Фільм «Олександр» онлайн\nАктори: Колін Фаррелл, Джаред Лето, Анджеліна Джолі, Вел Кілмер, Розаріо Доусон, Крістофер Пламмер, Ентоні Хопкінс, Девід Беделла, Джессі Камм, Фіона О'Шонессі, Джонатан Різ Майєрс\nФільм заснований на реальних подіях і записах одного з найближчих друзів Александара Македонського, воєначальника його армії і особистого охоронця Птолемея. У центрі подій - завоювання молодим Олександром Персії, Індії і більшої частини цивілізованого світу. Про завоювання Індії юнак мріяв ще в дитинстві, слухаючи міфи про подвиги Ахілесса і Геракла. І він став першим, хто ступив на цю загадкову землю, пройшовши ще тисячі інших земель і ставши учасником великих битв ...\nДивитись фільм «Олександр» (2004) онлайн безкоштовно\nВи знаходитесь на сторінці, де можете подивитися фільм онлайн «Олександр» (2004). Переглянути фільм «Олександр» онлайн Ви можете абсолютно безкоштовно на нашому сайті moviestape.net. Жанр фільму «Олександр» - Драма, Історичні. Хочемо звернути увагу, що всі фільми онлайн у нас робочі, якщо раптом щось не працює - залиште коментар і ми обов'язково виправимо. Приємного перегляду!\nНа цій сторінці ви можете переглянути фільм Олександр онлайн. Ви хочете подивитись фільм Олександр онлайн - натисніть на плеєрі кнопку старт. Щоб не відчувати незручності під час перегляду фільму Олександр онлайн бажано наявність інтернет-каналу зі швидкістю близько 1 Мбіт/с. Даний фільм Олександр представлений на сайті лише з метою ознайомлення і з подальшим придбанням ліцензійного диску. Таким чином дивитися фільм Олександр на нашому кінопорталі є вибором людей, які не хочуть витрачати свій час на пошуки фільмів в інтернеті. Якщо ж фільм Олександр не відповідає його опису або виникли технічні проблеми при перегляді фільму - залиште свій коментар. Ще однією перевагою перегляду фільму Олександр онлайн на moviestape.net є наша абсолютна безкоштовність: дивіться фільми досхочу і у будь-який час.


Виправлені вразливості в плагіні Redux Framework – BLOG:NET.UA\nВиправлені вразливості в плагіні Redux Framework\nЕксперти Wordfence опублікували звіт про дві вразливості, виявлені в плагіні Redux Framework. Останнім часом цей плагін більш відомий як “Бібліотека шаблонів Гутенберга» на WordPress.org. Extendify придбала його у Dōvy Paukstys в листопаді 2020 року без публічного розкриття. Плагін в даний час активний на 1 мільйоні сайтів. WordPress.\nПротягом більшої частини своєї історії Redux був відомий як популярна структура для тем і плагінів. У 2020 році Dovi перезапустила фреймворк з акцентом на шаблони Гутенберга. Тепер користувачі можуть вибрати один зі 1000 шаблонів у редакторі блоків.\nСаме ця функціональність перегляду та вибору шаблонів виявилася вразливою, як зазначено в недавньому звіті Wordfence – через недостатню перевірку прав доступу в кінцевих точках WP REST API, які плагін використовує для обробки запитів у своїй бібліотеці шаблонів. 3 серпня фахівці Wordfence розкрили власникам плагіна інформацію про дві вразливості.\nУ доповіді наголошується на характері виявлених загроз:\nПерша вразливість дозволила користувачам з більш низькими правами доступу, таким як учасник, встановлювати і активувати довільні плагіни і видаляти будь-які пости і сторінки за допомогою REST API. Друга вразливість дозволила недоторканим користувачам отримати доступ до конфіденційної інформації про конфігурацію сайту.\nФахівці Extendify негайно відреагували на уразливості і випустили виправлену версію Redux Framework 4.2.13. На момент публікації більше 70% сайтів з Redux Framework працювали на старих версіях, які залишаються вразливими. Користувачам рекомендується оновитися до останньої версії, щоб закрити дірки в безпеці.\nПопереднє: Випущено Гутенберга 11.4: покращені галереї, доданий осьовий відступ для кнопок\nНаступне: Плани на WordPress 5.9: Нова тема за замовчуванням + повне редагування сайту


У Києві реконструюють міську клінічну лікарню №4 - Вечірній Київ\nМедзаклад складається з близько 20 відділень\nОднією з особливостей Київської міської клінічної лікарні №4 є сучасна інфекційна реанімація. Близько 5 років тому в ній було проведено реконструкцію, і зараз це сучасний медичний центр з новітнім обладнанням та комфортними умовами для перебування хворих.\n«Медзаклад складається з приблизно 20 відділень, які також потребують оновлення. Проведення реконструкції лікарні дасть змогу покращити санітарні та експлуатаційні характеристики будівлі, створити умови для пересування маломобільних груп населення, забезпечити можливість для встановлення нового діагностичного обладнання. А результатом стане якісніше медичне обслуговування жителів Солом’янського району, — зазначив заступник директора Департаменту містобудування і архітектури Київської міської державної адміністрації Юрій Тацій.\nВін зауважив, що замовнику реконструкції лікарні після розробки проектної документації потрібно надати її до Департаменту містобудування та архітектури КМДА для внесення у містобудівний кадастр. Це необхідно, щоб забезпечити відображення проектних рішень на сайті кадастру.\nНагадаємо, столична швидка святкує 140 років


Гра Місія Commando Онлайн. Грати безкоштовно\nГра Місія Commando\nГрати в гру Місія Commando онлайн:\nОпис гри Місія Commando\nЯкщо ви грали у відому онлайн гру Counter Strike і вона вам дуже подобається, то нова гра Mission Commando вам припаде до смаку. Вам потрібно перестрілювались з терористами, вбивати їх перш, ніж вони вб'ю вас, підбирати аптечки і патрони. І найголовніше не вмирати швидко, і заробити якомога більше очок в кінці гри. Для цього вам потрібно просто швидше рухати мишкою. . Грати в гру Місія Commando онлайн.\nТехнічні характеристики гри Місія Commando\nГра Місія Commando додана: 12.01.2013\nІгри, схожі на гру Місія Commando\nСкачати гру Місія Commando\nВставити гру Місія Commando на свій сайт:\nЩоб вставити гру Місія Commando на свій сайт, скопіюйте цей код і вставте в html код свого сайту. Також якщо вам сподобалась гра Місія Commando , скопіюйте і відправте посилання своєму другові або всім своїм друзям, поділіться грою з усім світом!\nЗ грою Місія Commando , також грають в ігри:


ᐈ Пыльник заднего амортизатора Китай на Чері Амулет A11-2911037-aftermarket-AFTERMARKET потрібно купити? Низька ціна 41 грн в магазині CHERY.NET.UA\nПыльник заднего амортизатора Китай Чері Амулет A11-2911037-aftermarket-AFTERMARKET\nАвтомобільну запчастину пыльник заднего амортизатора китай можна використовувати для ремонту автомобіля Чері Амулет. A11-2911037-aftermarket розроблений для сервісного та технічного обслуговування.\nВідправимо ваше замовлення вже СЬОГОДНІ в будь-яку точку України, при замовленні — до 16-00 з ПН — ПТ, СБ — до 14-00. Все, що потрібно для китайських авто ви можете придбати в одному магазині! Пыльник заднего амортизатора Китай — Надається 14 днів гарантії на обмін або повернення.\nA11-2911037-aftermarket • Пыльник заднего амортизатора Китай • Chery Amulet A15, A11 вибирають:\nОтзывы о товаре пыльник заднего амортизатора китай Чері Амулет


