Віцеміністр: Росія загострює ситуацію для подальших поступок з боку Заходу - Українська Служба - polskieradio.pl\nВіцеміністр: Росія загострює ситуацію для подальших поступок з боку Заходу\nНа думку віцеміністра закордонних справ Павела Яблонського, збільшенням ескалації поблизу кордонів України Росія хоче добитися політичних або економічних поступок, наприклад, щодо Nord Stream 2\nПрезидент РФ Путін\tPAP/EPA/ALEXEI DRUZHININ / SPUTNIK / KREMLIN POOL\nУ посиленні конфлікту з Україною Росії, ймовірно, йдеться про погіршення тимчасової ситуації, аби потім повернутися до попереднього стану, також неприйнятного, щоб він був визнаний нормальним. Про це у четвер сказав заступник міністра закордонних справ Польщі Павел Яблонський.\nВіцеміністр в етері радіо Wnet відповів на запитання про можливий розвиток ситуації після скупчення російських військ поблизу кордону з Україною. Він вважає, що Росія знову хоче поліпшити свою політичну позицію, одержуючи за виведення військ, наприклад, визнання існування фіктивних «державок».\nЗа словами Яблонського, іншим варіантом за відведення військ може бути спроба завершення Nord Stream 2, що дозволяє оминути Україну у транспортуванні газу до Європи і, як наслідок, дає можливість шантажувати Київ перекриттям постачань газу, аби Київ змінив ставлення до Росії.\nНа думку віцеміністра закордонних справ Польщі, така ескалація на кордоні з Україною потрібна Росії навіть якщо вона не почне користуватися нею зараз, а посилить її трохи пізніше.\nЯблонського запитали, чи не можна виключати, окрім цих спроб змусити до політичних чи економічних поступок, вигідних Росії, військовий варіант.\nНа його думку, цього не можна виключати, оскільки Росія, керована сьогодні режимом Путіна, здатна на багато видів діяльності - як у Грузії, так і раніше в Чечні, або, наприклад, на вбивства чи замахи на політичних опонентів.\n«Це свідчить про те, що Росія здатна на абсолютно злочинні дії, і це потрібно мати на увазі», - сказав Яблонський. Він зазначив, однак, що аналізуючи варіанти, більш ймовірним є те, що ескалація можлива для досягнення політичних цілей.\nЯблонський підкреслив, що дії польської дипломатії, вплив на партнерів та сторони, повинні повернути Росію до держави, яка відповідає міжнародному праву та стану до 2014 року - гібридної війни та створення фіктивних республік на Сході України.\nЗаступник очільника Міністерства закордонних справ вважає, що дипломатичні дії повинні переконати Росію, що в разі вжиття будь-яких заходів вона зіткнеться із відповіддю, якою мають бути санкції, що вже нині застосовуються. За його оцінкою, вони ефективні, Росія їх відчуває, а також влада в Кремлі, яка переслідує свої особисті інтереси.\n«Наступні транші санкцій, їхнє наступне посилення, є доречними, тому що ця влада розуміє аргумент сили, і якщо хтось показує слабкість, вона трактує це як доказ того, що її рішення про ескалацію та провадження злочинної діяльності було правильними», - сказав заступник голови Міністерства закордонних справ.\nПобач більше на цю тему: Росія російська агресія Україна Донбас російські провокації російсько-українська війна\nНАТО закликає Росію відвести від України свої війська\nВодночас Україна заликає Альянс до негайних та рішучих дій зі стримування Росії\nМіністр закордонних справ України Дмитро Кулеба і генеральний секретар НАТО Єнс СтолтенберґFoto: PAP/EPA/Francisco Seco / POOL\nНАТО закликало Росію припинити провокації та відвести свої війська від кордонів України, а також із анексованого Криму. Київ закликав до підтримки та дій, що стримають Москву. Це питання було у вівторок темою надзвичайного засідання Комісії НАТО-Україна у Брюсселі. Про це в осідку Північноатлантичного альянсу міністр закордонних справ України Дмитро Кулеба спілкувався із генеральним секретарем НАТО Єнсом Столтенберґом. «Росія мусить зрозуміти, що Україна не належить до російської зони впливу, вона належить до західного світу демократії», - наголосив Кулеба.\nОчільник НАТО сказав, що впродовж попередніх тижнів Росія перекинула до кордонів з Україною тисячі військ, готових воювати. Це найбільше скупчення російських сил від анексії Криму. „Російські дії необґрунтовані, незрозумілі та глибоко тривожні. Росія мусить завершити провокації і негайно зменшити напруженість”, - сказав Столтенберґ.\nОчільник української дипломатії Дмитро Кулеба закликав Захід до швидких та рішучих дій. „Росія повинна зрозуміти, що Захід не дозволить Росії знищити українську демократію і суверенітет. Ціна запобігання війні буде нижчою, ніж її наслідків. Ліпше діяти зараз”», - наголосив Дмитро Кулеба і закликав до підтримки зі зміцнення оборонних можливостей України та санкцій проти Росії. Він підкреслив, що якщо Москва зробить зухвалий крок, то вона заплатить за це високу ціну.\nВодночас, за даними української військової розвідки, росіяни перевозять своїх військових на окуповані терени Донбасу. Протягом останніх кількох днів Москва перекинула через неконтрольовані Києвом відрізки кордону приблизно 250 російських військових та декілька тисяч тонн палива. За попередніми даними української армії, нині проросійські сили на Донбасі налічують 28 тисяч осіб, якими командують 2 тисячі російських кадрових офіцерів. Щодня окупаційно-терористичні війська Росії здійснюють обстріли українських позицій, що майже щодня призводять до загибелі українських захисників.\nПобач більше на цю тему: НАТО Україна Росія російська агресія Донбас окупація провокації\n«GPC»: За крок від війни в Україні\nПутін сумує за імперією, а дестабілізація сусідніх країн є невід’ємною постійною стратегією Москви, як протистояти розбійницькій політиці Кремля?\nЗбройні сили України під час бойових навчань (ілюстрація)Foto: Адміністрація Президента України, CC BY-SA 2.0, via Wikimedia Commons\nОфіційно пов'язана з маневрами «Запад-2021» концентрація російських сил на кордоні з Україною є найбільшою від 2014 року. Чи закінчиться все це лише маневрами? Цим на шпальтах «Gazeta Polska Codziennie» пише публіцист Томаш Телюк.\nНапруженість на російсько-українському кордоні зростає у зв'язку з надзвичайною концентрацією військ, що у Москві пояснюють маневрами «Запад-2021». Звучать навіть конкретні дати можливих військових дій, хоча загострення наступальних дій відбувається вже тижнями. Знову гинуть люди. Конфлікт вже забрав 19 тисяч життів. Російська редакція німецького суспільного мовника Deutsche Welle вважає, що найбільш вірогідною датою російської агресії є травень.\nЗа словами оглядача видання DW Івана Преображенського, «схоже, що Кремль бере Україну у лещата з півдня та сходу». «Якщо Росія насправді готується відкрито вводити війська на українську територію, наприклад, під приводом миротворчої операції, то не раніше, ніж у травні 2021 року», - вважає він. За словами Преображенського, кількісна участь військ є надто великою і надто затратною для бюджету держави, аби це мало закінчитися тільки маневрами.\nНа погляд експертів, нині Кремль хоче побачити, скільки він може собі дозволити після вибору президента США Джо Байдена. Як нагадує Телюк, анексія Криму відбулася за дуже слабкої каденції Барака Обами, компрометуючи безпекову політику глобальної супердержави. Пасивними щодо агресивних вибриків Росії залишаються також головні країни Європейського Союзу: Німеччина та Франція. Як пише публіцист, західні сусіди Польщі розраховують на дешеве постачання газу з Росії, а також обмірковують купівлю коронавірусних вакцин без урахування рішення Брюсселя. Все це у переддень військового шоу, скерованого саме проти Заходу, наголошує Телюк.\nУтім пасивною не залишається Польща як лідер Трьох морів, продовжує автор статті. «Наша країна дуже добре знає, що об’єднані держави Центральної Європи у поясі Балтійського, Адріатичного та Чорного морів є дуже сильними та можуть протистояти розбійницькій політиці Кремля. До Києва поїхав міністр закордонних справ Збіґнєв Рау, який запевнив українців у нашій підтримці та дружбі (…) Україна все голосніше заявляє про свої прагнення до партнерства з НАТО та ЄС», пише Телюк.\nНе змінюється натомість ситуація у Москві. Як нагадує автор, вже минуло сім років від анексії Криму. З нагоди роковин окупації цієї частини України Путін організував на анексованому півострові політичне шоу – вабив інвестиціями та баченням добробуту. Однак дійсність є іншою – цей бідний регіон завмер через введені Заходом санкції, нагадує публіцист.\nТривожними були також слова про можливе звільнення чергових втрачених після розпаду СРСР республік. «Путін сумує за імперією, а дестабілізація сусідніх країн є невід’ємною тривалою стратегією Москви», наголошує Телюк.\nЯк нагадує він, нещодавно Путін підписав закон, що дозволить йому ще двічі бути президентом Росії. Теоретично він може залишатися у владі до 2036 року і тоді він був би найдовше правлячим російським диктатором від часів Сталіна, який був лідером Радянського Союзу протягом 29 років. Документ запевняє володарю Кремля недоторканість, імунітет, завдяки чому він може уникнути висунення йому будь-яких обвинувачень, а тому Путін може діяти все сміливіше, припускає автор.\nУтім, як пише Томаш Телюк, українці вже не розраховують тільки на себе. Порівняно із попередньою війною, українські війська значно ліпше підготовлені, озброєні та підготовлені дати відсіч ворожим силам. Не тільки самотужки. Багато років, як пише публіцист, помітне дуже інтенсивне зближення з одним із членів НАТО – Туреччиною. Розвивається військова співпраця, а Київ підписує з Анкарою угоди на виробництво та постачання бойових дронів Bayraktar TB2. Звучать спекуляції, що Київ хоче повернути Донецька і Луганськ до кінця цього року. Однак побічним ефектом такої операції може стати розлиття конфлікту на сусідні країни та наплив ісламістом у цей регіон Європи. Україна стала би черговою важливою гарячою точкою після Кавказу та Балкан, продовжує публіцист.\nЧи в Кремлі намагаються оживити відтермінований у часі проєкт створення «Новоросії»? Потрібно пам’ятати, що Росія дестабілізує регіон також у сепаратистському Придністров’ї, збільшує присутність у Чорному морі, постійно веде гібридну війну із Заходом через провокації та дезінформацію. Все чіткіше у конфлікт долучається Білорусь, посилюючи репресії, перераховує автор.\nТелюк теж не виключає, що можливий збройний конфлікт є насправді війною за воду. Російські війська мали би просунутися вглиб на кількадесят кілометрів, аби відкрити дамбу, що блокує потік води на окупований Крим, а це означатиме кривавий конфлікт. З іншого боку, як пише публіцист, росіяни мусять захищати єдину нитку, що сполучає Крим з Росією, тобто міст над Керченською протокою. Він додає, що це порівняно легка військова ціль і росіяни можуть очікувати контрудару, адже не все мусить відбуватися за задумом Москви.\n«Активність Росії є тестом для НАТО і США. Нині важко передбачити, як поведеться адміністрація Байдена», - підсумовує Томаш Телюк на шпальтах «Gazata Polska Codziennie».\nПобач більше на цю тему: війна Донбас Крим Україна Росія російська агресія НАТО США Путін\n«Військовий театр Путіна біля кордонів України»\nЧи піддадуться Київ і Захід, передусім, США, на провокації та спектакль Москви, що розігрує Путін навколо кордонів України?\nПрезидент РФ ПутінFoto: PAP/EPA/ALEXEI DRUZHININ / KREMLIN / SPUTNIK / POOL\nПерш ніж росіяни напали на Грузію у серпні 2008 року, вони протягом багатьох тижнів влаштовували невинні та нешкідливі на вигляд військові інциденти на кордоні Південної Осетії, Абхазії та узбережжя Чорного моря. Про те, «що грузинський урок говорить про ігри в Україні», - пише Збіґнєв Парафіанович на шпальтах «Dziennik Gazeta Prawna».\nЯк нагадує автор, американці, які тоді підтримували і консультували Міхеїла Саакашвілі, добре усвідомлювали той факт, що мова йшла про те, щоб змусити емоційного і часто некерованого президента Грузії реагувати конкретно. Найкраще - це якийсь разючий злочин проти цивільного населення, щоб виправдати необхідність «принести мир» в регіон, залитий кров'ю.\nНемає двох однакових воєн, зауважує публіцист. Однак схематично шукається причина, щоб їх розпочати. Як пише автор, якщо нинішні переміщення російських військ навколо українських кордонів, на Донбасі та в Криму перетворяться у відкритий конфлікт, то світ, швидше за все, спочатку почує про «злочин, скоєний українськими націоналістами». І саме цього сьогодні, за словами Парафіановича, бояться польські військові та дипломатичні кола. «Варіант, при якому Росія буде перекручувати сценарій з виною чи, принаймні, співучастю українців у метатезі. І Захід почне вірити в це (особливо Франція та Німеччина), оскільки насправді хоче вірити цьому сьогодні. Буквально декілька днів тому, після російсько-німецьких переговорів щодо ситуації на Донбасі, в німецьких документах з’явилося скандальне положення, яке симетрично просило обидві сторони не створювати напруженості. Ніби забуваючи, що Україна на Донбасі вдома і захищає свою територію, а не діє як агресор», - підкреслює автор статті.\nПарафіанович зауважує що влада у Києві при цьому робить багато, аби не піддатись провокаціям. У районі так званої лінії розмежування розгорнуті регулярні підрозділи.\nВін зауважує, що після вторгнення у Грузію в 2008 році і поразки Саакашвілі, у якого тоді здали нерви, військові та спецслужби НАТО назвали російську тактику PDE (провокація, обман, захоплення). «Те, що ми спостерігаємо сьогодні навколо України та в Україні, є подібним. І влада у Києві, і Захід, особливо американська адміністрація, провокуються. У театрі, який готують росіяни, кожен має свою роль. Те, чи не відбудеться цей спектакль за правилами, запропонованими Путіним, багато в чому залежить від неросійських акторів. Якщо дозволять себе спровокувати і не побачать підступу, вони опиняться у пастці. Пастці „визволення” України від влади „фашистського режиму” миролюбною Росією», - застерігає Парафіанович.\nНа завершення автор нагадує, що у квітні 2008 року, незабаром після саміту НАТО в Бухаресті, на якому було вирішено, що Грузія має шанс на План дій щодо членства в НАТО - російський генерал і тодішній командувач Північно-Кавказьким військовим округом (нині Південний військовий округ) Алєксандр Баранов заявив, що його сили відповідають за підтримку миру в регіоні. У липні 2008 року відбулися маневри на Кавказі 2008. Після цього відбувся плавний перехід до вторгнення. Подібно і сьогодні. Росія, можливо, не в змозі дозволити собі велику операцію. Але для корекції кордонів навколо сепаратистських республік та подальшого послаблення України, абсолютно, - підкреслює Збіґнєв Парафіанович у «Dziennik Gazeta Prawna».\nПобач більше на цю тему: Путін Росія війна Україна Донбас Крим російська агресія\nПід час відеоконференції Північноатлантичної ради, глави дипломатії та міністри оборони країн НАТО обговорювали питання скупчення російських військ у прикордонних з Україною зонах. З боку Польщі виступив міністр закордонних справ Збіґнєв Рау та міністр національної оборони Маріуш Блащак.\nГенеральний секретар НАТО Єнс Столтенберґ, 14 квітня 2021 р. Foto: PAP/EPA/KENZO TRIBOUILLARD / POOL\nУчасники конференції погодились, що переміщення російських військ провокує зростання напруженості ситуації у всьому регіоні. Окрім того, вони звернули увагу на інші агресивні дії Кремля.\n«На цей момент дії Росії можна визнати чи не найбільшою загрозою європейській безпеці», – сказав міністр Рау. Глава польського МЗС висловив занепокоєння відсутністю конструктивної реакції Росії на дипломатичні заклики щодо деескалації, котрі проводяться в рамках Віденського документа ОБСЄ. Міністр Рау також проінформував союзників про свій останній візит до Києва та вказав на необхідність прийняття конкретних рішень для підтримки суверенітету й територіальної цілісності України.\nГоловною темою конференції Північноатлантичної ради було, зокрема, закінчення військової присутності НАТО в Афганістані. Під час зустрічі була досягнута домовленість, що виведення солдатів розпочнеться 1 травня, а завершення операції – 11 вересня. Цього дня припадає 20-та річниця з моменту терактів у Нью-Йорку та Вашингтоні, які спровокували до реакції союзників та призвели до направлення військ в Афганістан.\n«Завдяки нам Афганістан не є безпечним місцем для терористів, котрі планують здійснювати напади на наші країни», – сказав генеральний секретар НАТО Єнс Столтенберґ. Він визнав, що рішення про виведення військ було непростим та водночас ризикованим. «Виведення військ було довготривалим приготуванням. Тепер громадянам Афганістану доведеться будувати міцний та тривалий мир», – додав глава НАТО.\nЕксголова Пентагону: Потрібно більше військ США у Польщі, Болгарії, Румунії\nЗа словами Марка Еспера, Вашингтон має розгорнути більше американських сил у Польщі, Болгарії, Румунії, а також країнах Балтії для стримування агресії Росії\nАмериканський військовий (ілюстрація)Foto: Military_Material/Pixabay\nЕксочільник Пентагону Марк Еспер вважає, що влада Сполучених Штатів повинна відправити більше військ до Польщі, Болгарії та Румунії. Завдяки цьому, на його думку, буде простіше стримувати можливу агресію з боку Росії.\n«Я думаю, що ми мусимо надалі протистояти Росії та намагатися стримувати її шкідливі дії», - сказав у розмові із агентством Reuters Еспер. Тому теж, на його погляд, Вашингтон повинен розгорнути більше солдатів у Польщі, Румунії та Болгарії, а також, можливо, у країнах Балтії. «Якщо не на постійно, то на основі ротації», - зауважив голова Пентагону за часів президентства Дональда Трампа.\nНагадаємо, у середу під час відеоконференції міністрів оборони та міністрів закордонних справ НАТО, усі 30 країн Північноатлантичного альянсу заявили про солідарність з Україною у зв’язку із концентрацією російських сил біля українських кордонів. Натівські міністри закликали Росію негайно відвести війська від кордонів та із незаконно анексованого Криму.\n«Міністри з кожної країни висловили занепокоєння найбільшою концентрацією військ Росії поблизу кордонів України від 2014 року», - сказав, у свою чергу, американський державний секретар Ентоні Білнкен. Він підкреслив, що якщо Росія здійснити військові дії проти України, то заплатить за це.\nСтурбованість у зв’язку із скупченням російських військ при українському кордоні і на окупованому Криму, а також підтримку суверенітету і територіальній цілісності України висловили теж під час телефонної розмови президент США Джо Байден та канцлерка Німеччини Анґела Меркель.\nТакож Речник високого представника Європейського Союзу із закордонних справ Жозепа Борелля Петер Стано у відповідь на запитання Польського пресового агентства (PAP) заявив, що «ЄС дуже рішуче і непохитно підтримувало і підтримує територіальну цілісність і суверенітет України».\n«Не ми повинні аналізувати причини та мотивацію таких дій, але ЄС дуже чітко за різних нагод дав зрозуміти свою стурбованість масовою концентрацією російських військ (на кордоні з Україною)», - додав він. Він також висловив сподівання, що напружена ситуація між Україною та Росією не перетвориться на відкриту війну.\nПобач більше на цю тему: російська агресія Україна Донбас Польща Росія війна американські війська армія США


