Архиєпископ Ігор (Ісіченко) - Лекція 01. Становлення та розвиток української літератури в X-XVIII ст.\n1. Обсяг поняття «українська література» в X-XVIII ст.\nЯкщо ми почнемо шукати в X-XVIII ст. літературу, яка називала себе «українською», на нас чекає невдача. Поняття «український народ», «Україна», «українська література» фактично поширюються лише в ХІХ ст. Хоча й тоді закарпатський письменник Олександр Духнович писав:\nЯ родився русином.\nЧесний рід свій не забуду,\nОстанусь єго сином.\nВ XIV ст. (1335 р.) з’являєтся термін Мала Русь. Константинопольський Патріярхат для розрізнення двох митрополій, що виникли в Україні, почав вживати назву «Megalh Rwsia» та «Mikra Rwsia». Здобувши під свою владу Гетьманщину, московський цар Олексій Михайлович використовував стару термінологію й прийняв 1654 р. титул «царя Великої і Малої Росії».\nАле в епоху Середньовіччя починає вживатися слово «Україна» для позначення пограниччя, окраїни, прикордонної країни. Ширше - останнього слов’янського народу на південному сході Європи. Перший зафіксований випадок вживання цієї назви - Київський літопис, літописна стаття за 1187 р.: «У тім же поході розболівся Володимир Глібович недугою тяжкою, од якої він і скончався... За ним же Україна багато тужила». Тут ідеться про прикордонну Переяславську землю. В тому ж літописі під 1189 р. згадується про князя Ростислава Берладника, що зі Смоленська «приїхав же він до України Галицької, і взяв два городи галицькі». Тут мається на увазі подністрянське Пониззя. В Галицько-Волинському літописі вживання слів «Україна», «украйняни» зафіксовано під 1213, 1268, 1280, 1282 рр.\nВ епоху Ренесансу з її увагою до території пограниччя культур слово «Україна» дещо розширює свій зміст, починає позначати країну або державу, заселену українцями, далекий край на межі християнської цивілізації, вільну землю. Але тільки в творчості письменників-романтиків ХІХ ст. слово «Україна» ввійшло у вжиток як етнокультурне й політичне поняття, остаточно витіснивши слово «Русь». Однак у Галичині самоназва «русин» трималася аж до ХХ ст., а серед закарпатських українців ця самоназва зустрічається ще й досі. Особливо в Словаччині, в Боснії й Герцеґовині.\nРусь – поняття, що в X-XVIII ст. вживалося як синонім сучасного поняття Україна. Тому письменників X-XVIII ст., які визнавали себе «русинами», вважали за свою батьківщину «Русь», сміливо можна відносити до української літератури.\nДруга проблема – мова літературних текстів. Якщо ми будемо шукати в X-XVIII ст. твори, написані сучасною українською мовою, то історії української літератури певно вже не напишемо.\nРоль літературної мови в Середні Віки, а в багатьох народів і ще тривалий час пізніше, виконувала сакральна (літургійна) мова.\nНа сході Римської імперії панувала грецька мова. Однак, на відміну від заходу, поряд з грецькою рано почали вживатися як богослужбові національні мови: вірменська, сирійська, коптська. А для слов’янських народів Центральної та Південно-Східної Європи було створено штучну міжетнічну церковнослов’янську («слов’яноруську») мову.\nЦерковнослов’янська мова з’явилася внаслідок місії свв. Кирила (826-869) і Мефодія (820-885). Вони народилися й провели дитинство в м.Солуні, столиці Македонії, населення якої складали греки й слов’яни. Костянтин (Кирило) вчився при дворі імператора, працював патріяршим бібліотекарем, а після усамітнення в монастирі викладав філософію. У середині ІХ ст. був направлений на місію до болгар, брав участь у диспутах з мусульманськими богословами в Сирії.\nМефодій спершу перебував на військовій службі, десять років керував областю в Болгарії. Потім залишив службу й разом із братом віддалився в монастир на горі Олімп.\nНа початку 60-х рр. ІХ ст. Кирило направляється в місійну поїздку до Хозарії. Дорогою зупинився в Херсонесі (Корсуні), де зустрів людину, яка говорила руською мовою, і бачили Євангеліє і Псалтир, «писані руським письмом».\nНаприкінці 862 р. на прохання моравського князя Ростислава імператор і патріярх Фотій направили Кирила і Мефодія до Моравії. Для місійного служіння було винайдено слов’янське письмо, упорядковано церковнослов’янську мову й перекладено нею Євангеліє, Апостол, Псалтир. Місія почалася 863 р. Брати навчають моравських слов’ян церковнослов’янської мови й кириличного письма, запроваджують богослужіння візантійського обряду церковнослов’янською мовою.\nЇм протистоять німецькі єпископи, які відстоюють римський обряд і латинську мову богослужіння. Кирило й Мефодій відвідали папу римського й заручилися його благословенням. У Римі було відправлено Літургію по-церковнослов’янському. Під час перебування в Римі Кирило помер (869 р.). Мефодій був висвячений на єпископа, очолив церкову в Моравії й продовжив працю перекладача, за твердженням агіографа переклав усі біблійні книги, за винятком Маккавейських. Він пережив переслідування й ув’язнення. Помер 885 р. Після смерти Мефодія слов’янське богослужіння в Моравії було заборонене, учні мусили тікати до Сербії і Болгарії.\nДень пам’яти свв. Кирила і Мефодія, 11 (24) травня відзначається як Свято слов’янської писемности. Папа Іван Павло ІІ проголосив Кирила і Мефодія небесними покровителями Європи.\nУ епоху Ренесансу у свідомості утверджується використання народної мови в книжності. Васлідок синтезу церковнослов’янської з живою говірною мовою з’являється книжна українська мова. Вона не мала певної норми аж до ХІХ ст. Побутує в багатьох версіях, називаючись «простою» або «руською» мовою.\nЗ кінця XIV ст. поширюється латинська мова як літургійна мова Західної Церкви, а також мова міжнародного спілкування. Латинська мова була мовою вищої освіти, богословської науки аж до початку ХІХ ст. Вона набуває ролі однієї з літературних мов України.\nПісля завоювання України Польським королівством поширюється польська мова, а на терені, приєднаному 1654 р. до Росії, - російська мова. Обидві вони виконували роль літературної мови України.\nТаким чином, поряд із двома основними літературними мовами, церковнослов’янською і книжною українською, на Україні в X-XVIII ст. побутували також латинська, польська і російська мови як літературні мови українського письменства. Характерна для літератури Середньовіччя багатомовність зберігалася в Україні до першої половини ХІХ ст.\nЯк сучасна культура усвідомлює літературну творчість? Її межі поступово звужуються.\nЛітературна творчість у часи Середньовіччя усвідомлюється як ремесло, що належить до сфери церковного або державного життя.\n2. Фольклор як чинник літературного життя\nСловесна творчість виявляється залежно від способів комунікації в двох формах: усній і писемній. Фольклор випереджає літературу за часом розвитку і розвивається паралельно з нею, продовжуючи справляти на літературу свій вплив і зазнаючи щодалі більшого зворотнього впливу.\nНародна культура і досі зберегла відображення стародавніх елементів творчості, жанри й персонажі поганського походження. Її відбитки знаходимо вже в перших відомих літературних творах і вплив їхній триває надалі.\nРеліктові явища пов’язані з найдавнішими фольклорними жанрами, інтеґрованими традиційною народною культурою. Стабільність народного побуту забезпечувала аж до ХХ ст. присутність у ньому найдавніших обрядових текстів. Народний календар визначав функціонування колядок та щедрівок, веснянок (гаївок), купальських та петрівчанських (петрівочних) піснень, жнивних пісень. Родинна обрядовість трансформується відповідно до зміни релігійних переконань, але продовжує позначати ключові моменти життя людини. Народження - хрестини, створення сім’ї - весільний обряд, смерть - похорон і голосіння. З появою нових феноменів побуту родинні обряди й відповідні тексти репродукуються на основі старих моделей (рекрутські голосіння), хоча й гублять поволі обрядову функцію (рекрутські пісні).\nДемонологія народних повір’їв відображає уявлення про духовний світ, що прагнули інтеґруватися в християнізовану народну свідомість. Персонажами казок і легенд виступають домовик, лісовики, польовики, водяники, русалки, мавки, біси, відьми. Забобонний спосіб протистояння цим силам втілюють замовляння. Казки, насамперед казки про тварин, чарівні казки.\nДавній епос був провідною формою текстового втілення історичної пам’яти. Відображено сюжети в «Повісті временних літ», «Галицько-Волинському літописі». Дохристиянський епос витісняється в інші словесні форми: літературні твори (літописи), народні думи, балади, історичні пісні.\nПаремійні жанри: прислів’я та приказки, загадки, - є унікальним засобом збереження народної мудрости в афористичній формі.\nЛітература не перебуває під однобічним впливом фольклору, фольклор зазнає зворотньої дії, яка зростає в XVII ст. Формується феномен народнопоетичних творів літературного походження. Літературне походження мають церковні коляди, деякі пізніші ліричні пісні. «Їхав козак за Дунай» - насправді вірш нашого земляка, харків’янина Семена Климовського. Вже з XVI ст. починається публікація українських фольклорних текстів. Першим із них став запис, зроблений між 1550 та 1570 рр. Никодимом, пісні-балада «Дунаю, Дунаю, чему смутен течеш?» («Стефан воєвода»), яку визначний чеський учений ХVІ ст. Ян Благослав умістив у своїй рукописній «Чеській граматиці».\nОбмеження, яких зазнає українська література в міру входження під владу московської адміністрації, зокрема, заборона українського книгодрукування 1717 р., стимулюють повернення до узвичаєних способів словесної комунікації: усних. Літературні тексти поширюються усним шляхом, зокрема, гумористичні віршові оповідання, пісні-канти.\nНа взаємодії літератури й фольклору зростає вертеп.\n3. Церковний контекст функціонування літературних текстів\nСередньовіччя з його вкрай складною системою стосунків васалітету-сюзеренітету створило розвинену ритуальну культуру. Церковний канон чітко визначав єрархію текстів, реґламентував їхню жанрову перспективу. Устав богослужінь Студійського монастиря, а потім Єрусалимської лаври св.Сави Освяченого формував ритм життя монастиря, а відтак і парафії з раз назавжди завданими нормами поведінки, нерозривно поєднаними з колом богослужінь - добовим, тижневим, річним. Функціонування тексту визначалося його канонічним змістом і богослужбовими функціями.