Іван III історичний портрет\nІван III історичний портрет\n1. Іван III: перші роки життя.\nУ 1425 р. в Москві помирав великий князь Василь Дмитрович. Він залишав велике княжіння своєму малолітньому синові Василю, хоча і знав, що з цим не змириться його молодший брат, галицький і Звенигородський князь Юрій Дмитрович. Протягом почалася після смерті Василя Дмитровича боротьбі за владу енергійний і досвідчений Юрій двічі захоплював Москви. Однак у середині 30-х років CUвека він помер, але боротьба на цьому не закінчилася. Його сини - Василь Косий і Дмитро Шемяка - продовжили боротьбу.\nУ такі часи воєн і чвар з'явився на світ майбутній «государ всієї Русі» Іван III, який, за словами Н.М. Карамзіна, «мав рідкісне щастя панувати сорок три роки і був гідний оного, пануючи для величі і слави росіян» . Поглинений виром політичний подій, літописець зронив лише скупу фразу: «Народився великому князю син Іван генваря 22»  (1440 р.).\nВсього п'ять безтурботних років було відпущено долею княжичу Івану. 7 липня 1445 московські полки були розбиті в битві з татарами під Суздалем, а великий князь Василь Васильович, батько Івана, потрапив у полон. На довершення всього в Москві спалахнула пожежа, у зв'язку з чим вся великокнязівська сім'я залишила місто.\nПісля внесення величезного викупу Василь IIвозвратілся на Русь. У лютому 1446 р., взявши з собою синів Івана та Юрія, великий князь вирушив на прощу в Троїце-Сергіїв монастир, сподіваючись відсидітися, тому що в той час частина московського боярства будувала плани зведення на престол Дмитра Шемяки. Останній, дізнавшись про від'їзд великого князя, без праці захопив столицю. Трьома днями пізніше Василя IIпрівезлі до Москви і там осліпили.\nУ той час Іван з братом ховалися в монастирі. Потім вірні люди перевезли княжичів спочатку в село Боярова - Юр'ївський вотчину князів Ряполовскіх, а потім у Муром.\nТак Івану, ще шестирічному хлопчику, довелося багато чого випробувати й пережити.\nОднак у Муромі Іван, сам того не знаючи, зіграв велику політичну роль. Він став символом опору, туди надходили всі, хто залишився вірним поваленому Василю Темному. Розуміючи це, Шемяка наказав доставити Івана в Переяславль, а звідти до батька в Углич, в ув'язнення. Шемяка завітав Василю Темному Вологди, куди, слідуючи за батьком, і подався і Іван з іншими членами сім'ї. Ледь приїхавши до Вологди, Василь кинувся у Кирило-Білозерський монастир. Там його звільнили від хресного цілування Шемяке.\nУ Твері у великого князя Бориса Олександровича вигнанці знайшли підтримку, однак великий князь погодився допомогти не безкорисливо. Однією з умов був шлюб Івана з товариський княжною Марією.\nПеребування в Твері закінчилося відвоювання Москви в лютому 1447 У столицю разом з батьком в'їхав офіційний спадкоємець престолу, майбутній зять могутнього тверського князя Іван.\nВже з 1448 р. Іван Васильович титулується в літописах великим князем. Задовго до вступу на престол у руках Івана виявляються багато важелів влади. У 1448 р. він знаходився у Володимирі з військом, що прикривав від татар південний напрямок, а в 1452 р. вирушив у свій перший військовий похід проти Шемяки, проте останнім знову вдалося втекти від погоні.\nУ тому ж році на дванадцятому році життя Іван поєднався шлюбом з Марією (настав час виконати давню обіцянку). Рік по тому в Новгороді несподівано помер Дмитро Шемяка, а для Івана закінчилося дитинство, яке вмістило стільки драматичних подій, скільки інша людина не переживав за все життя. Після походу великого князя на Новгород у 1456 р. права Івана в тексті мирного договору, укладеного в містечку Яжелбіци, були офіційно прирівняні до прав батька.\n15 лютого 1458 на вісімнадцятому році життя у Івана народився син, названий також Іоанн, прозваний Млада. Раннє народження спадкоємця давало впевненість в тому, що усобиця не повториться.\nЗа словами Н.М. Карамзіна, в той час, а саме «У літа палкого юнацтва Іван виявляв обережність, властиву умам зрілим, досвідченим, а йому природну: ні на початку, ні після не любив зухвалої відваги; чекав випадку, обирав час; не швидко линув до мети, але рухався до неї розміреними кроками, побоюючись одно і легковажною гарячність і несправедливості, поважаючи загальну думку і правила століття. Призначений долею відновити единодержавие в Росії, він не раптом зробив ця велика річ і не вважав усіх засобів дозволеними ». \nНезабаром, 27 березня 1462 р., О 3 годині ночі великий князь Василь Васильович Темний помер. У Москві тепер був новий государ - 22-річний великий князь Іван.\n2. Софія Палеолог і її вплив на зміцнення влади Івана III.\nПерша дружина Івана III, товариські княжна Марія Борисівна, померла ще 22 квітня 1467 За її смерті Іван став шукати іншу дружину, подалі й важливіші. 11 лютого 1469 р. в Москві з'явилися посли з Риму, щоб запропонувати великому князю одружитися з жила у вигнанні після падіння Константинополя племінницею останнього візантійського імператора Костянтина CIСофье Палеолог. Іван III, здолавши в собі релігійну гидливість, виписав царівну з Італії і одружився на ній в 1472 р. Так, у жовтні того ж року Москва зустрічала свою майбутню імператрицю. У недобудованому ще Успенському соборі відбувся обряд вінчання. Грецька принцеса стала великою княгинею московської, володимирській і новгородської.\nЦя царівна, відома тоді в Європі своєю рідкісною повнотою, привезла до Москви «дуже тонкий розум і отримала тут дуже важливе значення» . Це була жінка «надзвичайно хитра, що мала великий вплив на великого князя, який за її навіюванню зробив багато чого» . Так, саме її впливу приписується резолюція Івана IIIсбросіть з себе татарське іго. Однак Софія могла навіяти лише те, що цінувала сама і що розуміли і цінували в Москві. Вона, з привезеними нею греками, які бачили і візантійські і римські види, могла дати цінні вказівки, як і за якими зразкам ввести бажані зміни, як змінити старі порядки, які так не відповідали новому положенню московського государя. Так, після здійснення другого шлюбу государя в Росії стали селитися багато італійців і греки, отримало процвітання поряд із власне російським греко-італійське мистецтво. Відчувши себе в новому положенні біля такої знатної дружиною, спадкоємицею візантійських імператорів, Іван змінив колишню некрасиву кремлівську обстановку. Виписані з Італії майстри побудували новий Успенський собор, Грановитої палату і новий кам'яний палац на місці колишніх дерев'яних хором.\nПонад те багато греків, які приїхали до Росії з царівною, стали корисними своїми знаннями в мовах, особливо в латинській, необхідному тоді в зовнішніх державних справах. Вони збагатили врятованими від турецького варварства книгами московські церковні бібліотеки і «сприяли велелепію нашого двору повідомленням йому пишних обрядів візантійського» .\nАле головним значенням цього шлюбу було те, що одруження з Софією Палеолог сприяла утвердженню Росії спадкоємицею Візантії і проголошення Москви Третім Римом, оплотом православного християнства. Вже при сині Івана IIIідея Третього Риму міцно вкоренилася в Москві. Після шлюбу з Софією Іван IIIвпервие наважився показати європейському політичному світові новий титул государя всієї Русі і змусив визнати його. Якщо раніше звернення «пане» виражало ставлення феодального рівності (або, в крайньому випадку, васалітету), то «господар» чи «государ» - підданства. Цей термін означав поняття про володаря, не що залежить ні від якої зовнішньої сили, нікому не платять данини. Таким чином, Іван міг прийняти цей титул, тільки переставши бути данником ординського хана. Повалення ярма усунуло до цього перешкоду, а шлюб з Софією дав на те історичне виправдання. Отже, «відчувши себе і за політичним могутності, і по православному християнству, нарешті, і за шлюбним спорідненості наступником полеглого будинку візантійських імператорів, московський государ знайшов і наочне вираження своєї династичної зв'язку з ними: з кінця CUв. на його печатках з'являється візантійський герб - двоголовий орел ».\nТаким чином, шлюб Івана і Софії мав у вищій мірі політичне значення, яке заявляло всьому світу, що «царівна, як спадкоємиця полеглого візантійського будинку, перенесла його державні права до Москви як в новий Царгород, де і розділяє їх зі своїм чоловіком» [8 ].\n3. Приєднання питомих князівств і Великого Новгорода.\nДо початку правління Івана IIIвелікое князівство Московське було найбільшим, але не єдиним. За чверть століття московський князь істотно змінив політичну карту Північно-східної Русі, приєднавши величезні території. Для середньовічних темпів розвитку це був справжній вибух в політичних відносинах, превращавший Івана IIIв очах підданих в государя всієї Русі.\nТериторіальне зростання Московського князівства почався з перших років правління Івана III. У середині-другій половині 60-х років остаточно втратило суверенітет Ярославське князівство, князі якого давно вже були «подручником» московських правителів.\nУ 1474 р. ще спокійніше були ліквідовані залишки незалежності Ростовського князівства: у тамтешніх князів були викуплені залишки їх княжих прав.\nВажкою завданням було приєднання Новгородської землі, де традиції самостійності були дуже сильні. Частина новгородського боярства на чолі з вдовою посадника Марфою Борецкой та її синами прагнула до відкритого розриву з Москвою і шукала допомоги у Великого князівства Литовського, щоб утримати свої вольності. Інші бояри сподівалися, що гарні відносини з великим князем допоможуть зберегти самостійність Новгорода. У 1471 р. Борецький взяли верх. Новгород уклав договір з великим князем литовським і королем польським Казимиром IU: Новгород визнав Казимира своїм князем, приймав його намісника, а «чесний король» Казимир брав зобов'язання, якщо «поідете князь великі Московський на Великі Нов'город», «всесто на кінь ... проти великого князя і боронити Великі Нов'город ».\nТакий договір був законним приводом для війни проти Новгорода. Іван IIIсобрал війська всіх підлеглих йому князів, в тому числі тверські, і рушив у похід. На річці Шелони в липні 1471 новгородці зазнали поразки. Казимир, розуміючи, що у нього немає в Новгороді повної підтримки, не виконав договору. Новгородський архієпископ не дозволив брати участь в битві свого полку, а це була чимала частина ополчення. Така позиція Казимира і архієпископа пояснювалася тим, що і серед боярства, і особливо серед міських низів були поширені Антилитовські настрою. Перемога в Шелонской битві зміцнила владу Івана IIIнад Новгородом. Потерпіла шкоди Антимосковска угруповання: був страчений потрапив у полон син Марфи посадник Дмитро Борецький. Але Новгород залишався поки незалежним.\nІван IIIстремілся не до посилення залежності Новгорода, а до повного його приєднання. Для цього він вирішив спочатку свої позиції в Новгородській землі. У 1475 р. він зробив туди поїздку з великими збройними силами. 21 листопада 1475 Іван прибув до столиці вічовий республіки «світом». Він усюди приймав дари від жителів, а разом з ними і скарги на свавілля влади. Тим самим він одночасно вирішував два завдання: перед чорними людьми виступав у ролі захисника народу, а ворожу йому угрупування бояр послаблював. Багато бояри були заарештовані, частина їх відправили для подальшого розслідування до Москви, що було грубим порушенням новгородського права. У лютому 1476 р. великий князь повернувся до Москви, але, тим не менш, продовжував приймати чолобитні і викликати бояр для суду, що діють не як традиційний новгородський князь, а як феодальний монарх.\nЗірка Новгорода Великого невблаганно наближалася до заходу. Товариство вічовий республіки давно вже розділилося на частини. У лютому 1477 р. до Москви приїхали новгородські посли. Вітаючи Івана Васильовича, вони назвали його не «паном», як зазвичай, а «государем». На ті часи подібне звернення виражало повне підпорядкування. На запитання Івана III: «Яка хочуть держави їх отчина їх Великий Нов'город?» - Новгородські влади відповіли, що посли не мали на таке звернення повноважень. У Новгороді були вбиті на віче деякі з прихильників Москви. Так з'явився привід для походу на Новгород. Восени війська Івана рушили до міста. Великий князь з військом пройшов по льоду озера Ільмень і встав під самими стінами Новгорода. Раз у раз підходили підкріплення. Вічові влади не наважилися чинити опір, а Іван IIIпред'явіл їм жорсткий ультиматум: «хочемо господарьства на своїй отчині Великому Новгороді така, як наше государьства в Нізовской землі на Москві», що означало ліквідацію особливостей політичного ладу в Новгороді. Далі Іван роз'яснив, що конкретно він має на увазі: «вічу дзвону у отчині нашої в Новегороде НЕ бити, а господарьство своє нам держати» .\nУ січні 1478 новгородські влади капітулювали, віче було скасовано, вічовий дзвін повезли до Москви, замість посадників і тисяцьких містом тепер правили московські намісники. Землі у найбільш ворожих Івану бояр були конфісковані, але інші боярські вотчини Іван IIIобещал не чіпати. Ця обіцянка він не дотримав: незабаром почалися нові конфіскації. Всього за 1484 - 1499 рр.. 87% земель змінило своїх власників, крім дрібних власників - «своеземцев», всі новгородські вотчинники позбулися своїх володінь. Землі виселених новгородців віддали московським служилим людям.\nТаким чином, приєднання Новгорода можна віднести до одного з найважливіших підсумків діяльності Івана III, великого князя московського і всієї Русі.\nСлідом за Новгородом прийшов час ліквідації незалежності Тверської землі. Вона опинилася після приєднання Новгорода затиснутою між московськими володіннями, лише на заході межує на невеликому протязі з Великим князівством Литовським. Тверський князь Михайло Борисович відчував, що його влади приходить кінець. Цього князя нічому не навчив досвід новгородських бояр, які марно чекали обіцяної допомоги від Казимира IU: Михайло Борисович уклав союз з королем. Тоді Іван IIIбросіл на князівство свої війська, і Михайло Борисович швидко капітулював. Мабуть не до кінця розуміючи ситуацію, що склалася, він незабаром відправив Казимиру гінця з грамотами, але той був перехоплений по дорозі людьми Івана III. Це був бажаний привід для Івана остаточно вирішити Тверську проблему. 8 вересня 1485 московські війська підійшли до міста, а вже в ніч з 11 на 12 вересня Михайло Борисович з купкою вірних йому бояр втік у Велике князівство Литовське. 15 вересня Іван IIIі його син Іван урочисто в'їхали в місто. Іван Іванович, колишній по матері рідним онуком тверського великого князя Бориса Олександровича, став великим князем тверським. Незалежне велике князівство Тверське припинило своє існування.\nВ1489 р. до Російської держави була приєднана Вятка - віддалена і багато в чому загадкова для сучасних істориків земля за Волгою. З приєднанням В'ятки справа збирання російських земель, що не входили до складу Великого князівства Литовського, було закінчено. Формально самостійними залишалися тільки Псков і велике князівство Рязанське. Однак вони перебувають у залежність від Москви, тому що часто потребували допомоги великого князя.\nДо складу Російської держави були також включені народи Півночі. У 1472 р. була приєднана «Велика Пермь», населена комі, карельські землі. Російська централізована держава ставало багатонаціональним суперетнос.\nТаким чином, успішно здійснене Іваном IIIоб'едіненіе російських земель сприяло не лише розвитку продуктивних сил держави, а й зміцнило міжнародне становище Русі.\n4. Зовнішня політика Івана IIIі звільнення Русі від татарського ярма.\nУ зовнішній політиці Івана IIIможно виділити три основні напрями: боротьба за повалення іга Золотої Орди, боротьба з Великим князівством Литовським за повернення захоплених ним російських, українських і білоруських земель, а також боротьба з Ливонським орденом за вихід до Балтійського моря. Іван III, що володів яскравим талантом дипломата, в потрібний момент концентрував всю свою силу на якомусь одному напрямку.\nПершим завданням, що стояла перед зовнішньою політикою великого князя, була ліквідація ординського ярма. Після 1476 р. Іван вже не посилав в Орду данини. У червні 1480 р. хан Ахмат виступив у похід проти Русі, скориставшись тим, що обстановка в країні для Івана IIIскладивалась вкрай несприятлива. По-перше, підняли заколот брати великого князя - Андрій Галицький і Борис Волоцький, незадоволені тим, що старший брат не поділився з ними долею померлого в 1472 р. Дмитровського князя Юрія. По-друге, Лівонський орден скоїв напад на Псковську землю, а в тільки що приєднаному Новгороді теж було неспокійно. Скориставшись цим, Ахмат зібрав величезне військо і уклав військовий союз з Казимиром.\nУ серпні та вересні відбувалися сутички російських і ординських загонів, основні ж російські полки стояли на Оці в очікуванні ворога. Великий князь підготував Москву до можливої облозі, а головне, залагодив свої відносини з братами.\nНа початку жовтня російське і ординське війська опинилися один проти одного на берегах притоки Оки - Угри. Двічі хан намагався форсувати Угру, але обидва рази був відкинутий. На третю спробу Ахмат вже не наважився, а віддав перевагу поки вступити в переговори. Хан поставив вимогу, щоб до нього з висловленням покірності з'явився сам великий князь чи його син, а також щоб російські виплатили данину, яку заборгували за кілька років. Всі ці вимоги були відхилені, і переговори перервалися. Казимир так і не з'явився, тому що змушений був кинути свої сили на захист Литви від кримського хана Менглі-Гірея. Ні Іван III, ні хан Ахмат так і не ризикнули почати бій. Знамените «стояння на Угрі» тривало до глибокої осені. Вихід його вирішив рейд російсько-татарського загону під командуванням воєводи ніздрюватого і царевича Нур-Даулет-Гірея в тил Ахмата, в Поволжі. Дізнавшись про загрозу своїх володінь, Ахмат швидко відступив і незабаром загинув. А Іван III, відчувши сили протистояти ханові, вигнав його послів і відмовився відновити виплату данини.\nТак ординське ярмо, загрожувало Руссю два з половиною століття, закінчилося, а майже безкровне «стояння на Угрі» показало і міць молодої держави, і дипломатичне мистецтво Івана III.\nЦе мистецтво допомогло Івану знайти правильну лінію в тому складному клубку міжнародних протиріч, в якому опинилася Росія. Османська імперія після падіння Візантії захопила Балкани, виявилася на кордонах Німецької імперії. Папа римський припускав створити антиосманської лігу християнських государів, залучити до участі в ній Росію і тим самим підпорядкувати собі і руську церкву. Але Іван IIIне захопився перспективою отримати «візантійське спадщину». Тверезий політик, він не пішов на зіткнення з Османською імперією. Боротьба з найсильнішою військовою державою тогочасної Європи могла лише знекровити Русь, а Іван прагнув до мирних відносин з Кримом і Туреччиною.\nПровалилися і спроби Німецької імперії втягнути Івана IIIв боротьбу між імператором і угорським королем. В обмін на військову допомогу імператор пропонував великому князеві королівський титул і шлюб дочки Івана зі своїм племінником. Іван IIIответіл, що «поставлення» на престол має від бога і не хоче отримувати його ні від кого іншого. Нареченим своєї доньки він погоджувався бачити тільки сина імператора, а не його племінника.\nОднак головні зусилля Росія направила на возз'єднання російських земель, що входили до складу Великого князівства Литовського. У 1492 р. помер великий князь литовський і король польський Казимир. Його син Олександр був обраний, як і батько, великим князем литовським, а на трон короля польського сіл інший син Казимира - Ян-Альбрехт. Таким чином, особиста унія Литви і Польщі була зруйнованою. Іван IIIвоспользовался моментом загальної плутанини в польсько-литовській державі і несподівано вторгся у литовські межі.\nЛитовці і поляки виявилися зовсім не готові до війни, і увінчав її світ закріпив за московським государем титул «великого князя всієї Русі», тому що до Москви відійшли раніше захоплені Литвою землі у верхів'ях Оки, які колись належали місцевим питомою князям, що перейшов на московську службу. І хоча підсумки війни були закріплені династичним шлюбом між дочкою Івана IIIЕленой і великим князем литовським Олександром, незабаром війна за сіверські землі спалахнула з новою силою. Вирішальна перемога в ній була здобута московськими військами в битві при Ведроше (14 липня 1500 р.), що значною мірою стало наслідком кавалерійських рейдів казанського царя Махмет-Ахміня, відвернувшись на себе великі сили ворога.\nОтже, до початку CUIстолетія в Івана IIIімелісь всі підстави називати себе Великим князем всієї Русі. Дійсно, вся територія Давньої Русі, за винятком частини, захопленої Польщею, увійшла до складу нової російської держави, якому «належало тепер зробити крок в зовсім інше історичний час» .\n5. Внутрішні перетворення Івана III: Судебник 1497 р.\nСтворення єдиної держави зробило вплив на розвиток економіки і соціального ладу Русі. Об'єднання зажадав також створення нового порядку управління країною. Так, в кінці CUвека в Москві почали формуватися органи центрального управління - «накази», які були прямими попередниками петровських «колегій» і міністерств CICв. У провінції головну роль стали грати намісники, що призначалися самим великим князем. Зазнавало зміна і військо. На місце княжих дружин приходили полки, що складаються з поміщиків. Поміщики отримували від государя на час своєї служби населені землі, які й приносили їм дохід. Завдяки цьому поміщики були зацікавлені у чесній та довгої службі московському государю.\nУ 1497 р. був виданий Судебник - перший загальнодержавний звід законів з часів Київської Русі. Цей документ був необхідний для впорядкування суспільних відносин в новому централізованій державі.\nВ основу Судебника 1497 року лягли такі документи, як Російська правда, Псковська судна грамота, Губна запис, статутні грамоти місцевого самоврядування, поточне законодавство московського князя. Але багато норм були змінені, перероблені, багато з'явилися вперше. Незважаючи на це, багато суспільні відносини не були врегульовані нормами права і їх доводилося вирішувати не за законом, а за звичаєм. Судебник 1497 року в основному містили процесуальне право і лише від частини цивільне і кримінальне.\nУ відношенні цивільного законодавства відбулися деякі зміни, тому що в період Московського царства, зі значним підвищенням ролі окремої людини в суспільстві, це було неминуче. Цивільне право Московської держави включало в себе три основних інституту: інститут права власності, зобов'язальне право і спадкове право. Суб'єктами цивільного права звичайно були чоловіки, але в Московській державі намітилася тенденція розвитку та прав жінок. Для того, щоб брати участь у цивільних правовідносинах необхідно було володіти дієздатністю, а також досягти повноліття, тобто 15 років.\nУ Судебнике 1497 року до цивільного права відносяться статті з 46 по 47 і з 54 по 66. Слід зазначити, що більшість статей Судебника 1550 року, що відносяться до цивільного права, беруть початок з Судебника 1497 року, але є й нові статті.\nІнститут права власності за Судебник 1497 року характеризувався повним або майже повним зникненням самостійної общинної власності на землю. Общинні землі перейшли у приватні руки - вотчинников, поміщиків, включалися до складу княжого домену. У той же час більш чітко оформлялося вотчинне і поміщицьке землеволодіння.\nСудебник 1497 року детально регламентував питання холопства. Це було пов'язано з тим, що холопи, а також залежні селяни становили основну робочу силу феодального господарства. У Судебник викладаються норми, що визначають порядок виникнення і припинення холопства, регулюють відносини власників одного і того ж холопа, встановлюють певні перешкоди для деяких верств суспільства для потрапляння в холопи.\nСтаття 56 Судебника 1497 року встановлює, що холоп, який втік з татарського полону, отримує свободу. Це було пов'язано з тим, що існувала проблема повернення полонених, в той період був введений навіть спеціальний податок - лонянічние гроші, на який викуповували полонених.\nСтатті 57 і 88 Судебника закріплювала дуже важливі положення, що стосуються селян. У цих статтях селянам заборонялося переходити від одного господаря до іншого на свій розсуд. Ці статті відбили найбільший етап в оформленні селянської залежності. У попередній період феодального ладу, незважаючи на залежність селян від землевласника, селяни користувалися правом вільного переходу від одного власника до іншого. Але посилення феодального землеволодіння, яке відбувалося за рахунок захоплення або роздачі здавна заселеної селянами землі у власність феодалів. Подальший розвиток продуктивних сил викликали гостру потребу землевласників в робочій силі. Землевласники стали встановлювати невигідні для селян терміни виходу і обов'язок сплати всіх боргів. Стаття 57 Судебника 1497 року юридично обмежив вихід селян: за два тижні до Юр'єва дня (26 листопада) і за тиждень після. Таким чином Судебник 1497 року задовольнив вимогам панівного класу, законодавчо оформивши повсюдне обмеження селянського виходу.\nУ висновку я б хотіла зазначити, що з появою цього Судебника помітна тенденція розвитку права на Русі, у тому числі і цивільного. Судебник був направлений на централізацію держави. Цей правовий документ мав велике організуюче і прогресивне значення, так як сприяв завдання об'єднання і зміцнення російських земель в єдину багатонаціональну державу. Проте, мабуть, Судебник дещо випередив час в тому сенсі, що потреба в загальнодержавному законодавстві не підкріплювалася рівнем централізації. На місцях великокнязівські намісники керувалися Статутними грамотами. Але, безсумнівно, його поява зробило великий внесок у розвиток російського права.\n6. Значення діяльності Івана III. Зміст «Заповіту».\nУ 1490 р. у віці 32 років помер син і співправитель великого князя, талановитий полководець Іван Іванович Молодий. Його смерть привела до довгого династическому кризі, який затьмарив останні роки життя Івана III. Після Івана Івановича залишився малолітній син Дмитро, який представляв старшу лінію нащадків великого князя. Іншим претендентом на престол був син Івана III від другого шлюбу, майбутній государ всієї Русі Василь III (1505-1533 рр.).. За обома претендентами стояли спритні і впливові жінки - вдова Івана Молодого волоська принцеса Олена Стефанівна і друга дружина Івана III, візантійська принцеса Софія Палеолог. Вибір між сином і онуком виявився для Івана III справою вкрай непростою, і він кілька разів змінював своє рішення, прагнучи відшукати такий варіант, який би не призвів до нової низці міжусобиць після його смерті. Спочатку гору взяла "партія" прихильників Дмитра-онука, і він в 1498 р. був коронований по невідомому до того чину великокнязівського вінчання, трохи нагадувала обряд вінчання на царство візантійських імператорів. Юний Дмитро був проголошений співправителем діда. Однак торжество «великого князя всієї Русі Дмитра Івановича» тривало недовго. Вже в наступному році він і його мати Олена потрапили в опалу. А ще через три роки за ними зімкнулися важкі двері в'язниці. Новим спадкоємцем престолу став княжич Василь. Івану III, як і багатьом іншим великим політикам епохи середньовіччя, довелося в черговий раз принести в жертву державної потреби і свої родинні почуття, і долі своїх близьких.\nУ своєму заповіті, подібно попередникам, Іван поділив волості між п'ятьма синами: Василем, Юрієм, Димитрієм, Семеном і Андрієм, але старшому, Василю було дано 66 міст, в тому числі найзначніші, тоді як усім іншим синам разом дано менше половини міст, а саме, тільки 30. Що ж стосується відносин старшого брата до молодших, повторюється звичайний вираз: «Наказую дітей своїх менших, Юрія з братією, синові своєму Василю, а їх братові старшому: ви, діти мої, - Юрій, Димитрій, Семен і Андрій, тримайте мого сина Василя , а свого брата старшого замість мене, свого батька, і слухайте його у всьому, а ти, син мій Василь, тримай своїх братів молодших в честі, без образи ».\nУ висновку хотілося б підбити деякі підсумки діяльності Івана III, а також зробити оцінку безпосередньо особистості великого князя.\nОтже, однією стороною Іван стоїть на рубежі двох епох і належить обом. Він такий же князь-збирач, як і його попередники, у нього ті ж цілі, ті ж прийоми, ті ж кошти, як і у тих. Істинний нащадок Калити, він так само розважливий, повільний і обережний у своїх діях, так само уникає рішучих заходів, всього ризикованого і терпляче чекає, поки плід не дозріє цілком і не звалиться сам.\nОдне вирізняє його від предків: він щасливіший їх. Він жив в ту пору, коли плід вже дозрів, і мета була досягнута: йому не для чого виходити на Куликове поле і битися там з татарами, ризикувати своїм майбутнім - хан Ахмат постоїть на березі Угри і сам відійде у свої приволзькі степу; нічого осаджувати Твер - вона сама відчинить ворота і покірно визнає його владу; варто йому пригрозити і підійти до Новгороду - і кінець вічевому дзвону, кінець новгородської волі. Північно-Східна Русь, ставши об'єднаної, перетворила Івана в государя і наділила його коштами в таких розмірах, про які попередні князі не сміли й мріяти. Московське князівство почне з того часу перетворюватися на Росію, почне приймати участь в загальноєвропейській життя - це створить абсолютно нові умови існування, породить нові цілі, а для досягнення цих цілей змусить шукати і нові кошти.\nНазвавши себе царем і самодержцем, Іван IIIопределіл нове місце незалежної Росії в ряду інших держав, підкреслив її самоцінність; і, відмовляючись від запропонованого імператором королівського титулу, заявивши, що «ми, Божою милістю, государі на своїй землі від початку, від перших своїх прабатьків, а поставлення маємо від Бога, і як раніше його ні від кого не хотіли, так і не хочемо і тепер », - він вказав, що нова Росія не піде у хвості інших держав, але дорожить власним Я і буде дбайливо обороняти його , як святиню. Коротше кажучи, Іван IIIвивел Росію на новий шлях міжнародного життя.\nОднак у домашніх справах, у межах свого Московського князівства Іван повний протиріч. Так, сьогодні він коронує на царство онука і садить під варту сина, а завтра покладе внука і його позбавить волі, а на його місце поставить сина. Відчувай Іван себе в цю хвилину государем, він, напевно, не наважився б від подібного кроку: адже він наносив удар не тільки онукові, а й самій ідеї держави - ідеї настільки ще молодий, ледь починала пускати перші паростки.\nТаким чином, особистість Івана двоїться: однією ногою він стоїть вже в новому, майбутньому світі, інший - ще застряв у старому. Але це не віднімає у нього права займати одне з визначних місць серед діячів російської старовини. Це типовий представник перехідного часу. Йдучи з минулого, він не зачинив за собою остаточно дверей, але він перший прочинив двері туди, куди потім довелося йти всій Росії. Але найточніше роль цього государя в російській історії висловило одне його прізвисько - Іван Великий.\n1. «Історія Росії з найдавніших часів» / С.М. Соловйов, соч., Т.5-- М.: 1993 р.\n2. «Історія Росії» / Є.Ф. Шмурло. - М.: 1997 р.\n3. «Історія Росії з найдавніших часів до 1861 року» / під ред. Н.І. Павленко. - М.: 1996 р.\n4. «Історія Росії IC-CCвв.» / Під ред. Г.А. Аммона, т.1. - М.: 1998 р.\n5. «Курс російської історії» / В.О. Ключевський, соч. в дев'яти томах, т. 2. - М.: 1988 р.\n6. «Перекази століть» / Н.М. Карамзін. - М.: 1988 р.\n7. «Від Русі до Росії» / Л.М. Гумільов. - М.: 1998 р.\n8. Енциклопедія для дітей: т. 5, ч. 1 (Історія Росії і її найближчих сусідів) / сост. С.Т. Ісмаїлова. - М.: 1995 р.\n9. «Російський хронограф» / А. Мадорский. - М.: 1999 р.\n10.Россійское законодавство X-XXвеке. Законодавство періоду утворення і зміцнення Російської централізованої держави. Під ред. Горського А.Д. - М. 1985\n11.Судебнікі Російської держави. - М.: 1939\n «Перекази століть» / Н.М. Карамзін. - М.: 1988р. - Стр.444\n Енциклопедія для дітей: т.5 ч.1 (Історія Росії і її найближчих сусідів). - Сост. С.Т. Ісмаїлова. - М.: 1995 р. - стр.277\n «Перекази століть» / Н.М. Карамзін.-М.: 1988 - стр.444\n «Курс російської історії» / В. О. Ключевський, соч. в дев'яти томах, т.2. - М.: 1988 - стор.113\n «Перекази століть» / Н.М. Карамзін. - М.: 1988р. - Стр.458\n «Курс російської історії» / В.О. Ключевський, соч. в дев'яти томах, т.2. - М.: 1988 р. - стор 116\n там же - стр.114\n «Історія Росії з найдавніших часів до 1861 року» / під ред. Н.І. Павленко. - М.: 1996 р. - стор.119\n «Історія Росії з найдавніших часів до 1861 року» / під ред. Н.І. Павленко. - М.: 1996 р. - стор 120\n «Від Русі до Росії» / Л.М. Гумільов. - М.: 1998 р. - стор.194\n «Історія Росії з найдавніших часів» / С.М. Соловйов, соч., Т.5-6. - М.: 1993 р. - стор.159\n «Історія Росії» / Є.Ф. Шмурло. - М.: 1997 р. - стор.156\nПравитель Іван III\nСкульптурний портрет III століття нє\nІван III - особистість і політика\nІван III і його діяльність\nІван III і кінець ординського ярма\nІван III зовнішня і внутрішня політика\nВеликий государ Іван III як правитель і полководець\nВВ Путін історичний портрет


