. Ця розповідь — про забутий музей. Про музей, опущений у пітьму холодної байдужості та впертого небажання побачити, почути… Родовий спротив нашої влади до пам’ятання про страшні злочини тоталітарного режиму, про найтяжчі сторінки історії України у ХХ столітті. Передусім із боку тих чиновників, котрі вийшли з тієї епохи та комфортно почуваються за будьякого режиму. Видається, що відповідним урядовцям така морока, як облаштування Музею тоталітаризму, геть ні до чого… Хоч і влада вже нібито нова, й суспільний клімат змінився…\nЦе розповідь про ніч музею…\nВулиця Вавілова, 24, це колишня Піонерська, зараз пропонують перейменувати — на Академічну, бо на ній — ківаловська юракадемія… Вхід із двору, одразу й не завважиш… Круті сходи ведуть кудись ніби до підвалу… Далі вузький коридорчик, низенькі, тісні кімнатки, сутінь… Трохи навіть моторошно… Здається, отот розітнуть тишу зойки і стогони катованих, ви ніби чуєте окрики та брудну кацапську лайку знавіснілих катів… І немов долинає віддалік перестук залізничних коліс вагонів“телятників”, напакованих приреченими на смерть, на страждання та муки вигнанцями з рідного краю, і відлуння глухих розстрільних серій… Тут кожен експонат — чи то документ або ж фотографія, чи книжка, чи будьяка інша річ — волає про дещицю пам’яті, застерігає, просить. Нагадуючи про те, що людське життя в епоху тоталітаризму було ніщо, було лагерною кушпелою під чобітьми всевладного хама — від зазомбованого рязанського хлопця, котрий своїм танком давив жінок під час відчайдушного повстання в’язнів Кенгіру, а сьогодні на сході нашої країни заповзявся знищити таку ненависну йому українську свободу — й аж до кремлівського тирана, чиї портрети ще не так давно тягали вулицями українських міст. Волають про засудження ганебного минулого, без чого не може бути ані оновленої країни, ані нової, вільної людини у ній. Чи багато громадян можуть почути, уявити увесь той жах? А що одесити знають про той період в історії свого міста? Отой, довоєнний ще, і про репресії вже повоєнні. Хто розкаже про директора школи, розстріляного лишень за те, що заборонив учням знущатися з дітей репресованих… Про автора російськоукраїнського словника математичної термінології, чий слід зник десь у гулагівській пітьмі. А що нам відомо про чотирьох ректорів тодішнього медичного інституту, про понад 40 академіків, професорів, інших наукових працівників Одеського національного університету ім. І. І. Мечникова… Чи багато знаємо про сотні знищених діячів культури: письменників, артистів, режисерів, журналістів… Чи цікавить місто тема винищення греків, німців, болгар, поляків, страшна голгофа великої кількості священнослужителів… Запитання риторичні… Ось на стенді “Театр за ґратами” бачимо двох танцюючих балерин, це артистки одеського балету, а поряд напис: “Прімабалерина на заготівлі дров”, — їхні імена можна дізнатися, на жаль, лише тут… Усе це — лишень маленька часточка від того, що можна побачити у цьому музеї. Навіщо нам про все те знати, пам’ятати, переказувати нащадкам? Щоби ніколи не повторилося? Так, це відома істина. Та не повинна згинути пам’ять про жертви того нелюдського режиму, що запанував в Україні з приходом до влади більшовиків. Того потворного суспільного ладу, що зветься тоталітаризмом. Для України то була ще й окупація, здійснена російськими військами у 20х роках минулого століття, коли країна палала у вогні повстань, не сприймаючи більшовицькочекістську владу, коли тривала справдешня російськоукраїнська війна, названа потім громадянською — нібито українці воювали самі з собою. А хіба сьогодні ворог не прикриває свою агресію тим самим терміном?..\nКілька років тому вперше від проголошення Незалежності думка про створення в Україні Музею окупації вже обговорювалася в суспільстві. Зрозуміло, що під ту пору подібна пропозиція була приречена на забуття. І от недавно Міністерство культури України зініціювало створення Музею тоталітаризму. Такі музеї мають постати й в інших містах. Одеса могла б тут випередити багатьох, вже маючи добру основу для створення такого музею. Багато років, та, власне, відколи Товариство постраждалих від політичних репресій, зареєстроване ще 1995 року, почало збирати цю унікальну експозицію, ані один одеський високопосадовець серйозно не зацікавився цим. Можна припустити, що нинішня влада навіть не чула про цей “Музей репресованих”, як називають його довколишні мешканці двох сусідніх будинків, котрі знають про його існування. Одна влада зникає у безвісті, за нею інша вдоволено вмощується у ті самі зручні крісла… А безцінна музейна “колекція” злочинів тоталітаризму залишається у темному та глухому підвалі.