Кашель при прорізуванні зубів у немовлят – як позбутися\nЯк довго може бути кашель при прорізуванні зубів?\nПри прорізуванні зубів у дитини виникають різні симптоми:\nсвербіж в області ясен;\nІснує кілька причин, що викликають кашель. У дорослих людей він може виникати після видалення зуба мудрості або інших корінних зубів. Поява кашлю при прорізуванні зубів у дітей можуть викликати такі чинники:\nРясне виділення слини, яка заповнює горло. З’являється вологий кашель.\nПід час нежитю, що виділяється слиз стікає в горло, що викликає відкашлювання.\nРеспіраторні захворювання виникають на тлі ослаблення імунітету.\nЧи може бути кашель при прорізуванні зубів, що робити? Закапувати краплі, лікувати горло, відмірювати ложками мікстуру? Точний діагноз поставити може тільки лікар. Але і батькам корисно розбиратися в природі того ж кашлю, щоб зі знанням справи допомагати малюкові справлятися з проблемами.\nУ статті читайте про те, чи можливий кашель у дітей під час прорізування зубів, що робити мамі при сухому, вологому, нічному і денному покашлюванні в настільки важливе для дитини час.\nПоява перших зубів у дитини може супроводжуватися погіршенням загального самопочуття. Тому нежить і кашель при прорізуванні зубів у дітей далеко не рідкість. Виникає питання: чи потрібно лікувати ці прояви?\nЗазвичай педіатри пов’язують ці процеси зі зниженням імунітету, що відбувається на тлі прорізування. Захисні сили організму слабшають і він більш схильний до впливу вірусних або бактеріальних інфекцій.\nКрім кашлю, в цей період у дитини можуть спостерігатися й інші симптоми:\nпідвищення температури тіла, частіше за все не вище 38ºС;\nНезважаючи на те що кашель вважається природним процесом під час прорізування, варто звертати увагу на характер його перебігу. Наприклад, мокрий кашель у дітей зазвичай пов’язаний з підвищеним слиновиділенням.\nПід час прорізування зубів у організму знижується опірність. Тому малюк може підкахикують, що вказує на присутність запального процесу. В такому випадку він супроводжується іншими симптомами захворювання.\nСухий кашель теж характерний для даного періоду. Хворобливість і свербіж в яснах роблять дитини примхливим і плаксивим. Якщо дитина часто плаче, його носоглотка пересихає, і він починає кашляти. Щоб полегшити стан малюка в цей час можна давати йому спеціальний охолоджений прорізувач. Він заспокоює свербіж і частково знімає запалення, виступає в ролі масажера.\nЩоб кашель менше турбував дитини, слід промивати носоглотку морською сіллю або відваром ромашки. Носові ходи необхідно регулярно очищати, так мама не тільки полегшить дихання малюкові, але і усуне роздратування. В результаті таких дій слина і слиз будуть вільно стікати по гортані, не викликаючи кашлю.\nРецепт сольового розчину: ложка солі на 1 літр води\nУ період прорізування він виникає не у кожної дитини. У поєднанні з іншими ознаками можна визначити причину його появи:\nЧерез підвищеного слиновиділення.\nНайчастіше так званий зубний кашель може супроводжуватися почервонінням щік і підборіддя.\nІснує анатомічна зв’язок кровопостачання порожнини носа і ясен. Коли ріжеться зубок у дитини ясна набухають і червоніють, так як кров приливає до їх тканинам. У носі також відбуваються зміни. Його внутрішні залози починають активно виробляти слиз. Виділення при цьому бувають рідкими і прозорими, без різкого запаху.\nЯкщо дитина лежить, то носова рідина стікає в гортань і нижче, при цьому дратуючи її і викликаючи кашель. Якщо соплі набувають зеленуватий колір, стають в’язкими і мають неприємний запах, це говорить про приєднання вірусної або бактеріальної інфекції.\nНежить при прорізуванні зубів – ще один частий недуга\nБлизьке розташування ясен і носа, їх загальна система кровопостачання.\nРозвиток ГРВІ або ГРЗ на тлі слабкого імунітету.\nНа хворобливий стан вказують такі симптоми:\nВиникає нежить, задишка, хрип.\nНездужання більше 3 діб.\nКашель виникає незалежно від положення тіла.\nВін може бути вологим або сухим.\nЯкщо у вашої дитини спостерігаються відразу кілька цих симптомів, вам знадобиться допомога педіатра.\nЩоб ліквідувати симптоми при прорізуванні зубів, в першу чергу необхідно усунути нежить. Рекомендується придбати аспіратор і очищати носові ходи у дитини. Або скористатися дитячою грушею. Дихання стане краще, а вироблення слизу зменшиться. Часто дитина не може відкашлятися ночами, тому рекомендується промивати пазухи у малюка перед сном.\nПроцедура очищення носових пазух відбувається наступним чином:\nСпочатку слід видавити повітря з груші.\nНеобхідно акуратно в одну ніздрю ввести наконечник груші, а другу ніздрю затиснути.\nПотрібно розтиснути здавлену грушу, і вона стане поступово витягати з носової пазухи слиз.\nТе ж саме слід зробити з другою ніздрею.\nНе потрібно забувати і про зволоження носових ходів. Це робиться за допомогою сольового розчину або морської води. Якщо після даних маніпуляцій кашель і виділяється слиз не зменшилися, потрібно порадитися з лікарем. Ймовірно, що присутній інфекція, яка приєдналася до ослабленого організму.\nСверблячка і болючість ясен усуваються масажем або використанням прорізувача. Якщо ці способи не допомагають, можна скористатися аптечними засобами у вигляді гелів, мазей з охолоджуючим ефектом, сиропами або ректальними свічками. Вони знімають біль і полегшують інші симптоми.\nДитячий прорізувач з охолоджуючим гелем добре діє на зуби.\nУ період прорізування зубів, щоб підвищити опірність організму до інфекційних захворювань, необхідно давати малюкові засоби, що підвищують імунітет. Всі препарати подібного роду призначаються виключно лікарем.\nЯкщо болі виражені значно, можна скористатися знеболюючими засобами, такими як Нурофен або свічки Вібуркол. Але не варто бігти в аптеку і купувати муколітики від кашлю. Вони ні до чого в даний період.\nТепер ви знаєте чи може бути кашель при прорізуванні зубів. Але як довго він триває, коли варто показати малюка лікаря? Зазвичай зуби прорізуються протягом 2-4 днів. Тому і кашель триватиме стільки ж, незалежно від його характеру: сухий він або мокрий.\nЯкщо після 4 діб він не пройшов, то варто звернутися за медичною допомогою. Після огляду дитини лікар проведе додаткову діагностику, і при виявленні інфекційного захворювання призначить необхідне лікування.\nПропонуємо ознайомитися: Лікування пульпіту в домашніх умовах\nТаким чином, можна зробити висновок, що поки зуб НЕ прорізатиметься, кашель і нежить можуть бути звичайними фізіологічними процесами. Але пускати їх на самоплив не варто. Завдання батьків спостерігати за дитиною весь період прорізування, щоб не упустити більш серйозні ознаки. Якщо мама бачить відхилення від норми, потрібно негайно повідомити про це лікаря.\nНерідко при прорізуванні зубів у дітей розвивається кашель. Хоча в більшості випадків причина його носить фізіологічний характер, батькам необхідно переконатися, чи не є він проявом будь-якого респіраторного або інфекційного захворювання.\nПро те, що кашель викликаний природним явищем, може ясно свідчити те, що кількома днями раніше відзначалися:\nрясне виділення слини з рота;\nзначна припухлість ясен;\nїх сильне почервоніння;\nукуси сосків при годуванні груддю;\nбажання кусати або гризти що-небудь;\nрізкі зміни настрою у дитини;\nслабке підвищення температури тіла;\nвиникнення проносу або навпаки, запору;\nПодібні прояви говорять про те, що у малюка ріжеться зуб, ясна розкриваються, щоб пропустити його назовні, а порожнину рота реагує на ці зміни.\nКашель при прорізуванні зубів у дітей найчастіше буває мокрим з рясним відходженням слизу.\nВін здатний бути і непродуктивним (сухим), але таке частіше відзначається на самому початку росту зубів. Причина полягає в тому, що бронхіальний секрет ще просто не встиг виробитися у відповідь на таке явище.\nОднак батькам дитини потрібно враховувати, що кашель може бути присутнім одночасно з розвитком ГРВІ, бронхіту, алергічної реакції, грипу або коліту. Тому в будь-якому випадку слід викликати лікаря. Тільки він здатний точно сказати, чи все в порядку.\nТерміново звернутися до педіатра потрібно, якщо у дитини спостерігаються ознаки задухи, розвинувся сильний жар, кашель стає гавкаючим, на шкірі і слизових є рясні висипання, наголошується повна закладеність носа. Подібні ознаки хвороб потребують термінового лікування.\nКашель при прорізуванні – це норма чи патологія?\nВиникнення кашлю під час прорізування зубів варто віднести до групи фізіологічних явищ, які не потребують специфічного лікування. Через описаний процес проходять 98% людей, за винятком пацієнтів, які страждають від генетичних і вроджених аномалій, що супроводжуються відсутністю зубних зачатків в щелепах.\nНезважаючи на природність прорізування, вказане явище може протікати на тлі приєднання серйозної респіраторної патології. Виразність симптому наростає з додатковим виникненням супутніх ознак дихальних розладів.\nДля виключення можливості прогресування патології респіраторного тракту рекомендується проконсультуватися з дільничним педіатром. Лікар скаже, як себе вести, і чи варто переживати за стан дитини.\nКашель у немовлят є природною реакцією організму на появу різців, однак боротися з ним можна і потрібно. Щоб уникнути розвитку симптому, потрібно усунути основну його причину – підвищене слиновиділення і нежить при прорізуванні зубів. Для цього необхідно робити 2 речі: регулярно зволожувати носову порожнину і усувати скупчується слиз.\nЗволожувати носик крихти можна за допомогою домашнього соляного розчину або Аквамаріс. Лікарі (педіатри) рекомендують використовувати назальні краплі з морською водою, які знімають набряклість і роздратування.\nІкла з’являються в усвідомленому віці, коли дитина може висякатися самостійно. Відповідальність за видалення соплів у немовлят лежить на їх батьках. Щоб очистити носові ходи у дітей при появі зубів, можна скористатися назальний аспіратор або спринцівкою. Діяти потрібно в такий спосіб:\nПриготувати фізрозчин, відвар шавлії або ромашки аптечної.\nВзяти малюка так, щоб він стояв чи перебував в напівлежачому стані.\nПовернути голову дитини набік, закапати в ніздрю 3-5 крапель заздалегідь підготовленого розчину або відвару.\nВвести наконечник аспіратора в ніздрю, другий ніздрю затиснути пальцем. Відсмоктати слиз.\nВимити, продезінфікувати і висушити прилад.\nПеред використанням будь-якого аспиратора потрібно ознайомитися з інструкцією щодо його використання. Під час процедури потрібно стежити за тим, щоб малюк не турбувався, а наконечник аспіратора не торкався до стінок носа. Недотримання цієї вимоги може призвести до пошкодження слизової оболонки і розвитком кровотечі.\nБатькам, які не вміють поводитися з приладом або бояться поранити грудничка, варто звернутися до педіатра або медичної сестри. Спеціаліст проведе першу процедуру і покаже, як правильно видаляти слиз. При цьому повинно бути увага сконцентрована на діях медика. При необхідності процедуру можна записати на телефон.\nЩе один спосіб поліпшити самопочуття дитини – купити в аптеці або дитячому магазині прорізувачі. Вони впливають на зуби і ясна, розвивають дрібну моторику рук, сприяють формуванню правильного прикусу і готують до процесу пережовування їжі. Також існують моделі на батарейках і прорізувачі-напальчники з маленькими щітками. На особливу увагу заслуговують охолоджуючі варіанти з водою або гелем. Перед використанням, вони будуть розміщені в холодильник на 20-60 хвилин.\nРекомендації по вибору і використанню прорізувача:\nВиріб повинен бути безпечним для малюка. Варто вибирати товари перевірених виробників, виготовлені з якісних гіпоалергенних матеріалів.\nПрорізувач повинен відповідати віку і можливостям дитини. Добре, якщо виріб викликає у немовляти інтерес, легко поміщається в руці і в роті.\nВироби потрібно регулярно дезінфікувати, щоб уникнути скупчення шкідливих мікробів і зараження.\nЧхання та нежить у немовлят в основному пов’язані з вірусними інфекціями і алергією. Чхання – це реакція організму на присутність патогенів (бактерії і віруси), алергенів (пилок, пиловий кліщ, цвіль і т. Д.) І подразників (сигаретний дим, хімічні пари і духи). Сольові краплі і ополіскувачі, як правило, ефективні в позбавленні від цих симптомів і повинні бути першими методами лікування. Сприятлива дія робить зволожувач повітря. Але, якщо ці кошти не дають належний ефект, рекомендується звернутися до педіатра. Слід звернутися за негайної медичної допомогою, якщо у дитини піднімається висока температура, він не може їсти або пити, стає млявим.\nКоли прорізаються зуби, дитина кашляє, і соплі заважають спати. Діти в цей період поводяться неспокійно, відмовляються від їжі і багато плачуть. Однак лікувати їх не рекомендується, т. К. Застосування лікарських препаратів при відсутності захворювання може нашкодити. У таких випадках рекомендується спостерігати за самопочуттям дітей і чекати, поки кашель пройде самостійно. У цей період можна полегшувати стан немовляти вищепереліченими способами.\nДавати муколітики (кошти, що розріджують мокротиння і сприяють її відхаркуванню) дитині немає необхідності, т. К. Вони не принесуть бажаного результату. Діти віком до 3 років не можуть спльовувати мокротиння, тому їм такі ліки не призначають.\nПропонуємо ознайомитися: Як і в яких випадках проводять видалення нерва зуба?