Монтаж ландшафтних світильників Львів :: Ціни на встановлення у Львові\nВстановлення ландшафтних світильників :: Ціни у Львові\nМонтаж світлодіодного ландшафтного освітлення у Львові — сучасний варіант декору екстер’єру заміського будинку. Воно дозволяє надати зачаровує колірну гамму зовнішнім виглядом житла і його околицях в нічний час доби, за рахунок грамотно встановленого світлодіодного підсвічування по всьому периметру земельної ділянки.\nІснує кілька видів світлодіодного ландшафтного освітлення, в яких різні типи світильників використовуються для певних цілей і освітлення конкретних зон ландшафту.\nТипи ландшафтного освітлення\nФункціональне підсвічування. Призначене безпосередньо для освітлення території біля будинку: асфальтових доріжок, парковки, головних будівель комплексу. В її число входять тротуарні світильники, вуличні ліхтарі і т.п. Встановлення ландшафтних світильників у Львові.\nОхоронне підсвічування. Створює прекрасну видимість по всій території ділянки в нічний час доби. Є елементом системи безпеки. В її число входять прожектори з датчиками руху і дистанційного керування.\nДекоративне підсвічування. Основне призначення — декоративне світлодіодне освітлення екстер’єру будинку і ландшафту прилеглої території. Сюди входять світильники для декоративного освітлення зовнішньої частини будинку, доріжок, алей, кущів і дерев, альпійських гірок, штучних водойм і фонтанів, «китайського саду», а також інших елементів декоративного ландшафту.\nІснує кілька популярних типів ландшафтних світильників:\nточкові тротуарні світильники\nпрожектори для декоративного освітлення\nсвітильники для фонтанів і басейнів\nЯк джерело світла в кожному з представлених вище типів використовуються лампи різного класу. Сьогодні найбільш часто це світлодіодні лампи. Світлодіод, на відміну від звичайної лампочки розжарювання, споживає куди менше енергії і генерує більше світла. Світлодіодні світильники можуть працювати, як від електричної мережі, так і від сонячних батарей, що має вагому перевагу, оскільки позбавляє користувача від важкої повинності — тягнути електричний кабель до кожного освітлювача.\nВстановлення ландшафтних світильників у Львові\nЦей тип світлодіодного освітлення використовується на тротуарах, алеях, а також доріжках вимощених плиткою. Назва походить від форми світильника, яка нагадує жирну круглу точку. Джерелом світла тут може служити, як звичайна лампочка розжарювання, так і світлодіоди, які можуть випромінювати світло одного кольору або декількох кольорів з різним ступенем інтенсивності. Даний тип світильників працює від електричної мережі.\nПерша стадія установки полягає в прокладці кабелів під дерен (в разі алеї) або в опалубку (в разі тротуарної доріжки). Зазвичай кабелі укладаються в захисні ПНД труби діаметром 25мм, які кладуть всередину опалубки асфальтової доріжки або біля неї перед заливкою бетону. Як проводка зазвичай використовується кабель з мідними жилами NYM.\nПеред заливанням в опалубку на рівній відстані один від одного вкладаються спеціальні круглі форми, щоб не пошкодити місця підключення світильників, а також забезпечити місце для їх установки. Самі світильники підключаються до кабелю в останній момент за допомогою їх приєднання до спеціальних розеток, заздалегідь приєднаним до кабелю. Освітлювачі можуть накриватися захисною скляною або пластиковою кришкою або виступати над поверхнею тротуару.\nКупити точкові світильники можна в будь-якому магазині електротоварів. Залежно від моделі їх ціна може варіюватися від 50 до 500 гривень за штуку. Встановлення ландшафтних світильників у Львові від remontuem.lviv.ua.\nБоларди грають важливу роль в ландшафтному освітленні. Вони використовуються в якості функціональної і декоративного підсвічування. Болард являє собою невеликий металевий або пластмасовий стовпчик, в верхню частину якого вмонтована звичайна лампочка або світлодіодний світильник. Боларди можуть працювати від сонячних батарей або від електричної мережі. У першому випадку прокладка проводки не потрібна, у другому — потрібна. Як правило, світильники першого типу дають потужне світло і є досить високими. Світильники другого типу мають менші розміри, а їх світло грає швидше декоративну роль, ніж приносить практичну користь.\nДля установки боларда, що працює від електричної мережі, необхідно прокладати кабель типу NYM. Для його установки риється траншея глибиною 10-50 см, в яку вкладаються ПНД труби, всередині яких буде проходити електричний кабель. Кабель NYM можна придбати в будь-якому магазині електротоварів або будівельному супермаркеті.\nПісля укладання кабелю, в місцях установки болардів лягає плита опори, яка може бути зроблена з цементу або металу. Зверху на плиту ставиться стійка світильника. Деякі моделі освітлювачів є цілісною конструкцією: світильник-стійка-опора. Такі освітлювачі встановлюються на піщану подушку: опора освітлювача вбивається в подушку за допомогою спеціальних металевих кілочків. У деяких випадках доцільно цементувати дану опору.\nВключаються боларди за допомогою кнопок блоку управління ними. Деякі блоки управління дозволяють налаштувати автоматичне включення і відключення системи освітлення в заздалегідь заданий час.\nСвітлодіодні боларди, що працюють від батарей сонячної енергії, не вимагають підведення кабелю електричної мережі. Як правило, вони мають менші розміри, ніж боларди працюють від кабелю. Встановлюються вони методом простого вдавлення або вкопування в грунт.\nВстановлення ландшафтних світильників у Львові від remontuem.lviv.ua\nВуличні ліхтарі можна відразу віднести до всіх трьох типів ландшафтних освітлювачів. Вони виконують всі базові завдання: висвітлюють територію ділянки, виконують охоронну і декоративну функцію. Як правило, ліхтарі використовуються на земельних ділянках з достатньою великою площею. Розміщуються уздовж доріг, стежок, по периметру спортивних майданчиків і т.д.\nСучасні ліхтарі освітлення, як правило, виробляються з алюмінію. Можуть працювати, як від сонячних батарей, так і від електричної мережі, що зустрічається частіше. Джерелом світла в ліхтарі може служити потужна лампа розжарювання або світлодіоди.\nМонтаж вуличного ліхтаря схожий з установкою боларда, що працює від електричної мережі, з тією лише різницею, що за рахунок більшої ваги і габаритів металевого стовпа, його слід надійно закріпити в землі. Для цього викопують яму глибиною не менше 50 см, опускають в неї опору і частину стійки вуличного ліхтаря і заливають розчином бетону, який надійно її там фіксує.\nВартість вуличних ліхтарів починається від 3000 гривень за штуку. У будівельному або спеціальному магазині можна знайти ліхтарі виконані, як в класичному англійському стилі, так і в сучасному стилі хай-тек. Встановлення ландшафтних світильників у Львові написати нам remontuem.lviv.ua@gmail.com.\nПрожектори в ландшафтному освітленні використовуються в якості охоронних і декоративних освітлювачів.\nЗазвичай охоронні прожектори оснащені світлодіодною або галогенною лампою, яка випромінює яскраве світло, яке висвітлює певну ділянку території присадибної ділянки. Такі прожектори можуть мати датчик руху, який автоматично включає прожектор, коли в зоні його реагування з’являється об’єкт, що рухається; в решту часу світильник не випромінює світло, що дозволяє економити електроенергію і не створювати можливого дискомфорту мешканцям будинку яскравою лампою, що постійно горить за вікном. Крім того, різкий спалах світла має ще й психологічний ефект: господареві будинку вона миттєво повідомить, що на територію ділянки проник хтось сторонній, а потенційного злодія вона може відлякати або дезорієнтувати на кілька секунд, що може бути достатнім для того, щоб запобігти біді . Вартість таких прожекторів у Львові починається від 250 гривень за штуку.\nДекоративні прожектори можуть використовуватися для підсвічування фасаду будинку, кущів, дерев, архітектурних елементів саду і інших об’єктів, розташованих на ділянці. Такі прожектори коштують від 300 до 3000 рублів за штуку. Дорогими моделями можна керувати за допомогою пульта дистанційного керування. Відмінною їх особливістю є можливість міняти інтенсивність і колір випромінюваного світла.\nВстановлення ландшафтних світильників у Львові написати нам remontuem.lviv.ua@gmail.com\nДаний тип освітлювачів часто ще називають підводними світильниками. Їх корпус абсолютно герметичний, завдяки чому відсутній ризик потрапляння вологи в прилад, що могло б призвести до сумних наслідків. Усередині світильника знаходиться світлодіодна лампа, яка може випромінювати яскраву колірну гамму. Підводні світильники використовуються в декоративних ставках, фонтанах і басейнах. Працюють вони від електричної мережі. Встановлення ландшафтних світильників у Львові.\nУ деяких випадках для підсвічування басейну можна використовувати звичайні світильники, які вмонтовані в спеціальній герметичній ніші в стіні або підлозі басейну, і знаходяться за міцним склом або іншим матеріалом, що захищає від попадання води всередину ніші.\nПовна установка світлодіодного ландшафтного освітлення вимагає знань електрика і рук професіонала. Тому без відповідної кваліфікації не сподівайтеся, і ми вам не радимо, робити монтаж світлодіодного ландшафтного освітлення самостійно, а звернутись до фахових електриків.\nЩо стосується часу, то монтаж світлодіодного ландшафтного освітлення залежить від розмірів території земельної ділянки, а також бажань господаря, і може зайняти від 2-ох до 7-ми днів, без урахування часу витраченого на розробку проекту ландшафтного освітлення.