У Тернополі все ніяк не поділять гроші - Лента новостей Тернополя\nНавколо обласного бюджету на дві тисячі тринадцятий рік досі тривають дискусії. Кошторис ще не прийнятий, натомість у Тернопільській облраді чи не щодня проводять засідання постійних комісій, на яких обговорюють розподіл грошей. Чи підходить фінансовий документ працівникам освіти, науки, спорту та туризму, дізнавалися члени комісії одинадцятого січня.\nВіталій Шафранський, голова освітньої комісії Тернопільської обласної ради:\n«Є заступник голови обласної державної адміністрації Василь Володимирович Гецько, є пан Скибиляк, який представляє фінансове управління, на комісії є начальник управління обласної державної адміністрації. По черзі керівників кожної структури, ми будемо запрошувати, буквально п’ять хвилин часу на одну структуру»\nІ п’яти хвилин членам комісії вистачало для того, щоб вислухати доповідачів та посперечатися. Адже, за словами керівників деяких освітніх закладів, грошей на все їм вже вистачає і вони задоволені бюджетом дві тисячі тринадцять.\nРоман Пахолок, директор Чортківського обласного педагогічного училища ім. О. Барвінського:\n«Бюджетний запит на 2013-й рік дозволить задовольнити виплату заробітної плати на 100 відсотків, стипендію на 100 відсотків, енергоносії на 100 відсотків. При даному бюджеті училище може добре працювати, розвиватися і давати добрі результати конкурентоздатних випускників на сучасному ринку праці в Україні»\nЧимало обласних освітніх установ потребують ремонту чи поповнення штату працівників. На це коштів немає. Тому керівники деяких установ обходитимуться власними силами, використовуючи спецфонди.\nАфанасій Ломакович, ректор Кременецького обласного гуманітарно-педагогічного інституту ім. Т. Шевченка:\n«Все те, крім заробітної плати, її ми також частково виплачуємо за рахунок спецкоштів, крім стипендії, крім тепла, крім світла, решту проплачуємо за рахунок зароблених грошей. В минулому році ми заробили приблизно 9 мільйонів, з них 4,1 мільйона, ми вклали в ремонтні роботи, тому що корпусам більше двох сотень років, вони в аварійному стані. Ми змушені практично всі зароблені гроші вкладати в ці будови, щоб вони повністю не завалилися».\nПостійні комісії надалі розглядатимуть питання фінансування й інших галузей життєдіяльності. Лише після всіх обговорень відбудеться бюджетна сесія Тернопільської обласної ради.


5 ознак, що ваша дитина буде розумніша за однолітків - Останні новини - Сімʼя\n11 квітня 2020, 11:39 Читать новость на русском\nНижче наведені кілька цікавих висновків, зроблених дослідниками, які дадуть вам кілька підказки щодо цього, пише видання "Воспитай".\nЦікаво! Мама поділилася секретом, який допомагає її дитині за 5 хвилин зосередитися на навчанні вдома\nВаша дитина рано навчилася читати\nЯкщо ваша дитина виросте розумною, то за це потрібно дякувати генам мами, як говорять безліч досліджень. Наприклад, в 2006 році було з'ясовано, що гени, пов'язані з когнітивними здібностями, розташовані в жіночій статевій Х-хромосомі.\nМама передає гени дитині, зокрема і когнітивні здібності / Фото "Відомості"\nХаос, який залишають після себе діти, не такий поганий, як ви його сприймаєте. Діти, які грають в безладі, швидше за все, виростуть креативними. Так вважав навіть Альберт Ейнштейн: "Якщо безлад на столі означає безлад в голові, то що ж тоді означає порожній стіл?".\nВ ході дослідження вивчалися дані 100 000 британських громадян з UK Biobank – ресурсу охорони здоров'я, який зберігає дані про населення країни.\nЧитайте також! 5 важливих уроків, яким батьки повинні навчити своїх доньок про здорові стосунки