\nЯкщо дитина недавно переніс інфекційне захворювання, необхідно підготувати організм до нового випробування. Для цього слід звернутися до педіатра і попросити його про призначення імуностимулюючої препарату. У деяких випадках (коли спостерігаються сильні болі), лікар може призначити безпечний анальгетик. Всі ліки повинні застосовуватися з дозволу фахівця. Якщо ця вимога не дотримується, стан дитини може погіршитися.\nВідкашлювання під час прорізування зубів можуть говорити про різні фактори. Якщо симптоми вказують на наявність вірусних захворювань, потрібно негайно звернутися до лікаря. Якщо поява відкашлювання пов’язано з виділенням слини, застосовувати медикаментозні препарати не можна.\nСпосіб і необхідність лікування кашлю залежать від факторів появи симптому. Коли симптом з’являється через підвищеного слиновиділення, потрапляння стороннього об’єкта – використання медикаментів призведе до погіршення загального стану. Починати лікування потрібно при наявності інших симптомів, які свідчать про розвиток вірусних або інфекційних захворювань.\nЯкщо кашель виник на тлі прорізування зубів, допомогти дитині можна самостійно. Для цього потрібно виконувати ряд умов:\nЗбільшити кількість годин проведених на свіжому повітрі.\nКонтролювати рівень вологість в кімнаті дитини.\nПроводити щоденне вологе прибирання. Протирати полки від пилу, мити підлогу.\nЧастіше провітрювати квартиру.\nТиснути малюкові велику кількість теплої рідини.\nВикористовувати назальний аспіратор для очищення пазух носа від слизу.\nКоли батьки дотримуються представлені вище умови, очищають пазухи носа малюка від слизу, а кашель не проходить більше 5 днів. Потрібно відвести дитину до лікаря. Спеціаліст проведе медичне обстеження щоб встановити причину появи неприємних симптомів. Після діагностики, призначається комплексне лікування.\nУ старшому віці, лікувати або видаляти зуби при кашлі можна не у всіх ситуаціях. Спочатку необхідно обговорити це проблему з терапевтом. Лікар призначить комплексну терапію спрямовану на зміцнення імунітету, знищення хвороботворних мікроорганізмів, полегшення больових відчуттів.\nПри наявності вірусних захворювань, бажано утриматися від стоматологічного втручання до поліпшення стану. Обов’язкове лікування проводитися при флюсах, герпесних ранках навколо рота.\nФізіологічний розчин для закапування в ніс можна приготувати самостійно. Для цього потрібно взяти 1 ч. Л. морської очищеної солі і розвести в літрі теплої кип’яченої води.\nЗбагачення їжі дитини вітамінами для підтримки імунітету. Для грудничка джерелом цих речовин є мамине молоко, тому включіть побільше свіжих овочів і фруктів в свій раціон. Після 8 місяців можна включати «живі вітаміни» і в меню малюка.\nВикористання спеціальних прорезивателей з охолоджуючим ефектом, які допоможуть зняти біль і свербіж з набряклі ясен.\nЖарознижувальну Нурофен для дітей містить ібупрофен і дозволено дітям з 3 місяців\nПоточні слину, температура, чхання та інші супутні симптоми\nКашель при прорізуванні зубів у дітей (немовлят) – допоміжний симптом відповідного процесу. Клінічна картина варіює, залежно від індивідуальних особливостей конкретного організму, генетичних факторів, ступеня розвитку симпатичної і парасимпатичної нервової системи.\nМожливі супутні симптоми:\nЗанепокоєння. Діти, у яких ріжуться зубки, погано сплять, вередують. Емоційна нестабільність пов’язана з дискомфортом в яснах, про який дитина не в змозі розповісти батькам;\nПідвищення температури тіла. Лихоманка носить короткочасний характер і збігається з наростанням больових відчуттів в яснах. Підвищення температури частіше зустрічається при прорізуванні іклів (конусоподібні зуби, розташовані після різців);\nПосилене слиновиділення. Зазначений симптом зустрічається в 95% дітей. Ознака не вимагає специфічного лікування;\nВиділення слизу з носових ходів (ринорея). Нежить і кашель при прорізуванні зубів пов’язані спільним механізмом регуляції функції епітелію. Симптоми наростають і регресують одночасно;\nПочервоніння шкіри обличчя. Підборіддя, кінчик носа і щоки – типова локалізація для виникнення еритеми.\nПрорізування зубів у 5-7% випадків може додатково супроводжуватися виникненням алергічної висипки. Причина – неадекватна відповідь імунної системи на звичайні антигени через порушення рівноваги усередині організму.\nСоплі при прорізуванні зубів, не завжди вважаються нешкідливим явищем. Всім відомо, що горло, носоглотка і вушні ходи взаємопов’язані між собою. У період застуди, нежиті в носовій порожнині у дитини розмножуються хвороботворні бактерії. Частина їх може потрапити в будь-ЛОР-органів (вуха, горло), а також в бронхи.\nПропонуємо ознайомитися: Після установки брекетів зуби не змикаються\nНавіть сильний кашель, що виникає при прорізуванні різців, не є приводом для звернення до лікаря (виняток – ситуації, коли симптом зберігається протягом 4 або більше доби). Зв’язатися з педіатром слід при появі ознак респіраторних захворювань. До них відносяться:\nхрипи в грудній клітці, задишка;\nпочервоніння горла, поява білого нальоту;\nчастий болісний кашель протягом 4 або більше днів;\nтривалий нежить з густими, жовтими або зеленими виділеннями.\nКашель, причиною якого стало рясне виділення слини через прорізування зубів, проходить самостійно. Застосування будь-яких протикашльових лікарських засобів не потрібно. Необхідно регулярно провітрювати і зволожувати повітря в приміщенні, де знаходиться малюк, здійснювати з ним прогулянки на свіжому повітрі, забезпечити рясний питний режим.\nЯкщо крім кашлю, у дитини з ріжучими зубами є температура, висип на шкірі, закладеність носа, необхідно звернутися до лікаря\nМожна вдатися до методів, що дозволяє полегшити малюкові дискомфорт (зменшити кашель і нежить, усунути роздратування шкірних покривів і слизових оболонок). З цією метою рекомендується закопувати дитині носову порожнину сольовим розчином типу Аква Маріса, що допомагає запобігти розвитку кашлю в нічний час і позбавити його від нежиті.\nПри сильних больових відчуттях під час прорізування зубів, викликають довгий плач і підвищення температури, можуть призначатися лікарем аналгетичну препарати, в формі мазі, гелю, сиропу, ректальних свічок. Перед нанесенням анальгетіческого препарату на ясна порожнину рота дитини потрібно очистити від залишків їжі, надлишків слини, а мамі або іншому дорослому слід ретельно вимити і висушити руки, при цьому не повинно бути довгих нігтів.\nНеобхідно контролювати загальний стан дитини, в тому числі вимірювати йому температуру тіла, так як на фоні зниженого імунітету можуть розвиватися ті чи інші патології, які може знадобитися диференціювати від звичайного кашлю при зростанні зубів.\nСухий або вологий кашель, слину, нежить – симптоми, які турбують батьків, які хочуть допомогти дитині. Важливо запам’ятати, що застосування спеціалізованих препаратів в 80% не забезпечує істотного поліпшення самопочуття малюка, а служить лише приводом для витрачання грошей.\nДля стабілізації стану дитини рекомендується:\nРегулярно провітрювати приміщення. Повітря повинен бути вологим і прохолодним;\nЗабезпечити малюка достатньою кількістю рідини (компот, чай, морс);\nВикористовувати спеціальні масажери для ясен, які продаються в аптеках. Сучасні моделі додатково пропонують функцію охолодження, що забезпечує мінімізацію дискомфортних відчуттів;\nПри наявності нежиті слід промивати ніс фізіологічним розчином і забезпечити повноцінний відтік слизу.\nКоли в родині з’являється довгоочікуваний малюк – це велике щастя для батьків. І звичайно, при грудному вигодовуванні новонароджений захищений материнськими антитілами від вірусів і бактерій. Це – відносно спокійний час.\nПропонуємо ознайомитися: Плями на язику дитини – червоні, білі, причини, фото\nАле настає інший період – у малюка ріжуться зубки. Рідко хто з батьків може похвалитися тим, що одного ранку вони побачили у свого усміхненого дитини зуб. Найчастіше прорізування зубів – болісний процес для малюка.\nОтже, у вашого малюка ріжуться зубки. Зазвичай це трапляється в 6-8 місяців життя. Але кожна дитина індивідуальна – іноді чекати зубків доводиться зовсім недовго. У деяких дітей вони з’являються і в 4 місяці, і навіть в 3. Що може турбувати?\nВідмова від їжі або ослаблення апетиту\nСверблячка ясен, тому малюк все тягне в рот\nКашель з’являється не так часто, як, наприклад, температура. Однак такий симптом все ж зустрічається у дітей при прорізуванні зубів. Батьки починають турбуватися – чи нормально це? І чи буває взагалі «кашель на зуби»? Давайте розберемося.\nЩо таке кашель? Кашель – це спосіб очищення дихальних шляхів від слизу, пилу або бактерій.\nПід час прорізування зубів відбувається наступне: кров сильніше прибуває до ясен, ясна набухає.\nСлиз стікає по стінках горла, з’являється мокрий кашель. Це природний процес, який не принесе шкоди дитині.\nКашель при прорізуванні зубів може бути і сухим. Це пояснюється довгим плачем малюка і забитим носиком. В результаті горло пересихає і виникає кашель.\nУ дитини може виникнути сильна слинотеча. Це друга причина кашлю при прорізуванні зубів у дітей. Малюк може вдавитися слиною, не встигнути її проковтнути через надмірне утворення слини. Такий симптом поєднується з роздратуванням і почервонінням навколо рота. Якщо ви помітили ці ознаки – будьте впевнені – скоро побачите зубок.\nОднак важливо відрізнити кашель «на зуби» від інфекційного захворювання. Адже поява зубів – навантаження на незміцнілу імунну систему малюка. Тому в цей період він запросто може підхопити ГРВІ. А симптоми прорізування зубів легко сплутати з хворобою.\nПри ГРВІ та грип температура тіла у дитини підвищується відразу і набагато – вона вища 38 градусів. Малюк неспокійний, млявий. Щоки і вуха «горять». Перші два-три дні температура тримається на високих відмітках\nЛікар відразу побачить червоне горло – симптом вірусної інфекції. В горлі може бути і наліт – педіатр запідозрить ангіну\nНежить – тривалий. Що виділяється слиз, тобто соплі – можуть бути зеленого кольору (ознака інфекції).\nКашель при інфекції частий. Іноді навіть болісний. Триває більше тижня. При цьому горло, як згадувалося – запалене, червоне.\nУ бронхах можуть бути чутні хрипи\nВажливо! Якщо такі симптоми спостерігаються у дитини до року – обов’язково викличте лікаря або швидку допомогу\nПри прорізуванні зубів у дитини може спостерігатися цілий «багаж» симптомів. Але вони при цьому не яскраво виражені.\nТемпература зазвичай не вище 37,5 ° – 37,7 ° градусів. При цьому самопочуття дитини не страждає. Він бадьорий і активний.\nГорло звичайного – рожевого відтінку. Лікар не бачить ніякого запалення.\nНежить також нетривалий. Слиз прозора, без домішок. Проходить, як правило, за тиждень\nКашель. При прорізуванні зубів – рідкісний. Зникає разом з підвищеним слинотечею. Зазвичай за два-три дні.\nЗапам’ятайте. Якщо кашель частий, дитина не може відкашлятися, викликайте лікаря. У дітей дуже швидко розвиваються ускладнення. Тому якщо не хочете потрапити в лікарню з яким-небудь бронхітом – при перших же підозрах – не зволікайте зі зверненням до лікаря.\nЛікарі неоднозначно ставляться до такого явища, як кашель при прорізуванні зубів у дітей.\nВсю симптоматику прорізування зубів вони зводять до одного – вірусної інфекції.\nІнші фахівці приходять до думки, що поява зубів у дитини все ж може супроводжуватися деяким нездужанням, температурою, кашлем і нежитем. І в своїй неможливо замішана хвороба. А що з цього приводу думає відомий багатьом мамам доктор Комаровський?\nЄвген Олегович обережний в цьому питанні. Він вважає, що якщо дитина закашлявся, то перше, про що треба думати – це не прорізування зубів, а про те, що дитина підхопив вірусну інфекцію. І якщо це немовля – викликати лікаря потрібно якомога швидше.\nПроте, відзначає Комаровський, все ж малюк може кашляти зовсім не через хворобу. При прорізуванні зубів у великій кількості виділяється слина. Вночі дитина кашляє через швидке утворення цієї слини, і просто не встигає її ковтати.\n«Якщо інших проявів хвороби немає, кашель рідкісний і не заважає жити, а дитина задоволений носитися по квартирі, у нього« шило в попі », – можна не турбуватися», – стверджує доктор Комаровський.\nПрофілактика і лікування кашлю по лікаря Комаровського полягає в наступному:\nПоїть дитину. Це не дасть можливості пересохнути слизу в носі, а в разі температури врятує від зневоднення.\nНе наполягайте на їжі. Чи не хоче їсти – нехай не їсть. Голод корисніше перегодовування.\nЧи не кутайте дитини. У немовлят може підвищуватися температура не «від зубів», а від того, що на ньому сто кофтинок і п’ятдесят піжам.\nЯкщо дитина бадьорий і активний – частіше гуляйте на свіжому повітрі.\nМедична наука вважає, що прорізування зубів дуже рідко супроводжується розвитком хворобливого стану. Але і практикуючі лікарі, і переважна більшість батьків часто-густо спостерігають, як у здорової, здавалося б, дитини раптом ні з того ні з сього псується настрій, підвищується температура, іноді починається пронос. А через два – три дні прорізується зуб і все проходить.\nЯкщо температура за 38, дитина не їсть, не п’є, взагалі ніякої, то до зубів це зовсім не відноситься.\nПодружжя Вільям і Марта Серс багато років свого життя присвятили вивченню здоров’я немовлят, видали кілька книг і допомагають батькам у всьому світі справлятися з першими труднощами виховання і розвитку дітей. У своїй книзі «Все, що вам потрібно знати про вашій дитині – з народження до двох років» вони присвятили темі прорізування зубів цілий розділ, де описують причини появи дискомфорту в цей період життя малюка, а також дають рекомендації, як мінімізувати хворобливі відчуття і неприємні симптоми.