Україну чекають морозні вихідні | kalush.net\nУкраїну чекають морозні вихідні\nПт, 02/20/2009 - 14:56 — kalush.net\nНа вихідні синоптики прогнозують в Україні морозну погоду з незначною кількістю опадів у вигляді снігу. Місцями пориви вітру до 15-20 м/с. Середньодобова температура складе від -9 до -4 градусів вночі і -4 - 1 градус тепла вдень.\nУ Києві завтра -10/-5 градусів вночі, -5 - 0 вдень, опадів не очікується. У неділю синоптики прогнозують суху погоду. Вночі -10/-5, вдень -5 - 0 градусів. У понеділок змінна хмарність, без опадів. Вночі -10/-5, вдень від -5 до 0 градусів. У Київській області завтра синоптики чекають суху погоду. Температура вночі близько -10/-5 градусів, вдень -5 - 0 градусів. Вітер північно-східний, східний,5м/с.\nНа сході у суботу -8/-3 вночі, вдень від -4 до 1 градуса. Опади у вигляді снігу. У неділю вночі -8/-3 градуса, денна температура -4 - 1 градус. Також пройде сніг. У понеділок синоптики прогнозують змінну хмарність. Температура -13/-8 градусів вночі, -5 - 0 вдень. Вітер північно-східний, східний,7м/с. Пориви до 15-20 м/с.\nНа заході країни завтра вночі -9/-4 градуса, вдень -2 - 3 градуса. Синоптики прогнозують сніг. У неділю також пройде сніг. Температура повітря вночі близько -9/-4 градусів, вдень -2 - 3 градуси. У понеділок вночі градусники покажуть -11/-6, вдень -3 - 2 градуса, істотних опадів не очікується. Вітер північно-східний, східний, 5м/с.\nУ південних регіонах 21 лютого -3 - 2 вночі, 0-5 градусів тепла вдень, мокрий сніг. У неділю вночі -3 - 2 градуса, вдень 0-5, пройде дощ зі снігом. У понеділок синоптики прогнозують змінну хмарність. Вночі -7/-2 градуси, вдень 1-6 градусів тепла. Вітер північно-східний, східний, 7м/с. Пориви до 15-20 м/с.\nУ центральних регіонах найближчої ночі -9/-4 градуси, вдень -4 - 1 градус. Синоптики прогнозують суху погоду. У неділю змінна хмарність. Вночі -9/-4 градуса, денна температура -4 - 1 градус. У понеділок вночі термометри покажуть близько -10/-5 градусів, вдень -4 - 1 градус, без істотних опадів. Вітер північно-східний, східний, 5м/с.