\nТож трохи історії цього музею народної трагедії. У середині 1990х заходами громадськості створили Товариство “Постраждалі від політичних репресій”, щоб гідно перепоховати останки своїх близьких і рідних… Надали їм тоді цей підвал загальною площею 82 м2, де найменша з 5 кімнаток має лише 8 “квадратів” і де зріз поверхні ґрунту проходить над вікнами. Сказали, що це тимчасово. Не хотілося йти у підземелля, та довелося. Ніхто не думав у той час про музей. Збиралися, обговорювали свої проблеми, жалілися один одному на те, що держава кинула їх напризволяще. З гіркотою спостерігали близькі та рідні колись репресованих “врагов народа” за спробами обілити минуле та його колишніх вождів, нав’язати думку про те, що було в тій імперії зла щось хороше. Приносили на ті зустрічі свої родинні реліквії: зжовклого листа, газетну вирізку, старе посвідчення, книжку чи вицвілу фотокартку, іншу пам’ятну річ… А які просвітлені, шляхетні розумні обличчя на тих фотографіях!.. З того невеселого спілкування й вилонилася думка про музей. Самі ж і творили його: хто шмат фанери принесе чи якусь дошку, хто рамку для фото, а хто — цвяхів. Самі обтягували мішковиною каркаси для стендів, прилаштовували на них якісь документи, старі знімки, вишукували нові експонати… Музей фактично зробили люди похилого віку, багатьох із них уже нема, бо час невблаганний, а перенесені випробування не минають без наслідків. Але вони не могли допустити, щоб пам’ять репресованого покоління поглинув морок забуття.\nОтак і народжувався цей музей, од якого вже 20 років поспіль відхрещується влада. Її представників багато разів запрошували сюди — зокрема й у дні, коли суспільство вшановує політв’язнів, щоб провести екскурсію, розповісти про свої біди. Але ніхто не приходив…\nКілька років тому делегати з’їзду Всеукраїнського товариства політв’язнів і репресованих, що відбувався в Одесі, побувавши тут, визнали, що цей музей за експозицією є кращим в Україні.\nТо чи буде в Одесі Музей тоталітаризму?\n«Бойківщина» у Самборі


4.1. Основні поняття і визначення - Менеджмент якості - - Електронна бібліотека\nРозвитку економіки будь-якої країни притаманні такі загальні тенденції:\nзростання вимог до точності й достовірності вимірювань, необхідних для виготовлення високоякісної продукції;\nвимірювальна інформація супроводжує всі стадії життєвого циклу продукції. Це й довідкові дані про властивості матеріалів, які використовуються на стадіях проектування та виробництва продуктів, вони ж визначають їхню надійність і довговічність; це й результати випробувань, які допомагають удосконалити й довести до належного рівня конструктивні та технологічні рішення; це й результати вимірювань, необхідних для ефективного управління технологічним процесом і, нарешті, результати контролю, враховуючи які приймається рішення щодо реальної якості продукції та доцільності її виготовлення.\nЗрозуміло, що одержання й використання недостовірних даних вимірювань призводить до порушення виробничого процесу, зниження ефективності виробництва, невиправданих економічних втрат та погіршення якості продукції. Взаємозв´язок якості вимірювальної інформації (точність, достовірність результатів вимірювань, випробувань, контролю) та якості виготовленої продукції переконливо підтверджується практикою. Там, де добре налагоджено вимірювальну справу, та правильно використовуються сучасні досягнення метрологічної науки, відповідно, вищі культура виробництва і технічний рівень продукції.\nВ умовах автоматизованого виробництва, широкого використання робото- технічних систем, автоматизованих систем управління технологічним процесом питання метрологічного забезпечення якості продукції набувають особливого значення. Це пов´язано з тим, що результати вимірювань, контролю кількості та якості сировини, матеріалів, напівфабрикатів, деталей, вузлів є єдиною інформацією, необхідною для управління технологічним процесом. Навіть один недостовірний результат вимірювань або контролю здатний призвести до масового браку продукції.