Як покласти тепла підлога під плитку правильно: відеоінструкції з установки своїми руками, вартість монтажу, фото і ціна\nГлавная » Підлога » Як покласти теплу підлогу під плитку самостійно\nЯк покласти теплу підлогу під плитку самостійно\nВаріантів того, як укласти теплу підлогу під плитку, по суті, небагато і всі вони обмежуються різновидами водяного або електричного контура. Всі процеси виконання робіт тут пов’язані з рівною поверхнею, якою є бетонна або цементно-пісочна стяжка, на яку і укладається система підігріву, а далі вже залежить від виду обігрівача, хоча принцип завжди залишається незмінним.\nМи зараз поговоримо про установку водяного контуру, як найбільш затребуваного, і подивимося тематичне відео в цій статті.\nВстановлення теплої підлоги під плитку в розрізі\nМонтаж водяного контуру під плитку\nОсновні елементи заливки водяної підлоги під плитку\nНа малюнку вгорі ви бачите, як правильно покласти теплу підлогу під плитку, але це тільки принцип збірки і на практиці деякі нюанси (особливо підстава) можуть відрізнятися.\nТакою підставою можуть бути або бетонні перекриття, де утеплювач укладається зверху, або цементно-пісочна або бетонна стяжка підлоги, яка утеплюється знизу, перед заливкою. Для чого це потрібно і як це зробити ми розглянемо нижче, але будемо звертати увагу саме на другий варіант, як більш складний у виконанні.\nІнші прошарки, такі як фольгований відбивач, водяний контур, залитий стяжкою і керамічна плитка на клею залишаються незмінними. Можна також згадати, що в разі монтажу електричного контура (мати, ІПО) кахель іноді встановлюють відразу, не заливаючи стяжки, а намазуючи клей прямо на обігрівач. Робити так, звичайно, можна — інструкція дозволяє, але стяжка в будь-якому випадку краща.\nПорада. Щоб полегшити монтаж кожного шару, вам слід відбити загальний рівень, приблизно, на рівні грудей або пояса за допомогою водяного (лазерного) рівня і чоклайна (малярного шнура). Потім ви зможете опустити цю лінію на будь-яку висоту за допомогою рулетки і того ж шнура, щоб не встановлювати рівень кожного шару окремо.\nПідстава для водяного контура\nЯкщо вам доведеться своїми руками заливати стяжку підлоги по грунту, то в першу чергу переконайтеся в його стабільності, тобто, якщо він відноситься до розряду пучинистих, то його прибирають і замінюють іншим, але на практиці альтернативою зазвичай служить пісок.\nПісочна подушка вам буде потрібна в будь-якому випадку, щоб на неї засипати утеплювач або щебінь, але під неї потрібно підстелити гідроізоляцію — для цього найчастіше використовують щільну целофанову плівку або рифлений гідробарєрз того ж матеріалу. Якщо целофан укладають поверх піску під керамзит або щебінь, то в 50% випадків він продавлюється під подальшим вертикальним навантаженням.\nОтже, шар піску повинен бути не менше 20 мм, а ось керамзит будете засипати за потребою, а, можливо, якщо ви живете в південному регіоні, не станете робити цього взагалі, замінивши його щебенем.\nПоверх сипучих матеріалів встановлюються маяки, за якими і заливається нижня стяжка, що служить підставою всієї конструкції. Заливку можна здійснювати як цементно-пісочним розчином, так і бетонною сумішшю — зміниться ціна, але при цьому підвищиться жорсткість.\nПоширення теплових потоків\nНа висохлу нижню стяжку укладають фольгований відбивач на вспіненому поліетилені, а вже на нього монтують саму трубу, яка може бути з поліетилену або металопласту і мати зовнішній діаметр 20 або 16 мм.\nВідбивач з підкладкою в цьому випадку обов’язковий, адже хоча теплові потоки від контуру поширюються у вигляді воронки, під кутом 45⁰, як це показано червоними стрілками на фото вище, інфрачервоне випромінювання розходиться на 360⁰, і фольга буде відбивати його на верхню стяжку.\nВ якості консолей для труби можна використовувати спеціальні килимки або планки, де передбачені посадочні місця для 20-ти і 16-ти міліметрових контурів, на вибір і чергуються вони через 100 мм і 200 мм. Можна також використовувати звичайні пластикові кронштейни, тільки для них заздалегідь потрібно розмітити трасу проходження контуру.\nВикористання сталевої пружини для гнуття труби\nПорада. У тих випадках, коли ви використовуєте металопласт для контуру, може виникнути утруднення при гнуття крутих поворотів, оскільки труба може зламатися. Щоб уникнути таких заломів на неї надягають сталеву пружину довжиною 200-250 мм і внутрішнім діаметром, яка на 2 мм перевищує зовнішнє розтин контуру. Пружину проштовхують вперед під кожен вигин, і вона стримує стінки металопласту у вигляді кожуха при гнутті.\nВи бачили, як поширюються теплові потоки від контуру, тому, якщо верхня стяжка буде тонка, то вона буде прогріватися нерівномірно, і ви під ногами відчуєте ці перепади.\nТеоретично перетин теплових потоків при кроці труби 20 см буде на такій же висоті, але на практиці це не так, тому що потоки плавно вирівнюються по горизонталі і якщо загальний шар (стяжка і плитка) над верхнім рівнем становить 7-10 см, то цього цілком достатньо.\nНа водяний контур встановлюються маяки, і по них заливається верхня стяжка, яка послужить чорновою підлогою для оздоблювальних робіт, тільки в розчин тут додається пластифікатор, процентне співвідношення якого вказується на упаковці (ярлик на каністрі). Ця заливка проводиться аналогічно будь-якій стяжці, так як класти плитку на теплу підлогу в даному випадку все одно, що на звичайну поверхню.\nЯкщо вас зацікавить вартість монтажу теплої підлоги під плитку, то прайси на монтажні роботи по вашому регіону ви завжди зможете знайти в інтернеті або дізнатися у знайомого майстра. А от вартість матеріалів буде залежати від комплектації, тобто від того, що ви виберете — поліетилен (дорожче) або металопласт (дешевше), килимки або планки (дорожче) або звичайні кронштейни (дешевше).\nЯк правильно зробити теплу підлогу: основні моменти →\n← Як покласти теплу підлогу на дерев'яну підлогу: самостійна робота з поясненнями


На Рівненщині збудують ТЕС на деревній щепі / Новини — Укрбіо\nНа Рівненщині збудують ТЕС на деревній щепі\n26 вересня 2017 | 271 перегляд\nУ місті Дубно (Рівненська область) планують збудувати теплоелектростанцію (ТЕС) на деревній щепі та утеплять 7 освітніх закладів за механізмом енергосервісних договорів.\nПро це йшлося на зустрічі місцевої влади з представниками ТОВ "Пауер Дубно" і ТОВ "ЕСКО ЮА" 22 вересня, передає Дубенська міська рада.\nПередбачається, що біотеплоелектростанція потужністю 4 МВт вироблятиме електричну, а також теплову енергію, якою, зокрема, планують обігрівати 10-ть шкіл, садочків та підприємств, у тому числі ПАТ "Дубномолоко".\nДозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,0 га в оренду терміном на 25 років для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об'єктів передачі електричної та теплової енергії в м. Дубно на вул. Семидубська ТОВ "Пауер Дубно" отримало у листопаді 2016 року.\nДо березня 2018 року буде проведено грунтовний аудит усіх інженерно-технічних мереж для будівництва об'єкту.\nСпорудження та запуск ТЕС дозволить місту підвищити енергонезалежність, здійснити енергомодернізацію соціальнозначимих об'єктів, скоротити споживання газу і отримати значну економію на оплаті енергопослуг.\nТак, ТОВ "Пауер Дубно" планує побудувати поблизу ТЕС завод з виробництва бутильованої води. «Завод забезпечить додаткові надходження до бюджету та створить нові робочі місця, — заявляють підприємці. — До того ж до виконання ремонтних, будівельних та інших робіт максимально залучатимемо місцевий ресурс».\n«До кінця поточного року ми маємо намір реалізувати енергозберігаючий проект за механізмом ЕСКО у 7 освітніх закладах міста: школі-гімназії, гімназії N2, ЗОШ N1, ЗОШ N4 (МНВК), ЗОШ N6, ДНЗ N3 та ДНЗ N4, — розповів представник ТОВ "Пауер Дубно" Андрій Чубатенко. – За попередніми розрахунками, утеплення зазначених навчальних закладів дозволить економити на послугах теплопостачання близько 2 млн гривень у рік — виконавці робіт беруть на себе зобов'язання досягти конкретних показників енергозбереження».\nНа додачу, інвестори планують замінити насоси у КП "Дубноводоканал", що зумовить суттєву економію завдяки зменшенню використання електроенергії.


Домовленості між Україною і Британією відображають близьку дружбу — Зеленський\nнеділя, 24 січня 2021, 05:37\nПрезидент Володимир Зеленський заявляє, що досягнуті з Великою Британією домовленості відображають справді близьку дружбу між країнами.\nЯк передає Укрінформ, про це Зеленський зазначив у Фейсбук за підсумками візиту до Британії.\n«У наш час щирих друзів вкрай важко знайти. Бувають лише прагматичні інтереси та ситуативні домовленості. Але буває й «але». Наші відносини з Британією – стратегічні, діалог – абсолютно щирий, а досягнуті домовленості відображають справді близьку дружбу. Тому що цінності в нас практично однакові. Цінності, які є основою внутрішнього світу нації. Свобода, конкуренція, самовідданість, відповідальність, честь», - підкреслив він.\nЗа словами Президента, сьогоднішня нова угода з Британією, яка визначає відносини між країнами після Брекзиту, дає змогу громадянам і бізнесу співпрацювати з набагато більшим потенціалом. «Більш розкуто та більш перспективно. Тому що... друзі. І тому що вміємо відверто розмовляти», - зазначив він.\nЧитайте також: Ми привезли з Британії 2,5 мільярда фунтів стерлінгів — Зеленський\nЯк наголосив глава держави, «торгівля, промислова політика, енергетика, сільське господарство, інформаційні технології, глобальні «кліматичні» програми – це тільки частина тих сфер, які охоплює наша Угода про політичне співробітництво, вільну торгівлю та стратегічне партнерство. Початок великого шляху».\nОсобливо, як відзначив Зеленський, він цінує домовленість про спільну модернізацію українських Військово-морських сил.\n«Разом з Британією ми зміцнюємо обороноздатність України на морі та підвищуємо безпеку на півдні нашої держави. Зрозуміло ж чому? Тому що поки одні «друзі» постійно б’ють у спину, інші (ті, які щирі) – беруть на себе частину наших проблем. Таким є цей несправедливий, але фантастичний світ. Є в ньому й «друзі», і друзі... До того ж у нас зараз немає жодного сумніву в тому, що в намаганні знайти наш особливий шлях до миру Британія – з нами», - сказав він.\nЗеленський нагадав також, що у межах візиту відбулася зустріч з членами британської королівської родини - герцогом та герцогинею Кембриджськими. «Це – перша аудієнція Президента України у членів британської королівської родини. Вважаю це честю не для себе особисто, а для всієї нашої держави. Бо це також про ключові цінності. Про довіру насамперед», - зазначив він.\nКрім того, глава держави назвав абсолютно чудовою й дуже продуктивною його зустріч з прем’єр-міністром Борисом Джонсоном. «Справді непересічна людина! Запросив Бориса відвідати Україну з офіційним візитом», - поінформував він.\n«Тож у підсумку Лондон завершує максимально успішний зовнішньополітичний тиждень для України. Менше традиційно пафосних слів про те, «як треба», і більше практичної конкретики для нової Української держави. Таким є наше кредо. Навіть цікаво, що ж тепер почуємо від «реєстрових критиків»?», - зазначив Зеленський.\nЧитайте також: Зустріч подружжя Зеленських із герцогом і герцогинею Кембриджськими пройшла в теплій атмосфері – Мендель\nЯк повідомлялося, Президент Зеленський 7-8 жовтня перебував з офіційним візитом у Великій Британії.\nУ четвер, 8 жовтня, Зеленський та Джонсон підписали Угоду про політичне співробітництво, вільну торгівлю та стратегічне партнерство між країнами.


Демократія: існує в Україні? - Студреспубліка\n16-03-2009 / всі теми / Україна\nДемократія: існує в Україні?\nДавні греки вважали, що демократія – це влада народу, така думка існує і сьогодні. Але краще сказати, що демократія – це процес, а тому відмежовується від будь — якої однозначності. Це рух, соціальний і політичний за здійснення певних цілей та ідеалів.\nОдним із головних принципів демократії є забезпечення свободи громадян. Ця свобода має два аспекти (Б.Констан). Політична свобода – право активно і безпосередньо брати участь у колективному здійсненні влади, тобто у публічному житті. Саме це було характерним для республік Ст.Греції і Ст.Риму. Але маючи політичну свободу, людина не знала особистої громадянської свободи, була повністю підпорядкована владі всього суспільства. Тепер цю проблему вирішує лібералізм демократії, піклуючись про ряд особистих прав.\nВарто зазначити дві інтерпретації слова „свобода” у Н.Боббіо. Перша – свобода як право людини не бути зобов’язаною здійснювати певну дію. Це передбачає резервований за індивідом простір, який не може бути ніким зайнятий – ні іншими суб’єктами, ні державою. Тобто кожна людина є системою ( має свої особисті думки, принципи, життєві орієнтири, цінності. Для тих, хто не погодиться – біологічна система у будь — якому разі.) Ця людина існує в певних рамках, що породжені її особистою свідомістю, тобто існує в центрі свого мислення, яке замикається у коло навколо людини. У різних людей – різні рамки свідомості, тобто різні діаметри кіл, в яких вони існують. В свою чергу, людина-система існує більшій системі – соціум, держава, планета…\nДруга інтерпретація слова – свобода як обов’язок людей підкорятися тільки законам, у розробці яких вони самі беруть участь. Ми сприймаємо тільки ті смисли, які вже є всередині нас, інші — ми свідомо відкидаємо. Існуючи, людина посилає свої думки, інші результати своєї свідомості у середовище (суспільство) та отримує їх вже екранованими особисто собою та суспільством, тобто відбувається співставлення. Якщо ці дві отримані екрановані думки не збігаються, то виникає конфлікт всередині людини, саме цей момент є початком народження особистості. Або ж людина може ігнорувати ці виклики.\nЗамислюючись над отриманим, основний пласт смислу стає особистим. Так людина розширяє рамки своєї самосвідомості (коло навкруги неї стає ширшим). Це є розвиток свого ”я”, розвиток особистості. Як бачимо, він невичерпний. То навіщо замикатися в собі, бути і далі несприйнятливим, якщо нас щось не влаштовує?\nКожна людина народжується з природною гідністю, переданою поколіннями, а життєві орієнтири, життєву позицію вона набуває в процесі свого життя. Люди, вважав Б.Спіноза, свідомо поступаються частиною своєї природної свободи і згоджуються підкорятися верховній владі і сукупній могутності всіх. Проте треба пам’ятати про центральну ідею ліберальної демократії – здатності простих людей управляти собою.\nДж.Локк підкреслював, що добровільна політична спільність людей покликана надійно забезпечити природні права, рівність і свободу, захист особи та її власності. Більш того, згода людей — основа всякої законної влади. Це має бути спільнота – група людей, об’єднана за спільними інтересами.\nА що таке народ? Сукупність людей, що проживають на певній території.\nЗвідси, що таке демократія? Влада народу, якої не існує.\nКоли нарешті в українця прокинеться національна самосвідомість? Тобто усвідомлення спільнотою або окремою людиною своєї національної належності, що ґрунтується на самоідентифікації.\nАдже тільки нація здатна побудувати демократію. Кожна нація будує свою особливу демократію. Українська національна ідея, ідея нової української філософії, нового українського мислення вже понесла свою хвилю…\nP.S. Нація — 1) історична соціоетнічна, політична, духовна спільнота людей з певною психологією, самосвідомістю, спільними територією, культурою, мовою, економічним життям;\n2) сукупність громадян однієї держави.\nАвтор: Новацька Ірина, учасниця І Зимової Студреспубліки


