У Дністрі втопилися пластуни з Підгайців — вихователь та його учень | Терноград\nУ Дністрі втопилися пластуни з Підгайців — вихователь та його учень\nТрагедія на Дністрі, що сталася 20 червня і забрала життя виховника Володимира Федорчука та учня Максима Скасківа з Підгайців, — як дежавю минулорічної сумної пригоди на Одещині, де втопилися двоє учнів та вчитель із Тернопільщини.\nПедагоги віддали життя, рятуючи своїх учнів… «Вчителю!» — так звертався 14-річний Максимко до свого мудрого наставника — 52-річного Володимира Федорчука, а виховник любив хлопчика, як рідного. Їх безжально затягнув водяний вир… Нині їхні могили поруч на підгаєцькому цвинтарі…\n— «Маємо подолати невідомі стежки, дійти до Дністра. Буде важко, але пізнаємо багато нового!» — говорив Володимир вихованцям перед походом, — згадує згорьована дружина загиблого вчителя пані Надія. — У мандрівку хотіли іти 11 юнаків із куреня ім. Петра Дорошенка та куреня ім. Марії Пальчак, але батьки відпустили сімох. Гімн, молитва — і рушили в дорогу. Подорож мала тривати десять днів, але закінчилася на третій…\nЗа старшу з групою пластунів, крім Володимира, була ще вчителька англійської, наша бунчужна Тетяна Гунчак. Добралися до села Устя-Зелене Монастириського району, сіли на березі Дністра, думали розтаборуватися, але пекло сонце і Тетяна пішла шукати інше місце. Максимкові дозволили лише намочити ноги, бо він не вмів плавати. Хлопчик сів на камінь і хлюпався. Раптом у нього злетів з ноги капець. Максимко нахилився і… шубовснув у воду.\nНа допомогу стрибнув його двоюрідний брат Тарас, але й він розгубився. За ними пірнув Володимир Володимирович — відштовхнув Тараса до берега, схопив Максима. Тетяна прибігла на крики, побачила, як Максим піднявся над водою, пірнув, вода зійшлася, а його нема… Усі завмерли. «Чух! (псевдо пана Володимира — авт.) Максиме! Де ви?!» — кликали. Тарас ніяк не міг доплисти до берега. «Рятуйте!» — благав. Поруч стояли рибалки, діти просили допомогти, та вони не вміли плавати… Одна із дівчаток кинулася рятувати Тараса, до них стрибнула ще одна дівчинка. Рибалки кидали їм вудки, волосінь обривалася… «Господи, невже ми всі тут потонемо?..» — кричав Тарас. Він таки вибрався на берег, а от Володимира Володимировича і Максимка не було…\nПерелякана вчителька викликала рятувальників. «Надіє Ярославівно, маю щось вам сказати… Тільки не хвилюйтесь. «Чух» і Максим втопилися…» — ніби з кулемета, випалила по телефону Тетяна. Я почала дико кричати… «Боже, зроби диво!» — просила всю дорогу до Дністра. Ми заїхали за півгодини. Там уже були батьки Максимка. На колінах ми повзли одні до одних і ридали… Рятувальники шукали тіла, закидали сітки… На водолаза ми чекали вісім годин… Максимка зачепили гаками за футболку, Володимира дістали ще через годину…\n— Пригадую, поїхали ми на медовий місяць до Ялти. Я засмагала, чоловік виліз на високий камінь і малював море. Ненароком у нього впав пензлик у воду, пішов діставати, а тоді був шторм — тільки зведеться на ноги, як хвиля його кидає до каменя. Майже годину він боровся з хвилями… Вода таки мала його забрати.., — сумно зітхає пані Надія. — Хоча Володимир умів добре плавати. Був й інший знаковий випадок: торік чоловік поїхав із пластунами до водоспаду в Нирків. Там із наплічником та велосипедом упав у воду… Максимко. Володя стрибав за ним. Видно, вода їх переслідувала…\nА ще мене не покидають слова Володимира, які сказав за тиждень до нещастя: «Мабуть, помру несподівано…» Тоді він повертався з лісу, впав із велосипеда і сильно вдарився. А взагалі-то планував жити довго. Я казала, що він проживе близько сотні років, бо був спокійний, лагідний, займався бджолярством. Колишній директор школи Йосип Мілянич колись дав йому бджолину сім’ю, нині у нас вісім вуликів. Що тепер робитиму з бджілками? У мене алергія на укуси бджіл, а Володі нічого не шкодило. «Навіщо вкусила? Ти ж загинеш…» — шкодував кожну комаху.\nПластунське подружжя Володимир та Надія Федорчуки\n— 29 років я жила з ангелом! Володя ніколи не сварився, не казав жодного холодного слова. Бувало, наструже у майстерні й не прибере. «Якби ти в банку працював, то розсипав би доляри, а так — тирсу», — жартома дорікала. «Але ти мене любиш?! Ходи, обійму!» — усміхався. Казав, що треба вісім разів на день обійматися, аби почуватися щасливим — є така історія у Бруно Ферреро. Володимира називали підгаєцьким романтиком. У душі ми залишалися юними, бо завжди працювали з дітьми. Свого часу чоловік закінчив профтехучилище в Івано-Франковому на Львівщині, відслужив в армії, не хотів, щоб батько, голова колгоспу, відкупив його. Батьки мого чоловіка переїхали із Житомирщини, тато працював агрономом, головою колгоспу, був міським головою Підгайців. Ми одружилися, коли Володі було 22 роки, мені — 20. Я закохалася в його оченята-озерця із брівками-чайками!\nЧоловік працював на автобусному заводі у Львові, на цегельні в Підгайцях, різьбярем у лісництві. Щоб побудувати наш будинок, влаштувався на цегельню — так міг дешевше купити цеглу. Кожну цеглину собі випалив, сам накреслив проект будинку. За місяць у лісництві йому потрібно було вручну виготовити сто тарілок! А ще працював судовим розпорядником, проте дуже не любив тієї справи. Бувало, брав до суду художню книгу, щоб хоч трохи «розвести» суворі будні, але якось суддя побачила і заборонила читати на робочому місці. По-справжньому знайшов себе у Підгаєцькій художній школі народних ремесел, де пропрацював 25 років. Володимир — педагог за покликанням, його сестра — теж педагог, директор школи, шваґро викладає в аграрному ліцеї, я — вихователь — дуже люблю дітей…\n— «Їду на Майдан!» — оголосив якось чоловік, думав, буду відмовляти, та я взялася складати наплічник, готувати канапки в дорогу, — згадує пані Надія. — Правда, сина не пустила — боялася втратити двох. Є відео з Майдану, де Володимир із побратимами під кулями рятує пораненого. Він бачив там смерть… Розповідав, як рятував пораненого в голову і не зміг нічим зарадити, плакав, як дитина. З Майдану повернувся сивий, а на війні змінився, заглибився у себе… За ці роки він багато чого відкрив у собі. На війну пішов добровольцем у 2014-ому, коли почув про смерть пластуна Віктора Гурняка. Пробув там, щоправда, недовго — чотири місяці, змушений був мене рятувати, адже я потрапила до реанімації з мікроінсультом. Коли ішов у зону АТО, я думала, що більше не побачимось, але Бог оберіг його там.