\nПідв’яжіть малюкові під підборіддя збирає слину бавовняний слинявчик або, коли малюк спить, підкладіть рушник під голову. Надлишки слини обережно видаляйте за допомогою теплої води і промокашки (ні в якому разі не дратуйте обличчя дитини серветками!). Обробіть шкіру пом’якшувальною натуральним кремом.\nЩо повинно насторожити маму?\nНезважаючи на те, що прорізування зубів з паралельним розвитком кашлю і нежиті відноситься до фізіологічних процесів, потрібно динамічно спостерігати за станом дитини.\nНасторожити маму повинні такі моменти:\nпіретіческая лихоманка (вище 39C);\nутримування симптомів або їх наростання протягом 5 і більше днів;\nсвистяче дихання або гавкаючий кашель;\nпосиніння шкірного покриву дитини під час нападів;\nвиникнення геморагічних висипань на шкірі.\nПоява зазначених симптомів вимагає негайного звернення до лікаря з метою диференціальної діагностики причини погіршення стану малюка. Наростання вираженості клінічної картини свідчить про приєднання вторинної проблеми на тлі ослаблення імунного захисту дитини.\nПерше, що слід зробити для лікування нежиті і закладеності носа у дітей – промивати носові ходи фізіологічним розчином. Це допомагає виводити слиз.\nЗмішайте ¼ чайної ложки кухонної солі з чашкою кип’яченої води і закапайте кілька крапель розчину в ніздрі малюка. Потім потрібно відсмоктувати зайву слиз за допомогою спринцівки.\nКрім того, можна придбати в аптеці безрецептурні сольові краплі. Необхідно ретельно дотримуватися інструкції.\nЗапустіть традиційний або паровий зволожувач повітря в кімнаті дитини: це допомагає додати вологу в повітря і поліпшити дихання. Можна додати кілька крапель сосни, ментолу або евкаліпта в випарник (або воду для ванни). Постарайтеся підтримувати його в чистоті. Потрібно уникати протягів. Немовлятам у віці понад 6 місяців слабкий розчин чайної ромашки також може бути корисним.\nМетоди лікування завжди варіюються в залежності від супутніх ознак, стану дитини.\nЛіки від застуди для немовлят і малюків не настільки ефективні і можуть завдати шкоди здоров’ю малюка. Ібупрофен або парацетамол може допомогти полегшити лихоманку.\nПотрібно мати на увазі, що аспірин не ідеальний для використання у немовлят і дітей молодшого віку, оскільки це піддає їх ризику розвитку синдрому Рейя, рідкісного, але фатального захворювання, яке характеризується запаленням печінки і мозку.\nЧитати також: Випадає корінні зуби\nНазад Сильний набряк після видалення зуба: норма або патологія?\nДалее Дотримання всіх етапів імплантації зубів зробить посмішку більш впевненою


Колектив та умови його формування Колектив і його види\nКолектив та умови його формування\nРоль колективу, його вплив на особу кожного учня, навіть за умов демократичності суспільства, освіти, школи, є закономірною. Оскільки кожен учень щодня перебуває в класі, то й клас (свідомо чи несвідомо) впливає на нього так само, як трудовий колектив впливає на робітника, студентський — на студента, військовий — на солдата.\nКолектив — це організована форма об'єднання людей на основі цілеспрямованої діяльності. Колективів є багато: колектив робітників, колектив службовців, армійський колектив, педагогічний колектив, дитячий колектив та інші.\nа) наявність суспільно значимої мети;\nб) щоденна суспільна діяльність, спрямована на її досягнення;\nв) наявність органів самоврядування; г) встановлення певних психологічних стосунків між членами колективу.\nДитячий колектив відрізняється від інших типів колективів віковим діапазоном, специфічною діяльністю (навчання), послідовною мінливістю складу, відсутністю життєвого досвіду, що вимагає педагогічного керівництва. У школі є такі типи колективів: а) навчальні колективи: класний, загальношкільний, предметних гуртків; б) самодіяльні організації: колективи художньої самодіяльності (хор, ансамблі, гуртки); в) товариства: спортивні, книголюбів; г) різноманітні загони, об'єднання за інтересами; ґ) тимчасові об'єднання для виконання певних видів роботи.\nА. С. Макаренко визначив закони життя дитячого колективу — це мажорний настрій, постійна бадьорість, готовність вихованців до дії, почуття власної гідності, гордість за свій колектив, уявлення про його цінність, активність, звичка до стриманості в словах, проявах емоцій, рухах. Основним законом життя колективу є рух, зупинка — форма його смерті.\nШляхи згуртування колективу учнів:\nа) наявність системи перспективних ліній;\nб) дотримання макаренківського принципу паралельних дій;\nв) зміцнення позитивних традицій;\nг) формування громадської думки;\nґ) організація змагання;\nд) учнівське самоврядування у згуртуванні;\nе) спільні справи;\nє) взаємна інформація про стан справ у різних колективах.\nУ процесі різних видів діяльності в дитячому колективі встановлюються міжособистісні зв'язки і взаємини. У згуртованому колективі вони мають гуманний характер, характер співпраці, кооперації, коли кілька первинних колективів вступають у безпосередні контакти при реалізації спільного практичного завдання. Це можуть бути зв'язки шефства, коли колектив, який досягнув високих результатів у вирішенні тих чи інших практичних завдань, взаємодіючи з іншим колективом, передає йому свій досвід, надає допомогу та підтримку.\nНаукові дослідження виявили три найпоширеніші моделі розвитку взаємин між особистістю і колективом:\nУ кожній з цих моделей виділяється багато ліній взаємин, наприклад: колектив відштовхує особистість; особистість відкидає колектив; співіснування за принципом невтручання тощо. Кожен вид стосунків по-своєму впливає на формування особистості в колективі.\nВиховний вплив колективу на його членів підвищується за таких умов:\nа) розумне поєднання педагогічного керівництва зі створенням умов для прояву вихованцями самостійності, ініціативи, самодіяльності;\nб) колектив вступає у стосунки співпраці з вихованцями;\nв) контроль за діяльністю членів колективу переходить у самоконтроль;\nг) колектив навчився терпеливо ставитися до недоліків його членів, прощати нерозумні дії, заподіяні образи;\nґ) адекватність виконання членами колективу ролей своїм реальним можливостям;\nд) своєчасне педагогічне втручання у формування стосунків між членами колективу;\nе) створення тимчасових об'єднань із переведенням до них вихованців, у яких не склалися нормальні стосунки в первинному колективі;\nє) зміна характеру і видів колективної діяльності, що дозволяє вводити учнів до нових стосунків.\nПедагогічний колектив щодо учнівського колективу повинен допомогти:\nа) виробити єдині установки, що виражалися б у правилах, законах життя навчального закладу;\nб) створити систему єдиних вимог;\nв) вплинути на тон і стиль взаємин у колективі;\nг) у підборі, навчанні й координації діяльності органів самоврядування;\nґ) у плануванні, підготовці та проведенні запланованих заходів;\nд) у координуванні міжособистісних і ділових стосунків у колективі.\nУніверсальне поняття "колектив” охоплює різні його види, до яких належать:\nЗагальношкільний колектив. Об'єднує усіх учнів і педагогічних працівників загальноосвітнього навчально-виховного закладу. Здебільшого у них перебуває 500— 600 осіб. У таких колективах усі знають один одного, час від часу збираються разом. У ньому теж бажано, щоб була однакова кількість осіб обох статей. Якщо в загальноосвітніх школах, інших навчально-виховних закладах нараховується 1500—2500 осіб, то колективу, по суті, немає. Особа в такому соціальному об'єднанні є анонімною, що вкрай негативно впливає на її виховання.\nПроблемі шляхів, методів формування дитячого колективу приділяв велику увагу А. С. Макаренко, який реалізував свої ідеї в тих виховних закладах, якими він керував. Та якщо А. С. Макаренко вважав припинення діяльності смертю колективу, то В. О. Сухомлинський бачив найбільшу небезпеку у припиненні, збідненні духовного життя колективу. Вплив творчої колективної діяльності, праці дітей на процес утворення колективу він обґрунтував так: "Трудове натхнення, радість праці, натхнення трудовою творчістю — могутня духовна сила, що зближує людей, пробуджує у дитини перше почуття, на основі якого поступово утверджується громадянська гідність, почуття потреби в зближенні з іншою людиною у віддачі їй своїх духовних сил, у переживанні відповідальності за іншу людину". Праця, спільна діяльність мають на меті об'єднати дітей. Це найважливіший шлях створення колективу, без якого всі інші засоби залишаються безсилими.\nСтадія триває один—півтора року, залежно від стосунків усередині колективу. На її початку колектив нібито поділений на три соціально-психологічні мікрогрупи: активістів (опору класного керівника), пасивних учнів (які поступово долають байдужість), "ядро опору” (педагогічно занедбані діти). Наприкінці її клас стає психологічно та педагогічно однорідним.\n3. Вирішальний вплив громадської думки більшості. Більшість дітей з перших днів діє свідомо, активно, а колектив усвідомлює завдання, поставлені перед ним. Педагог допомагає активові здобути авторитет серед учнів, контролює його діяльність. Керівництво колективом відбувається на засадах демократизму, визнанні права колективу самостійно вирішувати питання про заохочення чи покарання своїх учасників, планування роботи, оцінювання поведінки учнів, запровадження системи доручень мікро-групам учнів, окремим членам колективу.\n3. Володіння технікою формування перспективних напрямів. Діяльність людини, певної спільноти ефективна за наявності та усвідомлення мети. А. Макаренко писав: "Справжнім стимулом людського життя є завтрашня радість. У педагогічній техніці ця завтрашня радість є одним з найважливіших об'єктів роботи. Спочатку треба організувати саму радість, викликати її до життя і поставити як реальність. По-друге, треба наполегливо перетворювати простіші види радості в складніші і значні для людини ... Виховати людину — значить виховати в неї перспективні шляхи. Методика цієї роботи полягає в організації нових перспектив, у використанні тих, що вже є, в поступовій підстановці цінніших”.\nВ. О. Сухомлинський вважав, що сама по собі праця не підкорена високим моральним ідеалам, не осмислена учнями як джерело власного розвитку, не може мати виховної сили, не зміцнює духовних зв'язків вихованців. Тому він ставив питання:\n1. Про важливість "злиття праці і духовного життя вихованців" і надавав цьому першочергового значення.\n2. Організація добродійних відносин між дитячою спільністю і довкіллям — це другий шлях створення і збагачення духовного життя колективу.\nПерше поняття про колектив формується й утверджується, коли діти об'єднують свої зусилля для того, щоб виростити сад чи виноград, діброву чи плодорозсадник, підготувати кілька десятків квадратних метрів родючого ґрунту чи захистити гектар чорнозему від ерозії. Водночас В. О. Сухомлинський бачив шлях виховання колективу й особистості у боротьбі проти зла, безкультур'я, черствості, байдужості.\n3. По-третє, формування колективу в розумінні Сухомлинського можна визначити так: від розкриття сутності колективізму, стимулювання спільних емоцій і співпереживання до духовної, моральної єдності, благородних традицій і вчинків.\nМова йде насамперед про озброєння учнів з першого класу системою моральних знань, зокрема тих, що стосуються суті таких понять, як колективізм, індивідуалізм, егоїзм тощо.\nВажливого значення надавав В.О. Сухомлинський умінню вчителів переконливо й аргументовано доносити до учнів основи моральних знань, не бути байдужими інформаторами. Учитель виховує переконання лише тоді, коли він несе зі своїм знанням ставлення до істини. Виклад нового матеріалу мусить бути не безбарвним повідомленням, інформацією, а зверненням до совісті, до тієї грані свідомості, на якій, образно кажучи, формується ставлення (Красовицький М. Формування громадської думки учнівського колективу. — К., 1979. — с.66).\n4. Важливим шляхом розвитку духовної і моральної єдності дитячого колективу є стимулювання колективних емоцій, переживань щодо різноманітних явищ навколишнього світу. Навіть у спостереженні разом із дітьми явищ природи і враженні від них він бачив можливість появи атмосфери емоційної близькості, що з'єднує дітей.\n5. Важливим шляхом становлення колективу є моральне збагачення стосунків між учнями на засадах гуманізму і різноманітності. Виховувати справжній колективізм означає навчити своїх вихованців бачити в світі найголовніше — людину, віддавати фізичні й духовні сили в ім'я її щастя і радості.\nЖиття навіть дитячої спільноти (колективу) не можливе без конфліктів, іноді — дрібних, а іноді — досить серйозних, в яких стикаються різні моральні позиції, крайнощі колективізму та індивідуалізму, зло і добро. В таких умовах більше користі й особистості, і колективу принесе справедливе розв'язання конфлікту, пошук і знаходження істини, перемога добра. У такому разі для кожного члена колективу це буде школою життя.\n6. Велике значення має діалог учителя з учнем як індивідуальний вплив на процес згуртування колективу. В. О. Сухомлинський писав: "Чи все ми робимо для того, щоб знайти шлях до серця кожної дитини?... Душа кожної дитини це неповторний світ думок, почуттів, переживань. А в школі ми звикли говорити переважно з колективом... Чи не від того так часто бувають невдачі у виховній роботі?..."\nНеобхідно багато знати про взаємини дитини й колективу, щоб допомогти їй вписатися в колектив не на правах "гвинтика", а на власній індивідуальній основі, з урахуванням того, що вона може внести в процес його духовного розвитку, знайти те, що заважає їй у цьому.