КУДИ УКРАЇНУ ДОВЕДЕ "ПРАВИЛЬНИЙ ШЛЯХ" УРЯДУ МИКОЛИ АЗАРОВА? - Обговорення законодавства 12\nКУДИ УКРАЇНУ ДОВЕДЕ "ПРАВИЛЬНИЙ ШЛЯХ" УРЯДУ МИКОЛИ АЗАРОВА?\nОльга Суровська, "Галичина", 15.03.2011, Івано-Франківська обл.\nПрем'єр-міністр України Микола Азаров провів підсумкову прес-конференцію "Рік роботи уряду: поворот до нової якості життя" для журналістів зі всієї України.\nЗа годину до заходу в холі та конференц-залі клубу Кабінету Міністрів України зібралися журналісти з усієї країни. В залі - аншлаг. Щоб налаштувати присутніх на правильний лад, показують відео "Рік перелому" про "втрачену п'ятирічку" 2004-2009 років. Водночас біля двох мікрофонів - черга на запис представників ЗМІ для запитань, до того ж чітко регламентовано: один мікрофон для регіональних ЗМІ, другий - для столичних. Усім роздають свіжовидрукувані і навіть ще не зігнуті брошури "Рік роботи уряду: реформи для кращої якості життя". У брошурах викладено послідовність реалізації реформ, розписано, як за рік було зупинено "рукотворну кризу" та відновлено економіку, поліпшено соціальні стандарти.\nМикола Азаров розпочинає свій виступ словами: "Сказати, що рік був складним, напевно, нічого не сказати. Рік був дуже непростим для всієї країни та й світу загалом". Далі прем'єр знайомить присутніх з досягненнями уряду за рік, коментуючи презентацію на слайдах за підсумками року. Вся презентація базується на принципі "як було" і "як стало". Микола Азаров проводить таку аналогію: "Ми зіткнулись із ситуацією, коли і стіни були розвалені, і даху не було. Основні дії влади були зведені до відновлення самої влади, наведення порядку в державних фінансах, негайного прийняття Державного бюджету".\nПрем'єр-міністр словами, жестами та з допомогою слайдів розповідає про модернізацію вітчизняного виробництва на базі новітніх технологій, оновлення життя відповідно до європейських стандартів і забезпечення всіх громадян "новою якістю життя".\nНапрям руху до такого життя Микола Азаров пояснив таким чином: "Критики стверджують, що ми не туди рухаємось. Начебто проводять якісь опитування, і населення висловлюється, що Україна рухається неправильним шляхом, у неправильному напрямку. Я б хотів цих критиків запитати: можливо, краще було б назад повернутись, туди, в зону падіння, розвалу, хаосу? Не вийде! Ми будемо наполегливо продовжувати свою роботу з відновлення економіки України".\nВпродовж усієї промови прем'єр вимагає одностайного схвалення і розуміння його слів. Зокрема він апелює: "Знову запитаю: може, ми не в правильному напрямку рухаємось? Може, не потрібно було збільшувати заробітну плату? А далі йти назад, продовжувати скочуватися вниз?.. Кожен об'єктивний критик повинен оперувати фактами. Ось вам факти. (Микола Азаров вказував на зображені на слайдах графіки. - О. С.) Спростуйте їх. Скажіть, що це неправда, що це не так".\nДосить часто Микола Азаров намагався спростовувати критичні оцінки роботи уряду. А критиків податкової реформи уряду запевнив: "Зачекайте. Зупиніться. Такі реформи спрацьовують не за день після підписання закону. Вони спрацьовують через роки і перелаштовують економіку на цілком нові рейки, націлюють на прискорений розвиток, на модернізацію. Так, деякі втрати є, певні негативи теж є. Але ж це величезна справа". І пообіцяв, що через декілька років ми матимемо 16-відсотковий, найменший податок на прибуток.\nАналізуючи проведені реформи, прем'єр неодноразово зазначав, що відкритий до діалогу і навіть попросив про допомогу: "Допоможіть мені. Можливо, ми ще щось не скоротили. Підкажіть, що скоротити. Якщо ми щось зайве прибрали - додамо".\nНа завершення своєї 40-хвилинної доповіді прем'єр-міністр сказав: "Жити в епоху змін складно. А проводити ці зміни, нести за них відповідальність, - повірте, ще складніше. Тому ми вдячні за будь-яку об'єктивну конструктивну критику, за будь-яку підказку, допомогу. Проте ми безумовно проти того, що в країні нагнітається ситуація безнадійності, у людей вибивається грунт з-під ніг. Будьте впевнені. Ми перебуваємо на правильному шляху, йдемо впевненим правильним курсом і, безперечно, результати будуть позитивними".\nОпісля до Миколи Азарова приєднались віце-прем'єри - міністр з економічних питань Сергій Тігіпко й міністр регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ Віктор Тихонов. На жаль, за регламентом на прес-конференцію було виділено лише годину, тому ті клаптики паперу біля мікрофонів, на яких вишикувались у чергу охочі поставити запитання, втратили свою актуальність.\nВідповідаючи на запитання журналістів, Микола Азаров пояснював важливість та правильність введення квот на експорт зерна, обіцяв забезпечити необмежену кількість борошна на прилавках магазинів, запевняв, що такого ажіотажу, як з гречкою, в Україні більше ніколи не буде. Прем'єр-міністр продовжив запевняти, що все, що робить уряд, лише на краще, що ми все поборемо, переживемо, і все у нас налагодиться, одразу ж давав вказівки віце-прем'єрам розібратись, наведені журналістами дані обіцяв перевірити і відповісти письмово на всі запитання.\nОднак по закінченні підсумкової прес-конференції так і залишилося неясним, що то за нова якість життя і чим вона різниться від тієї якості, яку нам створив попередній уряд... А також куди заведе нинішній "правильний шлях"...


Спитати у громади / Новини Полтави / Телеканал «Місто»\nСпитати у громади\nТепер виконавча влада, приймаючи важливі рішення, має радитись з громадою\nСаме такий механізм співпраці передбачає розроблений законопроект «Про публічні консультації». Його сьогодні представили на тренінгу Громадської мережі «Опора» за підтримки Програми «U-LEAD з Європою». Такі публічні консультації відрізнятимуться від вже існуючих громадських слухань тим, що всі пропозиції людей зазначатимуться у звітах. По кожній з них представники влади звітуватимуть: які врахували, а які – відхилили. І причину такого рішення.\nКатерина Мінкіна, тренер в рамках програми «Відповідальне управління громадою»\n- Публічна консультація – це взаємодія з громадою, залучення громади до прийняття рішень. Це нагальні проблеми, які існують в громаді, і відповідно, залучення громади до вирішення цих проблем, які існують на місцях.\n- Люди повинні зрозуміти, що вони мають впливати на процес, на прийняття рішень владою, на ініціювання якихось проектів. На щастя, на Полтавщині є вже багато успішних практик залучення громадськості до практик прийняття рішення. Успішні практики, як у великих ОТГ - це Глобинська і Пирятинська, там проводиться 2-3 роки проект «Бюджет участі». Також є приклади, коли громадськість підштовхнула для створення ОТГ. Це Опішня, Котельва, Диканька. Люди піднялися і примусили владу зробити крок до створення ОТГ.\n28 листопада 2018, 17:27 87


Новаторство п’єси Миколи Куліша “97” - шкільний твір українською мовою\nHome ⇒ 💗Куліш Микола ⇒ Новаторство п’єси Миколи Куліша “97”\nНоваторство п’єси Миколи Куліша “97”\nВідомий літературознавець Н. Кузякіна відзначала, що М. Куліш розумів побудову соціалізму «як здійснення мрії про справедливе суспільство, в якому особистість розкривається в кращих своїх якостях». Отже, розкриття найкращих рис особистості – сенс будь-яких історичних перетворень. На жаль, життя іноді спростовує цю думку.\nУ п’єсі «97» М.Куліш звертається до трагічних подій років голоду в Україні. Драматичний твір є художньою панорамою років холокосту в Україні. Це твір глибоко правдивий. У ньому розповідається про події\nжорстокої післяреволюційної дійсності – голод, людоїдство, самосуд. Це і є новаторством письменника, який віддзеркалив напруженість ситуацій, що виникали між двома групами дійових осіб – сільською біднотою (Мусій Копистка, Іван Стоножка, Орина, Ларивон та ін.) та заможниками-глитаями (Гиря, Годований). У центрі твору – реалізація рішення обміняти церковні цінності на хліб для голодуючих. Представники сільради та комнезаму вирішили не скликати зборів, а підписати ухвалу, обійшовши хати голодуючих. 97 зі 189 незаможників підписало документ. Це і стало зав’язкою твору.’Наступні події посилюють напруженість\nситуації, загострюється основний конфлікт твору. Перед читачем постають страшні картини страти збожеволілої старчихи Орини, глухонімого Ларивона. Письменник майстерно відтворює шаленіючу від крові юрбу, що є найнебезпечнішою силою, бо панує над нею звіриний інстинкт. Увесь твір пронизує трагічне світобачення і світосприймання. Це теж є новаторським підходом до зображуваних подій. В авторській концепції того часу село зображено без прикрас, без спрощення, в складній ситуації голоду.\nВарті уваги й колоритні образи п’єси. Якщо представників народних мас автор змальовує відданими справі революції, здатними на самопожертву, то глитаї вражають байдужістю, відвертим презирством до трудящого люду. За допомогою показу персонажів М. Куліш передає складність боротьби. Секретар сільради Панько не зміг до кінця вистояти у боротьбі та продався за шматок хліба; незаможник Іван Стоножка в голодному розпачі зраджує своїх товаришів. А от глухонімий наймит Гирі Ларивон вчасно підтримує незаможників, винісши скарби з церкви. Дід Юхим вписав своє ім’я у протокол замість зрадника сина, внаслідок цього рішення набуло ваги. Автор із винятковою точністю описує психологічний стан героїв через влучні вислови, деталі, ремарки.\nВідомо, що М. Куліш хотів трагедійною кінцівкою підкреслити складність і жорстокість боротьби, що точилася на селі, намагався подати таку розв’язку, «щоб глядачі, прийшовши додому, не лускали насіння і не пили чайок… Щоб вони якнайглибше відчули сувору, гостру боротьбу революції з голодом». Але кінцівка п’єси виявилася досить благополучною: було привезено 97 пудів хліба, Копистка врятований. Це, звичайно, не задовольняло М. Куліша як справжнього реалістичного художника слова. Незважаючи на дещо спрощений підхід до розв’язання конфлікту, п’єса «97» є новаторською за змістом і психологічно переконливою. Перед глядачами – віковічні питання: «Чи завжди історичні колізії розкривають найкращі риси особистості?» Драматичний твір М. Куліша залишає це питання без позитивної відповіді.\n← Твір за новелою Миколи Хвильового “Кіт у чоботях”\nТвір за комедією Миколи Куліша «Мина Мазайло» →