\n«Діду, скільки тобі років?» — запитали його фронтові побратими. «П’ятдесят», — відповів. «Чому прийшов сюди?» — «Не можу вдома сидіти, хочу бути потрібний!» Його направили на базу ремонтувати зброю. На війні Володя мав позивний «Явір». А ось у «Пласті» він — «Чух» — від імені героя мультсеріалу, а я — «Сверблячка» (усміхається — авт.). Самі себе «охрестили» такими псевдо, коли дивилися «Сімпсонів». Ми — диваки у Підгайцях. Але що я тепер без чоловіка?.. У нього було золоте серце і золоті руки — усе знав і все вмів. Якось поїхав з донькою до дендропарку в Хоростків. Ніна загубила босоніжок, то батько змайстрував їй взувачку із… пластикової пляшки. Навіть зброю саморобну вмів виготовляти! А яка у нього шабля гостра — хотів із нею йти на війну!\n— Про «Пласт» Володимир почув по радіо, поїхав до Тернополя в «розвідку», а незадовго відвідав пластунський табір у Бережанах. «Мусиш це побачити! Це так цікаво!» — аж розпирало йому груди після першого дня табору. Вранці ми сіли на велосипеди і поїхали до Бережан, — ділиться спогадами пані Надія. — Там чоловік провів для діток практичне заняття з вивчення рослин. Ми повернулися додому, сповнені вражень. Незадовго ми вже мали свої гуртки, так у Підгайцях зав’язався «Пласт». Разом ми їздили на вишкіл у село Заздрість. «Україна буде, бо у нас чудові діти!» — захоплено казав Володимир. Для підгаєцьких пластунів ми з чоловіком організовували мандрівки, подорожі, теренівки.\nУ 2006-ому побували на найсильнішому таборі за існування «Пласту» на Тернопільщині — «Дух нашої давнини». Незабутнім було свято Івана Купала: змайстрували Купалу, грали на сопілках та гітарах, пускали на воду вінки, палили ватру. Досі пам’ятаю, як Тернопільська округа доручила станиці Підгаєцькій провести перший захід — свято Весни. «Володю, як ми це зробимо? Ми нічого ще не знаємо…» — хвилювалася я. «Але ми все вміємо!» — підбадьорив чоловік. Свято Весни вдалося на славу! Ми з чоловіком склали присягу до «Пласту» аж у 2010 році. Мене прийняли в курінь «Літавиці», а Володимира — у 29-ий курінь УПС «Сіроманці ім. А. Гарасевича». Спогади чоловіка про заснування «Пласту» в нашому райцентрі опубліковані у книзі «Підгайці і Підгаєччина». Володимир мав найвищу пластову нагороду «Залізний вовк», оскільки був автором всієї різьбленої символіки куреня, а відзнаку військовика «Сталевий вовк» йому мали вручити на найближчій Вовчій Раді, проте не судилось… Після смерті передали мені.\n— З батьками Максимка нас об’єднало горе… Максимко був справжнім пластуном — активним, цілеспрямованим, мріяв стати рятувальником, любив футбол, — витирає сльози пані Надія. — І мого чоловіка, і вихованця ховали в одностроях. Батьки Максимка взяли мене під руки на похороні, так ми ішли за трунами… Колись ми з Володимиром були на цвинтарі, він обмовився, що хотів би бути похованим на новому кладовищі, щоб бачити Панські рови, куди бігав до джерела, бачити, як цвіте гречка на городі.\nМи виконали його волю. Максимкові батьки теж поховали там сина. А ще чоловік заповідав мені посадити на його могилі липу. «Прийдете до могили, липа буде холодком обвівати, а я прилітатиму бджілкою і буду кусяти тебе, Надю!» — жартував. Максимкові поклали у труну м’яча, ракетки. «Напевно, вони там уже грають у футбол!» — сказав старший брат Максимка. Ми з батьками загиблого хлопчика попросили пробачення одні в одних, щоб душам наших рідних було добре…\nДністер Тернопільщина утоплення 2017-06-29


Спільна перемога, або історія про те, як вдалося захистити права дітей на Донеччині Спільна перемога, або історія про те, як вдалося захистити права дітей на Донеччині - Право на захист\nСпільна перемога, або історія про те, як вдалося захистити права дітей на Донеччині\nУ 2017 році за ініціативи низки правозахисних організацій було розроблено, а згодом і ухвалено постанову № 268 «Про затвердження Порядку надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів».\nЗгідно з цим документом, такий статус може отримати дитина, а також особа, яка під час проведення АТО/ООС у Донецькій та Луганській областях не досягла повноліття — тобто 18 років, та яка внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів:\nотримала поранення, контузію, каліцтво;\nзазнала фізичного, сексуального насильства;\nбула викрадена або незаконно вивезена за межі України;\nзалучалася до участі в діях воєнізованих чи збройних формувань;\nнезаконно утримувалася, у тому числі в полоні;\nзазнала психологічного насильства.\nСтаном на кінець 2020 року такий статус отримали понад 52 тисячі дітей — з них 93 дитини – у зв’язку з отриманням поранень, контузії, каліцтва, одна дитина зазнала фізичного насильства.\nЦифри вражають. Але, на жаль, це лише верхівка айсбергу. Річ у тому, що більшість батьків діток, які могли б отримати цей статус, просто не знають про цю можливість або не бачать необхідності в ньому. Бо він не дає можливості отримання пільг: ані надання кваліфікованої психосоціальної допомоги, ані забезпечення безплатними ліками тощо. На додаток, як доводить наш досвід, трапляються непоодинокі випадки відмови місцевої влади в наданні цього статусу й навіть скасування вже наданого. Ми маємо такі приклади.\nНаприкінці 2020 року моніторингова команда маріупольського офісу БФ «Право на захист» виявила системне порушення прав малолітніх та неповнолітніх дітей у Нікольському районі Донецької області. Ми розповідали про це. Порушення полягало в незаконному та безпідставному скасуванні статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.