\nНа сучасному етапі розвитку економіки метрологічне забезпечення з суто прикладного, спрямованого в основному на удосконалення процесів розроблення, виробництва й експлуатації засобів вимірювальної техніки, перетворилось на активний інструмент, який забезпечує створення ефективних технологічних процесів, сучасного обладнання, впровадження гнучких й автоматизованих виробництв, достовірну оцінку та контроль якості продукції. Тому на сьогодні метрологічне забезпечення може бути визначене як комплекс організаційно-технічних заходів, що забезпечують отримання та використання результатів вимірювань необхідної точності. До таких заходів, спрямованих на поліпшення якості продукції, належать:\nвибір номенклатури параметрів матеріалів, процесів, виробів, які підлягають оцінюванню при вимірюваннях, випробуваннях, контролі;\nвибір номенклатури та числових значень показників точності й достовірності результатів вимірювань, випробувань і контролю, форми їх подання, що забезпечують оптимальне вирішення завдань, для чого й використовуються ці результати;\nметрологічна експертиза конструкторської та технологічної документації з метою контролю правильності результатів двох попередніх заходів;\nпланування процесів вимірювання, випробувань і контролю, розроблення та метрологічна атестація методик вимірювання, випробувань і контролю;\nзабезпечення процесів вимірювань, випробувань і контролю відповідними засобами вимірювальної техніки;\nпідтримання засобів вимірювальної техніки в метрологічно придатному стані;\nвиконання процесів вимірювань, випробувань і контролю та оброблення їхніх результатів;\nнавчання й підвищення метрологічної кваліфікації персоналу, який отримує результати вимірювань, випробувань та контролю.\nЗаконодавчою основою національної метрологічної системи є Закон "Про метрологію та метрологічну діяльність", який визначає правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні, регулює суспільні відносини у сфері метрологічної діяльності, спрямований на захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірності результатів вимірювань.\nРозглянемо основні терміни та визначення у галузі метрологічного забезпечення, які регламентуються цим Законом та ДСТУ 2681—94.\nМетрологія — наука про вимірювання, яка включає як теоретичні, так і практичні аспекти вимірювань у всіх галузях науки і техніки.\nВимірювання — відображення фізичних величин їхніми значеннями за допомогою експерименту та обчислень із застосуванням спеціальних технічних засобів.\nОдиниця вимірювань — фізична величина певного розміру, прийнята для кількісного відображення однорідних з нею величин.\nЄдність вимірювань — стан вимірювань, за якого їхні результати виражаються в узаконених одиницях вимірювань, а похибки вимірювань, відомі з заданою ймовірністю, не виходять за встановлені межі.\nТочність вимірювань характеризується близькістю до істинного значення вимірюваної величини.\nІстинне значення вимірюваної величини — це значення, яке ідеальним чином відображає в якісному та кількісному відношеннях відповідну властивість об´єкта.\nУмовно істинне значення вимірюваної величини — це значення, знайдене експериментальним шляхом і настільки наближене до істинного значення, що для певної мети може бути використане замість нього (інколи його називають дійсним значенням).\nЗасіб вимірювання — засіб вимірювальної техніки, який реалізовує процедуру вимірювання.\nВимірювальний прилад — засіб вимірювання, в якому створюється візуальний сигнал вимірювальної інформації.\nКлас точності — узагальнена характеристика засобу вимірювальної техніки, що визначається межами його допустимих і додаткових похибок, а також іншими характеристиками, що впливають на його точність, значення яких регламентується.\nПохибка вимірювання — відхилення результату вимірювань від істинного значення вимірюваної величини.\nЕталон — засіб вимірювальної техніки, що забезпечує відтворення і (чи) зберігання одиниці вимірювань одного чи декількох значень, а також передачу розміру цієї одиниці іншим засобом вимірювальної техніки.\nДержавний еталон — офіційно затверджений еталон, який забезпечує відтворення одиниці вимірювань та передачу її розміру іншим еталонам з найвищою у країні точністю.\nПовірка засобів вимірювальної техніки — встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування, підставою для чого є результати контролю їхніх метрологічних характеристик.\nКалібрування засобів вимірювальної техніки — визначення в певних умовах або контроль метрологічних характеристик засобів вимірювальної техніки, на які не поширюється державний метрологічний нагляд.\nМетрологічна атестація засобів вимірювальної техніки — дослідження засобів вимірювальної техніки з метою визначення їхніх метрологічних характеристик та встановлення придатності цих засобів до застосування.\nАтестація методики виконання вимірювань — процедура встановлення відповідності методики метрологічним вимогам, що висуваються до неї.