Сонячно і тепло. Про погоду у Хмельницькому 5 квітня : 04:04:2019 - vsim.ua\nСонячно і тепло. Про погоду у Хмельницькому 5 квітня\nЗавтра збережеться суха та тепла погода. Однак, вітер посилиться.\nЗа прогнозом синоптика Наталки Діденко, п'ятниця в Україні буде сонячною та теплою. На Заході південно-східний вітер посилиться до 15-18 м/с.\n"Температура повітря найближчої ночі передбачається низькою, від 3 тепла до 3 морозу.\nВдень повітря прогріється до +10+15 градусів. Трохи холодніше буде на Сумщині та Харківщині, +8+12 градусів".\nУ Хмельницькому у п'ятницю, 5 квітня, очікується до +13° вдень.\nУ Хмельницькому 793 хворих лікуються від COVID-19. Свіжі дані На Хмельниччині з діагнозом COVID-19 померли сім хворих. Ситуація в області Яким буде навчання хмельницьких школярів після канікул: думки батьків, вчителів і влади ВСІМ Бізнес-ліга 2019: результати матчів 12 травня (онлайн)\nОлег Винник Тур 2020 Безумна любов у Хмельницькому Гурт Без обмежень у Хмельницькому!Тур "Краще"\n17:11 Тепліше, ніж завжди. Синоптики потішили погодою на листопад 16:08 Хмельницький в Instagram: кращі фото за останній тиждень photo_camera 15:19 Жінка намагалась передати ув’язненому в хмельницькому СІЗО заборонений пакунок 14:03 Затримали 54-річного іноземця, який «обчистив» квартиру на Тернопільській Від читача 19:43 КТ діагностика пневмонії, запалення легень діагностувати розпізнати ознаки при коронавірусі хвороби Хмельницький 13:07 На Хмельниччині спалахнула пожежа на цукровому заводі photo_camera 12:01 За добу померли 125 хворих українців з COVID-19. Дані МОЗ 11:07 Моторошна ДТП на Хмельниччині: в лікарні померли двоє підлітків 11:01 «Укрзалізниця» відкрила продаж квитків для кількох станцій на Хмельниччині 10:49 У Хмельницькому 793 хворих лікуються від COVID-19. Свіжі дані 09:32 На Хмельниччині 11 рятувальників гасили пожежу на зерносушарці play_circle_filled photo_camera 09:04 24 жовтня – «день тиші». Що потрібно знати 08:01 Скільки коштує валюта 24 жовтня 20:36 На Хмельниччині з діагнозом COVID-19 померли сім хворих. Ситуація в області 20:04 Яким буде навчання хмельницьких школярів після канікул: думки батьків, вчителів і влади stars 19:38 До 6 тисяч штрафу: у поліції попередили про покарання за спалювання сухої трави 19:30 Тепло і волого: синоптики дали прогноз на вихідні 18:10 В клубі «СВ» створили «міську раду»: справою займається СБУ stars\nНе можу не написати відгук про LoveArt Studio💖 Бо я вже Ваша постійна клієнтка, і ще точно прийду до вас із новими ідеями👍🏻😁...\nЯкісні послуги. Відвідуєм усією сім'єю