\n«Коли отримав цей кейс для аналізу та відпрацювання, відразу зрозумів, що ситуація вимагає оперативного втручання, а робота обіцяє бути нелегкою, втім цікавою з огляду на те, що з таким порушенням прав я стикнувся вперше. Та й системність проблеми вимагала активних, я сказав би агресивних інтервенцій. Порушення не давало потерпілим змоги користуватися пільгою щодо безкоштовного харчування, а це — діти, тож реагувати треба було якомога швидше, »\n– прокоментував юрист Фонду Руслан Беретелі\nКолеги одразу почали ініціювати зустрічі з усіма, хто міг би допомогти і вплинути на ситуацію. У цій справі директорка Нікольського центру соціальних служб для сім’ї, дітей та молоді (ЦСССДМ) була єдиною незгодною із поточним станом справ. Утім і в департаменті соціального захисту Донецької області ми мали союзницю — його директорка завжди є надійною партнеркою в поновленні порушених прав людей та належним чином розглядає подібні звернення в межах своїх компетенцій. І цього разу після зустрічі ми визначились з алгоритмами співпраці та реагування. Крім того, ми попросили втрутитися в ситуацію й голову Донецької облдержадміністрації, надіславши йому листа з описом проблеми та юридичним аналізом.\nВдалося залучити до розв’язання проблеми і представника Уповноваженого з дотримання прав дитини та сім’ї секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини. Результатом співпраці стали лист на Уповноваженого Верховної ради України з прав людини та відкриття провадження з цього питання (кейс перебував у провадженні регіонального представництва в Донецькій та Луганській областях).\nАктивно підключився адвокаційний відділл БФ «Право на захист» – колеги наполегливо працювали з департаментом із питань захисту прав дітей та забезпечення стандартів рівності Національної сервісної служби України. Вони оформили достатню кількість звернень до служби, звернулися та задіяли в процес депутатів Верховної Ради України. Все це стало приводом для подання запиту від народного депутата України щодо реагування та проведення розслідування діяльності відповідної служби в справах дітей\nЗрештою, розпорядженням голови Маріупольської РДА були скасовані розпорядження, які незаконно скасовували статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, дітей Нікольського району.\nВітаємо всіх причетних до цієї перемоги!\nАнастасія Одінцова – про рівність для внутрішньо переміщених осіб\nБорюсь за кожного\nРуслан Беретелі про становище та права ромської спільноти в Україні


20 квітня - Лазарева субота: прикмети та заборони у цей день » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nСьогодні, 20 квітня, напередодні Вербної неділі, православні християни відзначають Лазареву суботу – диво воскресіння Лазаря Ісусом Христом.\nДо вашої уваги традиції та прикмети в цей день – дізнайтеся, що можна і не можна робити.\nІсус Христос вважав Лазаря своїм другом і часто бував в його будинку. Коли Лазар помер, Ісус, дізнавшись про це, дуже засмутився і поспішив до місця, де поховали його друга. Попросивши прибрати камінь, що закривав вхід до печери, Ісус прочитав молитву і покликав Лазаря вийти, і померлий воскрес.\nВоскресіння Лазаря – одне з великих чудес Ісуса Христа в його земному житті, яке говорить про те, що у владі Господа і життя, і смерть, що воскресіння можливе, тому потрібно обов'язково думати про свою душу.\nНаші предки вважали, щоб вродив горох, його обов'язково потрібно посіяти в Лазареву суботу.\nТеги - Лазарева субота, 20 квітня, прикмети, заборони, свято


Вчені підтвердили нову структуру ДНК. - Крупний План\nДодому Новини Вчені підтвердили нову структуру ДНК.\nАвстралійські дослідники визначили нову структуру ДНК. Скручений ДНК “вузол” був названий i-мотивом і ніколи раніше не спостерігався в живих клітинах.\nНові відкриття з Інституту медичних досліджень Гарвана були опубліковані в журналі Nature Chemistry .\nВсе життя на Землі побудована на одних і тих же засадах. Простіше кажучи, вони складаються з чотирьох азотистих основ, які утворюють нуклеотиди, які є будівельними блоками ДНК. Два пурину – аденін і гуанін і два піримідину – цитозин і тимін. Кожне з цих речовин позначена однією буквою для зручності користування. І, відповідно, А – це аденін, Т – тимін, З – цитозин і G, який є гуаніном.\nЦі принципи в комбінації, унікальної для кожного організму, містять його генетичну запис. Ця інформація містить точні інструкції про те, як будуються наші тіла і як вони функціонують. Символічна форма подвійної спіралі ДНК захопила суспільну уяву в 1953 році, коли Джеймс Уотсон, Френсіс Крік і Розалінда Франклін відкрили структуру ДНК.\nОднак тепер відомо, що короткі ділянки ДНК можуть існувати в інших формах, принаймні, в лабораторії – і вчені підозрюють, що ці різні форми можуть грати важливу роль в тому, як і коли код ДНК «читається».\nНова форма – сайт i-motfi – виглядає зовсім інакше, ніж подвійна спіраль ДНК. «Коли більшість з нас думає про ДНК, ми думаємо про подвійної спіралі», – сказав професор Даніель Христос, співавтор дослідження. «Нове дослідження нагадує нам, що існують абсолютно різні структури ДНК – і вони можуть бути важливі для наших клітин», додав він.\nХоча вчені вже бачили i-мотив і вивчали його докладно, він спостерігався тільки в штучних умовах в лабораторії, а не в клітинах організму. Дослідники навіть стверджують, що ця структура існує навіть у живих істот. Цей спір був вирішений новими відкриттями.\nУ своїх дослідженнях вчені використовували модифіковану молекулу імунної системи, здатну розпізнавати не спіральні структури ДНК. Завдяки цьому був виявлений i-мотив, і з використанням флуоресцентних методів становище тих структур, які з’являлися під час візуалізації, вказувалося у вигляді зелених плям.\n«Ми були дуже раді бачити зелені плями – i-мотив – з’являються і зникають з плином часу, тому ми знаємо, що вони знову формуються, розчиняються і формуються», – пояснив Махді Зераати.\nВчені показали, що структури i-мотивів найчастіше утворюються в певній точці в «життєвому циклі» клітини – на пізній фазі G1, коли ДНК активно «читається». Вони також показали, що ці структури з’являються в деяких областях промотора гена (області ДНК, які контролюють включення або вимикання генів) і в теломере – кінцевих ділянках хромосом, які важливі при старінні.\n«Ми думаємо, що ці структури призначені для вмикання або вимикання генів і впливу на те, чи активно читається даний ген», – сказав Зераати. – Минуща природа цих структур також пояснює, чому їх так важко знайти, – підкреслив Христос.\nДжерело: Live Science , Science Daily , фото: Кріс Хамманг\nПопередня статтянайменший дитина коли-небудь народився в Каліфорнії.\nНаступна стаття«Польский дворянин» награжден.