З нагоди Всесвітнього Дня Охорони праці здобувачі освіти ліцею намалювали малюнки та плакати під гаслом « Зупинимо пандемію: безпека і здоров`я на роботі можуть врятувати життя»\nПам'ятаємо! 34-ті роковини аварії на Чорнобильській АЕС.\n26 квітня 1986 року сталася одна із наймасштабніших техногенних катастроф для людства – вибух на Чорнобильській АЕС. Трагедія розділила життя українців назавжди, залишивши в історії багатьох родин незагоєну рану. Смертельні промені радіації стали безсилими перед героїзмом і самовідданістю тих людей, які захищали Україну від ядерної стихії. Чорнобиль – це не лише національна трагедія, а й велика відповідальність недопустити повторення подібних катастроф у майбутньому...\nСвятковий Великодній марафон "Секрет приготування святкового куліча (паски) в моїй родині"\nДо свята Великодня в МПЛТРС відбувся святковий марафон фотозвітів на тему "Секрет приготування святкового куліча (паски) в моїй родині". Здобувачі освіти із задоволенням презентували свої світлини. ...\nПоетапна кваліфікаційна атестація в групі К-77 з професії "Кондитер" третього розряду\nЗдобувачі освіти групи К-77 в незвичних умовах навчання дистанційно склали Поетапну кваліфікаційну атестацію з професії "Кондитер" на третій розряд. Учні успішно показали опановані ними компетентності. ...\nДистанційне навчання в групах КК-39 та КК-40\nЗдобувачі освіти груп КК-39 та КК-40 в умовах дистанційного навчання відпрацьовують лабораторно-практичні заняття з професії "Кухар" по приготуванню перших страв. Викладачі Сахарна А.Ю. та Черевкова С.М. коментують та оцінюють виконану роботу. ...\nДистанційне навчання в групах КК-37 та КК-38\nЗдобувачі освіти груп КК-37 та КК-38 в умовах дистанційного навчання відпрацьовують лабораторно-практичні роботи та виробниче навчання з професії "Кондитер". Майстри виробничого навчання Клепко Л.А., Кротова А.А., Сошинська О.М. та викладач Медведь Л.В. коментують та оцінюють роботи учнів. ...\nДистанційне навчання в МПЛТРС\nВ Україні призупинено освітній процес у навчальних закладах усіх типів та форм власності у зв'язку з введенням протиепідемічних заходів та обмежень для запобігання розповсюдження інфекційних захворювань та ГРВІ. У зв'язку з цим в МПЛТРС виконання навчальних планів, освітніх програм здійснюється шляхом дистанційного навчання з використанням Viber, Telegram, Skype, Facebook та інших сервісів. Створено спільноти, де спілкуються майстри виробничого навчання та викладачі зі здобувачами освіти щодо навчально- виховного процесу...


«Укроп» та гречка: чи стане «ефект Корбана» новим політичним трендом? » Слово і Діло\n«Укроп» та гречка: чи стане «ефект Корбана» новим політичним трендом?\n23 липня 2015, 16:59\nУкраїнське суспільство в черговий раз стало свідком і учасником політичних баталій під час виборчої кампанії. Цього разу у невластивий для виборчих перегонів літній період не дають засумувати події у Чернігові. На довиборах по 205-му мажоритарному округу не на жарт воюють дві політичні команди: кандидата від пропрезидентської команди Сергія Березенка, та одного з лідерів новоствореної партії «Укроп», близького соратника бізнесмена Ігоря Коломойського – Геннадія Корбана.\nЧим ближче до розв’язки – голосування має відбутися 26 липня – тим частіше з’являється інформація про застосування «брудних технологій» з боку обох кандидатів. Поки благодійний фонд, пов'язаний із іменем пана Корбана, без зайвих пересторог масово роздає чернігівчанам продуктові набори, команда пана Березенка, схоже, замовила послугу із розбудови так званої «виборчої піраміди». Так, соратники «укропа» Корбана виявили і заблокували на окрузі авто, в якому нібито перебували організатори підкупу виборців: підозри небезпідставні, адже в салоні авто були виявлені 200 тисяч гривень, списки виборців і зареєстрована зброя.\nДжерело запеклої війни на одному виборчому окрузі вочевидь знаходиться значно глибше – у принциповому політичному протистоянні Президента Петра Порошенка і екс-губернатора Дніпропетровщини Ігоря Коломойського. Один із ймовірних фаворитів виборчих перегонів на 205-му окрузі Геннадій Корбан – у політику пішов недавно. Будучи бізнес-партнером пана Коломойського, Геннадій Корбан користується особливою довірою і авторитетом серед команди опального бізнесмена. Пан Корбан є одним із ключових елементів як іміджевого, так і організаційно-фінансового кістяка команди Ігоря Коломойського на Дніпропетровщини. Саме він керував інформаційною кампанією із запобігання сепаратистських рухів в Дніпропетровській області. Пан Корбан одразу долучився до цих процесів в якості заступника голови – керівника апарату Дніпропетровської ОДА. Після скандалу і відставки Ігоря Коломойського з посади очільника Дніпропетровської області, його найближчий соратник Геннадій Корбан повністю вирішив присвятити себе політиці: в липні 2015 року він очолив політраду нової партії «Укроп». Саме цей партійний проект має стати головним політичним активом Ігоря Валерійовича в боротьбі за прихильність ы голоси виборців.