\nДмитро Лихачов: Стосунки людей і їхні релігійні обов’язки підлягали етикетові, традиції, звичаєві, церемоніялові, до такого ступеня розвиненим і деспотичним, що вони проймали собою і певною мірою оволодівали світоглядом і мисленням людини. Етикетові підлягало й зображення цих подій. Мистецтво не так зображає життя, як надає зображенню етикетних форм, вводить його в ритуальну культуру з її системою комунікації.\nПисемний текст первісно приходить на Русь як християнська альтернатива усному поганському сакральному текстові. Це стимулює розвиток літератури, але й обмежує її лише колом тем і функцій, пов’язаних із церковним побутом. Поява в Середні Віки віршів про кохання була унеможливлена не стільки аскетичністю суспільного побуту – її не треба перебільшувати, - скільки тим, що відповідні теми й мотиви розроблялися в культурі фольклору, часто з великою безпосередністю.\nФольклор був сакральною словесною культурою, відігравав головно ритуальні функції. Література також входить до ритуалу, але вже церковного, християнського. І система жанрів формується насамперед залежно від місця в церковному побуті.\nУ літературі XVII ст. складається модель п’ятиразового хрещення Руси:\n1. Апостола Андрія Первозваного.\n2. Аскольдове хрещення. Перша згадка про християнство на Русі - 860 рік, подробиці якого внесено до літопису під 866 р.: «Рушив Аскольд і Дір на греків, і прийшов туди в 14 рік після першого походу Русі на Михайла-цесаря. А цесар Михайло тоді був у поході на аґарян. І коли дійшов він до Чорної ріки, єпарх Орифа послав йому вість, що русь іде на Царгород. І вернувся цісар. А ці, руси, в середину Суда ввійшовши, вчинили вбивство багатьох християн і Царгород двомастами кораблів оточили. Цесар же ледве в город увійшов, і з патріярхом Фотієм у церкві святої Богородиці, що є у Влахернах, всю ніч молитву творили. А тоді, божественну ризу святої Богородиці зі співами винісши, у море вмочили її полу. Була тиша, і море заспокоїлось. А тут одразу знялася буря з вітром, і знову встали великі хвилі, і кораблі безбожної русі розметало, і до берега пригнало, і побило їх так, що мало їх вибавилося з такої біди і до себе повернулося» (Повіть временних літ, 866 рік).\nВнаслідок цього чуда відбулося хрещення русинів. Цій події присвячені дві промови царгородського патріярха Фотія та його «Окружне послання» (866 р.). Опис - у хроніці Георгія Амартола. Літопис вважає Аскольда і Діра християнами, а над могилою Аскольда збудована навіть церква.\nМісія святих Кирила і Мефодія, яка охоплювала Закарпаття, Надсяння й Західну Волинь.\nХрещення великої княгині Ольги.\n5. Володимирове хрещення. Князь Володимир 988 р. не тільки сам приймає хрещення, а й запроваджує християнство як державну релігію.\n988 рік – рік хрещення Руси-України святим князем Володимиром.\nПоступово формується Київська митрополія, котра входила до складу Константинопольського Патріярхату, сама ж складалася з кількох єпархій. Протягом Х-ХІІІ ст. київські митрополити висвячувалися Вселенським Патріярхом зі згоди імператора. Серед них було небагато справді освічених людей, які б лишили по собі помітний слід в історії, - не більше шести з 25 митрополитів-греків. Такими були митрополити Іларіон (з 1051), Георгій (з 1062 р., залишив митрополію під час усобиць синів Ярослава Мудрого), Іоан ІІ (з 1077 р.), Никифор І (відомий своїми посланнями з князя Володимира Мономаха). Натомість про Іоана ІІІ (з 1089 р.) прямо зауважувалося, що він був некнижний і простуватий розумом.\nІсторики вважають, що за часів Володимира Великого в Україні було 5 єпархій: Чернігівська, Білгородська (біля Києва), Володимир-Волинська (включала Галичину), Новгородська (згодом стала архиєпархією, єпископ якої був одночасно Псковським), Ростовська. На 1240 р. митрополія включала 16 єпархій, з них етнічно українських 10.\nПерші єпископи ставилися з греків. Але згодом почали ставити єпископів і з українців. Тільки Києво-Печерський монастир дав у дотатарські часи близько 50 єпископів. Серед єпископів траплялися талановиті письменники, як-от проповідник з поліського містечка Турова єпископ Кирило, володимир-суздальські єпископи Симон (автор послання Полікарпові, що склало основу Києво-Печерського патерика) та Серапіон (автор проповідей – «слів»), обидва українці за походженням.\nКандидатів на єпископів спершу обирав архиєрейський собор. Але потім закорінився звичай визначати кандидатів місцевим князям разом з іншими представниками місцевої громади. Звичаю переміщення єпископів з кафедри на кафедру середньовічна Київська митрополія не знала.\nЗасновуються монастирі, які, як і в інших європейських країнах, стали головними осередками освіти. Центральне місце в історико-літературному процесі ХІ-ХІІІ ст. належить Києво-Печерському монастиреві. У XVII ст. він повертає собі цю функцію. За підрахунками Євгена Голубинського, в першій половині ХІІІ ст. в княжій державі було відомо 68 монастирів. У Києві їх налічувалося 17, у Галичі – 5, у Чернігові – 3. При митрополичому соборі й монастирях починають здійснюватися записи найважливіших подій, згодом зосереджувані в літописах. Щоденна потреба читання житій святих на богослужіннях і монастирських трапезах стимулює збирання житій і укладання їх у збірники.\nПід 1051 р. літопис згадує вперше про Києво-Печерський монастир. У літописній статті повідомляється, що прп. Антоній, вихідець з Любеча, який був пострижений на Святій Горі Афон, оселився в печері, викопаній Іларіоном. поступове перенесення центру духовного й інтелектуального життя Руської митрополії до Києво-Печерського монастиря, що відбувається протягом др. пол. ХІІ ст. Якщо, згідно з прийнятими сучасним літературознавством доказами Олександра Шахматова, Найдавніше Київське літописне зведення упорядковується 1039 р. при митрополичій кафедрі Києва, то вже нове літописне зведення, назване Першим Києво-Печерським, склав 1073 р. Никон Великий у Києво-Печерському монастирі. До утвердження в Києві князя Володимира Мономаха (1113-1125) Києво-Печерський монастир продовжує лишатися осередком літописання, даючи Початковий літопис 1095 р. та «Повість временних літ». Там же прп. Нестор Літописець створює «Житіє прп. Феодосія Печерського» та «Читання про Бориса і Гліба».\nУ 1070 р. Всеволод Ярославич, ще бувши Переяславським князем, заклав в урочищі Видубичі під Києвом, на 2 кілометри нижче за Києво-Печерський, Видубицький монастир, присвячений чуду архистратига Михаїла. Невдовзі після приходу на київський великокняжий престол Володимира Всеволодовича Мономаха (1113-1125) центр літописання переноситься до Видубицького монастиря. Нова редакція «Повісти временних літ» була укладена 1116 р. ігуменом Видубицького монастиря Сильвестром – особою, близькою до князя Володимира Мономаха, згодом поставленої на єпископа до Переяслава – Мономахової вотчини. У Видубицькому монастирі формується Київське літописне зведення, упорядником якого вважається місцевий ігумен Мойсей.\nЗарубський монастир діяв ще в XVI ст. біля міста Заруб (неподалік від сучасного села Зарубинці) в околиці Переяслава над високим берегом Дніпра. Його громаду репрезентує в українській культурі Климент (Клим) Смолятич, проголошений митрополитом Київським 1147 р. й так і не визнаний Константинопольським Патріярхом аж до втрати столичної кафедри в 1154 р. Відповіді Климента Смолятича пресвітереві Фомі засвідчують знайомство руських ченців з проблематикою візантійського богослов’я і з постатями давньогрецьких античних філософів Платона й Аристотеля, котрих згадує автор. Варто пригадати ще одного ченця з його спільноти, письменника ХІІ або ХІІІ ст. Георгія Зарубського, автора «Повчання духовному чаду», адресованого якомусь заможному юнакові. Монастир існував ще в XVI ст., але пізніше його заступив Терехтемирівський монастир.\nНаймасовішим носієм книжної культури була церковна парафія – територіяльна громада, зосереджена довкола парафіяльної церкви. Основною її місією була відправа основних церковних богослужінь, насамперед літургії (від leitourgia - всенародна служба), а також відправа приватних богослужінь, треб (хрещень, молебнів, вінчань тощо) та забезпечення елементарного знайомства вірних з християнським вченням, тобто катехизація.\nМожна припустити, що не всі парафіяльні священики мали належну освіту, частина з них могла читати за складами, а богослужіння відправляла напам’ять. Однак не могло бути церкви без найважливіших книг: Євангелія, Апостола, служебника, часослова. Для повноцінної відправи уставних богослужінь необхідними були Октоїх, Тріодь, службові Мінеї. Таким чином церква сприймалася як храм слова – і містичного Слова, якому відправлялися богослужіння, і словесної культури, котра плекалася в храмі. Згодом при церквах почали запроваджувати парафіяльні школи. І на XVII ст. рівень освіти українців дивував мандрівників. Арабський мандрівник архидиякон Павло Алепський, що проїздив 1654 р. і 1656 р. землями України разом із Антіохійським патріярхом Макарієм ІІІ аз-Заїмом (1647-1672), захоплювався загальною грамотністю українців, яких він називав “козаками”:\n“Всі вони, за винятком небагатьох, навіть більшість їхніх жінок і доньок, вміє читати й писати і знає порядок церковних служб і церковні співи; крім того, священики навчають сиріт і не лишають їх невігласами”.\nЗнайомство з Біблією і основами церковного вчення здійснювалося в перебігу богослужінь. Церковний устав уже склався в цілому на час хрещення Руси, хоча згодом, у XIV ст. Студійський устав богослужінь поступиться дещо відмінному Єрусалимському уставу. Порядок богослужінь визначався церковним календарем, який визначав порядок свят, читань з Євангелія і Апостола, церковних співів протягом року. Рік починався 1 вересня. Літочислення велося від створення світу, датованого у Візантії 5508 роком до Різдва Христового. Річний порядок неперехідних свят взаємодіяв із порядком свят перехідних, що групувалися довкола Великодня.