НАШІ ГРОШІ – НАБУ за коштовні туалети «Укрзалізниці» обшукало тендерницю, яку Камишін повернув на закупівлі\nНАБУ за коштовні туалети «Укрзалізниці» обшукало тендерницю, яку Камишін повернув на закупівлі\n10.12.2021 // 2876 Переглядів\nДетективи Національного антикорупційного бюро підозрюють власницю ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ріст» в наданні хабарів посадовцям Філії «Центр забезпечення виробництва» «Укрзалізниці» при закупівлі вагонних туалетів у 2017 році.\nПро це свідчить ухвала від 19 листопада Вищого антикорсуду, куди детективи звернулися в рамках кримінального провадження № 52021000000000316.\nЗ ухвали відомо, що справа відкрита за зверненням народної депутатки Юлії Гришиної («Слуга народу»), яка очолює Тимчасову слідчу парламентську комісію з перевірки діяльності «УЗ».\nСлідство встановило, що в 2017 році «ЦЗВ» провів три закупівлі вакуумних туалетів для пасажирських вагонів (тендер 1, тендер 2, тендер 3). За їх результатами угоди було укладено з ТОВ «Науково-виробниче об’єднання «МДС» на загальну суму 61,73 млн грн., а також з ТОВ «НВП «Ріст» на суму 225,09 млн грн.\nДетективи отримали інформацію, що тодішня власниця «НВП «Ріст» Любов Паронова та посадовці фірми неодноразово надавали неправомірну вигоду службовим особам «Укрзалізниці» та «ЦЗВ» для перемоги в тендерах. Це дозволило фірмі отримати контракти на поставку туалетів по завищеній ціні – майже 1 мільйон гривень за комплект (два унітази для туалетів у різних кінцях вагону та пневматична система, яка встановлюється посередині вагону).\nВ суді детективи НАБУ клопотали про дозвіл на проведення обшуку у Паронової та у тодішньої заступниці директора Департаменту матеріально-технічного забезпечення «УЗ» Таїси Олійник. З осені 2021 року, за даними НАБУ, вона займає посаду директора Департаменту закупівель «УЗ». НАБУ просило дозвіл на обшук київської квартири Олійник з метою виявлення та фіксації інформації про перемоги в тендерах «НВП «Ріст» та їх виконання, доступ до її телефонів та комп’ютерів. Суд це клопотання задовольнив.\nЗа даними телеграм-каналу «Офис на Тверской», 9 грудня детективи НАБУ провели обшуки у Олійник та Паронової, а також у Григорія Бойка, який отримав посаду члена правління «УЗ» 26 жовтня цього року також вже за нового керівника залізниці Олександра Камишіна. За попереднього керівництва він був директором з інженерно-технічного забезпечення «УЗ».\nБаза декларацій НАЗК не містить декларації Олійник про доходи за 2020 рік, про її звільнення або призначення.\nЯк повідомляли «Наші гроші», що в 2017 році «УЗ» виправдовувалася тим, що для формування очікуваної ціни держкомпанія зверталась саме до фірм «Ріст» та «МДС», а також польської «Песи». Тоді головою правління був саме поляк Войцех Бальчун. Тендерна документація вимагала від учасників мати трирічний підтверджений досвід співпраці з «УЗ» по установці затверджених залізницею туалетів, що відсікало інших конкурентів.\nВ 2019 році Антимонопольний комітет оштрафував НВО «МДС» на 2,35 млн грн. за змову з ТОВ «ЄВК» на тендері залізничників з закупівлі туалетів. Того ж року власник «МДС» Ігор Теличко покинув список засновників фірми, сама вона змінила назву на ТОВ «Стройактів» і в 2020 році припинила діяльність. Того ж року була припинена і діяльність НВП «Ріст». Колишня співвласниця цієї фірми Любов Паронова нині володіє фірмами зі схожими назвами – ТОВ «Ріст-Авто» та ТОВ «Ріст-Буд».\nУ вересні 2021 року філія «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» закупила запчастини до вакуумних туалетів. Ціни вже були вищими від 2017 року на 15%. Наприклад, кнопки для змиву з 5900 грн подорожчали до 6 790 грн. Сідушки для унітазів подорожчали з 8 200 до 9 456 грн.