Чому наш голос на запису не схожий сам на себе?\n«Чому наш голос на запису не схожий сам на себе?» – Ще півстоліття тому таким питанням могли здаватися тільки професійні працівники радіо-і телемовлення. Сьогодні високі технології стали настільки буденними в повсякденному житті, що наявністю диктофона в мобільному пристрої або мікрофона, вбудованого в персональний комп’ютер нікого не здивувати. Сьогодні практично кожна сучасна людина чув свій голос у записі. Погодьтеся, він відрізняється від тембру, який ми очікували почути. Чим же зумовлена ця різниця? Ми постараємося вам це пояснити!\nЩоб зрозуміти цю відмінність, звернемося до будови слухового апарату людини. Відомо, що для того щоб звук став чуємо, йому необхідна вібрує середу. У космосі, в безповітряному атмосфері вакууму, звуки не помітні. Вушної слуховий прохід передає вібруючі сигнали барабанної перетинки. Потім вібрації переміщаються до середнього і внутрішнього вуха, звідки направляються в «равлика» (спіральну трубу, заповнену рідиною). Мозок отримує сигнал і обробляє його таким чином, що ми здатні розрізнити звук. Природа придумала воістину скоєні і складний механізм, але, як ми бачимо, в першу чергу, він пов’язаний з тим, що повітря є чудовим провідником для звуку.\nЗауважимо, що звук резонує не тільки з органами слухового апарату, а й з черепною коробкою і всіма внутрішніми органами людини. Коли ми ведемо бесіду, ми чуємо свій голос, резонуючий як з кістками черепа, так і з повітряним середовищем. Якщо закрити вушні раковини долонями і вимовити будь-яке слово – голос відразу ж зміниться: він стане більш «матовим», низьким. Слухаючи власний голос на запису, ми сприймаємо його виключно вухами, поза кісткового провідника.\nНавколишні нас люди, чують наш голос зовсім інакше, ніж ми. Звукові сигнали надходять в наш мозок після резонансної «обробки» не тільки в гортані, а й в твердих тканинах. Звідси можна зробити дещо парадоксальний висновок: людина володіє відразу двома голосами – внутрішнім і зовнішнім. Як правило, вони відрізняються на декілька тонів. Ми відчуваємо свій голос «всім тілом», а в запису він позбавлений природних резонаторів.\nЧому наш голос на запису не схожий сам на себе? Посилання на основну публікацію


Офіційний сайт Новоград-Волинської міської ради :: Новоград-Волинський: «Дивосвіт різдвяного затишку»\nУ світлі святкові Різдвяні дні, в стінах Центральної дитячої бібліотеки на перше своє засідання в Новому році зібралися члени літературного об’єднання за інтересами «Натхнення». Слово для привітання було надано духовному наставнику - о. Петру Зінчуку та директору медичного коледжу О.В.Солодовник, які опікуються дітьми хворими на ДЦП. На святі були присутні гості з м. Рівне, батьки, бабусі.\nЗвучали різдвяні колядки, вітання зі святом Різдва Христового та Новим роком. Діти прийняли участь у святковій вікторині та розіграші подарункової лотереї; дарували один одному увагу, посмішки, гарний настрій та подарунки. Велика подяка за чудове свято всім учасникам, гостям та волонтерам, які щиро обдарували всіх присутніх солодощами.\nКолядує Україна – колядує вся земля,\nВ небі ангели співають, прославляючи Христа!\nІ ми з вами колядуймо і радіймо гарним зимовим святам!


ЗЛО. Функціональне харчування\nТермін функціональні продукти харчування тісно зв'язаний з терміном «функціональне харчування».\nДеякі вчені розглядають функціональне харчування з мікробіологічної точки зору, оскільки пробіотики і функціональне харчування подібні і функціональне харчування — своєрідна форма пробіотиків. Основні групи продуктів, які розглядаються як категорія функціонального харчування, входять як до складу пробіотиків, так і продуктів функціонального харчування. У разі такого розгляду значну увагу звертають на відповідні фактори: фізичні, хімічні, біологічні й соціальні. В їх числі виділяють прямі і непрямі чинники (рис. 3.12).\nЧастина вчених у визначенні функціонального харчування вносять поняття їжа. Так, Шюнеман Верена, до функціонального харчування відносить їжу, яка ціленап-равлено відповідає поживно-фізіологічним вимогам специфічних груп населення (діти, дорослі, старші люди, етнічні групи, у яких спостерігається незасвоюваність їжі, завдяки дефіциту деяких ферментів). Тому він пропонує під функціональним харчуванням розглядати продукти харчування з додатковими функціями, корисними поживними і фізіологічними характеристиками.\nГольдберг розширив поняття функціональне харчування і звів його до трьох основних положень:\n• воно повинно складати частину щоденного раціону;\n• компоненти їжі повинні бути натуральними (природного походження);\n• компоненти їжі, поряд з харчовою повноцінністю, повинні сприяти регулюванню відповідної функції організму.\nФактори, що впливають на організм\nБезпосередньо пряма, антимікробна дія, токсична дія на мікроби\nЗміна метаболічних процесів у мікроорганізмі\nЗміна характеру харчування, водного раціону і мікроелементів складу їжі\nЗміна тканинної кінетики\nПриймання лікарських препаратів з вираженою антибактеріальною дією\nмікроорганізму різноманітними формами,\nпочинаючи від харчової дієти і закінчуючи\nРис. 3.12. Прямі і непрямі фактори, що діють на організм\n• ізопрени і вітаміни;\n• молочнокислі бактерії;\nЧастка функціональних продуктів харчування у загальному обсязі харчових продуктів у світі складає близько 1 %, але на перспективу вона буде зростати. В законі ЄС про харчові продукти наводиться таке визначення: «Функціональні харчові продукти — це будь-який модифікований харчовий продукт або харчовий інгредієнт, який може сприятливо впливати на здоров'я людини, окрім впливу традиційних харчових речовин, які він містить».\nНауковці ВИДІ м'ясної промисловості ім. В. М. Горбатова запропонували наступне визначення функціонального продукту: «Функціональний продукт являє собою продукт (а не капсули, пігулки, порошки), отриманий із природних інгредієнтів. Може і повинен входити в щоденний раціон харчування людини. Внаслідок вживання стимулює активність імунних реакцій, запобігає розвитку певного захворювання, контролює фізичні процеси в організмі та ін.».\nВчені МДУ прикладної біотехнології розробили загальну схему функціональних продуктів, основні вимоги та рекомендації щодо їх створення (рис. 3.13).\nПід час розробки і створення функціональних продуктів враховують медико-біологічні вимоги до них і добавок.\nКрім медико-біологічних вимог до функціональних продуктів харчування, обов'язковою умовою їх створення є розробка рекомендацій щодо застосування або клінічна апробація.\nВиходячи із вимог до функціональних продуктів харчування, розроблені рекомендації з їх створення:\n• вибір і обґрунтування направленості функціональних продуктів;\n• вивчення медико-біологічних вимог до даного виду функціональних продуктів;\n• підбір основи для функціональних продуктів (м'ясної, рослинної та ін.);\n• підбір і обґрунтування застосованих добавок;\n• вивчення прямого і побічного, шкідливого впливу та алергічної дії добавок;\n• підбір і обґрунтування дози добавки або групи застосованих добавок;\n• моделювання рецептури продукту, що розробляється;\n• моделювання технології продукту з відпрацюванням технологічних параметрів;\n• розробка технології функціональних продуктів;\n• дослідження якісних і кількісних показників продукту;\n• розробка нормативної документації на продукт;\n• розробка документацій відносно застосування функціональних продуктів;\n• проведення клінічних досліджень продуктів (у випадку необхідності);\n• виготовлення дослідної партії виробів;\n• сертифікація продукту.\nКонцепція функціонального харчування вперше була сформульована в Японії в 1984 році (табл. 3.5).