Польське повстання 1863-1864 рр.\nВоронін В. Є.\nПольським повстанням у 1863 - 1864 рр.. зазвичай називають заколот в Царстві Польському, організований націоналістично і антиросійських настроїв частиною польської шляхти і католицького духовенства. Цей заколот був спрямований не тільки на відділення Царства Польського від Росії, але і на відторгнення від Російському імперії її споконвічних західних земель (Білорусії і Правобережної України) - колишніх володінь Речі Посполитої.\nПісля вступу на престол імператора Олександра II режим військової диктатури, встановлений в Царстві Польському після придушення повстання 1830-1831 рр.., Був ослаблений. За амністією на батьківщину повернулося 9 тис. колишніх учасників повстання 1830-1831 рр.. Цензура випустила в світ твори А. Міцкевича та інших раніше заборонених письменників, дозволила випуск неурядових. Католицька церква отримала самостійні права - набрав чинності конкордат, укладений Росією з Ватиканом у 1847 р. Отримала свободу і опозиція. Так, в 1857 р. влада затвердила статут Товариства землевласників на чолі з графом А. Замойським - прихильником мирного здобуття незалежності. У польських школах і підручниках історії говорилося про блискуче минуле Речі Посполитої, про її благородних панів і благочестивих ксьондза. Польські діячі вимагали відновити конституцію, даровану Олександром I у 1815 р., передати Царства землі Речі Посполитої до Дніпра і Західної Двіни і повернути краю повну незалежність.\nПровідником цих настроїв стало польське духовенство. Ксьондзи розпалювали серед своєї пастви шалений фанатизм. Монастирі перетворювалися на штаби, а пізніше - у збройові склади повстанців. З 1860 р. у Варшаві та інших містах проходили націоналістичні маніфестації з образливими куплетами, лайкою і погрозами на адресу росіян, чинилися наруги над православними кладовищами. Під час приїзду імператора Олександра II до Варшави восени 1860 р. царський ложу в опері залили сірчаною кислотою. Як видно, "кращі наміри" російської влади в Польщі не зустріли очікуваного відгуку.\nУ лютому 1861 р. у Варшаві засідав з'їзд Товариства землевласників. Старий намісник князь М.Д. Горчаков милостиво надав йому зали свого палацу. На вулиці Варшави вийшло 80 тис. осіб, між маніфестантами і поліцією зав'язалися бійки. Кинуті на підмогу війська були закидані камінням і відкрили вогонь. З'явилися перші вбиті - 5 чоловік. Польща вбралася у траур. "Почесні особи" Варшави представили наміснику М.Д. Горчакову адресу на ім'я царя з вимогою дати Польщі автономію. Наміснику довелося звільнити арештованих демонстрантів. Він наказав ховати вбитих з почестями, прибрав війська і поліцію з вулиць і замінив російського обер-поліцмейстера Варшави поляком. Управління Варшавою перейшло в руки польської Делегації.\nОлександр II наполіг на розпуск самозваний Делегації, але продовжив політику примирення і поступок. У березні 1861 р. з'явився указ, що дарував Царства Польського автономію. Створювався Державна рада Царства - вищий дорадчий і контрольний орган. Формувалася польська цивільна адміністрація і виборна місцеве самоврядування - губернські, повітові і міські ради.\nПроте криваві заворушення у Варшаві тривали. У травні 1861 р. помер князь М.Д. Горчаков. Тимчасовий намісник Н.О. Сухозанет повернув "старі добрі" порядки. Але в серпні новий намісник генерал-ад'ютант К.К. Ламберт, француз і католик, закликав поляків до "спокою" і взаємної "любові", обіцяючи розвивати "державні установи" Польщі. Антиросійські маніфестації прокотилися по всьому Царства. Поляки одягали траур, уболіваючи про втрачену свободу. Восени "патріоти" перемогли на виборах до рад. У Варшаві на придушення невдоволення були кинуті війська. Варшавський генерал-губернатор А. Герштенцвейг, посварившись з намісником, наклав на себе руки. Ламберт благав про відставку: "Заради Бога, надішліть кого-небудь на наші місця". Змінили його генерали Н.О. Сухозанет та А. Н. Лідерса суворими заходами навели порядок.\nУ 1861 р. у Польщі оформилися дві керівні сили революції. Білі - націоналістична шляхта - домагалися відродження Речі Посполитої в кордонах 1772 р. Їх підтримувала впливова в Європі паризька еміграція. Червоні - вихідці з найрізноманітніших верств, на відміну від білих, мріяли не лише про незалежність, а й про соціальну революцію. Вони у Варшаві власний правлячий орган - Центральний національний комітет (ЦНК), першим головою якого став розорився шляхтич І. Хмеленскій. Навесні 1862 р. уряд виробило програму розвитку польської автономії. Її виконання було покладено на великого князя Костянтина Миколайовича, призначеного намісником у Царстві Польському 27 травня 1862 Начальником цивільного управління став багатющий польський аристократ маркіз А. Велепольскій. 20 червня 1862 Варшава зустріла нового намісника криками "хай живе король!". Але червоні на чолі з І. Хмеленскім вирішили знищити "сина Миколи I". Увечері 21 червня, коли намісник вийшов з театру і сів у коляску, в нього з пістолета впритул стріляв юний кравець Л. Ярошинський. Куля поранила намісника в плече. Вбивця був схоплений. Незабаром відбулися два невдалі замаху двох літографію на маркіза Велепольского. Терористи були заарештовані, з'явилися перед судом, який засудив їх до смертної кари.\nНезабаром новий намісник приступив до реформ управління краєм. Він відокремив військову владу від громадянської, залишивши за собою лише загальний нагляд за польськими установами. Широкі права були надані маркізу Велепольскому. Намісник закликав поляків відмежуватися від "партії злочину". Його програма передбачала повну автономію Царства Польського, відкриття виборних рад у містах, повітах і губерніях, переклад селян з панщини на оброк, дарування прав євреїв. У відповідь 300 польських дворян з'їхалися до Варшави і затіяли з владою політичний торг. Вони вимагали створення чисто польського уряду, повернення конституції 1815 р. і передачі Царства колишніх володінь Речі Посполитої. Відповідний адресу був підписаний 200 шляхтичами. Його повинен був представити наміснику глава опозиції граф А. Замойський. Однак графа перепровадили в Петербург, а потім вислали за кордон.\nМіж тим, Велепольскій призначав на всі ключові посади в краї тільки "природних поляків". Російських чиновників "етапами" виселяли з Польщі. Відкривалися виборні повітових рад. 19 вересня намісник відкрив сесію Державної ради Царства і вимовив по-польськи мова про "благі наміри" влади "у видах благоденства краю". Але дії влади не призвели до заспокоєння. У містах не припинялися маніфестації. ЦНК виношував плани повстання і збройного перевороту у Варшаві. Підпільне "уряд" ввело перший податок - обов'язковий для всіх поляків збір на "Повстання". Революційні жандарми-кинджальники вбивали своїх супротивників і запідозрених у зраді. З осені 1862 р. Варшава розбурхували чутки про швидке заколоті, який незабаром і почався.\nНа січень 1863 р. в Польщі був призначений рекрутський набір. Було вирішено набирати молодих городян, що потрапили в "чорний список" учасників заворушень. Але влада попала у власну пастку. Військові доповіли наміснику про відсутність сил для придушення повстання, якщо воно перекинеться на провінцію. У Царстві розміщувалося 90 тис. солдатів, з яких 25 тис. становили варшавський гарнізон, інші були розкидані по всій території краю. З кінця 1862 католицьке духовенство призводило поляків до революційної присяги, емісари ЦНК доставили з-за кордону велику кількість зброї. Набір почався в ніч з 2 на 3 січня 1863 Незабаром з'явилися відомості про перші загони бунтівників з числа втікачів рекрутів. ЦНК оголосив себе Національним урядом і закликав поляків до повстання. Командувачем польськими військами став генерал Л. Мерославскій. Сили заколотників в початку 1863 р. склали більше 30 загонів, 6 тис. чоловік. ЦНК мав у своєму розпорядженні єдиною системою управління, що складається з округів і провінцій. Бойова підготовка проводилася сотнями досвідчених фахівців - іноземними волонтерами, емігрантами, колишніми офіцерами російської армії. Незабаром російські війська зазнали нападу з усього Царства, крім Варшави, і понесли великі втрати. Телеграфний зв'язок була порушена, заколотники руйнували залізниці і мости. Влада оголосила військовий стан, але до березня заколот вийшов за межі Царства, охопивши Литву і Білорусію. Загальна чисельність повстанців досягла 50 тис. чоловік.\nОднак польські селяни неохоче вступали в ряди повстанців і віддавали їм провіант тільки під загрозою розправи. Нерідко вони відкрито співпрацювали з російськими військами. Вже на самому початку війни селяни одного з сіл призвели до генерала А.П. Хрущову 20 заколотників на чолі з власним ксьондзом. Пізніше вони сотнями виловлювали збройних лісових мешканців. У свою чергу, банди заколотників лагодили страшні розправи над ворожим їм населенням, вирізаючи селян цілими сім'ями. І якщо б у цей момент влада змогла б знайти опору в селянстві, то, цілком можливо, заколот і не одержав би настільки сильного розповсюдження. Але за наполяганням Велепольского намісник великий князь Костянтин Миколайович розпорядився "стримувати селянське населення".\nРосійська армія в Польщі діяла успішно. Військові експедиції завжди закінчувалися розгромом повстанських загонів. Військова ініціатива була в руках російського командування. Летючі загони скрізь переслідували бунтівників. Успіхи російської армії внесли розлад у керівництво заколотом. Генерал Мерославскій намагався встановити свою владу над північно-західними районами Царства Польського, поблизу прусської кордону, але в лютому був вщент розбитий в двох битвах і втік за кордон. Слідом за тим інший польський ватажок - молодий генерал М. Лянгевіч оголосив себе "диктатором", позбавивши влади ЦНК, але вже через 9 днів із залишками розбитого загону пішов у Галичину і здався австрійській владі. У лютому, коли вплив червоних було розхитані військовими поразками, білі приєдналися до заколоту. Після краху Лянгевіча ЦНК повернув собі владу, але у квітні білі стали на чолі комітету. Вони відмовилися від проведення аграрної реформи на користь селянства, про яку червоні заявляли на початку повстання, і перестали озброювати народ, сподіваючись на військове втручання Франції та Англії.\nАнтікрестьянскіе політика польських білих призвела до швидкого поразки повстання в західних губерніях Росії, де бунтівна шляхта натрапила на загальну ненависть російських селян, чужих їм по крові та вірі. Тільки в Литві і на самому заході Білорусі заколотникам вдалося одержати деяку підтримку.\nНа боці організаторів заколоту виступили російські революціонери, які проживали в еміграції, зокрема, "Дзвін" А.І. Герцена. Для росіян "нігілістів" польське повстання служило знаряддям боротьби з "проклятим царатом". Але й поляки розглядали підтримку російських революціонерів лише як інструмент послаблення Росії зсередини. М.А. Бакунін спорядив морську експедицію революціонерів, яка в березні 1863 р. вийшла з Соутгемптона (Англія) на пароплаві "УОД Джексон" і попрямувала у Балтійське море. Пароплав віз зброю та амуніцію для польських повстанців. На борту знаходилося більше 200 волонтерів з різних країн, комісар "народного уряду" О. Демонтовіч і сам Бакунін. Революційний десант повинен був висадитися в Литві. У квітні експедиція прибула до шведського порт Мальме. Однак за наполяганням Росії вантаж був заарештований. Загін з декількох десятків волонтерів добрався на човнах до литовського берега, але при висадці у Полангена був знищений. Бакунін і його супутники з ганьбою повернулися до Англії.\nГенерал-губернатором Північно-Західного краю (Литви і Білорусії) в травні 1863 р. став генерал М.М. Муравйов. Він рішуче знищував зграї повстанців, їх лідери загинули в боях або були страчені. Польські дворяни обкладалися контрибуцією або висилалися, монастирі католиків і уніатів закривалися. Захищалися права та інтереси росіян - селян, поміщиків, Православної Церкви. Муравйов твердо рухався до поставленої ним самим мети: край ніколи не повинен "стати польським". Недруги прозвали його "вішателем", немов забувши про пролиту російської крові. Але патріоти Росії ставили йому в заслугу порятунок єдності країни і допомогу "бідним, замученим племені" (Ф. І. Тютчев) - століттями гноблених шляхтою западнорусских селянам.\nУ Царстві Польському справи були гірші. Успіхи військ зводилися нанівець відсутністю поліції, майже всі чиновники-поляки допомагали "революції". Після розгрому збіговисьок Мерославского і Лянгевіча в Польщі настав коротке затишшя. Але католицька пропаганда і спокуслива віра у швидку європейську інтервенцію захоплювали поляків на бік заколоту. Над Росією нависла загроза нової війни з західними державами. Англія поставила під сумнів вірність Росії міжнародному праву. Симпатії до поляків висловлювала Франція - імперія Наполеона III. Серед волонтерів, які воювали на боці польських заколотників, було багато французів.\nПруссія, учасниця розділів Польщі, стурбована початком заколоту, підтримала дії російського уряду для його придушення. В кінці січня 1863 Петербург відвідав генерал-ад'ютант прусського короля Г. фон Альвенслебен. Там він підписав з міністром закордонних справ князем А.М. Горчаковим конвенцію про спільні воєнні дії проти повстанців, а у Варшаві - спільну з російським командуванням військову інструкцію. Російські війська отримували право переслідувати заколотників на суміжній прусської території, а прусські - в Царстві Польському. "Альвенслебенскую конвенцію" Франція використовувала як привід до втручання у польські справи. Але якщо гнів Наполеона III обрушився на Пруссію, то Лондон вважав "головним винуватцем" Росію. 26 лютого 1863 князь А.М. Горчаков отримав депешу британського кабінету, що вимагає відновити польську конституцію 1815 р.. Він відповів "дружнім" відмовою. У свою чергу і Наполеон III домагався від Росії поступок, які задовольнили б поляків, і погрожував розривом відносин. Англія, Франція та Австрія узгодили свої позиції. 5 квітня 1863 їх посли передали А.М. Горчакову депеші своїх урядів з вимогою - припинити війну в Польщі, відновити мир. Відповідні депеші А.М. Горчакова підтвердили бажання Росії закріпити за Царством Польським автономію і оселити в краї світ, але не інакше, як шляхом повного придушення заколоту. Тоді із засудженням Росії виступило більшість європейських країн.\n5 червня 1863 А.М. Горчакову були передані англійська, французька і австрійська депеші. Росії пропонувалося: оголосити амністію заколотникам, відновити конституцію 1815 р. і передати владу самостійної польської адміністрації. Майбутній статус Польщі повинна була обговорювати європейська конференція. 1 липня А.М. Горчаков відправив відповідні депеші: Росія відмовила трьом державам у правомірності їх "сторонніх навіювань" і різко протестувала проти втручання у свої внутрішні справи. Право розгляду польського питання визнавалося тільки за учасниками поділів Польщі - Росією, Прусією та Австрією, але - після приборкання заколоту. Європа стояла перед вибором: воювати чи не воювати з Росією через Польщу. Антиросійська коаліція не склалася: Австрія боялася війни, великі виявилися протиріччя між Англією і Францією. Для її перегляду "імператор французів" запросив до Парижа глав європейських держав. Російський цар погодився прибути на конференцію за умови участі "інших держав", але англійці навідріз відмовилися. Франція залишилася одна.\nНавесні 1863 р. російське уряд намагався припинити кровопролиття мирним шляхом. 31 березня, в день православного Великодня, цар оголосив про повну амністію заколотників, які "складуть зброю і повернуться до боргу покори" до 1 травня. Але "ніякого враження" амністія не справила. Нахабні загарбницькі плани польських заколотників і європейське втручання стривожили російське суспільство. До захисту "єдності люб'язного нашої батьківщини" закликали дворянські збори, міські думи, депутації від станів, університетів всій Росії. Відчуваючи підтримку російського народу, імператор Олександр II відчув міцність своєї держави: "Я ще не втрачаю надії, що до загальної війни не дійде, але якщо вона нам судилася, то я впевнений, що з Божою допомогою ми зуміємо відстояти межі Імперії і нероздільно пов'язаних з нею областей ". Ідея єдності Росії затверджувалася М.М. Катковим на сторінках його газети "Московские ведомости". Катков називав те, що відбувається в Польщі "ксьондз-шляхетським заколотом", який, присягаючи передовий Європі, занурив край в морок і смуту середньовіччя. Думка Каткова поділяли інші видання.\nВеликий князь Костянтин не усвідомив крайньої гостроти положення і різкої зміни очікувань суспільства. При формальному підпорядкуванні краю "державі російського імператора" він пропонував віддати владу в руки поляків, правлячих "на підставі своїх польських, а не російських законів", і зберегти в Польщі мінімальне число російських чиновників - заради принципу рівноправності націй. Але адміністрація Велепольского розпадалася. "Вищі класи" перестали приховувати ворожість до Росії. Багато членів Державної ради демонстративно йшли у відставку. Діячі місцевого самоврядування бігли зі своїх місць. Провінційні чиновники і поліцейські здійснювали різні диверсії і йшли до бунтівників. Фінанси Царства також перейшли в розпорядження ватажків повстання. В кінці травня 1863 з Головного казначейства було викрадено 3,5 млн. руб. "Крадіжку" здійснив сам головний скарбник і його співробітники, всі встигли втекти. Ще через три тижні Жонд отримав по квитанції на варшавському поштамті 46 тис. руб. закордонного позики, виданого Росії банкіром Френкелем.\nКрах "системи Велепольского" торкнувся і самого маркіза. У червні 1863 р., після "крадіжку" в казначействі, маркіз випросив собі відпустку і незабаром виїхав з краю назавжди. Останнім примарою російської влади в Польщі залишалася армія. Але в кінці липня заколотники здобули першу військову перемогу. У містечка Жіржін, поблизу фортеці Івангород, були розбиті 2 російські роти, захоплені 2 гармати і, найголовніше, фургони з готівкою - 200 тис. руб. На початку серпня влада очікували "поголовного повстання" і штурму Варшави. Військові не були впевнені в надійності навіть варшавської цитаделі, де підозрювали наявність "зрадників".\nОлександр II дуже різко оцінював підсумки правління брата-намісника в краї: "На жаль, біля законної влади існує революційне правління, якому всі коряться, якого страшаться більше, ніж законного уряду. Ось сумний результат досвіду примирення і благодушності".\nЗ березня 1863 помічником намісника "по військовій частині" був граф Ф.Ф. Берг - колишній генерал-губернатор Фінляндії, якого офіційний Петербург готував на зміну царського брата. На початку серпня 1863 цар викликав намісника на нараду до столиці. На нараді великий князь Костянтин виступив єдиним опонентом майбутньої "військової диктатури". Решта міністрів - учасники наради - схвалили основи нової політики в Польщі, внесені військовим міністром Д.А. Мілютін. Вони припускали перехід до "самої суворої військової диктатури" за "досвіду Литви". Великому князю Костянтину довелося покинути Польщу: його від'їзд з Варшави відбувся 27 серпня 1863 р., а офіційне звільнення - 19 жовтня 1863 р. В рескрипті царя говорилося про його "гідному самовідданість". Винуватцем смути був оголошений польський народ, який не захотів "зрозуміти і оцінити" добрі наміри.\nНовий намісник Ф.Ф. Берг замінив польську адміністрацію російської і встановив військову диктатуру. Біла шляхта, не дочекавшись інтервенції, покидала ряди заколотників. Восени 1863 червоні знову очолили революцію і обрали диктатором Р. Траугутта - колишнього підполковника російської армії. Траугутта намагався залучити на свій бік селян і протиставити російським військам всенародне ополчення, але не встиг. 29 березня 1864 Траугутта і троє інших ватажків заколоту були арештовані і через кілька місяців страчені, інші бігли за кордон.\nОстанні осередки заколоту були придушені на півдні Царства. У грудні 1863 р. в Люблінської губернії був розбитий польський генерал Крук, а в березні 1864 р. - генерал Босак під Сандомиром. Російська військова поліція навела зовнішній лад у містах. У темний час доби заборонялося ходити по вулицях без ліхтарів. За демонстраційне носіння трауру стягувався штраф. Жінки вдягли кольорові вбрання. На Варшаву і весь землевласницький клас Польщі була накладена контрибуція. Розшуком повстанської організації займалися слідчі комісії, яким вдалося розкрити склад Жонд. Військова кампанія закінчилася 1 травня 1864, дрібні сутички тривали до початку 1865 З 50 тис. повстанців загинуло близько 20 тис., здався в полон 15 тис., бігло за кордон близько 7 тис., страчено менше 400 осіб.\nУ 1864-1866 рр.. в Польщі була проведена аграрна реформа. Аграрні закони Польщі, підготовлені Н.А. Мілютін, Ю.Ф. Самаріним і В.А. Черкаським, були затверджені Олександром II рівно через 3 роки після початку "Великої реформи" - 19 лютого 1864 Земля, що знаходилася в користуванні селян, стала їх повною власністю без викупу, з поміщиками розплачувалося держава. Селянам передавалася також земля, конфіскована у бунтівній шляхти (1660 маєтків). Проведення аграрної реформи поклало кінець польському повстанню.\n42.4кб. | скачати\nПольське повстання 1863 року\nПольське повстання 1863 року і роль Росії\nТ Костюшко і польське повстання\nПаўстанне К Каліноўскага 1863 г\nРеформи 1863-1874 рр в Росії\nФедір Кузьмич Сологуб 1863-1927\nПольське питання на Віденському конгресі