\nВтім, політичний портрет Геннадія Корбана вкрай неоднозначний. Ще до свого походу в політику, дніпропетровський бізнесмен вважався найкращим спеціалістом із так званих «корпоративних війн». Досконало вивчивши агресивний стиль управління та керування бізнес-процесами, команда пана Корбана застосовує таку ж стратегію комунікації із своїми опонентами в політиці. При цьому, порушення законодавства не вважається якимось стримуючим фактором задля досягнення своєї мети. «Якщо б ми діяли за законом, у нас тут давно вже були б чеченці», – не раз повторював пан Корбан під час своєї роботи заступником голови Дніпропетровської ОДА.\nВтім, втримання ситуації на Дніпропетровщині під контролем – мабуть, поки що єдина конкурентна перевага команди бізнесмена Коломойського серед інших політичних гравців. Самовіддана праця задля свого регіону та щирий патріотизм за задумом мали стати певними компенсуючими факторами для майбутніх досягнень у бізнесі та збереження своїх активів. Слід визнати, що аж надто ефективними здобутками під час роботи в Дніпропетровській ОДА пан Корбан похвалитися не може: усі виконані ним обіцянки переважно стосувалися його подальших політичних перспектив. А от, наприклад, забезпечити стабільні ціни на хліб в області та обіцяні високі виплати бійцям спецбатальйону «Дніпро» - йому так і не вдалося.\nЗрештою, агресивний, брутальний стиль політичної боротьби команда пана Коломойського активно впроваджує на практиці. Місцем для експерименту було обрано Чернігів: роздаючи продуктові набори від імені свого благодійного фонду, пан Корбан не вважає такий метод політичної агітації шкідливим та принизливим для виборця, назвавши її «благодійністю». «Зараз я балотуюся у народні депутати по 205-му округу в Чернігові. Мені доводиться по-справжньому зустрічатися з людьми - своїми виборцями. І мушу констатувати факт, що не повною мірою усвідомлював біди і нужду простих людей, які живуть в безпросвітній убогості і знаходяться на межі відчаю. Зустріч з людьми за цією гранню - це коли до тебе приходять як до останньої інстанції. У цих галузях є все: невиліковні хвороби, недоступність ліків, бєспрєдєл, хамство і бездушність влади, самотня старість і т.д.», - пояснює на своїй сторінці в Facebook пан Корбан.\nЕксперти вважають таку поведінку продуманою стратегією кандидата, який просто переніс звичні для себе методи боротьби із бізнесу в політику. «Геннадій Корбан вибрав для себе політичний образ «Робін Гуда», зробив ставку на соціально незахищені верстви населення. «Принижених і знедолених» в країні зараз хоч греблю гати, тому він органічно зайняв свою електоральну нішу. Такі як пан Корбан постійно балансують на вістрі леза ножа, використовуючи або зовсім заборонені прийоми або порушують чинні схеми і залаштункові домовленості», - розповідає в коментарі «Слову і Ділу» політолог Олександра Решмеділова. На думку експерта, такий агресивний стиль силових методів боротьби лише посилюватиметься – політики в буквальному сенсі почнуть битися за голоси виборців. Зокрема, дії команди Геннадія Корбана все більше нагадують кримінальні розборки 1990-х. «Регіоналам раніше часто дорікали саме за бандитизм і «розборки». Тут якраз «укропи» перейняли естафетну паличку. Питання в іншому, чи хочуть українці повернутися до розрухи 90-х і жити за поняттями? Тренд домінування сили над розумом, на жаль, ще буде актуальним. Схоже, що всі негативні тенденції, якщо вони принесуть свої плоди, будуть задіяні більшістю політичних партій на місцевих виборах, так як вже видно, що політики не шкодують ні коштів, ні ресурсів, ні сил заради перемоги. Головне, щоб не вийшло як в класиці української літератури «Дорогою ціною», - зазначає експерт.\nНайприкріше те, що усі негативні процеси, які відбуваються на 205-му окрузі – цементуються діючою владою. Центральна виборча комісія не побачила в діях жодного з кандидатів, в тому числі і в «гречкозасіванні» пана Корбана, підстав для зняття із перегонів. Президент та Верховна Рада – мовчать. Натомість і відсутність змін у виборчій системі, і поведінка кандидатів, і готовність виборців не надто перейматися суттю мотивації політиків, надаючи перевагу миттєвим вигодам, – поступово знецінюють всю логіку демократичного процесу виборів.