Порошенко про розслідування авіакатастрофи: Ми всі побачили рівень вітчизняної дипломатії та нацбезпеки - Главком\nПетро Порошенко виступив з трибуни парламенту щодо розслідування авіакатастрофи в Ірані\nП'ятий президент провів паралель з тим, як повела себе іранська влада – і Кремль після збиття літака малазійських авіаліній МН17\nПозиція Верховної Ради України щодо розслідування трагедії з українським літаком, якого було збито в Ірані, має бути ширшою, аніж ритуальне висловлення співчуття чи констатація явки з повинною з боку іранської влади. Український парламент має наполягати на повномасштабному міжнародному розслідуванні, яке дасть відповіді на всі питання про причини і фігурантів цього злочину. Про це 14 січня з трибуни Верховної Ради заявив п’ятий президент України, лідер партії «Європейська солідарність» Петро Порошенко. Саме тому фракція «Європейська солідарність» запропонувала свій проект постанови щодо цієї трагедії.\n«Так, Іран повівся порядніше, ніж Москва, яка вбила сотні людей і цинічно заперечує свою відповідальність і свою провину вже шостий рік. Але явка з повинною теж не позбавляє від покарання. Той, хто російською ракетою збив український літак, повинен понести міжнародно-правову відповідальність. Для цього замало визнання з боку Ірану. Для цього треба знайти і довести відповіді на важливі питання. Не лише хто натиснув кнопку «пуск» на ракеті. Хто був в бойовому розрахунку – іранці чи іноземні інструктори? Хто і чому віддав наказ? Чийого виробництва була зброя?», – зазначив Порошенко.\n«Зізнання Ірану це не фінал трагічної історії. Це початок тривалого розслідування і відповідальності. Йдеться не лише про грошові компенсації родинам загиблих. Йдеться про честь і гідність нашої з вами держави України. Цей процес, як вчить досвід МН17 – процес важкий і тривалий. Там можуть траплятися прикрі несподіванки: як-от рішення видати Росії ключового свідка у доведенні злочину Російської Федерації. Мова йде про Цемаха», – нагадав Петро Порошенко про видачу нинішньою владою ключового свідка у справі МН17.\nПетро Порошенко Верховна Рада Європейська солідарність дипломатія Іран літак МАУ аварія розслідування президент парламент\nНардепи ухвалили заяву щодо відповідальності Ірану за збиття літака МАУ


Над прірвою у житі — Селінджер Джером Девід. Читати повністю текст твору онлайн в бібліотеці УкрЛіб\nБібліотекаСелінджер Джером ДевідНад прірвою у житі\nБібліотека світової літератури > С > Селінджер Джером Девід > Над прірвою у житі — повний текст твору\n(c) J.D. Salinger, The Catcher in the Rye 1951\n(c) О.Логвиненко (переклад на українську), 1984.\nДжерело: Дж.Д.Селінджер. Над прірвою у житі: Повісті, оповідання. К.:\nМолодь, 1984. 272 с. С.: 3-172.\n1 Якщо ви справді надумали читати цю історію, то насамперед вам, мабуть, захочеться довідатись, де я з'явився на світ божий, як минало моє безголове дитинство, що робили мої батько й мати, поки мене ще і в проекті не було,— одне слово, всю оту муру в дусі Девіда Копперфілда. Та як хочете знати правду, я не маю охоти закопуватись у той мотлох. По-перше, все це мені остогидло, як гірка редька, а по-друге, і батька, й матір моїх по двічі вхопив би грець кожного, якби я почав роздзвонювати про їхні домашні справи. Вони в мене щодо цього вразливі — не приведи господи, надто старий. Загалом вони добрі, що й казати, тільки ж вразливі — страх. Та я й не збираюсь описувати тут усю свою триклятущу біографію. Я тільки розповім оту ідіотську історію, ще сталася зі мною на Різдво — ще до того, як я мало не врізав дуба і мене притарабанили сюди, щоб я трохи оклигав. Про все це я вже розповідав Д. Б.— він мій брат, ну й т. ін. Тепер Д. Б. у Голлівуді. Це не дуже далеко від нашої занюханої лікарні, і брат майже щосуботи навідується сюди. Він має намір сам відвезти мене додому, коли я випишусь,— може, навіть наступного місяця. Недавно Д. Б. купив собі "ягуара". Одну з отих невеличких англійських автомашин, що дають миль двісті на годину. Вгатив у неї, кляту, мало не всі чотири тисячі. Тепер грошей у нього як полови. Не те що колись. Поки Д. Б. сидів удома, то був письменник як письменник. Це він видав оту екстракласну збірку оповідань "Загадкова золота рибка". Ото книжка! Може, чули? Найкраще оповідання так і називалося: "Загадкова золота рибка". Там про одного хлопчика, який не давав нікому подивитись на свою золоту рибку — він купив її за власні гроші. Вмерти можна, таке оповідання. А тепер він у Голлівуді, Д. Б. Продає себе, як повія.\nКоли я щось і ненавиджу, то це кіно. Просто не хочу про нього нічого знати.\nНайкраще почати з того дня, коли я чухнув із Пенсі.  Пенсі — це закрита школа-інтернат для хлопців у Егерстауні, штат Пенсільванія.\nВи, мабуть, про неї чули. А може, й бачили рекламні оголошення. їх тулять у сотнях ілюстрованих журналів, і скрізь — такий собі хвацький жевжик, скаче на коні через бар'єр. Так ніби в Пенсі тільки те й роблять, що грають у поло. А я там за весь час і близько коня не бачив. Під тією картинкою з жевжиком на коні підпис: "З 1888 року ми ліпимо з хлопців сміливих, відважних юнаків". От уже брехня! Проклят буду, в Пенсі "ліплять" анітрохи не більше, ніж у всякій іншій школі. До того ж я не бачив там нікого "сміливого", "відважного", чи як там вони ще висловлюються. Ну, може, в один-два справжніх хлопці, якщо взагалі стільки нашкребеться. Та й то вони, певно, такими в школу й прийшли.\nСельма Тернер, дочка нашого директора, бігала на стадіон, каналія, частенько.\nТільки ж вона не з тих, у кого можна вклепатися по самі вуха. Хоч загалом дівчина досить нічогенька. Якось ми їхали автобусом з Егерстауна, я сів біля неї, і ми завели балачки про се, про те. Сельма мені сподобалася. Правда, ніс у неї великуватий і нігті обкусані до крові, та ще й була тоді в отому дурнуватому ліфчику на поролоні, все так і стирчало в різні боки. Але мені чомусь стало її шкода. В ній подобалось те, що вона не почала  розводитись, яка велика цяця її татусь і т. ін. Мабуть, сама знає, що він просто пустомолот.\nНа щастя, несподівано мені спав на думку один випадок, і я усвідомив, що збираюся звідси назавжди. Я пригадав раптом той день (був, здається, жовтень), коли ми втрьох — я, Роберт Тічнер і Пол Кембл — просто перед вікнами школи ганяли м'яча. Ото були хлопці! Особливо Тіч-иер. Надходив вечір, уже добре-таки посутеніло, а ми все грали в футбол. Ставало дедалі темніше й темніше, вже й м'яча майже не видно було, але кидати гри нам не хотілося. Та кінець кінцем таки довелося. Наш біолог, містер Зембізі, вистромив із вікна голову й наказав, щоб ми вшивалися в гуртожиток і готувались до вечері. А коли я згадаю про таку бридоту, мені відразу хочеться втекти світ за очі — принаймні досі так було майже завжди. І як тільки я перейнявся цим прощальним настроєм, я крутнувсь і подався вниз другим боком гірки до старого Спенсера.\nВін жив не при школі, а на вулиці Ентоні Вейна.\nОдне слово, відхекавшись, я щодуху подався через Двісті четверте шосе. Слизота під ногами була жахлива, і я, лихо його мамі, трохи не простягся на асфальті.\nНавіть не знаю, чого я так гнався,— мабуть, просто так, аби пробігти. На другому боці вулиці у мене враз виникло таке відчуття, неначе я зникаю, розчиняюся в повітрі. Був один із тих паскудних днів, коли холод собачий, сонце й не блисне і т. ін., а тільки-но перетнеш вулицю, щоразу здається, мовби тебе не стає.\n"Та швидше, швидше ж! — мало не гукав я вголос.— Відчиніть же хто-небудь!" Нарешті з'явилася стара місіс Спенсер. Служниці чи когось такого вони не держали й завжди відчиняли двері самі. Грошей у них було не густо.\n— Голден! — сказала місіс Спенсер.— Добре, що прийшов! Заходь, серденько, либонь, змерз на кістку?  Місіс Спенсер, видно, й справді була мені рада. Вона любила мене. Принаймні так мені-здавалося.\n— Попустив! Ти знаєш, Голдене, він поводиться достоту як отой... уже й не знаю хто! Він у себе, серденько. Заходь до нього.\n2 Спенсери мали кожне свою кімнату. Обом було років по сімдесят чи й більше. І все в житті їх тішило, хоча, звісно, й досить по-чудернацькому. Ви скажете, що негарно так говорити про старих людей, я знаю, але я не маю на думці нічого негарного. Я тільки хочу сказати, що багато міркував про старого Спенсера, а коли про нього добре поміркуєш, то починаєш просто дивом дивуватися: на якого біса він .живе? Розумієте, ходить у три погибелі зігнувшись, вигляд узагалі жалюгідний, а коли в класі впустить біля дошки крейду, то кому-небудь із першого ряду щоразу доводиться підхоплюватись і подавати йому ту крейду. Як на мене, це жахливо. Та коли про нього особливо не замислюєшся, а подумаєш просто так, то виходить, що старому не дуже й погано ведеться. Якось у неділю, наприклад, він запросив мене та ще кількох хлопців до себе на гарячий шоколад і показав нам стару, вистріпану індіанську ковдру — вони з місіс Спенсер купили її в Єллоустоунському парку в одного індіанця племені навахо. Та ковдра, видно, неабияк тішила старого Спенсера. Ось що я маю на увазі. Отож можна бути  таким, що аж порохня сиплеться, як-от цей каналія Спенсер, а доп'яв собі драну ковдру — і млієш від утіхи!\n— Ну... розгніваються, мабуть,— кажу.— Звичайно, розгніваються. Я кидаю вже, здається, четверту школу.— І мотнув головою. Це в мене така звичка.— Слухайте...— кажу. Це в мене теж така звичка: завжди починаю зі слова "слухайте". Річ у тім, що запас слів у мене, як у малої дитини. Та й поводжусь я іноді, як на свій вік, також по-дитячому. Тоді мені було шістнадцять, тепер — сімнадцять, але інколи я чиню як тринадцятирічний шпанюк. Сміх, та й годі, а надто як зважити на те, що зріст у мене шість футів і два з половиною дюйми та ще й чуб з сивиною. їй-бо, не брешу. З одного боку, з правого, на голові в мене мільйон  сивих волосин. Ще з самого малечку. Г все ж інколи я поводжуся немов дванадцятирічний шмаркач. Всі так кажуть, особливо батько.\nТрохи воно, звісно, правда. Але не зовсім. Люди завжди люблять судити надто категорично. Мені на-це, певна річ, начхати, та коли хто-небудь береться мене повчати — мовляв, пора вже тобі поводитись як належить і т. ін.,— на душі стає сумно-сумно. А інколи я взагалі поводжуся так, ніби я багато старший, ніж насправді, слово честі. Тільки цього чомусь ніхто не помічає. Люди взагалі нічого не помічають.\nІ раптом старий Спенсер напустив на себе такого вигляду, немовби зібрався сказати мені щось бозна-яке розумне й приємне. Навіть випростав спину і зручніше вмостився в кріслі. Та ба, тривога виявилась марною. Спенсер тільки взяв у себе з колін "Атлантік манслі" й кинув журнал на ліжко, де я сидів. Але не докинув. І не багато — якихось дюймів два, а все ж не докинув. Я встав, підняв журнал і поклав на ліжко. Зненацька мені захотілося тільки одного:\n— Кажеш, заглядав, еге? — перепитав він з глузливою посмішечкою.— Твоя, м-м...\nтвоя екзаменаційна робота он там, на комоді. Поверх решти екзаменаційних.\nЗроби ласку, подай-но її мені.\nЦе було вже нечесно, проте я підвівся й подав Спенсерові свою роботу — мені просто не лишалось нічого іншого. Потім я знов сів на оте його бетонне ліжко.\nСлухайте, ви собі не уявляєте, як я шкодував, що попхався до старого прощатися!\n— "Єгиптяни — це давнє кавказьке плем'я, що жило в одному з північних районів Африки. Африка, як ми знаємо,— це найбільший материк у східній півкулі..." Я мусив сидіти камінчиком і слухати всю оту муру. їй-богу, це таки нечесно.\n— "Нині єгиптяни з різних причин цікавлять нас особливо. Сучасні вчені й досі намагаються розгадати таємницю речовин, що їх використовували єгиптяни, кладучи в гробниці своїх покійників, від чого їхні обличчя не псувалися протягом багатьох сторіч. Ця цікава загадка й тепер приковує велику увагу сучасної науки двадцятого сторіччя..." Спенсер перестав читати й поклав екзаменаційну собі на коліна. У мене вже прокидалася до нього зненависть.\n— Так, я знаю,— поквапився сказати я, щоб старий, каналія, не здумав читати вголос ще й приписку. Та хіба ж його спиниш! Розходився, як порожні жорна.\n— "Шановний містере Спенсер! — голосно почав він.— Оце все, що я знаю про єгиптян. Особисто мене єгиптяни чомусь не дуже цікавлять, хоч від ваших уроків просто дух займало. І я не ображусь, якщо ви мене зріжете. Однаково я провалюся на решті предметів, крім англійської літератури.\nЗ повагою Голден Колфілд".\n— Та що ви, сер! Я вам не дорікаю,— кажу. Оте його "хлопчику" та "хлопчику" вже сиділо у мене в печінках.  