Google Patents Wheeled VR Shoes | wfoojjaec\nВіртуальна реальність повинна була стати наступною великою річчю, але навіть з усіма мільярдами доларів, інвестованими в такі компанії, як Oculus та Vive, багато споживачів просто не цікавляться. Частина проблеми полягає в тому, що VR залишає вас прив'язкою до комп'ютера або, принаймні, на обмеженому просторі, що позбавляє вас від почуття, що ви насправді в віртуальному світі. Деякі пропонували побудувати детальні VR бігові доріжки, які дозволять вам ходити, не ходити ні в яке місце. Google тільки що запатентувала щось інше: моторизоване взуття VR.\nБільшість поточних реалізацій VR вимагають наявності живлення та відеокабека від гарнітури до комп'ютера. Мобільні VR і дорогі бездротові відеопрограми можуть зробити VR трохи більш мобільними, але навіть якщо ви могли б включити прогулянку в VR досвід, це було б катастрофічно небезпечним. Легко повернутись або заплутати, де ви перебуваєте в реальному світі, використовуючи гарнітуру. Ви, напевно, поїдете через щось протягом декількох хвилин.\nОтже, те, що ви дійсно хочете, - це відчуття ходьби, не переходячи ні в яке місце. Звідси надмірно складна ідея бігова доріжка. Це не означає, що колісне взуття компанії Google без проблем - вони здаються дуже складним рішенням того, що повинно бути простою проблемою. Хоча вони можуть бути досить прохолодними, якщо вони працюють.\nВзуття VR, описане в патенті, відповідатиме на ваші рухи під час прогулянки або спробуйте ходити. З кожним кроком, колеса працюватимуть, щоб уникнути вас у будь-якому місці. Вони також відстежуватимуть ваше місцеположення в кімнаті, щоб переконатися, що ви не виходите за встановлені вами кордони. Якщо вам вдасться піти у погану зону, взуття повернеться до центру. Патент Google охоплює кілька різних конструкцій для взуття, включаючи круглі колеса, танкові ступні, а також всесвітнє колеса Mecanum, найчастіше зустрічаються на промисловому встаткування.\nНезрозуміло, чи це дійсно дасть сенсацію ходити. Рухи повинні бути тонкими, оскільки навіть невелике рух, яке не збігається з тим, що ви бачите у VR, може призвести до хвороби руху у значній кількості користувачів.\nЦе ще лише патент, і немає гарантії, що компанія Google навіть намагатиметься створити ці взуття VR. Не так, як Google виявив великий інтерес до того, щоб зробити VR пріоритетом. Мобільна платформа Daydream зазнає серйозного зневаги. Гей, можливо, взуття VR переросте пристрасть до VR всередині Google.


Вартість бензину та дизеля в Україні: як змінилася їхня ціна протягом серпня — Україна — tsn.ua\nЗаправитися стало трохи дешевше.\nУкраїнські мережі АЗС протягом серпня знизили вартість бензину та дизельного пального.\nТак, вартість А-95 і А-92 зменшилася на 55 і 45 коп. відповідно. Станом на 31 серпня середні розцінки на бензин обох марок становлять 29,69 і 28,85 грн. За літр дизпального АЗС в середньому просять 27,91 грн, що на 53 коп. менше, ніж на початку місяця, свідчать дані Консалтингової групи "А-95".\nЗазначається, що більшість продавців знизили ціни на А-95. Найбільше пальне подешевшало на таких заправках:\n"Паралель" - на 2,46 грн, до 30,53 грн;\n"Татнефть-АЗС-Україна" - на 1,38 грн, до 29,82 грн;\n"Автотранс" - на 1,2 грн, до 29,98 грн;\nWOG, ОККО, Shell, Socar - на 1,11 грн, до 30,53 грн;\nKLO, "Автопорт" і BVS - на 1,1 грн, до 30,19 грн, 30,5 грн і 29,79 грн відповідно.\nТільки чотири мережі залишили ціни на рівні липня, одна (Sun Oil) підвищила вартість літра на 24 коп., а решта зменшили її в межах 23-79 коп.\nЩо стосується бензину А-92, то максимальне здешевлення продемонстрували наступні АЗС:\nSocar - на 1,26 грн, до 29,98 грн;\nBVS - на 1,2 грн, до 28,79 грн;\n"Автопорт" - на 1,1 грн, до 30,2 грн;\n"Татнефть-АЗС-Україна" - на 1,02 грн, до 28,86 грн;\nWOG, ОККО, "Паралель", Shell і KLO - на 1 грн, перші три до 29,99 грн, четверта - до 29,79 грн і п'ята - до 29,89 грн.\nДіапазон зниження на інших заправках становить 18-80 коп. Лише Sun Oil підняла цінник на 24 коп. Одночасно ДП найбільше подешевшало на таких мережах:\nKLO - на 1,3 грн, до 27,89 грн;\n"Автотранс" - на 1,2 грн, до 27,98 грн;\nWOG, ОККО, Shell - на 1,14 грн, до 28,11 грн;\nBVS - на 1,1 грн, до 27,79 грн;\nAmic - на 1,08 грн, до 27,95 грн.\nП'ять продавців не міняли ціни, а на інших АЗС знизилися розцінки на 30 коп. - 1 грн. Подорожчав літр ДТ на Socar і Sun Oil - на 50 і 71 коп., До 32,98 грн і 28,02 грн.\nДодамо, що Міністерство економіки України 26 серпня оприлюднило середню вартість бензину в розмірі 25,53 грн/літр і дизпального - 21,11 грн/л, на підставі яких вираховується гранична ціна реалізації пального на АЗС. Таким чином, з урахуванням граничних торговельних націнок максимальна ціна на "звичайний" бензин для його продажу через мережу АЗС не повинна перевищувати 30,53 грн/літр, на "звичайне" дизпальне - 28,11 грн/л.\nРаніше німецькі фахівці дали водіям декілька рекомендацій щодо економії пального.