\nСлухаючи церковні співи і читання, парафіянин протягом року переживав всю історію спасіння – від Різдва Богородиці, її введення до храму, благовіщення – через Різдво Христове, стрітення Ісуса в Єрусалимському храмі, хрещення на Йордані, преображення – і до входу в Єрусалим, страждань і розп’яття та славного Воскресіння, вознесення на небо й зіслання Святого Духа на апостолів. Практики індивідуального (келійного) читання майже не було. Книги були дорогі й рідкісні. І хоча після винайдення книгодрукування з середини XV ст. ситуація дещо змінюється, читання лишається для більшості рідкісним, часто ритуальним актом. Самостійне читання Святого Письма не заохочується, вважається підозрілим. Реформація дещо змінила цей підхід, але до XVIII ст. зберігається головна роль богослужіння в знайомстві з Біблією та церковним вченням.\nДенне коло богослужінь складали дев’ять чинів: вечірня, повечір’я, полуношниця, утреня, перший, третій, шостий і дев’ятий часи та Свята Літургія. Кожен із чинів складався з псалмів, молитов, єктеній, читання Святого Письма. Крім безпосереднього молитовного змісту богослужіння наділялися символічним змістом, часто багатошаровим.\nОсобливо складною і досконалою є символічна мова Святої Літургії, в перебігу якої переживається прихід Христа у світ, Його явлення людям, проповідь Євангелія, вихід на страждання, встановлення таїнства Євхаристії на Тайній Вечері, розп’яття, смерть, воскресіння і вознесіння на небо.\nКрім щоденних уставних богослужінь, щодалі більше розвивається практика урочистих хресних ходів, богослужінь з окремих нагод, зокрема на честь Богородиці, її чудотворних ікон і місцево шанованих святих. З Візантії в Україну прийшов жанр акафисту (від грецьк. Ακάθιστος - несідальний). Вказує на те, що виконується вірними стоячи.Складається з 25 окремих піснеспівів - 13 кондаків і 12 ікосів, з яких кондак 1 та ікоси закінчуються вигуком «радуйся» (χαιρέ), а 12 кондаків - приспівом «алилуя».\n4. Суспільний і побутовий контекст фунціонування літературних пам’яток\nУкраїнське літературне життя трансформується з огляду на фундаментальні зміни в суспільних стосунках. Література з’являється невдовзі після утворення княжої держави з центром у Києві. Назва цієї держави й привілеї панівної династії обґрунтовуються завдяки варязькій легенді.\nВарязька легенда: «Вигнали варягів за море, і не дали їм данини, і стали самі в себе володіти. І не було в них правди, і встав рід на рід, і були усобиці в них, і воювати вони між собою почали. І сказали вони: "Пошукаємо самі собі князя, який би володів нами і рядив за угодою, по праву." Пішли вони за море до варягів, до русі. Бо так звали варягів - русь, як ото одні звуться свеями, а другі - норманами, англами, інші - ґотами, - отак і ці. Сказали русі чудь, словени, кривичі і весь: "Земля наша велика і щедра, а порядку в ній нема. Ідіть-но княжити і володіти нами." І вибралося троє братів із родами своїми, і з собою всю узяли русь. І прийшли вони спершу до словен, і поставили город Ладогу. І сів у Ладозі найстарший Рюрик, а другий, Синеус, - на Білім озері, а третій, Трувор, - в Ізборську. І од тих варягів дістала назву Руська земля» (Повість временних літ, 862 рік).\nШвидким темпом провадиться об’єднання українських, а з ними і неукраїнських племен Східньої Европи в велику державу під владою варязьких князів із столицею в Києві. Цій державі засвоюється назва «Русь». Конґломерат племен спершу об’єднувала тільки влада князя. В будуванні держави князі спиралися на дружину, переважно варязьку. З цієї дружини призначали вони своїх намісників, але Святослав уже призначав своїх синів. Встановлюється принцип, що князем повинен бути член «Рюрикового дому». Чисельно варязький елемент великий; імена дружинників Олега виключно норманські. Археологічні знахідки дають чимало варязьких поховань у Києві, Чернігові, Любечі, Новгороді тощо.\nАле варязькі елемент застали в Україні вже готовий державний племінний лад, і незабаром варязькі елементи почали асимілюватися з місцевими. До варязької дружини стали входити місцеві люди, і в списках дружинників Ігоря та почту Ольги є слов’янські імена. Малуша, донька Малка Любечанина, стала однією з жінок Святослава й матір’ю Володимира. Імена Святослава, Ярополка, Володимира свідчать про перемогу слов’янської стихії в княжій родині. Збереглося віче як орган місцевої людности. Укладаються корисні торговельні договори та нав’язуються дипломатичні стосунки.\n«І було в нього [Рюрика] два мужі, Аскольд і Дір, не його племени, а бояри. І випросилися вони до Царгорода з родом своїм, і рушили обидва по Дніпру. Ідучи мимо, узріли вони на горі городок і запитали, кажучи: "Чий се город?" А вони сказали: "Було троє братів, Кий, Щек і Хорив, які зробили город сей і загинули. А ми сидимо в городі їхньому і платимо данину хозарам". Аскольд, отож, і Дір зостались удвох у городі цьому, і забрали багато варягів, і почали володіти Полянською землею» (Повість временних літ, 862 рік).\nОлег Віщий, перший історичний князь Києва (882-912). Об’єднав чимало племен: полян, сіверян, дреговичів, уличів, тіверців, радимичів, кривичів, ільменських словен. «І сів Олег, князюючи, в Києві, і мовив Олег: „Хай буде се мати городам руським"» (Повість временних літ, 882 рік).\nЩоб змусити Візантію до торгівлі з Руссю, ходив на Царгород і в договорах з Візантією 907 і 911 років добився для Київської держави значних прав. Під 912 р. - докладний текст договору з греками.\nІгор, (912-945 рр.) син Рюрика. Двічі ходив на Каспійське море, на Закавказзя. Спробував оволодіти берегом Чорного моря, заснувати оселі на Дніпровому лимані. Війна з Візантією, договір 944 р., в якому вперше згадуються християни з княжої дружини.\nОльга (945-964 рр.). Вдова Ігоря, можливо, слов’янського походження. Вперше встановила норми данини, терени для полювання. Першою з князів охрестилася. 957 р. їздила до Царгорода, вже християнкою. Перебування в Царгороді описане імператором Костянтином Багрянородним. 959 р. вислала посольство до імператора Оттона I Великого, а 962 р. до Києва прийшло посольство від Оттона з єпископом Адальбертом на чолі. Померла 969 р.\nСвятослав Хоробрий (964-972 рр.), син Ігоря, воював безперервно, щоб забезпечити державі ринки й політичну перевагу на Сході Европи. Головну увагу приділив балканським справам. Був покликаний на допомогу проти болгар імператором Никифором Фокою, але, подолавши болгар, не схотів залишати їхню країну. Лише загроза Києву з боку печенігів, кочового народу тюркського походження, примусила його повернутися до Києва. Відбивши печенігів, знову подався до Болгарії. Греки на чолі з імператором Іоаном Цімісхієм змусили після тяжких втрат покинути Болгарію. По дорозі до Києва напали намовлені греками печеніги, військо було розбите, а князь Святослав забитий.\n«Ходячи, яко пардус, багато воєн він чинив. Возів же за собою він не возив, ні котла, ні м’яса варив, але, потонку нарізавши конину, або звірину, або воловину на вуглях спікши, це він їв. Навіть шатра він не мав, а пітник слав і сідло клав у головах. Такими ж і всі інші вої його були. І посилав він до інших земель, кажучи: „Хочу на вас іти"» (Повість временних літ, 964 рік). «І рушив Святослав на греків, і вийшли вони супроти русі. І коли побачили руси, то убоялися вельми множества воїв. І мовив Святослав: „Уже нам нікуди дітись, а волею і неволею доведеться стати насупроти. Тож не осоромимо землі Руської, а ляжемо кістьми тут, бо ж мертвий сорому не зазнає. Якщо ж побіжимо ми, - то сором нам. Тож не втечемо, а станемо кріпко, а я перед вами піду. Якщо моя голова ляже, - тоді самі подумайте про себе". І сказали вої: „Де голова твоя ляже, там і наші голови ми зложимо"» (Повість временних літ, 970 рік).\nЯрополк (972-980 рр.). За життя Святослава Ярополк дістав Київщину, Олег - Древлянську землю, Володимир - Новгород. Ярополк - християнин, мав близькі стосунки з Заходом. Посли були на сеймі в Кведлінбурзі 973 р., 979 р. до Києва приїздили посли від Папи Римського. Прагнув об’єднати всю державу під своєю владою, почав боротьбу з Олегом і приєднав деревлянську землю, потім підкорив Новгород, але Володимир пішов з найнятими варягами на Київ. Під Роднею Ярополк зазнав поразки і був убитий.\nСтворення потужної централізованої держави завершується за часів князя Володимира Хрестителя і його сина Ярослава Мудрого. У цей же час християнство стає державною релігією, а Руська Церква набуває митрополичого управління під юрисдикцією Константинополя.\nВолодимир Великий (980-1015 рр.). Об’єднав землі, де княжили його брати, ходив на литовське плем’я ятвягів, на волзьких болгар. Воював з печенігами, що доходили до самого Києва. Побудував для охорони своїх земель по ріках Стугні, Трубежі, Сулі укріплені городи, сполучені земляними валами («змієві вали»). Прагнув встановити єдину державну релігію, поновив культ поганських богів і поставив у Києві капище. Запроваджує християнство, зв’язавши його переможною війною з Візантією, завоюванням Корсуня й шлюбом з візантійською царівною Ганною, тітка якої була дружиною німецького імператора Оттона II. Одружуючи дітей, нав’язав стосунки з могутніми володарями Европи: польським, шведським, угорським королями, німецьким маркграфом.\nСвятополк Окаянний (1015-1019 рр.) в прагненні заволодіти всією державою вбиває братів - Святослава, князя деревлянського, Бориса, князя ростовського та Гліба, князя муромського. Залучив на допомогу німецьке та польське військо. але був розбитий на р.Альті й загинув у дорозі на Захід.\nЯрослав Мудрий (1019-1054 рр.). Поділив державу з Мстиславом по Дніпру, а після смерти Мстислава (1034 р.) став єдиним володарем Русі. 1036 р. остаточно розбив печенігів під Києвом і збудував на тім місці собор св.Софії, Премудрости Божої. Поширив столицю, оточив її муром з трьома брамами, одна з яких - Золоті ворота. Дбав про ширення освіти: засновував школи, при Софійському соборі переписували книги. Засновуються перші монастирі: св.Юрія, св.Ірини, Києво-Печерський. Обирається 1051 р. перший митрополит з русинів - Іларіон. Законодавство кодифікується в збірникові «Руська Правда». Варязький вплив обмежується дружиною, домінує повсюдно слов’янський елемент. Родинні шлюби зв’язують Ярослава з багатьма володарями Европи.