Біль у колінах у дітей та підлітків: причини, швидка діагностика, що робити? » Діагноз\nБіль у колінах у дітей та підлітків: причини, швидка діагностика, що робити?\nЯкщо мама трьох дітей має психіку міцніше, ніж у ретельно підготовленого агента ФСБ, то батьки первістків наївні і полохливі, як новобранці - кожна скарга і найменший нюанс здатні вивести з душевної рівноваги. А постійні скарги дитини на болі в колінах і зовсім можуть послужити причиною для паніки: а раптом пошкоджені суглоби або, й того гірше - якась вроджена аномалія?\nНасправді ж біль і дискомфорт в колінах у дітей не є великою рідкістю, тому як рухливі ігри, цікавість, змушує лазити по деревах і покинутим будівлям, сприяють отриманню саден і ударів. Несформировавшаяся і постійно зростаюча опорно-рухова система дитини обумовлює і такі особливості, як перенапруження зв'язок і м'язів, що сприяє отриманню розтягнення сухожиль.\nДуже часто причина больових відчуттів полягає у звичайній травмі, проте так буває не завжди\nАктивне просування по кар'єрних сходах і маса «дорослих» справ не завжди дозволяють відвести дитину до лікаря без зволікань: може, поболить і перестане. Але якщо завжди покладатися на це твердження, можна упустити початок серйозної патології - період, в який лікування є найбільш ефективним. Тому надзвичайно важливо визначити наскільки серйозну небезпеку можуть представляти болю і, що є їх джерелом.\nПочніть домашню діагностику з встановлення фактів, малюк отримував травми - можливо, він послизнувся або впав під час ігор з однолітками, вдарився об спинку ліжка, в спробі швидко застрибнути в неї після вимикання світла.\nОгляньте і акуратно промацайте хвору коліно: почервоніння і місцеве підвищення температури шкіри, припухлість і набряклість є ознаками запального процесу.\nНаявність саден і подряпин на колінах дозволяє безпомилково встановити джерело болю. Значно складніше йдуть справи, якщо діти неодноразово скаржаться, що «болить зсередини» без видимих на те обставин.\nТравма коліна у дитини - не привід відмовлятися від обстеження, тим більше, якщо біль не проходить протягом 2-3 днів. Бо як ушкодження можуть бути більш серйозними й глибокими, ніж просто подряпина або синяк:\nРозтягнення зв'язок. У дітей і підлітків йде постійний, активний ріст кісток, суглоби і зв'язковий апарат зазнають регулярні зміни. Розтягнення часто не проходить без медичної допомоги і може довгий час служити джерелом дискомфорту.\nТріщина в стегнової кістки - нерідке наслідок ударів і падінь - також вимагає обов'язкової консультації у травматолога.\nТендовагініт - запалення сухожильной оболонки м'язів стегна і гомілки, супроводжується сильним болем в області коліна. Подібні процеси сприяють деформації і контрактурі зв'язок, тому без накладення гіпсу чи лонгет (знімною пов'язки з гіпсу) лікування не обійдеться.\nРозрив меніска, травми суглобів і зміщення колінної чашечки супроводжуються сильними больовими відчуттями: діти не можуть навіть стати на ніжку. Допомога хірургів і травматологів у подібних випадках має бути невідкладним.\nЗараз, коли артроз діагностується в 20 років, остеохондроз в 30 а весь світ охоплений страхом перед онкологічними хворобами, поява болів у дитячих колінах без видимих причин лякає ще більше, ніж розтягнення, вивихи і тріщини кісток разом узяті. Чому болить, якщо малюк не падав і не вдарявся?\nСеред причин-невидимок найбільш поширеними є фізичні перевантаження - тривала прогулянка або надмірно інтенсивні заняття підлітків у спортзалі нерідко виливаються хворобливістю в колінах і гомілки, що підсилюється ближче до вечора. Не варто випускати з уваги такі фактори, як зайва вага і плоскостопість - вони обумовлюють підвищене навантаження на суглоби ніг, на увазі чого діти втомлюються швидше і цілком можуть з'явитися болі.\nУ таких випадках дуже важливо підібрати оптимальні фізичні навантаження. Інтенсивні тренування при надмірному зайвій вазі для дітей не завжди стають кращим рішенням: і без того високі навантаження на колінний суглоб посилюються необхідністю постійного руху - це сприяє травматизації і деформації суглобів і зв'язок.\nА може, ми просто ростемо?\nСвідчити про те, що дитина росте, може не тільки політ уві сні, але й біль у колінах. До 12 років дитячий організм інтенсивно росте і розвивається, відбувається диференціювання тканин. Особливо від швидкого зростання страждають ніжки - їх судини ще не володіють достатньою еластичністю, циркуляція крові по ним йде нормально лише за уязика активного руху. Біль, що свідчить про зростання, найчастіше з'являється ввечері або вночі, в той час, коли потік крові сповільнюється.\nПід час активного росту болі в колінному області можуть виникати з-за нерваномерного росту кісток, судин, зв'язок\nДопомогти дитині впоратися з подібними болями можна за допомогою масажу: тканини розігріваються, циркуляція крові в них посилюється, і біль відступає.\nТяжкі захворювання, такі як подагра і ревматизм у дітей і підлітків практично не реєструються, тому що для появи серйозних змін в тканинах потрібно чимало часу. Тим не менш, виявити причину дискомфорту і адекватно оцінити необхідність лікарської допомоги дуже важливо, адже невірна діагностика в ніжному віці може послужити причиною контрактури зв'язок, деформації суглоба і порушення рухливості. Якщо ж у вас є хоч найменші сумніви, негайно ведіть дитину до лікаря - сучасні професійні методи діагностики допоможуть максимально точно відповісти на питання «чому» і своєчасно розпочати лікування (за необхідності).\nБолі в колінах - причини Діагноз Причини і симптоми болю в коліні при ходьбі. Лікування та діагностика колін ... Лікування дітей Розрив і розтягнення зв'язок стопи. Симптоми, лікування Діагноз Через що болить колінний суглоб? Хвороби Із-за чого болять щиколотки. Як лікувати біль в щиколотці Хвороби Причини болю в колінах. Що робити, якщо болять коліна Хвороби


купити доріжку на стіл - Интернет-магазин Хозяйка Дома\nПошук "купити доріжку на стіл" There are 16 products.\nДоріжка на стіл Прованс by Andre Tan...\n154 грн. 219 грн. -30% Є в наявності\nСерветка для сервірування Прованс...\nПрикрашайте обідній стіл не тільки святковими стравами, а й симпатичними аксесуарами. Такими як столові серветки. Товар Kolibri яскравий і барвистий. Він відмінно доповнюється подібними подушками для сидінь, наволочками і предметами одягу для господині дому. Проявляйте креативність і ці серветки стануть вашим улюбленим кухонним аксесуаром, щоб дивувати...\nСтолові серветки великого розміру — багатофункціональний аксесуар для вашої кухні. Особливо в такій неймовірній забарвленням «Stripe». Ви зможете скласти в неї столові прилади — дуже цікава подача. Можна підставити під гарячі страви, просто розкласти на столі для приємною картинки. Для повної картини, придбайте скатертину, подушки для сидінь, наволочки...