Юрій Романенко: Зради виникають там, де немає сильної організації і дисципліни - ХВИЛЯ\n23.08.17, 22:33 | Спецпроекты > Украинский Институт Будущего\nЮрій Романенко: Зради виникають там, де немає сильної організації і дисципліни\nЮрій Романенко, Український Інститут Майбутнього, "Хвиля"\nЗа три з половиною роки після Майдану Україною бродить привид – привид розчарування. Звідусіль лунають стогони народні про «зраду», «ворогів народу» і, звичайно ж, «прокляті виразки корупції». Усе це на тлі грандіозної картини там-сям колон державних інститутів, що падають. Це похмуре видовище колапсу вже не здатна приховати навіть найбурхливіша хвиля пропаганди на різного роду «Шустерах», що перетворилися в суцільні «У гостях у казки для дорослих».\nУкраїнці пристрасно жадають дива, що поверне їхнє життя на краще. Звідси ці надочікування, що «от-от з’явиться суперпатріот, який врятує країну», поки країна буде далі бити байдики, колупатися в носі й давати одне одному хабара. Тому, коли на політичному небосхилі з’являється черговий Парасюк, Савченко або Рабінович, то публіка з радістю дивиться на Спасителя або Спасительку. Потім знову нічого не відбувається, ті ж люди починають проклинати кумирів уже через кілька місяців, забувши про свої захоплені дифірамби стосовно «ворогів нації». І так до наступного сеансу самообману.\nУ цьому немає нічого нового для української історії, де схожі картини ми спостерігаємо протягом століть. Українці одночасно і хочуть, і бояться сильних лідерів. Хочуть, тому що сильні лідери можуть розірвати ланцюг «зрад». Бояться, тому що за силою лідерів найчастіше приховується нова «зрада». «Зрада» – продукт імпульсивності, емоційності й жадібності, які притаманні нашому національному характерові. Зради виникають там, де немає сильної організації і дисципліни. Ми часто мали сильних лідерів у нашій історії, але ці лідери не могли спертися на сильні організації. Сильна організація вимагає балансу інтересів. Це вимагає вміння домовлятися, а домовленості є продуктом довіри між сторонами. Коли ніхто не довіряє один одному, кожен прагне реалізувати свій інтерес тут і зараз. Тому українці так часто ставали заручниками злої волі своїх лідерів, які дбали про свої інтереси, а не про суспільні. Однак, харизма і воля без організаційної могутності швидко здувається і поступається місцем тим, хто її має. Звідси століття окупації і перманентне ходіння по граблях національних помилок. Наші поразки є продуктом наших соціальних відносин. Ми слабкі доти, поки ми не здатні підставити плече таким же, як ми, а це неможливо зробити, коли ти чекаєш удару в спину. А удари в спину можливі, коли не отримують покарання: поки громадська мораль не засуджує зрадників, поки наша громадська філософія — слабка. Ми весь час не беремо до уваги, що за міццю Заходу ховається потужна філософія, без якої не була б можливою технологічна й організаційна міць.\nТаким чином, для того щоб Україна вирішила свої базові проблеми і увійшла в число розвинених націй, вона повинна вирішити проблему власної неорганізованості, за якою маячить проблема довіри. Створивши довіру, нам належить створити сильні організації, на які зможуть опиратися сильні лідери, щоб реалізувати завдання модернізації країни. А проблема модернізації України сьогодні — це ключова проблема. Прірва між нами й розвиненими країнами поглиблюється настільки швидко, що якщо ми упустимо ще пару десятків років, то вона ризикує перетворитися в непереборну. Як говорив Едвард Демінг, «ви можете не змінюватися, виживання не є обов’язком».\nЩо таке завдання модернізації України?\nЦе така радикальна й системна зміна стосунків між людьми в Україні, державних інститутів, яка дозволить раціонально й ефективно використовувати потенціал ресурсів і людей, які в ній проживають.\nМодернізація по суті спрямована на створення середовища, де кожна людина буде мати можливість реалізовувати свій потенціал, де відбудеться розширення свобод і зниження соціальної нерівності. Це однакові правила гри для всіх. Це здатність держави виконувати свої базові функції — безпеки, арбітражу, стратегування, забезпечення зв’язку між регіонами й світом. Це і вирішення проблеми власності, перетворення її у «священну корову», а України — в «тиху гавань» для капіталу. Загалом, модернізація — це приведення нашої соціальної, політичної, економічної, організаційної структури у відповідність до духу часу. У такій системі суспільний і приватний розвиток, ускладнення соціальної, економічної, політичної системи є пріоритетом. Нашою реальною метою має стати ускладнення самих себе.\nПонад три роки після Майдану ми спостерігаємо спроби реформування державної системи. Ці спроби зустрічають шалений опір не тільки з боку старої еліти, а й значної частини українського народу. Це данина, яку нерозумно заперечувати. Українське суспільство перевантажене різними архаїчними уявленнями про світ і про себе. Смішно, коли більшість українців жахаються елементарних норм розвиненого світу (приватна власність на землю, легалізація легких наркотиків, захист прав сексуальних меншин), але при цьому називають головною цінністю… свободу. В Україні багато хто щиро впевнений, що тут можна побудувати Польщу або Сінгапур за 500 днів, якщо перестріляти «усіх ворогів» і т. д. Тобто, в Україні широко поширена ідея, що складні проблеми, з якими ми зіткнулися, можна вирішити за допомогою магічної формули «розстріляти, взяти, поділити». Ця формула живе в головах тут століттями й потрібні десятки років напруженої і системної роботи, щоб від неї позбутися, щоб забезпечити ривок України з третього світу в перший.\nХто ж може забезпечити поступовий і динамічний розвиток України?\nАктивна меншість. Ця меншість виокремилася під час подій на Майдані, коли була його ударною соціальною силою. Це представники міського середнього класу, у який входить дрібний і середній бізнес, «білі комірці», інтелектуали. Соціологи вважають, що така активна меншість в Україні становить майже від 2 до 4 мільйонів людей.\nПісля Майдану ці люди пішли на війну, стали волонтерами, пішли працювати до органів влади. Це різні люди. Багато з них були вкрай ідеалістичні, багато хто володів хорошим практичним досвідом і компетенціями, але зустрічалися і зустрічаються відверті покидьки.\nЯк і всі люди, учасники Майдану — не ангели. Однак, головна проблема полягала в тому, що ця меншість не була організованою. Тому незважаючи на пасіонарність, стала легкою здобиччю олігархічних сил, які повністю зберегли контроль над країною.\nСитуація після Майдану підтвердила просту істину: неорганізована сила завжди б’ється організованою. Тому проблема позитивних змін в Україні не буде вирішена доти, доки не буде вирішено питання організації активної патріотичної меншості.\nТака організація потрібна для мобілізації розпорошених ресурсів, а вони потрібні, аби залучити на свою сторону більш пасивні соціальні групи.\nЛюди Майдану повинні зрозуміти, що перемога без залучення пасивної більшості неможлива. Але для цього необхідно визначитися навколо чого об’єднатися, потрібне розуміння цілей, а це вимагає розуміння ідеї, яка охоплює маси і «перетворюється на матеріальну силу».\nЯк я писав у статті «Як Майдану перемогти олігархів», тільки наявність потужної ідеології дозволяє компенсувати відсутність ресурсів, які є в олігархів. Тому що ідея залучає в активність маси, які будучи організованими, дають ресурс. Це і є надзавдання, яке сьогодні постало перед патріотичною меншістю. При цьому тільки вона здатна її вирішити. Олігархам не потрібні ідеї, оскільки вони утримують владу, використовуючи гроші. Захід вимушено працює з олігархами, оскільки не бачить організованої альтернативи. США і Європа активно підтримують цивільний сектор, але при цьому Захід також переслідує свої цілі щодо України. Ніхто не має наміру захищати інтереси українців більше, ніж на це готові самі українці. Тому сподіватися на підтримку Заходу також нераціонально, оскільки наші інтереси можуть не збігатися. Тому всю «брудну» і «чисту» роботу нам варто зробити самостійно й ключова роль в цьому покладається на український середній клас. По-суті, тільки він може дати відповідь на питання про перспективу України, оскільки у нього є мотивація до кардинальних змін. Бюджетники думають тільки про виживання, олігархи — про збереження своїх позицій. Відсутність змін протягом наступних років доб’є середній клас, який мільйонами біжить за кордон. Середній клас мріє про свободу, яка принесе самореалізацію і можливості кращого життя, порядок і правила гри, що дозволятимуть найкращим займати гідне місце в соціальній ієрархії і жити гідно. Свобода, гідність, достаток — ось три цілі буржуазно-демократичної революції в Україні, яку ми повинні закінчити через сто років потому.\nДля того, щоб вийти переможцем з цього столітнього конфлікту, авангард «середніх» повинен створити свій організаційний інструментарій. Для цього середній клас повинен відповісти на три базових питання:\n1. Навколо яких ідей можна об’єднатися, щоб об’єднати весь народ?\n2. Які форми організації, які люди, на яких умовах забезпечують мобілізацію ресурсів, щоб досягти цілей?\n3. Як захистити свою організацію на шляху просування до цілей і з допомогою кого?\nТаким чином, модернізація України неможлива без «інтелектуальної гегемонії», без передових візіонерських ідей. Українське суспільство повинно отримати розгорнуту систему координат, адекватну поточній ситуації у світі, де середні будуть виступати в якості авангарду. Тоді інтелектуальна гегемонія повинна бути конвертована в гегемонію організаційну, щоб у фіналі перетворитися в гегемонію політичну. Простіше кажучи, ідеї породжують ресурс, ресурс породжує владу, владу в руках авангарду породжує модернізацію України, успіх, самореалізацію.\nРух за такою логікою вимагає відповідної інфраструктури — організацій, які здатні виконувати завдання кожного етапу. Саме тому ми прийшли до розуміння, що базовою відправною точкою для ривка в майбутнє є створення не партії, а мозкового центру. Так, в травні 2016 року з’явився Український інститут майбутнього.\nУкраїнці дуже погано себе знають. Це призводить до неадекватних і завищених очікувань і, як наслідок, до безлічі помилок. Всі чули, що українці входять до числа найбільш освічених націй у світі, але при цьому мало хто знає, що тільки 2,2% інформації українці черпають з книжок. Тільки кілька українських університетів потрапили в топ 1000 кращих світових університетів і то, починаючи з 401 місця (яке зайняв мій рідний ХНУ). Ми тішимо себе думками, що здатні виробляти ракети й літаки, але аналіз української економіки за методикою Гарвардського університету показує, що за 25 років наша економіка втратила свою складність більш ніж у 2 рази. Більше 40% українського експорту — продукція АПК, ще 20% — металургія. Загалом, без відповіді на питання «хто ми є», «що ми можемо» ми не отримаємо відповіді «ким ми будемо», «куди нам потрібно прагнути». Ми можемо придумувати найсміливіші й найбільш проривні ідеї, але без опори на реальні знання, реальних людей, реальні організаційні структури вони будуть утопічними.\nТаким чином, мозковий центр необхідний для розгортання адекватної картинки світу для українців, але, перш за все, для еліт і авангарду. Правляча еліта мислить вузько, в рамках своїх кланових інтересів, а виклики Україні носять широкий системний характер. Мало хто намагається піднятися на рівень, коли держава сприймається як цілісність з усією сукупністю інтересів різних соціальних груп. Навпаки, кожен прошарок люто захищає свої інтереси, не розуміючи, що дірки в днищі в бортах корабля, врешті-решт, утоплять всіх.\nУ якійсь мірі, те, що ми робимо, є тим, що робили герої фантастичного роману Айзека Азімова «Академія». В умовах, коли крах галактичної імперії був очевидний, вчені створили на периферії галактики Академію, що сконцентрувала в собі знання людства, які послужили базою для формування нового порядку.\nУ наших умовах крах існуючої державної моделі й соціальних відносин в Україні також очевидний, він де-факто вже відбувся. Важливо, що буде потім, хто підстелить соломку, як зменшити шкоду від колапсу і, швидко відштовхнувшись від дна, забезпечити швидку модернізацію.\nТому-то Україна сьогодні потребує холодної і ясної картини процесів, що відбуваються, де мозковий центр необхідний для виконання п’яти ключових функцій:\nПерша функція — передову частину суспільства потрібно вивести з коматозу популізму й ілюзій жорсткою картинкою реальності, щоб пробудити свідомі й конструктивні сили до дії.\nДруга функція — полягає в розгортанні мети: образу бажаного майбутнього, моделі держави, соціальної організації, до якої Україна повинна прагнути в контексті процесів, що спостерігаються у світі. Безперспективно й навіть небезпечно будувати Україну поза глобальним контекстом.\nТретя функція — оперативна. Сьогодні ми часто чуємо безліч заяв політиків з тієї чи іншої теми, але дуже часто за цими заявами немає ніякої реальної бази. Вони є маніпуляціями на догоду особистим інтересам. Розстановка правильних акцентів в поточній ситуації створює передумови для її зміни в майбутньому в кращий бік.\nЧетверта — формування пулу професіоналів за напрямками, які в майбутньому зможуть зайняти ті чи інші позиції на державній службі. Точніше кажучи, професіонали в потрібний момент займуть всі системні позиції, щоб забезпечити ривок країни вперед.\nП’ята — створення інфраструктури фінансування на базі краудфандингу, яка дозволить на наступних етапах забезпечувати ресурсами більш масштабні проекти. Люди повинні повірити, що можна спільно досягати поставлених результатів. Це повинні бути кроки від меншого до більшого. Коли вони побачать успіх на прикладі маленьких проектів, то повірять у можливість здійснення великих завдань. Саме в спільній діяльності народжується довіра, що породжує прогрес.\nЧерез рік після створення Українського інституту майбутнього (UIF) -Ukrainian Institute for the Future — ми можемо сміливо сказати, що кооперація дає великі плоди. Хоча активна фаза роботи почалася з вересня 2016- го, за минулий час UIF випустив безліч доповідей (включаючи «Сценарії для світу та України в 2017», «Межі стійкості Росії» провів десятки публічних заходів, мозкових штурмів, зробив два великих соціологічних дослідження. Ми почали вибудовувати системну комунікацію і взаємодію з дослідницькими центрами та органами влади як в Україні, так і за її межами. Така робота вже дає певні результати. Наприклад, Міністерство економіки прийняло в якості базового концепт промислової політики, розроблений UIF. У червні 2017 року авторитетне американське видання «Foreign Affairs» дало хорошу рецензію на доповідь UIF по Криму. Інститут майбутнього організував переклад на англійську мову колективної монографії «Світова гібридна війна» Володимира Горбуліна та Інституту стратегічних досліджень, яка була презентована у Вашингтоні, Страсбурзі, Відні та потрапила на стіл практично до всіх профільних фахівців і політиків США та Європи. Наш аналітик Надія Коваль зробила переклад книги Генрі Кіссінджера «Світовий порядок» для видавництва «Наш формат». Таким чином, ми можемо констатувати, що перший етап становлення UIF пройшов успішно. Однак, все це було тільки першим підготовчим етапом.\nТепер ми виходимо на другий етап, де головним завданням ми бачимо розгортання чітких відповідей на питання «що робити» з профільних напрямків. Наприклад, економічний відділ під керівництвом Анатолія Амеліна розробляє стратегію розвитку економіки України на 20 років вперед. Освітній відділ на чолі з Миколою Скибою бере участь у розробці реформи системи освіти і т. д. І ось у зв’язку з цим мені прийшла в голову думка спробувати провести експеримент: почати збір коштів під конкретні проекти. До сьогоднішнього моменту UIF фінансувався за рахунок коштів засновників і представників середнього бізнесу, які підтягнулися до Інституту після його створення. Однак, ми впевнені, що без залучення представників середнього класу в підтримку таких проектів в Україні вкрай складно буде створити інфраструктуру по-справжньому незалежних від олігархів структур. В Україні просто відсутня відповідна культура, оскільки майбутнє завжди було вторинним по відношенню до минулого й теперішнього. Настав час починати змінювати пріоритети.\nЗалучення донорів до краудфандингу передбачає чітке пояснення: на що потрібні зібрані кошти.\nПолітичний відділ, який я очолюю, вже розпочав два великі дослідження, що взаємопов’язані між собою. Перше буде присвячене врегулюванню конфлікту на Донбасі, а друге — зміні балансу у взаєминах між центром і регіонами. Дві доповіді будуть пов’язані між собою, причому друга дасть розгорнуте розуміння структур влади на місцях, регіональних укладів, економічної бази еліт і соціальних груп, їхньої взаємодії і відносин з центром. По суті, це буде розгорнута картина того, як реально функціонує влада в Україні, що таке влада тут взагалі.\nА починати ми будемо з вирішення проблеми Донбасу, в тому числі окупованого – ОРДЛО. Нижче представлений стислий опис доповіді по Донбасу, яку ми будемо запускати першою, але спочатку поясню, чому ми приділяємо таку увагу саме Донбасу.\nПо-перше, від того, як буде вирішена проблема ОРДЛО безпосередньо залежить доля України. Це визначальний фактор з точки зору впливу на формування нової моделі, яка встановиться в Україні в наступні роки. Доля Донбасу буде безпосередньо визначати долю України.\nПо-друге, більш ніж за три роки конфлікту держава так і не виробила якої-небудь оформленої позиції по Донбасу. Ми постійно чуємо різні варіанти врегулювання конфлікту на сході України: «хорватський сценарій», «мінський сценарій», але реально до цих пір ніхто не сказав, у що вони нам обійдуться. Немає чітких підрахунків — які витрати, які втрати або надбання отримає Україна від реалізації того чи іншого сценарію. Не дивно, що навколо проблеми ОРДЛО стільки спекуляцій. Спекуляції є наслідком невизначеності. Взагалі, більшість проблем України є наслідком невизначеності. Невизначеність завжди створює умови для преференцій, маніпуляцій, «особливого ставлення». Ми ставимо своїм завданням внести ясність в це питання і уникнути спекуляцій з приводу того, який шлях повернення окупованих територій є реальним і, найголовніше, вигідним для України. Наші дії повинні визначатися вигодою для країни, а не вузькими інтересами тієї чи іншої групи. Тому, ми дамо визначення інтересу України в цій ситуації і підведемо під нього переконливу доказову базу.\nНижче опис і структура доповіді:\nКонфлікт на Донбасі: сценарії і стратегія України\nЗавдання доповіді: комплексний аналіз поточної ситуації та вироблення сценаріїв розвитку ситуації на Донбасі. Прорахунок ціни кожного сценарію, включаючи необхідні ресурси на його реалізацію і нівелювання ризиків. Окреслення базових елементів стратегії України щодо Донбасу.\nЦільова аудиторія: Президент, Кабмін, РНБОУ, депутати Верховної Ради, уряди союзних держав, міжнародні організації (включаючи ОБСЄ, Єврокомісію, ООН), гуманітарні фонди, журналісти, експерти.\nВступ: Визначення предмета аналізу, дефініції, позначення цілей політики України на Донбасі, визначення інтересів зовнішніх гравців у конфлікті на сході України.\n1. Опис комплексний ситуації на Донбасі:\nа) групи впливу на території ОРДЛО і української частини Донбасу;\nб) економічна база, оцінка втрат, роль контрабанди. Бюджетні та тіньові потоки;\nв) соціальні настрої, гуманітарна інфраструктура, міграція і демографія регіону;\nг) зовнішні гравці і вплив на регіон. Оцінка роботи іноземних фондів, місій;\nд) екологічна ситуація.\n2. Сценарії розвитку ситуації по Донбасу:\n1. Ні миру, ні війни (зараз).\n2. Поява на базі ОРДЛО незалежної держави («варіант Косово»).\n3. Військовий бліцкриг України («хорватський варіант»).\n4. Повернення ОРДЛО в рамках Мінська-2 («троянський кінь»).\n5. ОРДЛО входить до складу Росії (повторення варіанту анексії Криму).\nКожен сценарій буде містити в собі прорахунок витрат (економічних, гуманітарних, геополітичних) і вигідних здобутків.\n3. Гуманітарна політика.\n4. Як успішно використовувати тему Донбасу на зовнішньополітичних майданчиках в інтересах України.\n1. Експертні глибокі інтерв’ю з ключовими фігурами регіону й загальнонаціонального рівня, включаючи: губернаторів, заступників, міністрів, депутатів ВРУ, бізнес, представників кримінальних структур, силовиків.\n2. Фокус-групи, включаючи жителів ОРДЛО.\n3. Загальне соціологічне дослідження по Луганській і Донецькій областях.\nЗагальний бюджет проекту становить 20 тис. доларів, тобто близько 500 000 гривень.\nЯкщо вам подобається ця ідея, ви можете підтримати проект.\nПідтримати ГО «Український інститут майбутнього»:\nПАТ КБ «Приватбанк» в м. Києві\nКошти можна також відправляти на картку Інституту (5169 3305 0924 2936) з позначкою «безповоротна фінансова допомога».\nЗагалом, нехай щастить. Хоча класики говорять, що світанок близько, особисто я не вірю в неорганізовані світанки. Ось коли українське сонце буде вставати за розкладом, тоді можна буде сказати, що наші цілі й наші завдання досягнуті.\nОригинал дивись Основание. Наши цели и наши задачи\n#Ukrainian Institute for the Future #Yuriy Romanenko #майбутнє #суспільство #Украинский Институт Будущего #Україна #Український Інститут Майбутнього #Юрий РОМАНЕНКО