\nПеред смертю запроваджує складну систему сеньйорату. Державу поділив між п’ятьма синами: Ізяславом (Київ, Деревлянська земля з Туровом, Новгород із Псковом), Святославом (Чернігів, Муром, Тмуторокань), Всеволодом (Переяслав, Суздаль, Ростов), Ігорем (Володимир Волинський), В’ячеславом (Смоленськ). Усі сини дістали землі не в одному місці, а в центрі й на периферії, і старші більше за молодших. Усі князі повинні були поважати старшого брата як батька й укупі правити Руською землею. На випадок смерти старшого брата його наступником ставав не син, а брат, і всі князі відповідно пересувалися на вище князівство. Якщо батько помирав, не досягнувши князівства, його сини позбавлялися прав на землю, ставали «ізгоями».\nТріумвірат синів Ярослава Ізяслава, Святослава та Всеволода правив перші роки після смерти батька. Князі спільно доповнили «Руську Правду», боролися з половцями, які зайняли степи від Дону до Дунаю. 1073 р. Ізяслав посварився з братами й мусив кинути Київ, де почергово правили Святослав (1073-1076) та Всеволод (1078-1093 рр.). Ізяслав ще намагався знайти союзників, звертався до імператора Генріха IV, до папи римського Григорія VII й повертався на престол після смерти Святослава (1076-1078). Святослав залишив по собі пам’яткою виконаний на його замовлення «Ізборник» 1073 р.\nСвятополк Ізяславич (1093-1113 рр.) пережив занепад великокняжої влади, системи сенйорату. Все правління сповнене боротьби з половцями й князями-ізгоями. З’явилася нова форма влади - княжі з’їзди, перший з яких з ініціятиви Володимира Мономаха зібрався 1097 р. на Любчому озері біля Києва.\nВолодимир Мономах (1113-1125 рр.). Герой боротьби з половцями, під проводом якого князі здобули блискучі перемоги 1105 та 1111 рр. Оволодів більшою частиною Київської держави. Відкинув половців до кавказу. Тримав у покорі князів. Залишив «Повчання» дітям. Всупереч праву зайняв великокняжий престол, покликаний боярами після бунту 1113 р.\nМстислав Великий (1125-1132 рр.) - останній великий київський князь. Син Володимира Мономаха. Розгромив половців і загнав їх за Волгу. По смерті Мстислава держава фактично розпалася на кілка окремих князівств. За сто років (1146-1246) у Києві змінилося 47 князювань, з яких 35 тривало менше року.\nВолодимир-Суздальська альтернатива. На землях на північ і північний схід від Русі-України, заселених переважно фіно-угорськими племенами мері, весі, муроми, мордви та ін., навернення до Христової віри проходило важко. Літопис згадує про опір хрещенню в Новгороді, про поганські бунти, очолювані волхвами, на терені поміж Окою і Волгою - в Суздальській землі (1024). Коли в Києві давно панувало християнство, в XI ст. у Ростові на Чудському місці ще стояв кам’яний ідол Велеса, якому поклонялися місцеві жителі. У Києво-Печерському патерику повідомляється про мученицьку смерть вихідця з Києво-Печерського монастиря Кукші, котрий навертав в’ятичів у XII ст.\nУ XII ст. Володимир Мономах поставив на князя для Суздальської землі Юрія Довгорукого. Він був першим, хто не номінально, а фактично очолював ці землі, перебуваючи там. Етнічна відмінність між українцями та суздальцями добре усвідомлювалася. Суздальці повстають проти надання посад «руським». Ставлення киян до «суздальців» - бояр та дружини Юрія Довгорукого - виявляється в тому, що відразу по смерті князя кияни пограбували всі його двори і нещадно вбивали «суздальців».\nПоступова асиміляція нечисленного українського політичного ферменту фіно-угорським і тюркським оточенням впливала на еволюцію суспільної свідомості й релігійні погляди князів, бояр і дружини. Юрій Довгорукий зберігає ставлення до Києва як столиці Русі-України та колонізованих земель, бачить Суздальську землю далекою провінцією, з якої мріє повернутися і повертається на столичний престіл (1154-1157).\nСин Юрія Довгорукого Андрій Боголюбський, вихований поміж суздальцями, усвідомлює Залісся вже як політичну альтернативу Києву. 1155 р. він тікає з України до Суздаля, вивозячи з Вишгорода його святиню - Вишгородську ікону Божої Матері, котра стала вважатися національною святинею росіян. Як вірили тоді, Вишгородська ікона була написана св.ап. і євангелистом Лукою. Її перенесла з Єрусалиму до Царгороду цариця Євдокія, дружина Теодосія Молодшого. Спершу ікона зберігалася у Влахернському монастирі, а потім була перенесена до Києва, подарована Царгородським Патріярхом Лукою Хризовергом вел.кн.Юрієві. Князь помістив її у жіночому монастирі в Вишгороді.\nСвоїх братів, родичів, батькових бояр-українців Андрій вигонить, надає посади місцевим жителям. Залишивши старі центри - Ростов, Суздаль, він переносить столицю до Володимира, проголошуючи себе його великим князем (1157-1174). Київська політична традиція відкидається, занедбується вічеве право, роль аристократії. Натомість відбувається становлення авторитарного, самодержавного політичного устрою, що відповідав суспільній свідомості Сходу.\n8 березня 1169 р. військо Андрія Боголюбського захопило Київ і жорстоко зруйнувало місто. Йшлося про знищення давньої столиці задля перенесення центру державного життя до Залісся. До Києва ставиться за намісника брат Андрія Гліб. Нова неслов’янська держава претендує на керівну роль в історії України, на українську спадщину, на саме ім’я «Русь».\nАндрій Боголюбський першим намагався утворити окрему від Київської Володимир-Суздальську митрополію. Він нарік у єпископа Ростовського і Суздальського одруженого священика Теодора, фізично сильного, енергійного, зухвалого, досить добре начитаного. На сучасників він справляв демонічне враження, приголомшуючи їх брутальною поведінкою. Теодор темпераментно заперечував монашество, полемізував з візантійськими приписами про пости в середу й п’ятницю, демонстративно носив білу скуфію або навіть білий клобук, що інколи практикували царгородські, а за ними й новгородські єпископи, що не були монахами. З дружиною розлучатися він не бажав. Будучи нареченим єпископом, бив, тортурував, ув’язнював людей, відбирав у них майно, випалював очі, виривав язики, розпинав на стіні. Врешті він покарав Володимир Суздальський, наказавши замкнути в ньому всі храми. І лише тоді Андрій Боголюбський відмовив у підтримці своєму фаворитові.\nТатарська навала. Монголо-тюркські кочові племена об’єдналися наприкінці XII ст. під владою великого хана (Чінґісхана) Темучіна. Підкорили Китай, Туркестан, Персію. На заклик половецького хана Котяна (зятя галицького князя Мстислава Удатного) руські війська пішли назустріч орді й зустріли татар на березі р.Калки, притоки Кальміуса, 1223 р. Половці втекли, українське військо зазнало тяжкої поразки. Татари повернулися до Азії, але 1237-1238 рр. розгромили Волзьку Болгарію та заліські князівства (Рязанське, Володимир-Суздальське, Ростовську землю). 1238 р. вперше прийшли на Україну, зруйнували Переяславщину та Чернігівщину. 1240 р. з’явилися під Києвом, узяли його 6 грудня й знищили. Пройшли Волинь і Галичину, рушили на Угордщину й Польщу. 9 квітня 1241 р. чеські та німецькі лицарі розгромили татар біля Ліґніц. Татари заснували Золоту Орду зі столицею в м.Сарай на Волзі.\nВ середині ХІІІ ст. литовські племена, що жили над Неманом, Західною Двіною й Балтійським морем, об’єднуються і починають поширювати свою територію на південь. При цьому литовці, що не мали власної писемності й зберігали поганські вірування, опиняються під потужним впливом православної цивілізації українців і білорусів.\nКнязь Ольгерд (вел. кн. 1341-1377 рр.) поширив територію князівства далеко на схід, зайнявши Смоленщину та Брянщину, а також об’єднав під своєю владою Київщину, Поділля, Чернігівщину й Сіверщину. Він розбив 1363 р. татарське військо над р. Сині Води й примусив його відступити. Ольгерда називали в Царгороді «великим королем вогнепоклонників», бо він лишався поганином. Але православ’я поширилося серед литовців і навіть у княжій родині.\nБрат Ольгерда Любарт приймає православне хрещення з іменем Дмитро. Після смерті Юрія ІІ Болеслава волинські бояри 1340 р. обрали Любарта на князя Волині й Галичини (1340-1386). Тим часом Галичину, Холмщину й Західну Волинь завоював польський король Казимир. Любарт зберіг Луцьку землю. Він спорудив мурований замок у Луцьку, будував храми. За його правління Волинь цілком зберігала український характер.\nЗа Кревською унією 1385 р. Литва і Польща об’єднуються в спільну державу, яку починають називати «Річ Посполита». Спільною державною релігією стає християнство західного обряду (католицизм). Це стимулює асиміляційні процеси серед українських політичних еліт – шляхти. Додатковим імпульсом стають зміни в державному устрої, позначені Люблінською унією 1569 р., після якої українські землі переходять з Великого князівства Литовського до польської («коронної») частини Речі Посполитої.\nПротест проти дискримінації православної громади Речі Посполитої став одним з імпульсів козацьких воєн, що розгорнулися в 30-х рр. XVII ст. І хоча «Статті для заспокоєння руського народу грецької віри» згасили найбільш гострі суспільні конфлікти, пов’язані з релігійною політикою королівського уряду, невдоволення українського козацтва нерівноправним становищем Православної Церкви наростало. Виступ гетьмана Богдана Хмельницького 1648 р., здійснений під гаслом оборони православної віри, став початком розриву козацтва з Річчю Посполитою й творення нового державно-політичного устрою – Гетьманщини.\nВиборний керівник козацтва, гетьман, проголошується главою української держави. У його руках зосередилася вся повнота виконавчої, законодавчої та судової влади. Гетьманські укази (універсали) були обов’язковими для всього населення. Гетьман очолював уряд – генеральну старшину. Гетьманська резиденція (Чигирин, Гадяч, Батурин, Глухів) виступала політичною столицею України. Поступово обмежувана царським урядом Росії, посада гетьмана з перервами у 1722-1727 рр. та 1734-1750 рр. проіснувала з 1648 до 1764 р., майже до остаточного знищення Росією решток незалежності Української держави.\nЗ кінцем XVIII ст. завершується епоха Гетьманщини, козацька старшина поступово інтеґрується в російське дворянство, церковні та адміністративні інститути втрачають рештки своєї ідентичности. Фатальним підсумком цих змін стали три поділи Речі Посполитої (1772, 1793 і 1795 рр.). Після цього землі Наддніпрянської України стають об’єктом дискримінаційної політики московського царату, а Галичина, Закарпаття й Буковина включаються до складу Австрійської імперії.