Сучасні концепції виникнення життя\nгрупи ФКіС - 237\nСтрижов Артем Миколайович\nПеревірив: Полтінкіна І.В.\nЧелябінськ - 2005\n§ 1.1 Гіпотеза Крику - Оргела\n§ 1.2 Про можливості випадкового посіву\n§ 1.3 Теорія Ю. А. Коляснікова\n§ 1.4 Теорія У. Мартіна і М. Рассела\n§ 1.5 Гіпотеза Сванте Арреніуса\n§ 1.6 Гіпотеза А.І Опаріна\nГлава II. Дослідно - експериментальна частина\n§ 2.1 Абіотичні синтез біомономеров\n§ 2.2 Абіотичні синтез полімерів\nГіпотези - це ліси, які зводять\nперед будівлею і зносять, коли будинок готовий.\nЖиття - це найпрекрасніше і в кінцевому підсумку найважливіше з усього того, що існує на нашій планеті. Наукове розкриття таємниць живої природи має виняткове, вирішальне значення як у теоретичному, світоглядному відношенні, так і у всіх тих галузях практичної діяльності людини, де він має справу з живими об'єктами, - в області медицини, сільського господарства та ряду галузей промисловості.\nПроблема сутності життя не може бути раціонально дозволена без розуміння її виникнення та розвитку. Панував ще недавно в природознавстві механістичний матеріалізм, ігноруючи це положення, марно намагався пізнати живий організм як якийсь складний механізм, розбираючи його, як годинник, на окремі гвинтики і коліщатка і на підставі вивчення цих деталей прагнучи пізнати жива істота як ціле.\nЗвичайно, детальний аналіз речовин і явищ, властивих живим тілам, надзвичайно важливий, абсолютно необхідний для правильного розуміння життя. Блискучі успіхи сучасної біохімії і біофізики є наочним доказом цього. Але як би глибоко і повно ми не пізнали речовини, структури і процеси, що лежать в основі організації сучасних живих тіл, ми ніколи, виходячи тільки з одного цього, не зможемо відповісти на питання, чому ця організація є саме такою, якою вона є, в Зокрема такий «доцільною», тобто організацією, при якій будову всіх складових організм частин (молекул, органоїдів і органів) так зовсім пристосоване до виконуваних ними функцій, а весь організм як ціле пристосований до існування в даних умовах зовнішнього середовища.\nВсі релігійні вчення бачать причину цієї доцільності у творчій волі творця, який породив життя згідно з певним планом і направив\nїї прогресивний розвиток до єдиної фінальної мети, до кінцевого досконалості. Такої точки зору дотримуються, однак, не тільки теологи, а й представники інших ідеалістичних навчань (холісти, фіналісти, Органіцісти).\nТільки на основі діалектико-матеріалістичних уявлень, розглядають життя як особливу якісно нову форму організації і руху матерії, що виникла колись у процесі еволюційного розвитку матерії, можна раціонально підійти до вирішення проблеми походження життя.\nУспіхи, досягнуті в даний час в різних областях сучасного природознавства, дозволяють нам на зазначеній основі наповнити конкретним змістом і першу частину нашої формули, розкрити ті шляхи, якими відбувалося виникнення життя з неживої матерії.\nУ різних пунктах Всесвіту, на різних об'єктах нашого зіркового світу еволюційний розвиток матерії здійснювалося і здійснюється різними шляхами і в різних темпах. Тому в схемі ми не повинні його собі уявляти як якусь пряму лінію, а скоріше як цілий пучок різних шляхів, окремі відгалуження яких можуть приводити до дуже складних, досконалим, але глибоко різних між собою форм організації і руху матерії.\nВивчення зародження життя на Землі являє собою дослідження лише одного прикладу події, яка повинна була відбуватися в світі незліченну кількість разів. Тому з'ясування питання про те, як з'явилося життя на Землі, безумовно, повинно служити переконливим доказом на користь теорії про існування життя і на інших об'єктах Всесвіту.\nПізніше ідею панспермії в дуже рішучій формі - як доставку життя до мертвої Землі на космічному кораблі - висунули Ф. Крік і Л. Оргел.\nІ в цьому випадку виступили вчені, думка яких важко ігнорувати. Наприклад, Френсіс Гаррі Комптон Крік (нар. 1916) - англійський біофізик і генетик, лауреат Нобелівської премії. У 1953 р. спільно з Дж. Уотсоном він створив модель структури ДНК (подвійну спіраль), що поклало початок молекулярної генетики. Є автором праць з розшифрування генетичного коду, на нейрофізіології та ін Погляди Крику і Оргела підтримуються рядом інших вчених.\nОднак, комуністична наука не вважала такі погляди матеріалістичними і на корені відкидала їх, подібно ідеї божественного творіння. Більшість радянських вчених вважало, що ідея панспермії - це лише відхід від вирішення проблеми походження життя.\nУ пам'яті ще не стерлася історія генетики і кібернетики, обов'язок відкидати комуністичної наукою, а тепер визначають вершини наукового прогресу. Чи не чекає такий же шлях і науки про походження життя? Ймовірно, тут не обійтися без боротьби думок, але хіба правильне розуміння біологічної історії менш істотно, ніж інші фундаментальні проблеми?\nДля земної науки виявилася непосильною загадка 100%-ної дзеркальної асиметрії біологічних молекул. До неї приєдналися загадки єдності амінокислотного набору, генетичного алфавіту і коду, «енергетичної валюти» у вигляді АТФ. Комплекс фундаментальних загадок земного життя довершив відсутністю очікуваної передбіологічній еволюції. Але фундаментальні загадки разом зникають, якщо визнати цілеспрямоване занесення перших клітин на Землю ззовні. Тоді виявляється точну відповідність між теоретичними очікуваннями і реальними фактами.\nТака ж ситуація з поглядами А.І. Опаріна. Всі перераховані особливості ранніх етапів еволюції (однотипна хіральність біомолекул, однаковий набір амінокислот, єдині генетичний алфавіт, генетичний код і АТФ, відсутність передбіологічній еволюції) суперечать очікуванням, тільки якщо стояти на грунті гіпотези А.