Покінчивши з моєю екзаменаційною, Спенсер і її спробував кинути на ліжко. Та в нього, звісно, й цього разу нічого не вийшло. Довелось мені знов уставати й підбирати її з підлоги. Я поклав аркуш на "Атлантік манслі". Тільки те й роби, що зривайся щохвилини на ноги та нахиляйся, хай йому грець!\n— А як би зробив, бувши мною, ти? — запитав Спенсер.— Тільки по щирості, хлопчику.\nАле найсмішніше те, що я, поки розводив усю цю бузу, думав зовсім про інше. Я живу в Нью-Йорку і думав про . озеро в Центральному парку — оте, що поруч із Південними воротами. Цікаво, міркував я, чи воно замерзне до мого приїзду додому, а якщо замерзне, то куди дінуться качки? Я одно сушив собі голову:\nкуди ж діваються качки, коли все озеро вкривається кригою? Може, хтось бере машину й перевозить їх у зоопарк абощо? А може, качки просто кудись відлітають?\n— А Що ти сам про все це думаєш, хлопчику? — питає.— Цікаво мені знати. Дуже цікаво.\n— Не скажу, що в Елктон-хіллі у мене дуже не ладилось,— відповідаю.— І мене звідти зовсім не вигнали. Просто пішов, і квит.\nСтрах як не хотілося розповідати йому, що й до чого. Однаково ніякого біса не зрозуміє. Не його це діло. Елктон-хілл  я покинув переважно через те, що кругом там саме свинство. Оце й усе. Воно в них, як то кажуть, з усіх кутків пре. Взяти хоч би самого директора, містера Гааса. Другого такого паскуди світ не бачив. Куди там старому Тернерові! По неділях, наприклад, Гаас швендяв з кімнати в кімнату й тиснув ручки всім батькам, які приїздили до хлопців.\nПодивишся на нього — ангел, та й годі. Але не з усіма. У декого 8 хлопців батьки були вже не молоді а чи на вигляд простіші. Побачили б ви,— як Гаас обходився з батьком і матір'ю мого сусіда в кімнаті! Коли чиясь мати не дуже струнка чи недорого вдягнена абощо чи коли на чийомусь батькові піджак із надто намощеними плечима та старомодні, чорні з білим черевики, то каналія Гаас тільки мимохідь тицьне їм руку, скривить рота в нещирій посмішечці, а тоді круть — і відвернувся до інших батьків, та як заведе балачку — на добрих півгодини. Такого паскудства я не можу терпіти. Злість бере. Все це мене так пригнічує, аж сказ находить. Зненавидів я той богом проклятий Елктон-хілл.\n— Ну, звісно, трохи сумно. Аякже... Тільки не так, щоб дуже. Принаймні поки що. Мабуть, до мене ще не дійшло. До мене взагалі не зразу доходить. Поки що в голові мені тільки те, що в середу я їду додому. Я на розум небагатий.\n— Чого ж, думаю, звісно. Певно що думаю. Ще б пак.— Я на хвильку замислився.— Тільки не так, щоб дуже. Ні, не дуже.\n— Ти ще задумаєшся,— мовив Спенсер.— Задумаєшся, хлопчику. Задумаєшся, та буде пізно!\n— Авжеж,— кажу.— Мабуть, таки задумаюсь.\n— Я знаю, сер,— кажу.— Вельми вдячний вам. Серйозно. Я це дуже ціную. Слово честі.— Я підвівся з ліжка. Слухайте, я не просидів би там довше й десяти хвилин, хай би мене навіть убили.— На жаль, мені пора. Треба ще забігти  до спортзалу. Там багато моїх речей, а вдома вони мені знадобляться. Правду кажу.\nСпенсер мовчки глянув на мене й знов закивав головою. А обличчя таке серйозне — жах. Мені раптом стало страшенно його шкода. Але й усидіти там я вже просто не міг, ми з ним тягли в різні боки, і він щоразу, як хотів щось кинути на ліжко, не докидав, і отой його допотопний заяложений халат, усі груди напоказ, і вся кімната просмерділася грипом та отими патентованими краплями Вікса від нежитю...\n— Знаєте що, сер,— кажу,— не турбуйтеся за мене. Серйозно. Я не пропаду.\nПросто в мене саме такий вік. Кожен через це проходить, правда ж?\n— Звичайно, кожен,— кажу.— Я добре знаю. їй-богу, сер, не турбуйтеся за мене.— Я навіть спробував покласти йому на плече руку.— Гаразд?\n— Може, вип'єш на дорогу чашечку гарячого шоколаду? Місіс Спенсер охоче б...\nКоли я причинив за собою двері й вийшов до вітальні, Спенсер ще крикнув щось мені навздогінці, але я не розчув. Певно, гукнув: "Щасти тобі!" А може, й ні.\nСподіваюся, сто чортів, що ні. Сам я ніколи б не закричав услід: "Щасти тобі!" Якесь ідіотське побажання, коли добре подумати.\n3 Другого такого брехуна, як я, світ іще не бачив. Просто кошмар. Навіть коли йду в магазин купити журнал абощо, а дорогою мене спитають, куди я, мені нічого не варто бовкнути, що поспішаю в оперу. Просто жах господній. Отож коли я сказав старому Спенсерові, нібито мушу ще забігти до спортивного залу по свої манатки тощо, це теж була суща брехня. Я в тому клятому залі ніколи нічого свого й не кидав.\nУ Пенсі я жив у новому гуртожитку — в так званому корпусі Оссенбергера. Там поселяли тільки учнів останніх  двох класів. Я вчився а передостанньому класі. А мій сусід у кімнаті був випускник. Наш корпус назвали так на честь Оссенбергера — вчився в Пенсі колись один такий. Закінчив школу і збив силу, грошви. Ось що він зробив: набудував по всій Америці похоронних контор, через які можна ховати своїх родичів — п'ять зелених за душу. На того свинтюха Оссенбергера варто поглянути! Він, мабуть, запихав покійників у мішок, а тоді бовть у річку! Одне слово, Оссенбергер відвалив школі купу грошей, і наш корпус назвали його ім'ям. На першу футбольну гру року він прикотив своїм величезним як тюрма, кадилаком, а ми на трибунах мусили зірватися на ноги й на все горло репетувати — тобто кричати йому "ура". А на другий день уранці він учистив у нашій шкільній каплиці таку промову — годин на десять. Спершу розповів з півсотні заяложених анекдотів — це щоб показати, який він-у дошку свій. Теж мені, велике діло! А тоді почав розводитись про те, що він, попавши у скруту абощо, ніколи не соромиться бухнути навколішки й помолитися господу богу. Ми також, мовляв, завжди повинні молитися богу — просто звірятися Всевишньому будь-коли й будь-де. Думайте, каже, про Ісуса Христа, як про свого приятеля, і т. ін. Він, мовляв, і сам розмовляє з Ісусом весь час. Навіть за кермом. Слухайте, я мало не гигнув! Уявляю собі, як оте пузате мурло вмикає першу швидкість, а саме благає бога, щоб послав йому кілька зайвих покійничків! Та найцікавіше сталося потім. Оссенбергер уже дійшов до середини й саме хвалився, який він чудовий, який відчайдушний і т. ін. хлопець, коли раптом Едгар Марсалла,— цей сидів якраз поперед мене,— як бабахне на всю каплицю! Воно, звісно, дуже непристойно — як-не-як у каплиці ж, і взагалі, але смішно вийшло — вмерти можна. Оце-то Марсалла! Трохи дах не знесло. Ніхто з нас уголос засміятися не зважився, а каналія Оссенбергер удав, мовби нічого не почув. Та старий Термер, наш директор, сидів поруч із ним на кафедрі, і по ньому було видно, що він усе почув. Слухайте, ох і розлютився ж він! Тоді директор нічого нам не сказав, але ввечері зігнав усіх до школи й ну читати проповідь. Учень, каже, який скоїв таку провину у святому місці, не гідний лишатися в стінах Пенсі. Ми намагалися нишком умовити каналію Марсаллу дати ще один залп, під час промови Термера, але хлопець, на жаль, не мав настрою.\nОдне слово, я жив у новому корпусі імені отого самого Оссенбергера. Хлопці ще були на футболі, в гуртожитку комусь спало на думку натопити, і я аж зрадів, коли після  квартири старого Спенсера опинився у себе в кімнаті. Стало навіть затишно. Я скинув куртку, краватку, розстебнув комірець сорочки, а тоді надів шапку, яку вранці купив у Нью-Йорку. То була червона мисливська шапка з отаким довжелезним козирком. Я нагледів її у вітрині спортивного магазину, коли ми вийшли з метро,— саме після того, як я похопився, що забув у вагоні оті триклятущі рапіри. Шапка обійшлася мені всього один долар. Я нап'яв її задом наперед, козирком на потилицю — дурниця, звісно, нічого не скажеш, але мені так подобалося. До того ж так мені в шапці навіть личило. Потім я взяв книжку, яку саме почав читати, й сів у своє крісло. В кожній кімнаті стояло по двоє крісел. Одне моє, друге — мого сусіда, Ворда Стредлейтера. Бильця вже ледве трималися — на них сідали всі, кому не ліньки, але загалом крісла були навіть досить зручні.\nА книжку, яку я читав, мені втелющили в бібліотеці помилково. Просто дали не ту, що я просив, а я помітив це аж у гуртожитку. То була "З нетрів Африки" Ісаака Дінесена. Спершу я подумав: "Мабуть, якесь лайно". Ба ні, книжка виявилась навіть дуже непоганою. Взагалі я бовдур бовдуром, але читаю багато.\nУлюблений письменнику мене — Д. Б., мій брат, а на другому місці — Рінг Ларднер. На іменини брат подарував мені книжку Рінга Ларднера — якраз перед тим, як я вступив до Пенсі. Там були страшенно смішні — просто сказитися можна — п'єси і одне оповідання про полісмена-регулювальника: він закохався в дуже вродливу дівчину, яка завжди перевищувала швидкість. Але він має сім'ю, той полісмен, і не може, звісно, одружитися з дівчиною тощо. А потім дівчина гине — вона ж бо завжди ганяла, мов оглашенна. Те оповідання мене просто вбило. Я взагалі люблю читати книжки, де хоча б час від часу трапляється щось смішне.\nБагато я читаю і класичних книжок — як-от "Повернення на батьківщину" та інші, і вони мені дуже подобаються,— і про війну, й детективів тощо, але щоб надто я ними захоплювався, то ні. По-справжньому мене захоплюють лише ті книжки, після яких зринає думка: "От якби близько потоваришувати з цим письменником і щоб коли схотів — узяв і подзвонив йому по телефону". Але таке буває зі мною не часто. Я б не проти подзвонити цьому Ісаакові Дінесену. Рінгові Ларднеру також, звичайно, тільки Д. Б. сказав, що він уже помер. А ось "Тягар людських пристрастей" Сомерсета Моема — книжку я прочитав торік улітку — це вже не те.\nРоман досить непоганий і т. ін., однак  дзвонити Сомерсетові Моєму я охоти не маю. Сам не знаю чому. Мабуть, просто він не з тих, із ким хотілося б поговорити, ось і все. Я б скоріше зателефонував каналії Томасові Гарді. Його Юстасія. Вай мені імпонує... Нацупив я, одне слово, нову шапку, вмостився в кріслі й почав читати "З нетрів Африки". Один раз я книжку вже прочитав, але хотілося ще переглянути деякі місця. Перебіг я очима сторінок три, коли чую — хтось відслоняє завісу в душовій і спиняється на порозі. Навіть не підводячи голови, я відразу здогадався, хто це. То був Роберт Еклі — він жив у суміжній кімнаті. В нашому корпусі одна душова на дві кімнати — посередині, і каналія Еклі рипався до мене разів по сто на день. Тільки він, певно, з усього гуртожитку — крім мене, звісно,— не пішов на футбол. Еклі взагалі майже нікуди не ходить. Дивний субчик. Провчився в Пенсі цілих чотири роки, а уже закінчував школу, а ніхто не називав його інакше, як Еклі. Навіть Герб Гейл, що жив із ним в одній кімнаті, і той ніколи не називав його Боб чи бодай Ек.\nМабуть, і власна жінка називатиме його Еклі, якщо тільки він коли-небудь одружиться. Еклі був жахливо високий — десь шість футів і чотири дюйми, але сутулив плечі, а зуби мав гнилі. За весь час, поки ми жили з ним по сусідству, я жодного разу не бачив, щоб він чистив зуби. Вони завжди були в нього наче вкриті пліснявою, страшно дивитися. Побачиш, бувало, ~в їдальні, як він набиває рота картоплею чи горохом або там іще чимось — аж занудить. Крім того, Еклі ходив увесь у прищах. Вони вискакували в нього не лише на лобі чи на підборідді, як це звичайно буває в хлопців, а на всій фізіономії. Та якби ж тільки це! Еклі взагалі був огидний тип. Просто паскудний. Сказати правду, я його недолюблював.\n— Салют! — каже. Еклі завжди вітався так, ніби йому все смертельно остобісіло або ніби він смертельно зморений. Йому, бачте, не хотілося, щоб я подумав, буцім він прийшов у гості абощо. Прикидається, мовби опинився тут ненароком, дідько б його вхопив!\n— Салют! — кажу, але очей від книжки не підводжу. З такими, як Еклі, тільки пильнуй! Відірвешся від книжки — пиши пропало, замучить. Щоправда, він це зробить  усе одно, але якщо звернеш на нього увагу не зразу, то доконає тебе не так швидко.\nЕклі неквапно прочалапав по кімнаті туди, прочалапав назад. Це в нього вже така звичка — не може, щоб не перемацати своїми руками чужих речей. Помацає і обдивиться все на столі, потім на тумбочці — і так щоразу. Слухайте, часом він просто діяв на нерви!\n— То як фехтувалося? — питає. Еклі до зарізу хотілось перебити мені читання і зіпсувати весь настрій. А саме фехтування йому було до лампочки.— Ми виграли чи ні?\n— Ніхто не виграв,— кажу, але на нього не дивлюсь.\n— Що? — перепитує Еклі. Він узагалі мав моду перепитувати.\n— Ніхто не виграв,— знов буркнув я і глип на нього з-під лоба: що це ти, думаю, вже пірвав на моїй тумбочці?\nЕклі саме розглядав фото дівчини, з якою я зустрічався в Нью-Йорку,— Саллі Гейс. Відколи та чортова карточка в мене, він брав її до рук і витріщався на неї разів, мабуть, щонайменше тисяч п'ять. І ніколи, дідько б його вхопив, не поставить карточку туди, де взяв. Зумисне ж, каналія, це відразу було видно.