ДомівкаНаступна #369 - Пабліш Україна\nПабліш Україна\tДомівка 17 серпня 2019\nПабліш Україна\tДомівка 12 серпня 2019\nБільшість зимових заготівель обов'язково мають бути в льосі. Таке приміщення підтримує відповідну температуру і вологість, що не дозволяє банкам з консервацією пліснявіти або "вибухати". Салати і асорті по приведених рецептах не можна залишати на тривалий час при кімнатній температурі. Якщо не дотримуватися цієї рекомендації, консервація зіпсується.\nПабліш Україна\tДомівка 22 липня 2019\nПабліш Україна\tДомівка 05 серпня 2019\nПабліш Україна\tДомівка 08 липня 2019\nДіти - це святе. Усе краще дітям. Нехай хоч діти поживуть. Квіти життя. Радість у будинку. Синок, не турбуйся, папа для тебе все зробить.\nПабліш Україна\tДомівка 30 липня 2019\nЛише на перший погляд бультер'єр здається агресивною породою собак. Насправді його бійцівська вдача при грамотному зверненні відходить на другий план, і тварина починає вражати своєю відданістю і вірністю. На власному прикладі це вдалося зрозуміти бразильцеві Рафаелю Мантессо, для якого бультер'єр Джимми Чу став кращим другом.\nПабліш Україна\tДомівка 28 липня 2019\nПравильна організація автономної системи теплопостачання\nПахнути, а не бути с запашком. Що важливо знати про парфюм літом\nМакаронс - дорогі вишукані ласощі\nОсобливості управління автомобілем в міських умовах


51.МЕТОДИ ОРГАНІЗАЦІЇ УПРАВЛІНСЬКИХ ІННОВАЦІЇ | Тільки правдиві факти про eкономіку\n← 2. Реакція ринку на втручання держави\n6. Монопольні ціни →\nОрганізація управлінських інновацій відбувається за допомогою методів, що забезпечують розробку і реалізацію нововведень у сфері адміністративної діяльності.\nМетоди є розробленими і перевіреними способами впливу на об'єкт інновацій з метою отримання інноваційного ефекту. Впливаючи на об'єкт, суб'єкт інноваційного процесу вибирає способи зміни об'єкту інновацій відповідно до завдань організаційного розвитку адміністративної діяльності. Такий вибір здійснюється за встановленим критерієм і організовує діяльність суб'єкта інновацій за певним принципом.\nМетод поширення інновацій включає набір дій суб'єкта інновацій в процесі цілеспрямованої зміни структури і методів управлінської діяльності.\nШляхи формування методів інноваційної діяльності :\n1.Як результат спеціальних наукових досліджень.\n2.Як набір підтверджених досвідом правил.\nДоцільність застосування того або іншого методу залежить від завдання, яке стоїть на цьому етапі організації інноваційного процесу.\nДіагностичне обстеження допомагає встановити рівень фактичної розбіжності між реальною готовністю адміністративної установи до поліпшення управлінської діяльності і нормативним станом. Діагностика допомагає отримати оперативну і об'єктивну інформацію про наявність організаційних проблем.\nПоказники оцінки інноваційного потенціалу адміністративної діяльності :\n•наявність або відсутність способів стимулювання і координації участі колективу в інноваційному процесі;\n•рівень централізації(децентралізація) повноважень ухвалення управлінських рішень в організації;\n•рівень компетентності персоналу в області підготовки і реалізації управлінських нововведень.\nГрунтуючись на отриманих даних, приймається рішення про необхідність використання певного виду управлінських нововведень. Діагностика створює інформаційну базу для ухвалення таких рішень.\nАналіз документів припускає збір і узагальнення інформації, закріпленої у вигляді текстів. Такі тексти мають вигляд офіційних документів, що регулюють діяльність органу управління.\nОрганізаційно-розпорядливі документи, відібрані для аналізу, показують, яка офіційна позиція керівництва установи по відношенню до застосування управлінських нововведень, які форми мають інновації в цій організації, якими нормами і правилами регламентується інноваційний процес.\nМожливості аналізу : аналіз документів дає кількісні і якісні відомості про стан інноваційного клімату організації.


Спіруліна в капсулах «TIENS» | Продукція Tiens\nСпіруліна — це мікроводорость, яка існує на Землі вже більше 500 млн років. До її складу входить величезна кількість біологічно активних речовин, необхідних людині для підтримки здоров’я.\nНа сьогоднішній день на Землі залишилося лише 3 озера, де росте дико- зростаюча спіруліна: в Південній Америці — озеро Тескоко, в Африці — озеро Чад і в Китаї в провінції Юньнань — озеро Чінхан.\nЗа даними Всесвітньої організації охорони здоров’я (ВООЗ) спіруліна за своїми потенційними можливостями перевершує всі відомі їстівні види водоростей, інші компоненти харчування і медичні препарати, що використовуються для оздоровлення людини. ВООЗ прогнозує найширше використання спіруліни в якості профілактичного компонента харчування XXI століття.\nКапсули спіруліни «Тяньши» виготовлені з мікроводорості озера Чінхан (провінції Юньнань в Китаї) із застосуванням сучасної технології.\nЗавдяки своєму унікальному складу цей препарат відіграє значну роль в профілактиці хвороб різного походження.\nантимікробну дію, протидіє злоякісних новоутворень, нормалізує обмін речовин в організмі. Вона знижує рівень ліпідів і холестерину, підсилює імунітет. Дає хороший результат при профілактиці гіпертонії, діабету, хвороб печінки, анемії, ожиріння, гіпотрофії дітей і т.д.\nСпіруліна містить багато білка — 60-70% (в 3 рази більше, ніж у свинині, в 2 рази — ніж в яловичині, рибі, в 1,5 рази — ніж в соєвих бобах). Це високоякісні білки, що містять мало жирів.\nБілки спіруліни дуже легко засвоюються людиною — на 65-80%, Спіруліна містить майже всю різноманітність вітамінів, крім вітаміну D. Найбільше в спіруліни міститься вітаміну В12 і бета-каротину.\nЗа змістом корисних речовин 1г спіруліни прирівнюється до 1кг овочів.Вміст хлорофілу в спіруліни в 1 000 разів більше, ніж в звичайних овочах. Він регулює обмін речовин в організмі, очищає кров, підвищує здатність протистояти кисневого голоду, активізує радіостійких функцію і т.д.\nСпіруліна — найкраща їжа, багата такими елементами, як натрій, калій. Вона містить безліч ферментів, а також більше десятка необхідних для організму мікроелементів, в тому числі залізо, магній, сірку, кальцій і ін., Що особливо сприятливо для зростаючого організму.\nСпіруліна містить дуже рідкісну гамма-ліноленову кислоту в натуральному вигляді. Це забезпечує інтенсивність її фізіологічних функцій.\nСпіруліна містить глікоген, який здатний швидко постачати організм енергією. Вона не збільшує навантаження на жовчні протоки і не викликає гіпоглікемію.\nОсобливі натуральні пігменти спіруліни — полісахарид і пігмент синьо-зеленої водорості — також важливі для життєдіяльності організму.\nСпіруліна містить 18 видів амінокислот, 8 з яких є життєво необхідними для людини.\nСпіруліна прекрасно засвоюється, вона нормалізує мікрофлору кишечника, інтенсивно очищає організм, в результаті чого в суглобах, м’язах і лімфі зменшується вміст отруйних продуктів обміну, які отруюють не тільки різні органи, а й мозок. Сприятливий вплив спіруліни проявляється в зміцненні м’язів, поліпшення зору, стану волосся, еластичності шкіри, нормалізації рівня холестерину в крові, поліпшення функції печінки, зміцнення нервової системи і т.д. Спіруліна має здатність протистояти втомі і регулювати імунітет організму.\nСпіруліна — біоенергетичний модулятор, здатний повернути генетичну пам’ять клітці, впливаючи на ДНК і РНК, тобто в одужуючої клітці відбувається знищення інформації про перенесеної хвороби та збереження біоенергетичного балансу інформаційного коду.\nСпіруліна очищає кров, сприяє кровотворенню, прибирає анемію, сприяє загоєнню ран, регулює процеси метаболізму в організмі, покращує функцію нирок і виводить токсичні речовини.\nСпіруліна — прекрасне загальнозміцнюючий засіб і відмінне джерело поживних речовин, необхідних для збагачення раціону харчування сучасної людини.\nДія препарату: заповнює дефіцит вітамінів, мінералів, білка і інших поживних речовин в організмі людини.\nартеріальний тиск у гіпо- і гіпертоніків;\nатеросклероз, ішемічна хвороба серця, склероз головного мозку, стенокардія;\nвегетаріанське харчування, при дотриманні релігійних постів;\nпід час і після хіміотерапії при відновленні онкологічно хворих людей;\nгіпоіммунние стану (бронхіт, вірусні захворювання);\nдля дітей, хворих на дитячий церебральний параліч;\nдля нормалізації сексуального лібідо чоловіків і жінок;\nдля прискорення процесу одужання при травмах і переломах;\nзахворювання шлунково-кишкового тракту (коліти, гепатит, холецистит);\nзахворювання шкіри (вугрі, гіперкератоз, тобто огрубіння шкіри);\nзайву вагу, целюліт;\nостеохондроз, захворювання суглобів;\nперіод активного росту і розвитку дітей;\nпісляінфарктний і інсультне стан;\nпроживання в екологічно неблагополучних територіях;\nпрофілактика і прогресуючої короткозорості, катаракти, ураження сітківки ока у діабетиків, «сутінкового зору»;\nцукровий діабет, в тому числі інсулінозалежний, оскільки можна знизити дозу інсуліну;\nфето-плацентарна недостатність і гіпоксія (недолік кисню) плоду у вагітних жінок;\nфізичні навантаження, спорт.\nПротипоказання: дітям до 12 років, вагітним, жінкам, які годують груддю матерям;\nЗ обережністю: хворі з патологією нирок, коли обмежений прийом білкової їжі; злоякісні новоутворення; гострі захворювання шлунково-кишкового тракту.\nДля внутрішнього застосування: можна замінити один прийом їжі з 7 до 9 годин, з 13 до 15 годин або ввечері;\nдіти 2-7 років: 1 / 2-1 капсула 1 раз в день;\nдіти 7-10 років: 1 капсула 1 раз на день;\nдіти 10-12 років: 1 капсула 2 рази на день;\nдіти 12-14 років: 1-2 капсули 1-2 рази на день;\nдорослі: 2-3 капсули 1-4 рази на день.\nУ косметології: можна використовувати як маску для обличчя: ретельно переміщати перемелені вівсяні пластівці або рожеву, блакитну, білу глину, 3-4 капсули спіруліни і 1-2 чайні ложки настою чаю «Тяньши» нанести на обличчя легкими рухами, залишити на 20-30 хвилин; змити теплою водою і нанести крем; маску робити 2-3 рази в тиждень протягом 1-2 місяців.\nУ дерматології: взяти 2-3 капсули; розвести настоєм чаю «Тяньши»; нанести на поряжённую поверхню на 10-20 хвилин; змити теплим чаєм «Тяньши»\nПопередній записКордицепс Tiens\nНаступний записТитанові магнітні браслети «Tiens»


«Trash Hunter» — онлайн-гра, що показує сортування — не складне. Це онлайн-посібник із сортування, де стисло й зрозуміло подано основну інформацію про повсякденні предмети, які стаючи відходами, все ще корисні для використання.\n«Хочемо, щоб наша гра стала першою онлайн грою в Україні, в яку можна погратися на уроках. Адже це сучасний, інтерактивний і якісний діджитал-продукт для формальної та неформальної освіти», — Євгенія Аратовська, голова УБС.\nГра пропонує користувачу перетворитися на космічного екорейнджера і врятувати галактику від сміттєвої загрози.\nДля того, щоб пройти всі місії, треба познайомитися із 29 сміттємонстрами та 6 їхніми біг-босами. Нагодувати кожного правильним раціоном — пакованнями, щоб не провалити рятівну місію. Коробася, Куляка, Пінопля, Склотарик — кожен монстр має власну історію.\nПеревірити свої знання можна у фінальній місії, коли гравцю потрібно із загальної купи сміття жбурнути свайпом у горлянку сміттємонстра паковання, що буде підходити найбільше.\nБлизько 15 мільйонів тонн сміття щороку опиняється на українських сміттєзвалищах, і це тільки за офіційними даними. Сортування й відповідальне споживання — вихід із цієї сміттєвої кризи. Наразі тільки 5% з усіх твердих побутових відходів потрапляють на перероблення.\nВ додатку PlayStation з’явилася підтримка української мови


У промислових спорудах колони входять до системи жорстких поперечних конструкцій — рам. Розрізняють три типи колон:\nКолони постійного поперечного перерізу по висоті. Такі колони застосовуються в цехах з мостовими кранами вантажністю до 100... 150 кН (рис. 6.28, а);\nКолони перемінного перерізу — східчасті суцільного або наскрізного перерізу. Такі колони по\nширені в промислових спорудах з мостовими кранами великої вантажності. У таких колонах нижня частина довжиною Ц називається підкрановою чистиною, верхня частина довжиною 12 — над - крановою. У зовнішніх колонах цеху розрізняють внутрішню підкранову вітку, яка сприймає вертикальне навантаження мостового крана, і зов - нішньо-шатрову вітку. У суцільних колонах обидві вітки з'єднуються сталевим листом, а в наскрізних — решітками із кутників, які розміщуються в двох площинах (рис. 6.28, б, в);\nКолони роздільного типу застосовують у цехах з кранами великої вантажності та відносно невеликої висоти. Підкрановий стояк роздільної колони з'єднується з шатровою віткою горизонтальними листовими планками. У зв'язку з малою жорсткістю листових планок підкрановий стояк працює тільки на центровий стиск від мостового крана і не передає його на шатрову вітку (рис. 6.28, г).