Стратегічні кроки успіху для професіоналів в області фітнеса і здоров'я » Корисні поради на всі випадки життя. Поради як правильно щось робити чи вибрати.\n* 28-02-2012, 07:38 * lol * Спорт\nБагато хто, хто віддає тренувань у спортзалі значну частину часу, приходять до думки, що хотіли б займатися цим професійно, але не як спортсмени, а як тренери. У Москві, Санкт-Петербурзі та інших містах існують курси інструкторів групових програм і тренажерного залу - це один з найшвидших способів отримання нової професії. Але одна навчання не дає гарантії, що ви станете успішним. Ось 10 стратегічних кроків до успіху для тих, хто професійно пов'язав своє життя з фітнесом.\nБудьте впевнені, що досягнете успіху, і чекайте цього. Вірте в себе. Розглядайте виклики, з якими стикаєтеся у своїй кар'єрі, як можливості для досягнення успіху. Будьте кращим, коли це необхідно. Бачте і зберігайте перспективу, мислите позитивно: стакан на половину повний, а не порожній.\nЗосередьтеся на важливих речах в житті\nВизначте, що важливо саме для вас, і що ви хочете - як у житті, так і в професійній сфері. Систематично приділяйте час і витрачайте енергію для досягнення своїх цілей, не дозволяйте собі відволікатися і не дозволяйте відмовити вас від пріоритетів. Іншими словами, ніколи не спускайте очей зі свого «призу».\nЗробіть успіх звичкою\nПрищеплюйте собі корисні звички, наприклад, регулярно тренуйтеся і відвідуйте професійні зустрічі та семінари. Будьте людиною «справи», а не «слова». Не відкладайте роботу над собою на завтра і не задовольняйтеся статус-кво: завжди прагнете стати краще. Разом з тим будьте гнучким і пристосовуватися до зовнішніх обставин, але не тому, що ви хочете бути таким, а тому, що поки їх не змінити.\nНіколи не задовольняйтеся тими знаннями, якими вже володієте. Будьте відкриті всього нового і покажіть свій особливий інтерес до області фітнеса і здоров'я. Пам'ятайте, що навчання - процес, довжиною в життя: читайте, читайте, пробуйте, а потім знову читайте. Ви повинні бути конкурентоспроможними, в тому числі, і в теоретичній базі!\nРозвивайте свою пам'ять\nНе недооцінюйте цінність хорошої пам'яті і постійно розвивайте її. Гарна пам'ять прийде вам на допомогу не тільки в повсякденній, а й професійного життя, допомагаючи управляти великими потоками інформації, поліпшити ваші здібності до навчання, оптимально використовувати час і впливати на рухи і поведінки інших.\nДумайте поза рамок\nБудьте незалежним. Приймайте рішення і робіть висновки на основі власного практичного досвіду або спостережень, а не покладаючись на думки інших людей. Будьте впевнені в свій здатності мислити критично і діяти відповідно.\nМайте план успіху\nЗрозумійте, які кроки необхідно зробити, щоб досягти успіху, і розташуйте їх по порядку в порядку пріоритету. Визначте, які ресурси і скільки часу вам для цього потрібно. Починайте діяти негайно, як тільки у вас з'являються відповідні можливості. Притримуйте наступного правила: робіть це правильно і робіть це зараз.\nДотримуйтеся свого курсу. Показуйте високий рівень працьовитості. Будьте сверхпреуспевающім учнем. У професійній діяльності не слідуйте правилу найменшого зусилля, тобто не намагайтеся отримати результат найлегшим способом з можливих. Ви повинні важко працювати.\nМайте сміливість бути відповідальним за свої дії, рішення та зобов'язання по відношенню до себе і до клієнтів. Не звинувачуйте інших, якщо все йде не так, як треба. Ви повинні знайти рішення проблеми, а не виправдання. Будьте мотивованим стати чудовим в усьому.\nБудьте збалансованим людиною\nПам'ятайте, що життя вимагає уваги до кожної своєї частини. Не будьте трудоголіком. Виділіть час на роботу, вправи та ігри, на спілкування з родиною та друзями. Як говоритися, плануйте свою роботу і працюйте зі своїм планом.\nЦі поради дає Джеймс А. Петерсон, професор, фахівець в галузі спортивної медицини. Але вони підійдуть не тільки тим, хто пов'язав своє життя з фітнесом та охороною здоров'я, а й усім людям, які прагнуть бути гармонійною особистістю і успішним професіоналом