\n— Ніхто не виграв? — каже Еклі.— Як це?\n— Та я покинув у метро оті триклятущі рапіри разом з усім причандаллям.— Очей на нього я все ще не підводжу.\n— Отуди к бісу! В метро? Загубив, чи що?\n— Ми сіли не на ту лінію. Мені довелося раз по раз уставати й дивитись на оту ідіотську схему над головою.\n— Слухай,— кажу,— через тебе я вже вдвадцяте читаю те саме речення.\n— Чуєш, а тобі не доведеться платити? — питає він.\n— Не знаю,— кажу.— Та мені начхати. Слухай, малий, може б, ти сів, га? А то ні бісового батька не видно.\nЕклі не любив, коли я називаю його "малим". Він щоразу відповідав, що сам я, мовляв, малий шпанюк — мені ж бо тільки шістнадцять, а йому — вже цілих вісімнадцять! На вього просто сказ находив, коли я називав його "малим".\nСтовбичить — хоч би що. Це на нього схоже: кроку не ступить убік, коли його попросять зійти зі світла. Потім він, звичайно, відійде, але щоб одразу — нізащо.\n— Що це ти в біса читаєш? — питає.\n— Не бачиш? Книжку.\n— Щось путнє? — допитується.\n— Ага. Особливо речення, на якому я оце застряг.— Коли я в гуморі, мені теж пальця в рота не клади. Правда, до Еклі це не дійшло. Він знову почав никати по кімнаті, перемацуючи мої та Стредлейтерові речі. Кінець кінцем я кинув книжку на підлогу. З таким фруктом, як Еклі, не багато начитаєш. Не дасть.\nЯ розсівся в кріслі і став мовчки стежити за Еклі, що почував себе тут, каналія, як удома. Від поїздки до Нью-Йорка я досить-таки зморився, і мене взяли позіхи. Потім мені скортіло трохи поклеїти дурня. Люблю часом поклеїти дурня — просто так, з нудьги. Я повернув мисливську шапку козирком наперед і натяг її на самі вуха. Сиджу і ніякісінького дідька, звісно, не бачу.\n— Ой, здається, сліпну! — кажу таким хрипким-хрипким голосом.— Матусю рідна, в очах темніє!\n— Псих! — кидає Еклі.— їй-богу, псих!\n— Матусю рідна, дай мені руку! Чом ти не даєш мені руки?\n— Ради бога, не корч із себе!\n— Матусю рідна, чом же ти не даєш мені руки?\n— Це чиє? — спитав Еклі, тримаючи в руках Стредлейтерів наколінник.\nОт типчик, нічого не промине! Що побачить, те й згребе в руки — пояс від штанів, що завгодно. Я відповів, що наколінник Стредлейтерів. Еклі відразу жбурнув ним на ліжко Стредлейтера. Взяв на тумбочці, а кинув на ліжко, зумисне.\n— Де ти доп'яв оцю ідіотську шапку? — питає.\n— Обібрали тебе.— Він заходився чистити сірником під своїми паршивими нігтями.\nЕклі завжди тільки те й робив, Що чистив під нігтями. Цирк! Зуби запліснявілі, на вуха  гидко глянути, а під нігтями шкребе щохвилини. Видно, думає, що цього досить, аби мати пристойний вигляд. Чистить він, отож, під нігтями, а сам не зводить баньок а моєї шапки.— Вдома в таких шапках ми ходимо полювати на козуль, щоб ти знав,— каже.— Це шапка мисливська.\n— Дідька лисого! — Я скинув шапку й покрутив її в руках. Потім примружив одне око, так ніби взяв шапку на мушку.— В ній полюють на людей,— кажу.— Я сам полюю в цій шапці на людей.\n— Твої вдома вже знають, що ти вилетів зі школи?\n— А де ж це в біса швендяє Стредлейтер?\n— На футболі. Рандеву там у нього,— промовив я, позіхаючи. Позіхав я всю дорогу. Воно й не дивно — адже в кімнаті було жарко, мов у пеклі, й мене хилило на сон. У тій Пенсі взагалі можна було або закоцюбнути від холоду, або спектися на смерть.\n— Великий чоловік твій Стредлейтер,— сказав Еклі.— Чуєш, дай мені на хвильку ножиці, га? Вони в тебе під рукою?\n— Ні. Я їх уже спакував. Вони в шафі, аж нагорі.\n— Дістань на хвильку, га? — просить Еклі.— У мене задерся ніготь, треба відрізати.\nЙому начхати — спакував ти речі чи не спакував, у шафі вони чи ще десь. І все ж таки ножиці я йому дав. Поки діставав, мене трохи не вбило. Тільки-но я відчинив шафу, коли це на кумпол мені гуп! — Стредлейтерова тенісна ракетка, та ще й у дерев'яній коробці. Так гахнуло, що свічки в очах засвітили. Еклі зо сміху теж мало не гигнув. Голос у нього такий тоненький, писклявий. Я знімаю з шафи валізу й шукаю йому оті падлючі ножиці, добра б їм не було, а він регоче.\nЩо-що, а посміятися Еклі любив. Хай вам цеглина летить на голову абощо — Еклі регоче, аж падає.\n— А ти, малий, з гумором! — кажу.— Ще й з яким! Ти що — не знав? — І подаю йому ножиці.— Слухай, бери мене своїм менеджером. Я влаштую твою передачу по радіо.\n— Може б, ти обрізав їх над столом абощо? — питаю.— Слухай, обрізай над столом, га? Не хочеться мені чалапкати ввечері босими п'ятами по твоїх гидотних нігтях.\nТа Еклі ніби й не чує — обрізає, каналія, нігті на підлогу, і край. От уже паскудна манера! Слово честі.\n— Із ким же це в Стредлейтера рандеву? — питає. Йому  завжди свербіло знати, з ким Стредлейтер водиться, хоч і ненавидів його.\n— Хіба я знаю! А що?\n— Та так. Слухай, не можу я терпіти цю сволоту! Ох, як же я не можу терпіти таку сволоту!\n— Невже? А він просто не може без тебе жити. Сказав мені, що ти формений принц,— патякаю далі. Я часто називаю людей принцами, коли клею дурня. Щоб не збожеволіти з нудьги.\n— Він завжди дере носа,— каже Еклі.— Ненавиджу я цю сволоту! Можна подумати, що він і справді...\n— А може, ти обрізатимеш нігті все ж таки над столом, га? — кажу.— Я вже всоте прошу тебе...\n— Весь час дере свого паскудного носа,— править своєї Еклі.— Думає, що бозна-який розумний. А по-моєму, він просто сволота. Думає, розумніших від нього немає...\n— Еклі, чорт би тебе забрав! Будь ласкавенький, обрізай свої смердючі нігті над столом! Я вже сто разів тебе просив!\nКінець кінцем він таки підійшов до столу. Поки на нього не роззявиш рота, нічого не доб'єшся.\n— Я знаю, чого ти википаєш на Стредлейтера: він сказав, щоб ти хоч раз на тиждень чистив зуби. Господи, та він же зовсім не думав тебе ображати!\n— А я що — не чищу? Мелеш дурниці!\n— А от і не чистиш! Я вже давно за тобою стежу — не чистиш, і край,— сказав я, але зовсім не злостиво. Мені було ніби аж шкода Еклі. Воно, звісно, не дуже приємно, коли тобі дорікають, що не чистиш зуби.— А Стредлейтер непоганий хлопець. Сволотою його не назвеш,— кажу.— Просто ти його не знаєш, ось у чому біда.\n— А я кажу, сволота. Задавака й сволота.\n— Так, задавака. Але багато в чому душа в нього добра, ніде правди діти,— правлю я.— Подумай сам. Є, припустімо, у Стредлейтера краватка чи інша річ, яка тобі подобається. Скажімо, на ньому краватка, і вона сподобалась тобі, хоч умри,— це я так, для прикладу. Знаєш, що він зробить? Скине її і подарує тобі.\nїй-богу, подарує. Або знаєш, що він зробить? Покине її в тебе на ліжку чи ще десь. Одне слово, однаково віддасть ту чортову краватку тобі. А от інші хлопці, мабуть, тільки б...  — Та ну його! — лайнувся Еклі.— Якби я мав стільки грошви, як він, то теж роздаровував би краватки!\n— Ти?! Ні, ти не такий! — Я похитав головою.— Ти, малий, не такий. Якби ти мав стільки грошви, як він, то став би найбільшим...\n— Доки ти називатимеш мене "малим", трясця твоїй матері?! Я тобі в батьки годжуся, шмаркачу нещасний!\n— У батьки? Овва! — Слухайте, з цим Еклі хоч кому терпець урветься. Так і жде нагоди цвікнути в очі, що тобі тільки шістнадцять, а йому — вже вісімнадцять.— По-перше,— кажу,— я не збираюся брати тебе в свою кляту сімейку...\n— От і нічого називати мене...\nВін узагалі не ходив, а літав. Завжди такий закручений-— куди твоє діло!\nПідбігає до мого крісла — і лясь, лясь мене легенько по щоках. От уже паскудна звичка!\n— Чуєш,— каже,— ти ввечері йдеш куди-небудь?\n— Не знаю. Побачу. А що в біса робиться надворі — сніг валить?\n— Ага. Чуєш, якщо нікуди не йдеш, то, може, даси мені свою картату куртку?\n— А хто виграв? — питаю.\n— Та ще тільки перший тайм закінчився,— відповів Стредлейтер.— Ми пішли. Ні, серйозно, тобі потрібна ввечері куртка? Бо я облив свою сіру якоюсь гидотою, — Не потрібна,— кажу.— Але ж ти її розтягнеш. У тебе ж плечі, як у чорта.\nВзагалі ми з ним на зріст однакові, але Стредлейтер майже вдвічі важчий. А плечі в нього — у двері не входять.\n— Не бійся, не розтягну.— Він підбіг до шафи.— Як поживаєш, Еклі? — питає. Цей Стредлейтер досить-таки привітний хлопець. Привітність його, звісно, нещира — прикидається, чортова душа, але з Еклі він принаймні завжди здоровкається.\n— То я, мабуть, піду. Ще побачимось.\n— Ага,— кажу. Плакати я не збирався через те, що він ушивавсь до своєї кімнати.\nСтредлейтер почав роздягатися — скинув піджак, краватку.  — Певно, треба швиденько поголитися,— каже. У нього така борода — щетина!\n— А де ж твоя краля? — питаю.\n— Жде у тому крилі.— Він узяв чим поголитися, прихопив під пахву рушника й вийшов з кімнати. Хоч би сорочку накинув абощо. Завжди бігає по коридору до пояса голий — думає, що в нього бозна-яка гарна статура! Та воно так і є. Що правда, то правда.\n4 Робити я не мав чого і поплентався вслід за Стредлейтером до умивалки — почешу хоч, думаю, язиком, поки він шкребтиметься. Крім нас, там не було нікого — хлопці ще не вернулися з футболу. Задуха в умивалці була пекельна, всі вікна запітніли. Попід стіною стояло з десяток раковин. Стредлейтер став біля тієї, що посередині, а я сів на сусідню і почав гратися холодною водою — то відкручу кран, то закручу. Це в мене нерви. Голячись, Стредлейтер насвистував "Індійську пісеньку". Свистів він так, що хоч вуха затуляй, і майже суціль фальшиво. А мелодії завжди вибирав такі, що не кожен і добрий свистун висвистить,— скажімо, ту ж "Індійську пісеньку" чи "Бійка на Десятій авеню".\nВигляд він мав завжди пристойний, цей чортяка Стредлейтер. Та побачили б ви, скажімо, його бритву! Не бритва, а якась іржава залізяка — вся в присохлій піні, у щетині й чортзна ще в чому. Він узагалі ніколи її не мив. Поголиться, прибереться — і вже в нього пристойний вигляд, аякже! Але то тільки про людське око. Хто-хто, а я добре знав, який він неохайний. Чепурився Стредлейтер через те, що був до безтями в себе закоханий. Він вважав, що вродливішого від нього хлопця нема на всій західній півкулі. Він і був досить вродливий, це правда. Але краса його була така, що ваші батько й мати, якби вони, скажімо, побачили в шкільному альбомі його фотокарточку, неодмінно спитали б: "А це що за хлопчина?" Розумієте, краса в нього була якась альбом-па. Я знаю в Пенсі багато хлопців куди вродливіших, як на мене, від Стредлейтера, але на фото в альбомі ви не звернете на них уваги. То начебто ніс великуватий, то вуха стирчать, то ще щось. Я це добре знаю.  Одпе слово, сиджу п на раковині поруч із Стредлейтером і то відкручую, то закручую холодну воду. На мені все ще ота червона мисливська шайка з довгим козирком і так само задом наперед. Не шапка, а просто шик.\n— Чуєш,— каже Стредлейтер,— зробиш мені одну велику послугу?\n— Яку? — питаю. Правда, не особливо захоплено. От уже любить, щоб йому робили "великі послуги"! Ці хлопці всі такі: коли він красюк чи гадає, що бозна-який красюк, то ти конче мусиш робити йому "велику послугу". Думає, як він сам до безтями закоханий у себе, то й решта закохані в нього і тільки й мріють про те, щоб робити йому послуги. Аж сміх бере, їй-богу.\n— То ти підеш куди-небудь увечері? — питає він.\n— Може, й піду. А може, й не піду. Не знаю. А що?\n— Та мені треба прочитати до понеділка сторінок сто з історії,— каже він.— Ти б не написав за мене твір з англійської? Бо мені буде не з медом, якщо в понеділок не здам отого проклятого твору. Того ж я й прошу. То як?\nВи бачите — знущається з мене! Слово честі, знущається!\n— Яз цієї смердючої школи вилітаю, а ти просиш мене написати якийсь ідіотський твір! — кажу.\n— Та я знаю. Але річ у тім, що мені так перепаде, якщо я не здам твору! Ну будь ласка, будь ласочка! Напишеш?\n— А про що писати? — питаю.\n— Та про що завгодно. Аби лише що-небудь описати. Наприклад, кімнату. Чи будинок. Або знайому тобі місцевість. Сам знаєш. Тільки щоб вийшов який-небудь опис, дідько б його взяв.— Стредлейтер на весь рот позіхнув. Від такого свинства в мене кишки перевертаються. Уявляєте, просить тебе зробити послугу, а сам на весь рот позіхи справляє, матері його!..— Але не дуже старайся,— каже далі.— Бо та зараза Гартсел вважає, що на англійській ти зуби з'їв. Він знає, що ми з тобою живемо в одній кімнаті. Я думаю, не треба розставляти правильно коми й іншу оту муру.\nВід таких балачок усередині в мене теж усе перевертається. Ти, скажімо, вмієш н\nизмерение радиации Ремонт квартир Киев чистка мебели на дому киев Российская компания НПО "Гидрол-Руфинг". iPhone Remont - сервис техники Apple.\nСторінку згенеровано за 0.022366 сек.