«Бронхобос»: інструкція по застосуванню, форми випуску, відгуки\nзнижується в’язкість бронхіального секрету;\nВідпускається це ліки в аптеках без рецепту. Але самостійно його собі призначати, звичайно ж, все ж не варто. Попередньо слід обов’язково проконсультуватися з лікарем.\nУ деяких випадках лікувати захворювання дихальних шляхів з використанням «Бронхобоса» може бути небезпечно. У вигляді сиропу цей препарат, наприклад, протипоказаний при:\nТакож не призначається, згідно інструкції по застосуванню, сироп «Бронхобос» вагітним і годуючим жінкам. Не можна використовувати цей препарат для лікування патологій у дітей до 2 років.\nПрепарат протипоказаний у цій формі при:\nДивіться також: Визначні пам'ятки Єрусалима: фото і опис, що подивитися обов'язково, цікаві факти та відгуки туристів\nУ цій формі ліки на початковому етапі приймають по 2 штуки 3 рази на добу. Як тільки буде помітний терапевтичний ефект, дозу ліки зменшують до 2 шт. 2 рази в день.\nТриває курс лікування, згідно інструкції по застосуванню, капсулами «Бронхобоса» повинен не довше 8 днів. Лише в разі крайньої необхідності лікар може продовжити цей термін.\nРідка форма цього ліки у флаконах, крім всього іншого, містить етанол (алкоголь). Це слід враховувати при лікуванні дітей. Дозування сиропу для маленьких пацієнтів не можна перевищувати ні в якому разі. Інакше у дитини просто-напросто можуть проявитися в тому числі і симптоми отруєння. Алкоголь на організм дитини може надавати насправді вкрай негативний вплив.\nІноді, відповідно до інструкції, «Бронхобос» може призначатися і при виразковій хворобі. В цьому випадку його дозування покладається зменшувати. Лікування таких пацієнтів цим засобом зазвичай проводиться в комплексі з фізіотерапією. Звичайно ж, приймати це засіб такі хворі повинні під контролем лікаря.\nДивіться також: Валюта Німеччини: марки до євро, курс валют в Німеччині\nТакож у хворих, що проходять курс лікування з використанням цього засобу, іноді може спостерігатися така негативна реакція організму, як головний біль. У деяких випадках пацієнти, що використовують це ліки, відчувають загальну слабкість. При цьому у хворих спостерігається й підвищена стомлюваність.\nПридбати ці ліки, оскільки у хворих воно користується великою популярністю, нескладно практично в будь-якій аптеці. При бажанні препарат можна купити і в інтернеті. У цьому випадку ліки потрібно замовляти на найближчу аптеку, де його в подальшому можна буде отримати.\nВарто «Бронхобос» відносно недорого. Її ціна залежить від форми випуску та постачальника:\nза капсули 30 шт — 300 — 400 руб.;\nДивіться також: Трава зубрівки: опис, застосування в народній медицині, корисні властивості та протипоказання\nПриймати ці ліки в рідкій формі, як відзначають багато пацієнти, варто строго по інструкції. Відгуки про «Бронхобосе»-сиропі в Мережі є в основному позитивні. Ті пацієнти, які п’ють рідкий засіб строго у дозах, призначених лікарем, відзначають в першу чергу те, що діє воно, як і капсули, дуже ефективно і швидко. Вже після першого прийому цих ліків кашель у хворих, як дорослих, так і дітей проходить майже на весь день.\nСмак сиропу «Бронхобос» деяким хворим подобається, іншим — не дуже. До плюсів цього кошти багато пацієнтів відносять те, що воно не гірчить, як багато інших відхаркувальні сиропи. Але смак у «Бронхобоса» в цій формі, на думку багатьох хворих, надто солодкий.\nПляшечка цього ліки закривається кришкою з захистом від дітей. Багато пацієнтів вважають це виправданим. Але ті хворі, у яких немає дітей, вважають, що така конструкція кришки сильно ускладнює користування препаратом.\nЩоб відкрити флакон із сиропом «Бронхобос», хворим зазвичай потрібно довго і завзято тиснути на кришку зверху, одночасно повертаючи її. При відсутності небезпеки того, що ліки потрапить в руки до дитини, кришку з флакона цього препарату можна, звичайно ж, просто зрізати і замінити на звичайну. В іншому користуватися цими ліками, на думку пацієнтів, досить зручно. Паперова інструкція до «Бронхобосу» для дітей і дорослих додається до флакону, приміром, дуже детальна. Та й застосування мірної ложечки дозволяє дозувати ліки з високою точністю.\nКоштує це засіб дещо дорожче багатьох інших відхаркувальних медикаментів, наприклад, вітчизняного виробництва. Однак вистачає одного флакона сиропу «Бронхобос» зазвичай на курс відразу для двох осіб. Тобто в кінцевому результаті надто вже дорого лікування з використанням цього препарату хворим не обходиться.\nБезумовною перевагою цього ліки більшість пацієнтів вважає, звичайно ж, і те, що воно практично ніколи не дає побічних ефектів. Маленьких дітей, приміром, від нього нудить набагато рідше, ніж від багатьох інших ліків тієї ж групи.


Забій мізинця на нозі: симптоми і перша допомога\n13.09.2019 13.09.2019 0123\nЧим небезпечне травмування мізинця\nЗгодом травмування виникає ряд проблем, безпосередньо пов’язаних з інтенсивністю нанесення каліцтва:\nНіготь ущільнюється і пульсує, під ним з’являється синець.\nз’являється великий синець, ніготь може втратити цілісність.\nПерелом фаланги несе за собою нестерпний біль, що можливо діагностувати тільки за допомогою рентгена.\nбіль і набряк стопи, як наслідки посттравматичного артрозу, за умови несвоєчасного лікування травми.\nВідсутність своєчасної ой терапії призводить до артриту.\nСимптоматика удару мізинця\nМеханічний вплив на крайній палець стопи супроводжується:\nпронизує болем, що переходить в тупу.\nБолючим почуттям при русі.\nпочервоніння, а після посинінням пальця.\nсинці, як під нігтем мізинця так і на всьому травмованому місці.\nСуглоб стає менш рухливим і болить від найменшого руху.\nРозрізняють чотири ступені пошкодження мізинця:\nПерша ступінь — присутні слабкі хворобливі відчуття, шкірний покрив трохи деформований, набряку немає.\nДруга ступінь — наявність помірного болю, яка збільшується при фізичному впливі, набряк і пухлину, а також невелика гематома.\nТретя ступінь — подібна з другої, надсилається не передбачених фізіологічно прериваніемкості.\nЧетверта ступінь — присутній нестерпний біль, припухлість, синець, мізинець не рухається, що говорить про наявність порушення єдності або перелому кістки.\nПерша допомога при ударі мізинця\nІзн ачально необхідно визначити наскільки травмований палець: забитий, вивихнути або ж переламав, шляхом приведення його в рух. У разі порушення рухливості необхідно невідкладно слідувати в травмпункт.\nДля запобігання крововиливу на зону удару слід прикласти холодний компрес, таким чином звузяться судини і зменшуватися больові відчуття. Компрес використовують протягом десяти хвилин, наявності больових відчуттів прикладають ще.\nВ разі наявності саден і подряпин на шкірному покриві, дану ділянку обробляють антисептичним засобом.\nПри травмі крайнього пальця стопи заборонено:\nМасаж пошкодженої ділянки.\nСогревающие пов’язки, для уникнення припливу крові.\nВимушене механічний вплив на мізинець.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Ревматоїдний поліартрит: симптоми, діагностика та лікування\nПісля проведення долікарської допомоги травмованого належить доставити в травмпункт.\nДіагностика забиття мізинця\nСимптоматика травмування мізинця подібна до симптоматикою зсувів і порушення цілісності кістки .\nЗа даних обставин, самостійно вид травми визначити практично неможливо. Щоб уникнути проблем в майбутньому слід скористатися послугами травматолога, фахівець направить на рентген і встановить точний діагноз.\nЛікування забиття крайнього пальця стопи\nЗ метою отримання коректного призначення терапії при ударі, необхідно записатися на прийом до лікаря-травматолога, даний фахівець призначить необхідне лікування, підбере медикаменти, призначить фізіотерапевтичні процедури. Період терапії такого виду травми може займати до двох тижнів. Оперативне втручання проводять тільки при складних переломах.\nНавантажувати хвору кінцівку на початковій стадії не слід, потрібно використовувати фіксуючу пов’язку.\nНа третій день призначають застосування медикаментозного лікування, шляхом нанесення протинабрякову, антіфлогістіческіх і болезаспокійливих мазей і кремів, їх наносять три рази в день протягом семи днів, чергуючи зі спиртовими примочками, що накладаються на годину протягом дня 14 днів поспіль.\nдо всього вищевказаною можна додати ванни з морською сіллю, оторая розлучається з теплою водою одна столова ложка солі на один літр води, таку ванночку приймають протягом п’ятнадцять хвилин.\nФізіотерапевтичні процедури лікар призначає в разі присутності у хворого клінічних проявів у вигляді сильних болючих відчуттів, призначаючи електрофорез, ультра високочастотну терапію і магнітотерапію.\nПри наявності великого синця в зоні травмованого мізинця потрібне хірургічне втручання.\nна думку багатьох, забій крайнього пальця ноги дріб’язкова травма, потрібно просто туго умот ать пальці і все пройде. Настільки легковажно надходити категорично не рекомендується, через деякий період часу травма дасть про себе знати, супроводжуючись болями при фізичному навантаженні, зміні погодних умов. Три важкої травми і мізерної терапії все закінчиться ломота в суглобах пальців ніг.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Причини, симптоми і лікування коксартрозу кульшового суглоба 2 ступеня\nКрім традиційних способів терапії існує ще нетрадиційна медицина, яка пропонує способи для регенерації рухової активності травми крайнього пальця стопи:\nВиготовити з декількох ягід калини кашку, додати сік алое — 1 столову ложку і два листка чистотілу, отриману суміш залишити на забите місце на дванадцять годин.\nЗробити примочку з розім’ятої трави полину, яку носити протягом 2 годин.\nЛистя капусти і подорожника розтерти до консистенції каші, накласти на ушкоджену ділянку ноги.\nВичавити сік з цибулини, змішати з однією столовою ложкою цукру, наклавши на травмоване місце на дві години.\nЯк лікувати артроз тазостегнового суглоба в домашніх умовах\nAlex 27.10.2019 27.10.2019\nЛікування болю в ногах при цукровому діабеті\nАплікатор Кузнєцова при остеохондрозі