В крові хлопців, які загинули в аварії в Світлий понеділок, алкоголю було в 10-15 разів більше норми (оновлено) : 26:04:2018 - 20 хвилин Тернопіль\nРезультати експертиз резонансної аварії оприлюднив на брифінгу начальник Головного управління нацполіції в області Олександр Богомол\nУ крові водія та п'яти пасажирів, троє з яких загинули в аварії 9 квітня близько 4.30 ранку на автодорозі Підволочиськ-Збараж, було від 2 до 3 проміле алкоголю в крові. Це в 10-15 разів більше допустимої норми.\nДобряче напідпитку був і водій, що загинув. До речі, його раніше уже притягували до відповідальності за п'яну їзду - за 130 Кодексу про адмінправопорушення.\nЦі факти оприлюднив на брифінгу 26 квітня начальник Головного управління нацполіції в області Олександр Богомол.\nЦе катастрофа! Яка тягне за собою другу катастрофу, - каже Олександр Богомол. – Ми обов’язково вивчатимемо можливість притягнення до відповідальності власника автомобіля, який передав нетверезому водієві кермо. І цьому буде надана відповідна правова кваліфікація.\nТрагедія, яка сталась 9 квітня, показує, що в усіх селах і невеличких населених пунктах «не є достатньо поліції, аби регулювати дорожній рух і впливати на процеси – їзди сільських шумахерів на євробляхах», - каже Олександр Богомол.\nЯ не маю можливості в кожному селі поставити по поліцейському, який має лише 9 передбачених законом можливостей зупиняти автомобіль, - каже очільник поліції. – Але проблема вживання алкоголю і керування у нетверезому стані є. І дуже серйозна. До неї потрібно долучати і органи місцевого самоврядування, і власників авто. Аби роз’яснювати наслідки таких поїздок.\nСтаном на 26 квітня усіх трьох потерпілих виписали з лікарні.\nГорілка - то ЗЛО!\nКурити і пити - себе не любити!!!\nВ інтерв'ю згадали трагедію і її наслідки,але ж село то неправильно назване. То де тепер впевненість в справедливому розслідуванні ?\nводяра то печальна річ\nХорошо, хоть никого с собой не забрали.


Ворочеве, Перечинський район, Закарпатська область » Історія міст і сіл Української РСР\nВОРОЧЕВЕ — село, центр сільської Ради. Розташоване на річці Ужі, за 5 км від районного центру. Через село проходять залізнична та автомобільна магістралі Ужгород — Львів. Залізнична станція. Населення — 1069 чоловік.\nВ селі розташована комплексна бригада колгоспу ім. Івана Франка, за якою закріплено 600 га землі, в т. ч. 200 га орної, 300 га лук і пасовиськ. Є ферма, де утримується 200 голів молодняка великої рогатої худоби. Всі виробничі процеси на фермі механізовані. У Ворочевому одержують високі врожаї картоплі (112 цнт з га), пшениці (23 цнт) та фруктів.\n27 жовтня 1944 року Ворочеве визволили радянські війська від фашистської окупації. 14 чол. вступили добровольцями до лав Червоної Армії.


У Єгипті розбився російський винищувач » Слово і Діло\n3 листопада 2018, 19:22\nУ Єгипті під час виконання тренувального польоту розбився винищувач МіГ-29М російського виробництва.\nПро це в суботу, 3 листопада, повідомляє РІА Новости, пише «Слово і Діло».\n«У нас є оперативна інформація про аварію МіГ-29М ВПС Єгипту. Найближчим часом наші технічні фахівці вирушать до Єгипту для допомоги в розслідуванні події», - повідомили в Об'єднаній авіабудівній корпорації РФ.\nВідомо, що єгипетські ВПС отримали зазначений літак у 2018 році.\nЗа даними російських ЗМІ, причиною інциденту могли стати або технічні неполадки (відмова системи управління), або помилка пілота. Сам льотчик встиг катапультуватися перед катастрофою. Розслідувати інцидент буде спеціальна комісія ВПС Єгипту.\nНагадаємо, 16 жовтня у Вінницькій області розбився винищувач.\nРаніше російський винищувач небезпечно зблизився з Су-27 над Чорним морем.