Ще здавна лютого вважався місяцем невдалим і складним, оскільки він є незавершеним (неповноцінним). У поточному місяці є небезпека для здоров'я як фізичного, так і психічного. Існує ризик виснаження життєвої енергії і сил. Лютий - період, який слідує за початком, стартом. Відомо, що навіть після вдалого старту багатьом потрібні сили і терпіння, щоб дійти до фінішу. Цей місяць і є тією змінною, тією перешкодою, яку треба пройти. Для цього буде потрібно багато фізичних сил і внутрішньої енергії. Тому місячний календар на лютий 2017 року в своєму розпорядженні до накопичення енергії, зміцненню організму, самовдосконалення і саморозвитку. Це допоможе подолати життєві труднощі і дійти до кінцевої точки.\nМісячний календар на лютий 2017 року, протягом усього періоду, є наступні фази місяця:\n1 - 3 лютого - зростаюча фаза місяця; 4 лютого - настає фаза першої чверті; 5 - 10 лютого - триває зростаюча фаза місяця; 11 лютого - повний місяць; 12 - 17 лютого - місяць переходить в спадну фазу; 18 лютого - настає фаза третьої чверті; 19 - 25 лютого - триває спадна фаза; 26 лютого - настає молодик; 27 - 28 лютого - знову росте фаза.\nЗагальний опис впливу місячного циклу в лютому 2017 года\nМісячний цикл цього місяця є нестабільним, зміна фаз впливає на людину. Це відіб'ється як на здоров'я, так і на особистому житті. Потрібно бути готовими до будь-яких примх долі, перешкодам і впливу зовнішніх чинників на існуючу обстановку.\nЩоб уникнути негативного впливу або пом'якшити його, важливо правильно будувати свої плани на майбутні періоди. Це може надати істотну допомогу. Місяць не потерпить надмірних навантажень і стресів. Щоб уникнути цього необхідно вчасно звертати увагу на своє здоров'я.\nМісячний календар на лютий 2017 роки не підходить для частих змін іміджу або занадто непередбачуваних - потрібно пам'ятати, що все добре в міру. Це золоте правило допоможе створити незабутній привабливий образ, додасть чарівності і жіночності.\nДля докладного вивчення часу сходу або заходу, зміни фаз місяця і знаку зодіаку, можна скористатися таблицею, наведеною нижче.\nЗа більш докладною характеристикою щодо кожного дня можна звернутися до опису, розташованому нижче.\n1 лютого - Місячний календар показує сприятливий день для планування, сьогодні можна вирушати в поїздку або подорож. Особливу увагу слід приділити своїй дієті і харчуванню, можливе отруєння. Небажаний день для відвідування перукарень. Можливо, знайдуться давні пропажі.\n2 лютого - Місячний календар відкриває нові горизонти. День є сприятливим для укладення шлюбів, почала захоплюючих подорожей. Сприятливий час для діагностики організму, оздоровчих процедур. Тому сміливо можна відвідати косметолога або перукаря.\n3 лютого - Якщо на цей день задумані перестановки, перепланування - сміливо можна втілювати їх в життя, цей день як ніколи підходить для змін. Також можна призначати зустрічі, збори, складати розкладу і графіки. Для гарного настрою на весь день можна використовувати в своєму гардеробі весняні кольори. Наприклад, поєднувати зелений всіх відтінків з рубіновим або рожевим кольорами.\nлютого - Місячний календар на лютий 2017 року перебуває в гармонії з природою. День краще провести на свіжому повітрі. Якщо є можливість відправитися на лижну прогулянку - вперед. Важливо стежити за перепадами настрою - вони можуть привести до глибокої депресії.\n5 лютого - Не варто сьогодні провокувати конфлікти - це може обернутися в гіршу сторону. День сприятливий для домашньої обстановки серед рідних і близьких. Хороший період для початку власної справи, бізнесу, комерційної діяльності.\n6 лютого - Місячний календар знову кличе в далечінь. Слушна нагода для пересувань - переїздів, подорожей, відряджень. Однак слід дотримуватися обережності - день небезпечний травмами. Каблуки сьогодні краще замінити затишними уггамі на низькій підошві або платформі. Небажані відвідування майстра-перукаря.\n7 лютого - Важливо сьогодні стежити за своїми вчинками, проявляти до оточуючих розуміння і турботу. Місячний календар каже, що день дуже підходить для благодійності, допомоги нужденним людям. Можна також відвідати храм або зайнятися самооцінкою.\n8 лютого - Сьогодні місячний календар не терпить змін, не варто міняти навіть існуючу ситуацію. Головне - не втручатися і плисти за течією, довірившись зовнішнім силам. Корисно зайнятися своїм зовнішнім виглядом і здоров'ям, відвідати масажиста або косметолога. Якщо вас заспокоює шопінг, купіть собі нову сукню на весну.\n9 лютого - Сприятливий день для зміни робочого місця, важливих і відповідальних справ. Всі проблеми сьогодні вирішуються у міру надходження. Гарний час для фінансових питань, комерційної діяльності. Стрижка істотно вплине на подальші події.\n10 лютого - Місячний календар на лютий 2017 року наполягає сьогодні боротися з нападами апатії усіма силами. День таїть в собі численні каверзи і перешкоди, тому всі поточні плани на бажано перенести на інший час.\n11 лютого - Весь негатив, накопичений за попередній період, може сьогодні відбитися на оточуючих, важливо взяти емоції під контроль. День призначений для заспокоєння, досягнення внутрішньої гармонії. Можна зайнятися медитацією або йогою.\n12 лютого - Місячний календар показує відмінний день для того, щоб провести його з друзями або коханими. Сприятливо відвідування святкових масових заходів. Сьогодні не можна займатися рутинною або виконувати якусь роботу з примусу. Зміна іміджу вплине на ставлення до вас оточуючих на краще. Одягатиметеся в яскраве плаття або костюм, щоб напевно створити настрій свята.\n13 лютого - Місячний календар продовжує балувати любителів подорожей. Сприятливий період для далекої поїздки або подорожі. Сьогодні відповідний момент для очищення й омолодження організму. Можна скористатися ситуацією і відвідати баню або сауну. Корисними будуть будь-які водні процедури.\n14 лютого - Чи не час для доленосних рішень, підписання важливих паперів або роботи з грошима. День підходить для повсякденних справ, які не потребують великого навантаження. Корисними будуть вечірні прогулянки на свіжому повітрі.\n15 лютого - Місячний календар вказує на час для домашнього вогнища. Сьогодні бажано провести день в домашній обстановці. Важливо приділити більше уваги сім'ї і дітям, чиї справи і турботи змусять забути про інші проблеми. Головне - проявити любов і розуміння до близьких.\n16 лютого - Оскільки місяць йде на спад, життєві сили і енергія на межі, вони виснажуються, що призводить до збоїв в організмі. З цього дня потрібно поступово переходити в «енергозберігаючий режим». Це дозволить працювати без надривів, вбереже здоров'я. Вибирайте зручні, теплі, мішкуваті речі, пастельні відтінки, зручне взуття.\n17 лютого - Місячний календар каже, що все емоції сьогодні краще тримати при собі, інакше це може обернутися великою сваркою. День, відповідний для укладення шлюбів, зміни робочого місця, а також для роботи в групі або колективі. Стильна стрижка зверне на себе увагу колег.\n18 лютого - День не підходить для подорожей, початку нових проектів, укладення договорів або угод. Час, що підходить для науки, навчання, отримання додаткової освіти. Весь досвід, набутий сьогодні, може в один прекрасний момент відмінно виручити.\n19 лютого - Місячний календар на лютий 2017 року сповіщає про необхідність витратити час на себе. Самотність сьогоднішнього дня може бути обумовлено пошуком себе або самооцінкою і самоаналізом. Відвідування культурних масових заходів просто протипоказано. Від стрижок краще відмовитися, однак день підходить для фарбування волосся.\n20 лютого - Не піддаватися смутку або песимізму - ось що сьогодні по-справжньому важливо. У місячному календарі настав час для нових справ, початку роботи над новими ідеями і проектами. Зміна гардеробу або його оновлення дозволять поглянути на себе по-новому.\n21 лютого - Місячний календар розмірковує про день, повний очікувань, однак вони будуть виправдані. Небажана поспіх, необдумані рішення - це може виявитися перешкодою на шляху до досягнення мети. Можна скористатися послугами перукаря - як тонування, так і фарбування, пройдуть успішно. Стрижка наповнить волосся силою і здоров'ям.\n22 лютого - Якщо на сьогоднішній день заплановано багато роботи, то її слід відкласти, оскільки надмірне навантаження або перенапруження можуть істотно вплинути на внутрішній стан. Також бажано уникати зустрічей і всіляких контактів.\n23 лютого - Місячний календар підказує, що сьогодні важливо уникати стресів, нападів меланхолії. День несприятливий для важливих справ, заняття бізнесом, а також для будь-яких починань. На сьогодні можна запланувати поїздку на море, відволіктися від повсякденної суєти. Вибирайте гардероб в синіх або блакитних тонах для додаткової умиротворення. В якості яскравого акценту червоний стане кращим супутником.\n24 лютого - Не рекомендується сьогодні планувати стрижки та фарбування - волосся стане неслухняними, млявими. Відповідний момент для великих справ і підприємств. Придбання будуть вдалими, тому похід по магазинах сьогодні доведеться як ніколи до речі.\n25 лютого - Місячний календар на лютий 2017 року радить перебувати в спокої. Варто відмовитися від планування навіть на найближчий час, так як життя все розставить по своїх місцях. День обіцяє бути вдалим для вирішення сімейних і побутових проблем. Кардинальна зміна зовнішності додасть впевненості та рішучості.\n26 лютого - Сьогодні варто уникати конфліктів і сварок. День призначений для підведення підсумків, аналізу минулого періоду, завершення поточної роботи. Бажано віддавати борги або виконувати дані обіцянки. Віддане сьогодні повернеться в стократному розмірі.\n27 лютого - Місячний календар показав, що сьогодні вкрай несприятливий день для фінансових угод або підписання важливих договорів. День відмінно підходить для занять творчістю, подорожей, поїздок на природу, а також сприятливий для торгівлі та бізнесу. Надає білому в гардеробі будуть як не можна до речі.\n28 лютого - Несприятливий день для стрижки та кардинальної зміни іміджу. Не варто сьогодні робити важливих рішень. Від серйозних покупок також краще відмовитися. Корисними будуть водні процедури (басейн, сауна, баня). Для поліпшення самопочуття також можна зайнятися східними єдиноборствами або записатися на танці.\nМісячний календар на лютий 2017 року допоможе не тільки дізнаватися знаходження місяця або знак зодіаку, але і визначати, наскільки ваші плани збігаються з впливом цього світила. Адже не завжди виходить так, як замислюється спочатку, тому важливо передбачити момент і правильно спланувати необхідне. Успіхів вам.


В Заозерному бунт: селяни хочуть приєднатись до Ладижина, а не до Немирова - Новини Вінниці Depo.ua\nВ Заозерному бунт: селяни хочуть приєднатись до Ладижина, а не до Немирова\nВ Тульчинській райраді наголошують, що остаточне рішення все ж має бути за жителями громади\n9 вересня 2015 13:45\nВ селі Заозерному Тульчинського району селяни вийшли на акцію протесту, повідомляє Depo.Вінниця із посиланням на канал "Україна".\nЖителі громади прагнуть, щоб їхня громада приєдналась до міста Ладижин, до якого лише 6 км, а не до Немирова, куди їхати аж 75 км. Вони самотужки організували громадські слухання, за результатами яких 98 % селян проголосували за приєднання до Ладижина.\nСільський голова Олександр Олійчук, який нещодавно побив пенсіонерку-інваліда, в свою чергу, хоче, щоб Заозерне саме стало центром об'єднаної громади. Натомість голова Тульчинської районної ради Олексій Авраменко наголошує, що остаточне рішення все ж має бути за селянами.\nМітки: #бунт #Вінниця #Немирів