Відкатні вуличні ворота від компанії Alutech в Теребовлі – чому вам слід звернути на них увагу?\nГоловні особливості відкатних воріт Alutech\nВідкатні вуличні ворота Alutech в Теребовлі, особливості\nВуличні відкатні ворота – це гарне рішення для того, щоб контролювати доступ до власної території. Ворота здатні прикрасити приватний будинок та стати окрасою архітектурного ансамблю. Такі системи гарантують комфорт, безпеку, надійність у поєднанні зі стильним дизайном. У нас на сайті vorota24.com.ua багато цікавого: системи, що складаються, розсувні, автоматичні брами, ролетні, гаражні, відкатні ворота. Безкоштовна доставка, салони в кожному обласному центрі - Теребовля, Тернопіль, Чернівці. Власний завод з виробництва воріт у Києві. Гарантія на ворота становить до 15 років. Ви можете взяти участь в наших акціях, які проходять щодня та купити брами за дещо нижчою ціною.\nВуличні відкатні ворота Alutech в Теребовлі, технічні характеристики та переваги\nРозсувні ворота Алютех – це перш за все якість та досконалість в усьому.\nКомплектуючі виготовляються на власному виробництві, а тому якість суворо контролюється;\nВорота відкатного типу, як, скажімо, Alutech ADS-400, можна наповнити різними складовими елементами – сендвіч-панелями, профлистом, алюмінієвим профілем, деревом; ви можете обирати як зовнішнє, так і внутрішнє оформлення;\nМатеріалом для воріт слугує якісний алюмінієвий сплав. Його, в свою чергу, покривають спеціальними полімерними фарбами. Завдяки ним ворота стійкі до атмосферних явищ та не піддаються корозії;\nРамний профіль поєднується з профілями шини, таким чином, досягається висока жорсткість всієї конструкції;\nРобочий ресурс воріт становить 25 00 циклів «відчинити-зачинити», це дорівнює 15 рокам щоденної роботи;\nВорота важко відчинити зловмисникам, тому що виробник застосував приховане кріплення, таким чином, фіксуючих елементів не видно. Вам не слід турбуватися, тому що ваша територія буде надійно захищатися;\nВорота прочиняються плавно, без ривків та шуму, як, наприклад - Alutech ADS-400, які взагалі працюють тихо. Причина такої гарної роботи полягає у використанні поліамідних роликів та нейлонової зубчатої рейки.\nЦіни, розміри, та варіанти кольорового оформлення відкатних вуличних воріт Alutech в Теребовлі\nШирока сітка розмірів, якщо ви не знайшли потрібних параметрів, то ми можемо для вас виготовити індивідуально замовлення, крім того, наш майстер знімає заміри цілком безкоштовно. Ви можете ознайомитися з відгуками клієнтів на нашому сайті, почитати цікаві статті, подивитися приклади наших робіт. Розміри, вказані в міліметрах, виготовимо індивідуально під ваш гараж:\n3000х2085 - 790 євро;\n3000х2210 - 802 євро;\n3250х2085 - 820 євро;\n4000х2085 - 787 євро;\n4000х2335 - 817 євро.\nДля оформлення брам гарно пасуватимуть коричневий або білий колір – порада від компанії ВОРОТА 24. Ви можете обирати зі стандартних кольорів на ваш розсуд: сріблястий, синій, червоний, шоколадний.\nДе можна купити вуличні відкатні ворота Alutech в Теребовлі?\nНаші салони воріт можна відвідати в кожному обласному центрі, відвідати салон воріт можна у місті Тернопіль за адресою: вул. Лук’яновича, 1. Ви можете зателефонувати на один з указаних номерів: (067) 641-74-70; (095) 712-77-11. Окрім цього, ми можемо вас проконсультувати, надати ремонтні послуги за цілком прийнятними цінами, пропонуємо швидкий та якісний монтаж всього за 990 гривень! Не забувайте про щоденні акції, гнучкі знижки, які можливі завдяки тому, що співпрацюємо з виробником напряму без посередників.\nПереваги компанії Alutech та вуличних відкатних воріт від виробника в Теребовлі\nКомпанія Alutech не стоїть на місці, а постійно прагне йти вперед та розвиватись. Так, білоруський виробник пропонує вам бічні двері в фасаді гаражних секційних воріт для того, щоб вам було ще зручніше користуватися нашими воротами.\nТільки компанія Alutech має такі сертифікати: швейцарські QUALICOAT - підтверджує якість порошкового покриття; та SEASIDE – гарантує стійкість лакофарбового покриття екстудованого профілю до корозії. Білоруський атестат №BY112-02-1-0-0263 Інституту порошкової металургії, що підтверджує високу якість алюмінієвих сплавів для екстудованого профілю.\nвуличні ворота терембовля,\nвідкатні ворота терембовля,


УІС в Лондоні відреагувала на “справу Супрун”\nСтворено: 06 лютого 2019\tДата публікації\tПерегляди: 676\nУкраїнська Інформаційна Служба в Лондоні висловлює глибоке обурення тим безпрецедентним тиском, який здійснюється останнім часом різними способами з метою зупинки зусиль по реформуванню галузі охорони здоров’я, які здійснює команда Міністерства охорони здоров’я на чолі з в.о. Міністра Уляною Супрун. Під цим тиском прийнято ганебне судове рішення про заборону їй виконувати обов`язки міністра.\nЦе рішення прийнято проти людини, яка, народжена в благополучній Америці, переїхала до України, – Батьківщини своїх предків у найскрутніший час, тоді коли тисячі українців шукають кращої долі за кордоном. Проти людини, яка на початку війни, заснувавши громадську організацію «Захист патріотів», – створила систему забезпечення воїнів медичними аптечками, що врятувало життя тисяч наших зехисників. Проти людини, яка оголосила війну тим корумпованим схемам, які процвітали в галузі роками, і це, на наш погляд, – головна причина, чому проти УляниСупрун і її команди була розгорнута справжня війна.\nСаме цією командою реалізується політика, спрямована на впровадження програми доступних ліків, подолання корупційних схем в закупівлі ліків, реформування первинної ланки, підвищення рівня оплати праці лікарів, впровадження нових вимог до якості підготовки медичних кадрів, розгортання мережі кардіоцентрів. На черзі наступні кроки, пов’язані з впровадженням безкоштовної діагностики, вдосконаленням системи екстреної медичної допомоги, розгортання мережі сільської медицини. Кінцевою метою усіх цих зусиль є реальне підвищення якості медичного обслуговування і підвищення рівня оплати медичних працівників.\nМи висловлюємо підтримку – Уляні Супрун і вимагаємо від української влади захистити її курс на реформування медицини в інтересах українського народу. Доведіть до кінця хоча б цю реформу – одну з багатьох, як Ви це обіцяли на Майдані.


"Обговорення неможливе": у Путіна відповіли на ультиматум Києва щодо Криму - Главред\n"Обговорення неможливе": у Путіна відповіли на ультиматум Києва щодо Криму\nДмитро Пєсков поставив під сумнів можливість саміту Україна-Росія.\nДмитро Пєсков / УНІАН\nПрес-секретар президента РФ Дмитро Пєсков прокоментував заяву президента України Володимира Зеленського про те, що на його переговорах з російським лідером Володимиром Путіним обов'язково має підніматися питання про статус Криму.\nУ бесіді з журналістами він поставив під сумнів саму можливість саміту Україна-Росія, повідомляє Інтерфакс.\n"У такій постановці питання обговорення Криму неможливе. Таке формулювання ставить під питання гіпотетичну можливість проведення такої зустрічі", - сказав Пєсков.\nУ той же час, відповідаючи на питання, що б могли обговорити два президенти, він відповів, що "це, звичайно ж, реалізація Києвом Мінських домовленостей, домовленостей Паризького саміту, а також двосторонні відносини".\nНа питання, чи готова Москва обговорювати з Києвом тему війни і миру на Донбасі, Пєсков відповів: "Ми не можемо обговорювати питання внутрішньоукраїнського конфлікту. Росія не є стороною цього конфлікту. Тут нічого не змінилося. Ми повторювали це неодноразово на різних рівнях".\nПрес-секретар Путіна впевнений, що ситуацію на Донбасі можна обговорювати "з точки зору виконання абсолютно чітко прописаних на папері положень Мінського комплексу заходів".\nчитайте такожУ Путіна поскаржилися на ненависть до РФ в Україні і заговорили про "спорідненість"\nНагадаємо, раніше прес-секретар президента України Сергій Нікіфоров заявив про те, що Володимир Зеленський готовий до зустрічі з главою РФ Володимиром Путіним у разі обговорення питань звільнення захоплених українських територій. Однак Росія не готова до таких переговорів. Питання проведення зустрічі залежить від того, чи погодиться Москва обговорювати виправлення ситуації.\nВін розповів про те, що Росія готова до переговорів Путіна і Зеленського, проте росіяни не збираються обговорювати питання звільнення окупованого Криму. Зеленський готовий до дискусії в тому випадку, якщо буде обговорюватися тема деокупації півострова.\nЗараз ви переглядаєте новину «"Обговорення неможливе": у Путіна відповіли на ультиматум Києва щодо Криму». Інші новини України читайте в розділі «Україна». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter\nГороскоп на листопад 2021: фінансовий успіх, підступи недругів або подвійний роман Названо 3 звичайних предмета у вашому домі, які приносять достаток і щастя Свіжий президентський рейтинг: підтримка Зеленського помітно впала В Україні буде бустерна доза антиковидної вакцинації: кому світять щеплення "Міс Україну-2021" розкритикували за російську мову: зухвала відповідь хейтерам