І. Опаріна про зародження життя на Землі. Досить перейти до гіпотези панспермії, як ці суперечності разом відпадають.\nЯкщо раніше гіпотеза О.І. Опаріна вступала в конфлікт, головним чином, з фактами біохімії, то після успіхів Мікропалеонтологія архею стало ясно, що їй суперечить і цей розділ науки. Біда не в тому, що виявилося непропорційно довгий формування клітинного ядра. Важливо, що в палеонтологічного літопису взагалі не знайшлося місця для тривалої передбіологічній еволюції, неминучої у випадку природного виникнення життя на Землі. При цьому наступні палеонтологічні відкриття не здатні змінити ситуацію.\nНаприклад, якби з'ясувалося, що одноклітинні еукаріоти з'явилися раніше, ніж ми думаємо сьогодні (скажімо, 3,3-3,5 млрд. років тому), то малому часу передбіологічній еволюції стало б суперечити занадто довгий формування багатоклітинних організмів на основі одноклітинних еукаріотів ( в такому випадку виявилося б, що багатоклітинні формувалися близько 2 млрд. років).\nПалеонтологічні дані про терміни виникнення життя поставили дилему:\n- Або життя виникло на Землі сама собою, але це сталося з немислимо високою швидкістю, через що процес не залишив слідів в палеонтологічного літопису,\n- Або життя занесене на Землю ззовні.\nНа вирішення цієї дилеми істотно впливає парадокс молекулярної асиметрії земного життя. Навіть якщо б передбіологічній еволюція, всупереч усьому, тривала, скажімо, 100-200 тисяч років, що могло б не залишити палеонтологічних слідів, то й тоді попередниками біохімічних процесів могли з'явитися лише звичайні хімічні реакції, не виявляють переваги до молекул певної хіральності. Інакше кажучи, незалежно від тривалості предбіологічною етапу, на Землі обов'язково залишилися б сліди життя з різними типами хіральності молекул.\nІ навпаки - якщо передбіологічній еволюція протікала на іншій планеті, то немає і проблем хіральності, марно шукати на Землі спадщина суто хімічних процесів у вигляді рівного (або нерівного) участі в живій матерії молекул лівої і правої симетрії. Якщо ці сліди і збереглися, то знаходяться поза Землею.\nВідомо, що земні організми використовують два різних генетичних коду. Перший з них-власне код генів на ДНК, а другий - це структурогенний код просторового розташування генів в ядрі. Перший код використовується в усіх організмах, другий - тільки у еукаріотів. Перший код явно виник не на Землі, а був занесений сюди, другий - так само незаперечно є продуктом місцевої, земної еволюції.\nПорівняння цих двох випадків особливо підкреслює привнесеності першого коду та автономне походження другого. Тоді як палеонтологія не виявляє періоду формування першого коду, на виникнення другого витрачені мільярди років від виникнення життя до появи перших еукаріот. І тоді, як біологія не бачить ступенів формування коду ДНК, детально простежуються етапи становлення генетичної системи еукаріот.\nПри поверхневому погляді може здатися, що вихідна позиція вченого - згоду чи незгоду з можливістю занесення життя з космосу - не здатна вплинути на підсумок досліджень. Мовляв, все одно, врешті-решт, потрібно дізнатися, як виникло живе з неживого. Але ні! Вихідна позиція, вихідні обмеження мають величезне, принципове значення!\nУявімо, що після вивчення гірських кряжів обжитих континентів вчені стали досліджувати поховані під льодом гори Елсуорта в Антарктиді. І раптом в гірському масиві Вінсон виявили верхівку гори, складену з полірованих гранітних плит! Одні вчені стали думати - як такі плити могли туди потрапити? А інші, оскільки в Антарктиді не відомо цивілізацій, відразу мілини можливість їх штучного походження і зайнялися пошуком умов, що ведуть до природного формування гірської вершини з гладких гранітних блоків. Легко уявити собі, в які нетрі завели б такі пошуки!\nАналогічна ситуація склалася зі спробами пояснити природне виникнення життя на Землі. Дослідники натрапили на незаперечні факти, що суперечать гіпотезі А.І. Опаріна, але добре зрозумілі ідеєю панспермії. І тільки ідеєю панспермії. Як же реагувати на це?\nДля розуміння перших етапів життя на Землі та її подальшого розвитку важливо знати не тільки, чи мала місце панспермия, але якщо вона відбулася, то в якому варіанті? Чи був це випадковий перенесення дрібних клітин через космос, або перенесення їх метеоритами, як уявляли собі багато прихильників ідеї панспермії, або ж це була цілеспрямована доставка на космічному кораблі спеціально підібраних мікроорганізмів у відповідності зі сценарієм Ф. Кріка і Л. Оргела?\nЛітературні дані дозволяють уточнити ситуацію. Один з напрямків досліджень було пов'язано з вивченням можливості випадкового перенесення життєздатних клітин через космос.\nПісля того, як П.М. Лебедєв експериментально довів, що світло чинить тиск, С. Арреніус розрахував, що під тиском сонячних променів суперечки з поперечником 1,5-2 мкм можуть за 14 місяців покинути межі нашої планети. Пізніше американський учений К. Саган вказував, що частинки розміром 0,2-0,6 мкм можуть бути винесені з Землі світловим тиском і за кілька тижнів можуть досягти орбіти Марса. Орбіти Нептуна вони можуть досягти через кілька років, а до найближчих зірок долетіти за кілька десятків років. При цьому він виходив з припущення, що суперечки рухаються прямолінійно з досить високою швидкістю.