Віталій Деркач: «Ми активізували два, найбільш актуальні тренди в бізнесі: перехід в ІТ-сферу та прагнення закріпити за собою клієнта» | trueua\nГОЛОВНА > Інтерв'ю > Віталій Деркач: «Ми активізували два, найбільш актуальні тренди в бізнесі: перехід в ІТ-сферу та прагнення закріпити за собою клієнта»\nІнтерв'ю, 28.09.2021 08:50\nЗ поширенням криптовалют, світова економіка розпочала процес трансформації та пристосування до нового методу розрахунків та накопичення коштів. У 2021 році біткойн та інші криптовалюти вже встигли завоювати значну довіру серед транснаціональних компаній та великих інвесторів. Проте, доки деякі держави тестують національну криптовалюту, інші не розділяють такого оптимістичного погляду на майбутнє крипто-банкінгу.\nВіталій Деркач, засновник естонської компанії Stability, яка зробила криптовалюту частиною своєї бізнес-моделі, в інтерв’ю TrueUA розповів про переваги, ризики та міфи, пов’язані з крипторинком.\nДавайте почнемо з того, яке місце Ваша компанія займає на ринку та як вона пов’язана з криптовалютами?\nНаша компанія поєднує криптовалюту та мережевий бізнес - у цьому її унікальність та перевага. З одного боку, фундаментом бізнесу слугує нерухомість, оскільки це надійно та довгостроково в плані інвестування. З іншого - блокчейн-технологія, яка набирає обертів і вже за багатьма ознаками диктує порядок денний.\nМи розуміємо, що зараз практично все переходить «в цифру» і від цієї тенденції не слід відставати. У нас є два власні токени: перший підв’язаний до матеріальних та нематеріальних активів компанії, а другий, ренд-токен, який дозволяє розраховуватись за послуги оренди. Унікальність останнього у тому, що ми приймаємо його на нашому власному букінгу, де людина за допомогою цього токена може забронювати апартаменти. Як апартаменти, які є у власності компанії, так і частково розрахуватися за апартаменти наших партнерів.\nЩе однією перевагою нашої бізнес-моделі є мережевий маркетинг. Ні для кого не є секретом, що багато компаній доволі успішно використовують партнерські програми для виходу на ринок. В Україні прикладом може слугувати Монобанк. Більшість компаній прагнуть створити лояльну спільноту споживачів, тому мережевий маркетинг набуває дедалі більшої популярності. Ми глобалізували цю концепцію, зробивши свою партнерську програму багаторівневою: з партнерськими статусами, подарунками, бонусами. Таким чином ми активізували два, найбільш актуальні ттренди в бізнесі: перехід в ІТ-сферу та прагнення закріпити за собою клієнта, зробити його постійним.\nКоли ви виходили на ринок криптовалют, на які ризики Ви очікували і з якими насправді зіткнулись?\nПерш за все, це те, що наразі для криптовалюти відсутнє належне законодавство. У багатьох державах, де є мінімальна регуляція, воно ще не досконале і потребує доопрацювання. Якщо говорити про світові тенденції, то більшість країн ще не дійшли навіть до початкової стадії цієї регуляції. В Україні, до прикладу, лише нещодавно розпочався діалог про законодавче підґрунтя та фінансові правила. Нам же необхідна тверда законодавча база, від якої впевнено можна було б відштовхуватись, тому найпривабливішим варіантом стала Естонія. Зараз Естонію називають «Силіконовою долиною» Європи. Ми знаємо, що в США створені всі умови для розвитку стартапів в ІТ-сфері - Естонія прагне перейняти цей досвід. У них вже зараз існує одна з найкращих, на мій погляд, юридичних, нормативно-правових баз в Європі. Тому компанії, пов’язані з криптовалютами, прагнуть отримати ліцензію саме в Естонії.\nОдним із основних ризиків такого бізнесу є нестабільність ринку. Коли в 2017-2018 роках ми почали розробляти нашу платформу, криптовалютний ринок дуже сильно впав. Втім, вже цього року ми спостерігали суттєве зростання капіталізації того ж біткойн. Великі інституціональні інвестори: банки, компанії, фонди, входять в цей ринок в довгостроковій перспективі. Великі держави також прагнуть максимально автоматизувати фінансову сферу, наприклад, тестування «крипто юаню» вже проводять на державному рівні.\nСуспільство сьогодні дещо упереджено ставиться до криптовалют. Наприклад, Туреччина заборонила криптовалютні платежі. Як ви пояснюєте таке ставлення та чим цей негатив можна знівелювати?\nНа мій погляд, це можна зробити саме реальними активами. Більшість криптовалют не мають за собою матеріального продукту чи послуги, і економічні експерти теж це розуміють. Відсутня будь-яка економічна складова. Наша компанія говорить саме про те, що за нашим токеном стоять реальні матеріальні активи компанії. У першу чергу - нерухомість. З іншого боку, є ренд токен за яким стоїть конкретна послуга.\nТретина населення світу на постійній основі використовує послуги оренди і це – не враховуючи подорожі. При цьому ця частка постійно зростає. Якщо криптовалюти зможуть реально підкріпити себе активами, тоді ситуація змінитисься.\nБагато альтернативних криптовалют прагнуть повторити досвід біткойна. Але ми розуміємо, що сам біткойн став наслідком діджиталізації економіки, а всі насупні криптовалютні стартапи завдячують появою саме йому. З одного боку, за біткойном не має активу, а з іншого - усі блокчейн-стартапи є похідними біткойна. Тож коли криптовалюти хочуть повторити його досвід - це шлях в нікуди. На мою думку, нові блокчейн-стартапи мають підв’язувати під власну бізнес-модель матеріальні та нематеріальні активи. За цим – майбутнє.\nНа Вашу думку, Україні недостатньо законодавчої бази чи цифрової інфраструктури для розвитку крипторинку?\nЗа освітою я юрист, і на мою думку, якщо держава на законодавчому рівні створює умови для розвитку того чи іншого сектору економіки, то цей напрямок буде розвиватися. Якщо ж умов немає і відсутнє розуміння, як в цьому напрямку розвиватися – він або зовсім не буде розвиватися, або буде якимось примітивним способом. Якщо ми хочемо йти в ногу з трендами часу і бути технологічною державою, то маємо створювати законодавчу базу для цього. Тоді до нас прийдуть інвестори і капітал, у тому числі - з-за кордону. На щастя, в Україні достатньо висококваліфікованих спеціалістів в ІТ-індустрії. За останні роки Україна вийшла на лідерські позиції в цьому напрямку, але, на жаль, повноцінної законодавчої бази ще не створено навіть для ІТ-напрямку загалом.\nЯкі перспективи Ви бачите для крипто-ринку України та світу загалом?\nТе, що сьогодні державному рівні починають максимально застосовувати блокчейн технології і криптографію, є ознакою перспективності цієї галузі та зростання довіри до криптовалют. Держави розуміють, що ця технологія може стимулювати розвиток економіки. І якими б консервативними не були наші погляди, але світ розвивається значно швидше саме завдяки технологіям. Для того, аби втриматися на ринку, потрібно пристосовуватися до цих змін. Ще буквально 50 років тому у нас не було повноцінного інтернету, смартфонів, а зараз у нас вже розвиваються галузі штучного інтелекту, криптографії, блокчейн технологій. Сьогодні триває боротьба консерваторів з новаторами, де перші кажуть, що ми будемо розвиватися на твердих усталених основах, а інші - що потрібно використовувати нове та підлаштовуватися під нові реалії.\nЩо стало для Вас відкриттям після впровадження блокчейн технології? Які не очевидні переваги Ви для себе відкрили?\nОднією з найбільших переваг у введенні блокчейну є його прозорість. Існує міф, що криптовалюта - це анонімність. Звісно, є криптовалюти, які намагаються зберігати максимальну анонімність свої користувачів. Проте блокчейн Ethereum, на основі якого функціонує наша криптовалюта, - це прозорість. Тобто будь-яка людина може зайти на сервіс, наприклад Etherscan, і побачити всі операції, що були здійснені з нашими крипто-активами. Світ стає прозорішим, в тому числі завдяки соцмережам та Інтернету.\nТому для нас основним критерієм було те, що наші клієнти та партнери зможуть відслідковувати свої капіталовкладення та слідкувати за розвитком бізнесу з екранів своїх гаджетів.\nЯкі міфи про криптовалюти Ви вважаєте найбільш шкідливими? Що насправді потрібно знати про цей ринок?\nКоли я вперше почув про майнінг та криптовалюту загалом, мені важко було навіть осягнути масштаби цих інновацій. Я вже давно у бізнесі і вникнути в процеси, пов'язані з криптовалютами, для мене було важко. Хоча вже тоді я зрозумів, що це – тема дня завтрашнього.\nТому моя порада: починайте вивчати цей ринок. Не бійтеся змін та нового. Зараз існує достатньо, фільмів, книг чи відеоуроків. Технологія майбутнього вже поруч з нами і немає часу відкладати знайомство з нею «на завтра». Водночас, не варто одразу занурюватися в це з головою, потрібно розпочинати обережно, навіть дещо консервативно.\nЗгадую часи свого дитинства, коли старші люди не розуміли, навіщо їм кредитні картки, якщо є готівка. Настав час, і наші батьки, дідусі та бабусі вільно використовують кредитні картки та електронні платежі. В роки мого студентства літні люди просто ловили мене за руку і просили пояснити їм як працювати з банкоматом. Зараз інтернет дозволяє вчитися на чужих помилках. Тому те, що 10-15 років тому відбулося з кредитними картками, зараз відбувається з криптовалютою.


Генетично українці - майже європейці | Курйози | OBOZREVATEL\nГенетично українці - майже європейці\nУкраїнці генетично ближчі до європейців, наприклад - чехам, хорватам і німцям, ніж до росіян. Це висновки фахівців Харківського медико-генетичного центру. У дослідженні брали участь двісті сорок сімей - усі вони українці як мінімум у другому поколінні. Генетики стверджують: у наукової роботи є і прикладний характер. Тепер вітчизняним медикам буде набагато легше лікувати цілий ряд складних хвороб.\nМітохондрії. Генетики називають їх атомною електростанцією клітини, яка відповідає за всі процеси в організмі людини. Цей ген протягом декількох років вивчали в Європі, в тому числі, і в Україні. Мутації саме цього гена викликають складні захворювання серцево-судинної і нервової систем, опорно-рухового апарату, а іноді - і раптову смерть. Результати досліджень показали, що навіть історію людства багато в чому варто переглянути.\nНаприклад, перші люди, які переселилися до Америки, як показав генетичний аналіз, були з Західного Сибіру. Ще один висновок: у всіх народів, включаючи і європейців, є загальні африканські гени. Особливості українського гена - у суміші генів європейців та азіатів.\nОлена Гречаніна, директор медико-генетичного центру: "Істотна азіатська домішка, вона, мабуть, відкладає свій відбиток і на наші особливості зовнішні, і на нашу поведінку, в рівній мірі, як і європеоїдні гени".\nВолодимир Семиноженко, голова Північно-східного наукового центру: "На цьому рівні центр не може залишатися. Він повинен тільки розвиватися. Його розвиток повинен бути пов'язаний з його статусом. Мінімум - Академія медичних наук. Або Національна академія наук. Це є місце прописки, від цього буде вигравати і Харків, і Харківщина, і генетична наука, і сам центр ".