7 рецептів хрустких вафель для вафельниці\nБагато ще з дитинства пам’ятають смак ароматних, солодких вафель, що готувалися мамою або бабусею по вихідним. Це ласощі тоді здавалося найкращим у світі. Зараз аналогічний десерт легко знайти в будь-якому супермаркеті, але домашню випічку складно затьмарити. Давайте ж навчимося готувати це блюдо самостійно з допомогою нехитрого кухонного пристосування. У цьому нам допоможуть декілька найбільш популярних рецептів хрустких вафель для вафельниці.\nТонкі хрусткі вафлі в электровафельнице\nДля створення чудового хрусткого десерту знадобляться доступні продукти.\nДля початку розтоплюємо в мікрохвильовці або на вогні вершкове масло, даємо трохи охолонути.\nВ цей час збиваємо з цукром яйця, поступово вливаючи молоко, а потім і масло.\nДодаємо заздалегідь просіяне борошно. Всі інгредієнти добре перемішуємо.\nВключаємо электровафельницу, змащуємо її поверхня невеликою кількістю рослинного масла.\nЗ допомогою ополоника акуратно виливаємо тісто на вафельницю, закриваємо прилад кришкою і починаємо випікати коржі (не довше 2 хвилин).\nГотові вафлі викладаємо на тарілку, при бажанні скручуємо, поки вони ще гарячі.\nДо столу частування можна подавати з будь-яким солодким наповнювачем або просто посипати цукровою пудрою.\nВіденські вафлі трохи товщі базової версії десерту, що ніяк не відбивається на їх дивовижному смаку.\nЩоб приготувати десерт, потрібні такі інгредієнти:\nЯйця з цукровим піском збиваємо. Додаємо кефір і акуратно все перемішуємо.\nВ окремій ємності змішуємо сухі компоненти: борошно, сіль, соду, ванілін і розпушувач.\nВиливаємо сюди ж яєчно-кефірну масу, ретельно перемішуючи кінцевий склад.\nМасло розтоплюємо в мікрохвильовці, чекаємо, поки воно трохи охолоне, і додаємо в тісто.\nВсі інгредієнти ще раз перемішуємо вінчиком, щоб не залишилося грудочок.\nРозігріваємо электровафельницу, змащуємо її маслом і викладаємо на середину декілька ложок тесту. Закриваємо стулки приладу і випікаємо золотисті коржі.\nДо столу страву подається гарячим в парі з будь-яким сиропом, ягодами або медом.\nНаскільки часто навіть самі господарські дами не готували вафлі, тільки десерт, створений за допомогою старої, радянської вафельниці, вийти самим смачним і пізнаваним. Щоб зробити улюблене частування, крім раритетної кухонного начиння знадобиться простий рецепт вафель.\nДивіться також: Торт Тачки — 5 рецептів дитячого торта з героями мультфільму «Тачки»\n1 ч. л. соди або розпушувача;\nЯйця з цукром і ваніліном збиваємо вінчиком або міксером, поки не вийде пишна суміш.\nОкремо змішуємо сметану з содою, а після перекладаємо компоненти до яєчної маси.\nДодаємо в миску розтоплене масло.\nПостійно перемішуючи тісто міксером, поступово вводимо в нього заздалегідь просіяне борошно.\nНаливаємо однакові порції суміші на розігріту вафельницю і випікаємо коржі. Час приготування – не довше 2 хвилин.\nЩоб вийшов десерт був точною копією свого радянського аналога, подавайте вафлі зі згущеним молоком.\nСмачні хрусткі вафлі-трубочки\nЦей десерт готується за рецептом звичайних вафель, які готуються в электровафельнице, але згорнутих в трубочку.\nЩоб зробити частування, підготуйте наступні продукти:\nЗ допомогою виделки розтираємо масло з цукром.\nДодаємо яйця і починаємо збивати масу міксером на низьких обертах.\nКоли цукор розчиниться, висипаємо ванілін, сіль і просіяне борошно. Добре перемішуємо інгредієнти, щоб не залишилося грудочок.\nПрогріваємо вафельницю і починаємо випікати коржі. Для цього наливаємо ополоником або ложкою невелику частину тіста на середину електричного приладу, і відразу ж стуляємо його стулки. Для повної готовності потрібно 2-3 хвилини.\nСкручуємо вафлі в трубочки ще гарячими. Викладаємо отримані елементи на решітку, щоб вони охололи і закріпилися у формі. Після можна перекласти їх на красиве блюдо і посипати цукровою пудрою.\nТакий нескладний рецепт хрустких вафель-трубочок допоможе всього за 30 хвилин зробити улюблений десерт.\nРада. Щоб вафлі стали більш хрусткими, додайте в тісто трохи картопляного крохмалю.\nЩе один варіант десерту, підготовлюваного за цікавою рецептурою. Вафлі по-голландськи виходять дуже ніжними і солодкими, хоча для їх створення знадобиться трохи більше часу.\nДивіться також: Пиріг з цибулею і яйцями – 6 швидких і смачних рецептів\nДля солодкого сиропу:\n1 ст. коричневого цукру.\nЗмішуємо в одній тарі теплу воду, столову ложку цукру і дріжджі.\nРозм’якшене масло збиваємо міксером, поки воно не стане світліше. Після додаємо до нього залишився цукор, корицю і сіль.\nВбиваємо в масляну суміш яйця, а потім вливаємо дріжджі.\nЗалишилося лише додати борошно і замісити однорідне тісто. Перед використанням йому необхідно підійти, тому залиште масу на 40-60 хвилин в теплому місці.\nВ цей час готуємо сироп. Змішуємо цукор з корицею і медом. Відправляємо отриману суміш на вогонь і варимо її не довше 10 хвилин при середній температурі. Після додаємо вершкове масло. Можна покласти трохи солі для смаку.\nТісто для вафель підійшло, а значить, можна включати прилад. З солодкої основи формуємо невеличкі кульки, викладаємо їх на центр вафельниці, добре придавлюємо кришкою і залишаємо пропікається на 2-5 хвилин.\nЩоб вийшла вафля була ідеальною, обрізаємо її нерівні краї. Тепер кожен елемент поділяємо навпіл, промазуємо сиропом і ще гарячим подаємо десерт до столу.\nСправжнім цінителям шоколаду сподобається рецепт брюссельських вафель, які з легкістю готуються у звичайному электровафельнице.\n125 г вершкового масла високої жирності;\nРозтоплюємо вершкове масло, додаємо до неї какао.\nЯйця поділяємо на білки і жовтки. Жовтки перетираємо з цукром і додаємо до маслу.\nЗасипаємо просіяне борошно, перемішуємо всі інгредієнти.\nВиливаємо в тісто молоко і перемішуємо все до тих пір, поки суміш не стане однорідною.\nБілки збиваємо з дрібкою солі до утворення стійкої маси.\nПерекладаємо цю суміш в основну миску і акуратно з’єднуємо всі компоненти.\nНакладаємо в розігріту вафельницю 3 ложки тіста, закриваємо кришку і чекаємо близько 3 хвилин, поки корж повністю не пропечеться.\nПоки вафлі остигають, готуємо глазур. Для цього розтоплюємо на водяній бані два виду шоколаду, а після додаємо молоко. Перемішуємо обидва інгредієнта до тих пір, поки маса не вийде однорідної.\nЩе теплі вафлі поливаємо шоколадною глазур’ю і відразу ж подаємо до столу.\nДивіться також: Шарлотка з вишнею – 7 простих і смачних рецептів\nРада. Розкрити ніжний смак шоколадного частування допоможуть горіхи. Просто посипте готовий десерт подрібненими ядрами або додайте невелику їх кількість в тісто.\nБельгійські хрусткі вафлі\nОсобливість наступного виду вафель – м’яка середина і хрусткі краю.\nЩоб приготувати смачні домашні вафлі по бельгійському рецептом, слід запастися такими продуктами за списком:\n4 ст. л. коньяку;\nДріжджі розвести в 50 мл теплого молока і залишаємо суміш, поки на поверхні не з’явиться піна.\nЗ’єднуємо просіяне борошно з цукром і сіллю. Вбиваємо одне яйце і добре перемішуємо всі інгредієнти.\nВливаємо опару і знову змішуємо компоненти.\nДодаємо молоко, ванілін і яйця, що залишилися.\nПісля чергового перемішування вливаємо розтоплене масло і коньяк.\nЗамішуємо тісто, накриваємо його кухонним рушником і залишаємо в теплому місці на 60-90 хвилин.\nПеред подальшою готуванням ще раз вимішуємо тісто, після ділимо на рівні частини і запікаємо в вафельниці.\nЯк прикрасити і з чим подавати домашні вафлі\nЕлектрична вафельниця – ідеальне пристосування для приготування смачного десерту. Але мало просто приготувати вафлі, потрібно ще зрозуміти, з чим краще їх подавати. Отже, головне, щоб до столу вафлі підносилися гарячими, і обов’язково з яким-небудь солодким доповненням.\nЄ кілька непоганих ідей для подачі частування:\nЗі збитими вершками, шматочками бананів і свіжою м’ятою.\nЗ медом і малиною (або лохиною).\nЗ вершковим морозивом, карамельним соусом.\nЗ шоколадною глазур’ю, збитими вершками і чорничним соусом.\nВаріацій різних доповнень до вафель існує безліч, і всі вони залежать виключно від особистих уподобань того, хто їх готує. Подавайте частування з ароматним квітковим чаєм, компотом чи кави. І, звичайно ж, творіть із задоволенням!


У Бердичів громадський транспорт відновить роботу з першого червня / / : Бердичівський погляд\nУ Бердичів громадський транспорт відновить роботу з першого червня\nМіський автотранспорт відновить роботу з 1 червня. Відповідне рішення було прийняте на засіданні комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, що відбулось 22 травня. Головна умова – дотримання протиепідемічних заходів.\nБез захисної маски чи респіратора ні водії, ні пасажири перебувати у громадському транспорті не можуть. Перевезення пасажирів здійснюватиметься в межах кількості місць для сидіння.\n«Автоперевізники визначають відповідальну особу, яка проводить температурний скринінг усім працівникам перед початком робочої зміни. Працівники, в яких при проведенні температурного скринінгу виявлено температуру тіла понад 37,2 °С або ознаки респіраторних захворювань не допускаються до виконання обов’язків. При проведенні вимірювань температури тіла контактним методом, необхідно забезпечити обов’язкову дезінфекцію виробу, яким здійснюється термометрія, після кожного його використання згідно з інструкцією виробника дезінфекційного засобу», - йдеться в рішенні комісії.\nТранспортний засіб підлягає вологому прибиранню з використанням миючих та дезінфікуючих засобів, в тому числі, обробці місць контакту рук пасажирів (поручні, місця сидіння тощо) перед кожним рейсом. За можливості, біля вхідних дверей транспортного засобу доцільно розмістити спиртовмісні антисептики.\nВартість проїзду не змінюється. Пільги теж залишаються. Та окремо заступник міського голови Сергій Онофрійчук звернувся до бердичівлян пенсійного віку, аби вони утримались від користування маршрутками у години «пік». У громадському транспорті заборонено стояти, тож пенсіонери мають з розуміння віднестися до тих, хто працює та поспішає на роботу.


26 жовтня 2018 року психолог Запорізької школи-інтернату «Козацький ліцей» Пугач Лілія Василівна брала участь у Міжнародній науково-практичній конференції «Цькування у шкільних колективах (булінг): політики і практики запобігання та подолання», яка проходила у м. Київ.\nОтримані знання та досвід стали основою для проведення психологічного семінару «Профілактика булінгу в шкільному середовищі» для педагогів «Козацького ліцею», який відбувся 31 жовтня 2018 року.\nПід час семінару учасники визначили поняття булінгу, його суттєві ознаки та основні причини. Працюючи в групах, проаналізували ситуації прояву агресії, визначили структуру булінгу та обговорили наслідки для всіх учасників конфлікту: жертв, кривдників, спостерігачів.\nЗаключним етапом семінару була розробка технології реагування педагогів «Козацького ліцею» в можливих ситуаціях булінгу.


Суди Нідерландів та Люксембургу відхилили апеляцію "Газпрому" - ВГОЛОС\nСуди Нідерландів та Люксембургу відхилили апеляцію “Газпрому”\n19.07.2019 | 14:29\nСуди Нідерландів та Люксембургу відхилили апеляцію “Газпрому” на рішення Стокгольмського арбітражу.\nПро це повідомляє «Інтерфакс-Україна» з посиланням на пресслужбу “Нафтогазу”.\nЗазначається, що апеляційний суд Амстердама (Нідерланди) відхилив скаргу “Газпрому” (РФ) щодо юрисдикції суду, підтвердивши свої повноваження у справі про визнання і примусове виконання рішення Стокгольмського арбітражу на території Нідерландів.\nВідповідно до пресрелізу НАК “Нафтогаз України”, відповідне рішення суд прийняв 8 липня 2019 року.\nКрім того, того ж дня рішення на користь “Нафтогазу” прийняв і Окружний суд Люксембургу, який відхилив скаргу “Газпрому” і підтвердив арешти щодо російської компанії на території країни в рамках примусового виконання рішення Стокгольмського арбітражу.\nУ березні 2019 року Нафтогаз повідомив, що розпочав процес стягнення активів з “Газпрому” за рішеннями Стокгольмського арбітражу у Люксембурзі. Наразі Нафтогаз прагне конфіскувати активи “Газпрому” у європейських країнах і США та їхнім коштом погасити близько 2,7 мільярда доларів, які “Газпром” винен за рішенням арбітражного суду у Стокгольмі.\n“Нафтогаз” судиться з “Газпромом” від 2014 року щодо двох великих питань: ціни на російський природний газ і транзит. 22 грудня 2017-го “Нафтогаз” заявив, що виграв арбітраж проти російського “Газпрому” у справі про постачання газу.\nНагадаємо, що Міністерство економічного розвитку РФ у повному обсязі задовольнило заявки компаній «Роснєфть» і «Лукойл» на поставку скрапленого газу в Україну протягом липня.\nТеги:Газпром Нафтогаз Стокгольм Суди Нідерландів та Люксембургу\nУ Києві зафіксували рекордну кількість нових випадків COVID-19: захворіло багато дітей\n«У кілька разів»: екс-голова Генштабу ЗСУ порівняв потенціал сучасного озброєння української та російської армій\nПарадокси регресивного лібералізму\n“Протестувальники пи*дять ОМОН! Такого не було з 90-х!” Протести у Білорусі спалахнули потужною силою (відео)\nУ мережу “злили” фото нової форми збірної України з футболу\nЯк Садовий кілька місяців тому обіцяв врятувати «Карпати»