Монтаж точкових світильників у гіпсокартон: вибір ламп і пристрій проводки\nСучасний точковий світильник давно вже перестав бути тільки джерелом світла. Ці прилади ефективно підкреслюють дизайнерські особливості стелі і всього приміщення.\nТочкові світильники є не тільки джерелом світла. Вони ефективно підкреслюють дизайнерські особливості стелі і всього приміщення.\nЯк правило, висвітлення такого типу встановлюється в стелі з гіпсокартону — сучасного матеріалу, який охоче підкоряється всім задумів дизайнерів. Ще одна перевага освітлювальних приладів цього типу — можливість самостійної установки. Якісна установка світильників у гіпсокартон можлива і без залучення фахівців, з мінімальним набором інструментів.\nВибір точкових світильників\nКонструкція стелі з гіпсокартону зазвичай передбачає створення багатопозиційного освітлення. Його можна оформити за допомогою точкових світильників. Висунуті ними пучки світла зазвичай спрямовані строго вниз, до підлоги (є конструкції, де кут повороту регулюється). Корпус приладів виготовляють із звичайного пластику (найдешевший варіант), термопластика, скла, металів і їх сплавів. Нерідко для додання виробу більшої привабливості корпус покривають хромом, полірованої латунню, бронзою. До установки світильників у гіпсокартон необхідно визначитися, який тип лампи вас більше влаштовує.\nМонтаж стелі з світильниками, які мають галогенні лампи, передбачає зниження рівня всього на 3,5-6 див.\nТрадиційна лампа розжарювання. В якості джерела світла для точкових світильників використовується все рідше. Якщо ви все ж вирішили придбати саме таке джерело світла, то слід враховувати, його монтаж «з’їсть» від 8-ми до 12-ти см простору від стелі до підлоги. Конструкція світильника може бути відкритою або закритою (останній тип можна застосовувати в приміщеннях з підвищеною вологістю).\nГалогенна лампа. Кращий варіант. Монтаж стелі з світильниками, які мають галогенні лампи, передбачає зниження рівня всього на 3,5-6 див. До того ж лампочки цього типу набагато економічніше і довговічніше. Але є і мінус; більшість таких ламп, що живляться від джерела напруги 12 В, тому доведеться купувати трансформатор. Його зазвичай маскують над гіпсокартонними листами. Виробники зараз випускають галогенні лампи і на 220 В. Але термін служби у них менше, ніж у 12-тивольтовых. Тут особливо замислюватися не варто: можна просто придбати лампи на 220 В і при необхідності замінити їх на низьковольтні з трансформатором. Або вчинити навпаки: купити лампи 12 В з трансформатором, а якщо система не сподобалася (на стадії установки), то виключити трансформатор з ланцюга і замінити лампочки.\nСвітлодіодні лампи. Самий економічний, естетичний і дорогий варіант. Найчастіше використовують не світильники, а світлодіодну стрічку. Для підключення світлодіодів також потрібен трансформатор. Більшість стрічок має вбудований контролер, за допомогою якого можна задавати різні програми, ефекти. Для установки світлодіодної стрічки гіпсокартонний стеля повинен бути як мінімум дворівневим.\nМаркування ступені захисту\nСвітлодіодний вбудований світильник дозволяє приглушити світло до необхідного рівня, створюючи тим самим затишну, розслаблюючу обстановку.\nВибираючи точкові світильники, необхідно звертати увагу на експлуатаційні характеристики, в т. ч. і на показник ступеня захищеності приладу IP. Він показує, де можливий монтаж світильника, а де ні. В показник входить дві цифри; перша вказує на розмір частинок, що можуть проникнути всередину корпусу світильника:\n«5»: конструкція частково захищена від проникнення пилу;\n«6»: світильник повністю захищений від пилу;\n«0»: захист відсутній.\nДруга цифра, що входить в параметр ступеня захищеності приладу IP, показує, наскільки світильник захищений від попадання вологи. При установці приладів в приміщенні з підвищеною вологістю (кухні, ванні, басейні) цей показник необхідно обов’язково враховувати:\nСвітлодіодна лампа — самий економічний, естетичний і дорогий варіант. Найчастіше використовують не світильники, а світлодіодну стрічку.\n«1»: захист тільки від крапель, що падають вертикально;\n«2»: від крапель, що падають під кутом в 15 градусів;\n«3»: від бризок з кутом нахилу до 60 градусів;\n«4»: від будь-яких бризок;\n«5»: від струменів води;\n«6»: від сильних струменів води;\n«7»: від короткочасного занурення у водне середовище;\n«8»: від тривалого занурення;\nНаприклад, абревіатура IP 64 означає, що корпус точкового світильника повністю захищений від проникнення пилу і від водяних бризок. Попутно зі світильниками іноді встановлюють диммери — пристрої для плавного зміни яскравості світіння ламп. Пристрій дозволяє приглушити світло до необхідного рівня, створюючи тим самим затишну, розслаблюючу обстановку. Є і ще один плюс у цих пристроїв: вони продовжують термін служби ламп, плавно підводячи до них напругу. Відомо, що лампи будь-якого типу виходять з ладу в момент включення, коли відбувається кидок напруги. Якщо ви зважилися на покупку діммеров, то слід заздалегідь запланувати місце їх розташування та варіанти підключення.\nПідготовчі роботи, інструменти\nКоли світильники вибрані, придбані, у вас напевно з’явиться бажання ближче розглянути їх. Тут слід бути обережним: не можна торкатися пальцями поверхні колби. Утворюються жирні плями можуть викликати оплавлення скла і привести до виходу недешевої лампи з ладу. Монтаж проводки слід виконати заздалегідь, в процесі установки листів гіпсокартону. З інструментів для монтажу світильників знадобляться:\nДля з’єднання проводів з різних металів необхідні спеціальні клеми типу Wago.\nшуруповерт (можна і дриль з регулюванням числа оборотів);\nкоронки певного розміру, мають менший (на 1 см) діаметр встановлюваного світильника;\nелектричні клеми на струм 6 А (якщо будуть з’єднуватися дроти з різних металів, наприклад, мідь-алюміній, то доведеться придбати спеціальні клеми типу Wago);\nВиконувати розмітку і свердління отворів краще всього до фінішних робіт по обробці стелі. Всі лінії розмітки повинні бути симетричними, рівними. Прокласти проводку потрібно заздалегідь. Використовуйте провід марки ШВВП, ПВС перетином від 0,75 до 1,5 кв. мм. Також розрахуйте заздалегідь розташування трансформаторів (якщо вони будуть потрібні). Кабель краще укласти в гофровану трубу. При монтажі гіпсокартонних листів необхідно стежити за тим, щоб майбутні отвори під світильники не опинялися на місцях проходження металевого каркаса.\nКоли всі під’єднання закінчені, необхідно перевірити працездатність всіх світильників, і лише після цього можна вставляти їх в отвори.\nПісля того як розмітка стелі закінчена, потрібно вставити в шуруповерт або дриль (на ній треба поставити малі обороти) коронку потрібного діаметра (щоб отвір повністю перекривався корпусом світильника). У процесі свердління можна тиснути на інструмент! Просвердливши отвори в потрібних місцях, можна провести фінішну обробку стелі — фарбування. Після цього можна приступати до монтажу точкових світильників. Якщо клеми вже є, то залишається просто їх приєднати. Якщо немає, то скористайтеся покупними, розраховані на струм не менше 6 А. Деякі воліють дроти з’єднувати пайкою — теж варіант, якщо є паяльник і ви вмієте паяти.\nЗазвичай на кожному приладі є 3 дроти: фаза, земля і «0». Якщо в квартирі, будинку заземлення немає, то клему можна залишити вільною. Коли всі під’єднання закінчені, необхідно перевірити працездатність всіх світильників, і лише після цього можна вставляти їх в отвори. Для цього на кожному виробі передбачені особливі пружини-вусики; вони стискаються, світильник вставляється в отвір, пружина розтискається і фіксує прилад на місці. Але на деяких виробах пружина дуже пружна стиснути і вставити такий світильник непросто: можна пошкодити краю отвору. У цьому випадку можна заздалегідь стягти кінці вусиків тонким дротом. Потім світильник наполовину вставляється в отвір, а дріт просто перерізується.\nУстановка люстр і бра на гіпсокартонний стеля\nТут є важлива особливість — і люстра і бра можуть мати значну вагу, який гіпсокартонний лист може і не витримати. Тому необхідно передбачити можливість встановлення цих приладів тоді, коли ведеться монтаж каркаса майбутньої стелі. Для цього можна до основної стелі в місці установки люстри прикріпити посилені підвіси. Якщо ж листи гіпсокартона кріпляться безпосередньо на основний стелю, без напрямних і підвісів, то люстру можна прикріпити, використовуючи кріплення, що проходить крізь ГКЛ і укручується в основу.\nСучасні точкові світильники — дуже хороший інструмент для створення в будинку особливого затишку і оригінального дизайну. Особливе задоволення викликає той факт, що монтаж можна виконати самостійно, якщо дотримуватися нескладних, описаних вище правил.\n« Приховане підсвічування стелі своїми руками\nТочкові світильники для підвісних стель: особливості освітлення »


Щотижневе донесення та новий ізолятор: що постановила запорізька комісія з надзвичайних ситуацій – Новини Запоріжжя | Факти Запоріжжя\nФакти Запоріжжя Публикации 11.06.2020\nКерівник робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня видав чергове розпорядження. Зокрема, комісія затвердила порядок щотижневого донесення та повідомила про новий санаторій-профілакторій для ізоляції.\nТак, голова комісії зобов'язав затвердити форму щотижневого донесення та надання інформації за напрямами діяльності, згідно із затвердженою формою. Зокрема, форма має містити відомості про:\n- загальну оперативну обстановку;\n- забезпечення охорони місць лікування хворих;\n- виконання пом'якшувальних заходів;\n- заходи щодо запобігання поширенню коронавірусної інфекції (кількість осіб, що перебувають на обсервації, заходи з дезінфекції, виявлення контактів хворих, діяльність рейдових груп, профілактична робота);\nКрім цього, Департамент охорони здоров'я ЗОДА має включити санаторій-профілакторій АТ "Запоріжтрансформатор" до переліку об'єктів, які можуть бути використані для тимчасової обсервації (ізоляції) осіб з ознаками коронавірусної хвороби.