Биография Гаеля Гарсії Берналя\nЩе з дитячого років Гаель брав участь у різних театральних постановках. Але першу серйозну роль він одержав у дев'ятирічному віці в телесеріалі «Тереза» з акторкою Сальмой Хайек у головній ролі. В одинадцятирічному віці зі своїм другом - актором Дієго Луна - Гаель зіграв у театральній постановці «Викрадення Зірок». Рік по тому Берналь одержав роль у серіалі «Дідусь й я», у якому був також задіян актор Дієго Луна. На той час Гаель і Дієго вже були кращими друзями.\nПізніше пішли ролі в різних постановках і короткометражних фільмах, серед яких «Зсередини, серце» режисера Антоніо Уррутіа. Стрічка була номінована на премію «Оскар» у категорії «Кращий короткометражний фільм». В 17 років актор відправився в Лондон для вивчення акторської майстерності в Центральній Школі сценічної мови й драматичного мистецтва.\nПісля повернення на батьківщину Гаель зіграв у фільмах «Cerebro» Андреса Леона Бекера й «Сука любов» Алехандро Гонзалеза Ін’ярриту. Фільм мексиканського режисера Іньярриту був номінован на «Оскар» у категорії «Кращий іноземний фільм», одержав премії й нагороди багатьох кінофестивалів, у числі яких і Канський. Роль у цьому фільмі принесла Берналю першу серйозну премію - «Срібний Аріель» (мексиканський еквівалент «Оскара»), а також світову популярність і затребуваність із боку багатьох відомих режисерів.\nТаким чином, в 2001-ому році режисер Альфонсо Куарон запросив Гаеля на одну з головних ролей у своєму новому фільмі «И твою маму теж». Картина була номінована на «Оскар» й «Золотий глобус», одержала ряд нагород на різних кінофестивалях. За роль у цьому фільмі Гаель одержав приз імені Марчелло Мастрояні Венеціанського кінофестивалю. У тому ж році на великі екрани вийшов драматичний фільм «Приватне життя» аргентинського режисера Фіто Паеса з Гаелем і дружиною режисера - акторкою Сесилієй Рот - у головних ролях.\nВ 2001-ому році Берналь знявся у фільмі іспанського режисера Агустіна Діаса Яньєса «Немає звісток від Бога» з Вікторією Абриль і Пенелопой Круз у головних ролях. За роль другого плану в цьому фільмі Гаель удостоївся вищої кінематографічної премії Іспанії «Гойя». Через рік на екрани вийшла екранізація роману португальського письменника Хосе Марі Еко Декуероса «Злочин батька Амаро» (1875). Гаель виконав головну роль - молодого священика, спокушеного 16-літньою парафіянкою Амелієй. «Таємницю батька Амаро» режисера Карлоса Каррери охрестили антикаталистичною і провакаційною картиною. Незважаючи на це, фільм виявився затребуваний глядачами й завоював дев'ять нагород «Срібний Аріель». В 2003 ця картина була номінована на «Оскар» у категорії «Кращий іноземний фільм».\nПотім випливають головні й другорядні ролі в декількох картинах, серед яких «Любов з нагоди», «Крапки над І» (фільм-лауреат кінофестивалю в Довіллі), «Мріючи про Джулію» з Харві Кейтелем у головній ролі (фільм номінувався на Гран Прі кінофестивалю в Братиславі) і ін. В 2004 році вийшла біографічна картина про легендарного «Че Гевара: Щоденник мотоцикліста» бразильського режисера Уолтера Саллеса з Гаелем у головній ролі. Фільм одержав безліч призів і нагород, премію «Оскар» за «Кращу пісню» й ін. Берналю ладили приз Канського кінофестивалю за «Кращу чоловічу роль», але в результаті премія дісталася японському акторові Юя Ягіра за роль у фільмі «Ніхто не довідається».\nУ тому ж році на екрани вийшов драматичний трилер «Дурне виховання» іспанського режисера Педро Альмодовара. Берналь зіграв відразу три ролі в цій картині. Фільм висувався на «Сезар», «Гойю» й інші премії. Гаель одержав приз Міжнародного кінофестивалю у Вальдівії, премію суспільства підтримки незалежного кіно «Chlotrudis» й інші нагороди.\nВ 2006-ом на екрани вийшла «Наука сну», черговий фільм французького режисера Мішеля Гондри з Гаелем і Шарлоттой Генсбур у головних ролях. Фільм був представлен на Берлінському кінофестивалі. Берналю дісталася роль соромливого парубка, якого взяли в полон мешканці його ж власного сну.\nУ травні 2006-го року на Канському кінофестивалі відбулася прем'єра картини «Круговорот» (останнього фільму із трилогії про смерті мексиканського режисера Алехандро Гонзалеза Іньярриту). Одну з ролей у цьому фільмі виконав Гаель Гарсія Берналь.\nВ 2007-ом році на екрани виходить режисерський дебют Гаеля. Заради цього проекту актор відмовився від ролі головного лиходія в трилері «Ультиматум Борна».\nПоряд з рідним іспанським, Гаель володіє англійською, італійською й французькою мовами.\nУ період, з березня 2003-го по квітень 2004-го, Гаель Гарсія Берналь зустрічався з акторкою Наталі Портман.\nРодина Гаеля Гарсії Берналя\nХосе Луїс Гарсія –\nПатриція Берналь –\nЛазаро Берналь – народився 8 січня 2009 в Мадриді, Іспанія; мати - Долорес Фонзі\nСерхіо Язбек – одружився на матері Гарсіа Берналь, коли те був дитиною\nВідносини Гаеля Гарсії Берналя\nзустрічалися в 2003-2004; більше не разом\nпознайомилися під час зйомок "Vidas Privadas" (2001); почали зустрічатися з грудня 2007\nзустрічалися з 2001; більше не разом


Стрілянина в Києві: Стрілянина в Києві: невідомі в кафе поранили двох людей і зникли на машині з донецькими номерами (18.02.17 23:19) « Події | Цензор.НЕТ\n18.02.17 23:19 18.02.17 23:24\nУ столиці на Лісовому масиві через стрілянину в кафе поранено двох осіб. Стрільці зникли.\nЯк передає Цензор.НЕТ із посиланням на УНІАН, у відділі комунікації поліції Києва повідомили, що інформація про інцидент надійшла сьогодні ввечері.\nЗа даними поліції, на Лісовому масиві в кафе сталася суперечка між двома групами відвідувачів, після чого одні з учасників конфлікту застосували вогнепальну зброю, поранивши двох чоловік, які були госпіталізовані.\nЧитайте також: Стрілянина в Харкові: в ході досудового розслідування затримано п'ять осіб, - Нацполіція. ВІДЕО\nПоліцейські не змогли опитати потерпілих через їхній стан. Ті, хто стріляв, розшукуються.\nУ поліції зазначили, що вирішується питання про кваліфікацію злочину за відповідною статтею Кримінального кодексу.\nВодночас, як повідомили свідки інциденту, люди, які стріляли, зникли з місця події на автомобілі з донецькими номерами.\nЦензор.НЕТ › Новини › Події › Стрілянина в Києві: невідомі в кафе поранили двох людей і зникли на машині з донецькими номерами


Title: Конспект уроку на тему: Призначення, можливості і класифікація систем обробки текстів. Огляд середовища текстового процесора. Створення, відкриття й збереження текстового документа. Формати файлів документів. Використання довідкової системи текстового процесора\nAuthor: Боюк, Марія Мирославівна\nAbstract: Конспект уроку в 9 класі


У Слов`янську вилучили і знешкодили близько 3 тисячі вибухонебезпечних предметів – ДСНС\n14 липня 2014, 15:21\nУкраїнські військові в місті\nНалагодження мирного життя у Слов`янську триває, вибухотехніки вилучили та знешкодили понад 3 тисячі вибухонебезпечних предметів, розміновано лінії електропередач і теплоелектростанцію. Про це повідомив на прес-конференції голова Державної служби з надзвичайних ситуацій Сергій Бочковський.\nЗа його словами, вже відновлено електропостачання у 7 з 14 районів Слов`янська, а також частково відновлено електропостачання у мікрорайоні Цілинний та у центрі Слов`янська. В цілому відновлено понад 70% електропостачання міста.\nКрім того, голова ДСНС повідомив, що вибухотехніки разом з колегами з МВС та ЗСУ знайшли і знешкодили дуже багато вибухонебезпечних предметів.\n«Там було заміновано все», – сказав Бочковський, говорячи про масштаби замінування Слов`янська.\nВін додав, що на території Слов’янська можуть залишатися незнешкоджені вибухові предмети, особливо це стосується зелених зон: кущів, чагарників. Тому процес пошуку вибухових предметів та розмінування триває.


Овочі і фрукти в Україні б’ють цінові рекорди: скільки доводиться платити в різних містах – iBilingua\nYou are here: Home / Суспільство / Овочі і фрукти в Україні б’ють цінові рекорди: скільки доводиться платити в різних містах\nЩороку у цю пору українські прилавки рясніли від свіжих овочів, ягід та фруктів, та через бойові дії, складну логістику, дороге пальне територій Херсонської та Запорізької областей – ціни підскочили, асортимент впав.\nБуде нестача ягід, кавунів, динь, кісточкових, зокрема, мелітопольської черешні та херсонської спаржі.\nНебо теж внесло корективи – сезон через погоду запізнився на два тижні. І якість плодів, гірша через дефіцит сонця, але товар є. Прилавки червоні від черешні та полуниці, щоправда ціна відсотків на 40 вища, ніж торік. І товар наполовину імпортний. Черешнева столиця – Мелітополь – забоали, аби покрити дефіцит ягоду нині везуть з Закарпаття, Одещини та Вінниччини.\nПокупцям доводиться купувати за такою ціною, бо імпортні фрукти в супермаркетах ще дорожче. Досить висока ціна і на молоді овочі, бо надлишку цієї продукції немає. З Херсону нічого не надходить, то ж у місцевих виробників відсутні конкуренти на базарі, а відповідно і ціни тримаються.\nПродукти завозять з Європи: до прикладу за ранню капусту просять від 20 грн за кілограм, це в три рази дорожче, аніж рік тому. Морква теж підскочила у ціні – майже на 80% – нині за кілограм треба віддати 18 грн. Але найбільша проблема виникла з буряком, його в Європі садять дуже мало і імпортувати не було звідки, тож і зросла ціна вдвічі, порівнюючи з минулорічною – до півсотні гривень за кілограм.\nТа стрибок цін не стосується картоплі – врожаєм забезпечують центральні регіони. Враховуючи витрати за її зберігання, аграрії продають за безцінь – 4-5 грн за кілограм.\nУ Запоріжжі рух на ринках починається майже одразу по завершенні комендантської години. Торговці визнають – війна внесла свої корективи: найбільше це позначилось на цінах та логістиці. Дефіциту немає, але від звичних сортів запоріжцям також довелось відмовитись.\nРосійські військові блокують вивезення мелітопольської черешні та огірків із Кам’янки – регіонів, що раніше годували всю країну. Замість них з’являються інші постачальники.


В Запоріжжі продовжують роботи на площі Запорізькій (ФОТО) - Forpost\nСьогодні, 12 березня, завершили бетонування підпірної стінки, яка має стримувати ссування грунту, аби площа не руйнувалася.\nДля того, щоб врятувати площу, а разом з нею й будівлі греблі Дніпро ГЕС від руйнування, звели понад кілометр нової підпірної стінки, яку зробили вищою, ніж та, що була до цього.\nНа будівництві стінки працювало 20 робітників, 4 одиниці техніки.\nКрім цього зробили бетонування сходових маршів та оглядового майданчика. Заміну мережі водопостачання планують завершити восени. Далі зроблять благоустрій території. Фонтан, проти якого виступають містяни, все ж таки облаштують на площі.\nОстаннім масштабним кроком в реконструкції площі буде пішохідний перехід, що з’єднає площу та парк Металургів.\nЧитайте також: На Запоріжжі ображений чоловік ледь не спалив офіс роботодавця


Фірташські газові контори наживаються на фейкових платіжках - POLITYKA.TODAY\n06.12.2018 Оставить комментарий в Фірташські газові контори наживаються на фейкових платіжках\n6 грудня «Нафтогаз України» заявив, що облгази і газзбути групи РГК Дмитра Фірташа обманюють споживачів з оплатою за газ. Про це йдеться на офіційному сайті прес-служби НАК.\n«У листопаді українці отримали від своїх газзбутів платіжки з перебільшеними цифрами на газ, а за жовтень попередження, про обрахунок за попередні три роки. Причиною такого підрахунку газзбути затверджували, що це вимога «Нафтогазу», про “приведення обсягу газу до еталонних умов вимірювання» , – повідомили в НАК.\nНАК зазначив, що донарахування ведуть до вдвічі більшої оплати одних і тих же обсягів газу, створюються віртуальні борги, які в майбутньому будуть шкодити переходу споживачів до інших постачальників газу.\n«Повідомляємо, що «Нафтогаз» жодним чином не причетний до рішення газзбутів вимагати зі споживачів додаткові суми та засуджує такі дії. Витрати компенсуються родинним структурам газзбутів – облгазам через механізм виробничо-технологічних втрат», – зазначено в повідомленні.\nНацкомісія вже відреагувала на порушення і заборонила такі донарахування, повідомили в НАК.\nДебати про дебати: як і про що домовились штаби Порошенка та Зеленського


Як правильно сидіти за кермом, щоб не завдати шкоди здоров’ю – Голос-Інфо\nЯк правильно сидіти за кермом, щоб не завдати шкоди здоров’ю\n17.09.2019 faeton Поради\nПосадка водія в автомобілі повинна бути правильною. Від цього залежить кількість часу, який може провести людина, що сидить за кермом, не відволікаючись на затерплі м’язи або больові відчуття. До того ж часу на реакцію в разі непередбаченої події на дорозі біля водія, який правильно сидить у кріслі, буде на кілька десятих секунд більше. У цій статті розповімо, як правильно сидіти за кермом.\nСтупні при маневрі не повинні відриватися від підлоги, але при цьому зобов’язані легко діставати до педалей.\nНа Прикарпатті турагент підробляв біометричні паспорти для виїзду в ЄС