Справу Олега Бахматюка про заволодіння 1,2 млрд грн має закрити генеральна прокурорка Ірина Венедіктова – Печерський суд » Слово і Діло\n9 червня 2020, 17:08\nПечерський районний суд Києва зобов'язав генеральну прокурорку Ірину Венедіктову скасувати постанову колишнього першого заступника генпрокурора Віталія Каська про відновлення справи олігарха Олега Бахматюка про заволодіння 1,2 млрд грн ВіЕйБі банком і закрити її.\nВідповідне рішення суду оприлюднили в пресслужбі компанії «Укрлендфармінг».\n«Зобов'язати генерального прокурора розглянути клопотання про скасування постанови першого заступника генпрокурора Віталія Каська про скасування постанови про закриття справи і скасувати його постанову», – йдеться в ухвалі.\nВід «Слово і діло»: вказану справу розслідують детективи Національного антикорупційного бюро. Згідно Кримінального процесуального кодексу України, скарги і клопотання в цій справі має розглядати Вищий антикорупційний суд, а не Печерський райсуд Києва.\nЯк відомо, НАБУ повідомило про підозру Бахматюку. Також його оголосили в розшук. Нещодавно апеляційна палата Вищого антикорупційного суду заочно заарештувала аграрного олігарха.


Головна Новини Оновлений фронтальний навантажувач Shantui L55-B5 вантажопідйомністю понад 5 тонн\nЦентр спеціалізованої техніки Альфатех представляє потужний фронтальний навантажувач Shantui L55-B5 китайського виробництва. Модель чудово справляється з вантажними та землерийними роботами. Показує високу ефективність при виконанні кар'єрних та будівельних робіт. Навантажувач здатний швидко переміщати великі обсяги сипких матеріалів. Відрізняється простим технічним обслуговуванням, гарною маневреністю та потужним двигуном.\nУ таблиці наведено основні технічні параметри.\nНайменування характеристики, одиниця виміру Числове значення параметру\nПотужність двигуна, к. с. 220\nМаксимальна висота розвантаження, мм 3 045\nДальність розвантаження, мм 1 115\nМаксимальне зусилля копання, кН 185\nСтатичне перекидання навантаження (в повному положенні), кг 11 000\nВисота пальця стріли, мм 4 100\nМаксимальна швидкість (вперед), км/год 40\nМаксимальна швидкість (назад), км/год 15\nДовжина, мм 8 220\nШирина, мм 3 066\nВисота, мм 3 470\nВисока ефективність техніки забезпечується потужним 6-циліндровим агрегатом Weichai з турбонаддувом. Система кермового управління з поршневим насосом та робоча гідравліка сприяють збереженню продуктивності за будь-яких робочих умов. Завдяки цьому не відбувається падіння потужності при керуванні ковшем або стрілою навіть на найнижчих обертах. Поршневий насос може виходити на мінімальну подачу, тим самим заощаджуючи витрати палива.\nМодель оснащена мостами з гальмами, що постійно перебувають у масляній ванні. Вони набагато простіші в технічному обслуговуванні в порівнянні зі стандартними сухими гальмами.\nНадійна конструкція мостів забезпечує захист гальмівних дисків від механічних пошкоджень. При цьому масло очищає диски від дрібних частинок, тим самим збільшуючи термін експлуатації.\nТака гальмівна система зазвичай використовується в машинах, призначених для виконання робіт на складних ділянках з підвищеною концентрацією пилу або вологи.\nРобоча гідравліка посилена шестеренним насосом. У комбінації з автоматичною трансмісією вона забезпечує просте керування машиною.\nЕлектрогідравлічне керування та перемикання під навантаженням дають можливість оператору повністю зосередитися на управлінні стрілою та робочим обладнанням. Завдяки цьому значно знижується стомлюваність машиніста у процесі виконання завдання будь-якої складності.\nЗа бажанням на навантажувач можна встановити додаткову гідравлічну систему та швидкознімну муфту для монтажу навісного обладнання.\nАльфатех є ексклюзивним представником компанії "Шантуй" в Україні. Ми пропонуємо клієнтам найкращі ціни, та можливість придбати техніку в кредит. На всі машини поширюються офіційна гарантія та якісне технічне обслуговування. Протестувати фронтальні навантажувачі та іншу спеціалізовану техніку можна на нашому виставковому майданчику у місті Підгородне, Дніпропетровської області.