Як підшивати військову форму |ЯкПросто\nНа військовій формі треба щодня змінювати підкомірець. Це підшивальні елемент, який повинен знаходитися на зворотному боці коміра. Саме він дозволить коміра військового кітеля залишитися чистим і зберегтися довше. До речі, підкомірець не завадить і предметів цивільного одягу.\nВізьміть шматок білої тканини і підженете під розмір коміра. Просто накладіть тканину на комір і підігніть зайве по краях тканини.\nТепер складіть тканину в кілька разів, щоб вийшла акуратна біла смужка шириною, рівною ширині коміра. Подивіться, щоб не стирчали розпатлані краю. Ось підкомірець і готовий. Пройдіться по ньому два-три рази гарячою праскою.\nМожна не готувати підкомірці самим, а купити їх у магазині спецодягу. У всякому разі це повинна бути щільна біла тканина, складена вдвічі.\nДобре пропрасуйте сам комір гімнастерки. Покладіть підкомірець так, щоб він виступав назовні на величину сірникової головки.\nПочинайте пришивати з лівого верхнього кута. Вузол нитки сховайте всередині шва.\nХід нитки і стежки теж необхідно сховати під комір. Для цього голка на лицьовій стороні входить прямо туди, звідки вийшла. Робіть стібки 2,5-3см. Не треба сильно стягувати, а то комір піде буграми. Пам’ятайте, що ви при кожному стежці проколюєте комір два рази. Не поспішайте.\nПісля кожного стібка візьміть підкомірець за краї і потягніть. Так ви приберете хвилі. Так проробіть 12 стібків зверху і 6 стібків знизу. Також по 2 стібка по краях.\nКоли пришиває по краях, проколюйте комір тільки один раз. Підкомірці можна прати і використовувати повторно.\n• підкомірець — це не дурне правило. Без нього комір натре шию так, що мало не здасться. Це гігієна. Ви ж не хочете чиряк на шиї.


ЯК ЗАРЕЄСТРУВАТИ ПРАВО ВЛАСНОСТІ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО | Новоборівська громада\n» Новини » ЯК ЗАРЕЄСТРУВАТИ ПРАВО ВЛАСНОСТІ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО\nДата: 07.03.2019 08:44\n- речові права, похідні від права власності, такі як право користування (сервітут), право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис);\n- право забудови земельної ділянки (суперфіцій), іпотека тощо;\n- право власності на об’єкт незавершеного будівництва.\nСьогодні державну реєстрацію, зокрема права власності на об’єкти нерухомого майна (квартиру), здійснюють:\n- паспорт та податковий номер;\n- рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно або ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди з оригіналом підпису секретаря та мокрою печаткою;\n- квитанція про сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.\n- заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;\n- подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом;\n- подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно;\n- наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;\n- наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;\n- заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.\nПісля проведення реєстраційних дій та внесення відповідного запису до Державного реєстру прав формується витяг з такого реєстру, після чого реєстратор/нотаріус роздруковує витяг без використання спеціальних бланків з проставленням підпису та печатки. Тобто витяг з реєстру, що підтверджує проведення реєстрації права власності.


Новини тижня: завершився тендер на 3G, все про Pebble Time, Siri вивчила російську\nРезультати 3G-аукціону в Україні\nТендер на отримання права розгорнути в Україні мережі третього покоління завершився аукціоном. Після внесених початкових пропозицій, найбільш амбіційно виглядав «МТС Україна», який зробив найвищу пропозицію для кожного з трьох лотів, другим став «Київстар», а замкнув трійку «лідерів» life:). Проте події на аукціоні отримали непередбачуваний розвиток, а результати кардинально різняться з початковими пропозиціями операторів. Всі деталі читай тут.\nApple показала неймовірний відеоролик зроблений iPad’ом\nреклама цілком у стилі Apple, цього разу головним героєм став фотоапарат з «найбільшим видошукачем»\nДесятиліття YouTube відзначили підбіркою відео\nвідеохостингу виповнилося 10 років і це відзначили нарізкою із 101 вірусного відео — а ти пам’ятаєш всі найкрутіші ролики на YouTube?\nСтіву Джобсу виповнилося б шістдесят\nтри найбільш вражаючі презентації Стіва Джобса — завжди варте перегляду\nТривалість роботи iPhone на різних iOS\nдосі сумніваєшся чи варто оновлювати свій айПристрій?\nПредставлений новий Pebble Time\nНа платформі Kikstarter було представлено друге покоління розумних годинників Pebble, яке отримало назву Pebble Time. Якщо ти чекав ексклюзивності, елітності та дорогих матеріалів, на кшталт Watch Edition, то будеш розчарований. Новий Pebble Time залишився таким же: у стилі спорт/кежуал і, з огляду на успіхи у зборі коштів, масовим аксесуаром такого типу, але із рядом покращень та змін за досить демократичну ціну. Всі деталі шукай тут.\nНью-Йорк проти ще одного Apple Store\nВідкриття Apple Store в Україні трапиться не завтра і навіть не після. І хоча колись це все-таки трапиться, чим може загрожувати такий магазин неподалік від дому. Жителі Нью-Йорка, які втомилися від черг та великого скупчення людей, зараз намагаються заборонити Apple відкрити ще один магазин у своєму місті. Про всі перипетії читай тут.\nGoogle збільшила ліміт на завантаження музичних треків у Play Music\nUiPservice відкриває новий офіс\nДжоні Айву виповнилось 48 років і це лише початок!\nYouTube Kids доступний для iOS\nСкільки коштуватиме Apple Watch\nЦіна на годинник Apple досі залишається у таємниці, а всі крапки над «і» розставить лише Тім Кук на презентації 9 березня. Проте є експерти та аналітики, які досить точно можуть визначити ціну на майбутні продукти задовго до старту продажів. До таких належить відомий журналіст Джон Грубер. Його прогноз у зручній інфографіці шукай тут.\n2014 рік став роком Android\nМинулий рік не був кращим для Samsung, він не став визначним для Sony та решти гігантів індустрії споживацької електроніки. Це був рік Apple, iPhone та iOS 7(бо всі хто оновився до iOS 8 бажали вернутись до стабільної «сімки» ). А ще мобільна операційка Android закріпилася на першому місці у чарті найбільш поширених. І в цьому плані це був її рік. Деталі читай тут.\nНавіщо life:) заплатив зайві 650 млн грн за 3G-частоти\nУ кожній новині про тендер чи впровадження 3G в Україні, обов’язково згадується «історія про три діапазони». Буцімто другий з них найкращий, а третій найгірший. Проте у технічних спеціалістів life:) є свій погляд на цю ситуацію і найкращим, після ряду досліджень, вони вважають перший діапазон, за який компанія заплатила на 650 млн грн більше, ніж планувала спочатку. Чи варто було, ми дізнаємось відносно незабаром і цілком можливо поняття «life:) та якість зв’язку» позбудеться іронічного забарвлення, хоча… Всі деталі читай тут.\nПам’ять для наступного iPhone виготовлятиме Samsung\nApple Pay у квітні з’явиться в Європі\nGoogle презентує конкурента Apple Pay на конференції I/O\nApple Watch буде водостійким\nGoogle випустить друге покоління Chromebook Pixel\nApple випустила iOS 8.3 beta 2: з’явилась Siri російською\nApple випустили другу бета версію iOS 8.3 для розробників. Серед явних та не дуже змін, яскраво виділяється розширення підтримуваних мов для Siri. Подія особливо знакова для російськомовних громадян, адже після релізу фінальної збірки, вони зможуть спілкуватися із помічником Siri рідною для них мовою. Всі деталі шукай тут.\nДодатково читай: Як змусити російську Siri працювати\nЯким буде світ завтра. Випуск 5 Варто чи ні: антивірус для OS X\nЩо необхідно знати про Pebble Time Чому я завжди зі smartwatch\n3GAndroidApple WatchiOS 8.3PebbleНовости неделиПро Apple українською


Сергій Татусяк привітав маленьких вінничан на обласній ялинці\nГоловна » ГОЛОВНА » Новини » Всі новини » Сергій Татусяк привітав маленьких вінничан на обласній ялинці\nСергій Татусяк привітав маленьких вінничан на обласній ялинці Роздрукувати\n27 грудня у Вінницькому обласному музично-драматичному театрі ім.М.Садовського відбулося новорічне театралізоване дійство в рамках головної обласної ялинки. Свято зібрало понад 1000 дітлахів з різних районів Вінницької області, які відзначилися у навчанні, та дітей пільгових категорій.\nЗ привітаннями до маленьких вінничан звернулися голова обласної Ради Сергій Татусяк та голови облдержадміністрації Любов Спірідонова. С.Татусяк похвалив дітлахів за гарні досягнення в навчанні та слухнянність.\n– Бажаю вам отримати гарний запал від сьогоднішньої вистави, зберегти його протягом наступного року та, коли поїдете додому, передати цей настрій рідним і близьким, – побажав голова облради малечі.\nВід імені обласної Ради та облдержадміністрації усім присутнім було вручено подарунки. Далі дітей розважали Дід Мороз і Снігуронька та персонажі вистави «Квітка з чарівної рукавички».\nПовернутись Створено: 27 грудня 2013 року, 22:09 Переглядів: 1556