\nПроте подібні припущення відпадають, якщо згадати, що на орбіті Землі ультрафіолетова радіація Сонця має густина 1,4 * 10 6 ерг на 1 см 2 / с. Навіть якщо допустити нереально високу швидкість переміщення суперечка в космічному просторі, рівну чверті швидкості світла, то політ до Марса займе близько 1000 секунд. Тоді доза опромінення складе 1,4 * 10 9 ерг / см 2, що у багато разів вище смертельної дози 10 2 -10 червня ерг / см 2 [Рубенчик, 1983].\nОскільки з'ясувалося, що ультрафіолетова радіація Космосу гарантовано вбиває незахищені клітини (більшість видів клітин не може переносити і вплив вакууму), особливу увагу привернули метеорити, здатні стати для мікроорганізмів як би транспортними контейнерами.\nЩодоби Земля приймає значну масу цього космічного речовини. За рік випадає від 10 тис. до 1 млн. метеоритів і багато метеоритного пилу. Вага метеоритів коливається від міліграмів до десятків тонн. Головне, що відрізняє метеорити від земних гірських порід, це утримання в метеоритному речовині заліза з домішкою нікелю. За кількістю Fe метеорити поділяються на залізні, залізокам'яні і кам'яні. Найбільше на Землю потрапляє кам'яних метеоритів (близько 90%), тоді як залізних - близько 5-6%.\nУ залізних метеоритах метал піддавався впливу температур вище 1500 ° С, а потім, як вважають деякі дослідники, протягом десятків мільйонів років розплавлена маса охолоджувалася і кристалізувалася.\nДля пояснення унікальних особливостей структури метеоритів доводиться зробити висновок, що речовина, що минув глибоке плавлення, складає в них лише деяку частину. Як правило, плавлення при високій температурі піддавалася лише мала частка речовини, що знаходилася при зіткненні початкових частинок безпосередньо в зоні контакту. Головним формуючим процесом для них було повільне, що тривало мільйони років, спікання дрібних частинок у вакуумі під дією сил адгезії і космічних випромінювань.\nУ цьому сенсі мікроструктура метеоритів близька не до моноліту чавунної відливки, а до мікроструктурі твердосплавних інструментів з «побідиту», що виготовляються шляхом пресування дрібних гранул при температурі, набагато нижче їхньої точки плавлення. І твердосплавні пластинки, і метеорити, на мікрорівні є губчасту структуру, пронизану густою мережею капілярів. Це дуже важливо з точки зору можливого перенесення Життя через Космос.\nОсобливий інтерес представляють вуглецеві хондрити, пов'язані з кам'яним метеоритів. Крім заліза, вони містять сірку, зв'язану воду і до 5% вуглецю у вигляді різних органічних сполук. Це бітумообразние речовини, що містять вуглеводні, ароматичні і жирні кислоти, сіро-і хлорсодержащие органічні сполуки, вуглеводи та інших\nУ хондритах знайдені амінокислоти, присутні в земних організмах (гліцин, аланін, глутамінова кислота та ін), а також амінокислоти, не властиві їм. Наприклад, в метеориті Мурчісон виявлені не використовувані земними організмами амінокислоти 2-метілаланін і саркозин. (Цікаво, що 2-метілаланін і саркозин також виявилися синтезованими в дослідах, при яких моделювалися умови первісної Землі).\nМікроорганізми шукали в метеоритах ще в минулому сторіччі. У 1864 р. поблизу французького селища Оргейль впав великий метеорит. Луї Пастер сконструював спеціальний зонд для стерильного вилучення проб з внутрішніх частин метеорита. Однак посіви на живильні середовища дали негативний результат - життєздатні мікроорганізми не були виявлені. У 1921 р. У Галіпп і Ж. Суфлянд обстежили 21 метеорит різних типів і виявили в них як рухомі, так і нерухомі мікроорганізми.\nУ 1932 р. Ц. Ліпман провів дослідження внутрішніх зон метеоритів, ретельно стерелізовав перед цим їх поверхні, та виявив в глибині значну кількість бактерій. Були виявлені бактерії і в залозистому Хондрит Оргейль, в якому їх безуспішно шукав Пастер.\nУ 1961 р. Ф. Сіслер виділив з метеорита Муррей трохи бактерій, які росли на живильних середовищах, але не розвивалися при введенні їх в організми щурів, мишей і курей. Однак при перевірці в 1962 р. М. Н. Бріггсом ці дані не підтвердилися.\nУ 1962 р. Ч. Байрам і С. Мамедов досліджували один з шматків Сіхоте-Алінський залізного метеорита через 15 років після його падіння і виявили бактеріальну паличку, зберігає життєздатність при підвищеній температурі.\nТаким чином, в метеоритах були знайдені життєздатні мікроорганізми. Але чи справді ці мікроорганізми принесені з далекого космосу? Наприклад, Дж. Бернал припустив, що при вулканічних виверженнях земна пил, разом з містяться на ній мікробними клітинами, може линути в міжпланетний простір, зустрічатися там з метеоритами, прилипати до них і з ними повертатися на Землю.\nНарешті, не виключено, що мікроорганізми можуть проникати всередину метеоритів вже після їх падіння. Щоб перевірити цю можливість, в 1970 р. А.А. Імшенецький і С.С. Абизов провели експерименти над зразками гірських порід - туфу, пемзи, тальку, магнезиту, граніту, кам'яного вугілля - розміром 10'10 см.\nЗразки стерилізувалися 8-12 годин в муфельній печі при 400-500 ° С, а потім у автоклаві при надмірному тиску 1 атм. Частина стерильних зразків містилася в ящик з вологим грунтом, а частина (для контролю) зберігалася в лабораторних умовах. Через різні терміни (від 8 днів до 6 місяців) поверхню кожного зразка ретельно стерилізувалася і спеціальним свердлом відбиралася проба з його центральній частині. Посіви проб на живильні середовища виявили ріст мікроорганізмів навіть тоді, коли зразками були такі щільні породи, як туф, граніт і ін У контрольних зразках мікроби жодного разу не виявилися.\nТаким чином, грунтові мікроорганізми знаходили спосіб проникати всередину досліджуваних порід.\nІнша серія експериментів проводилася із зразками метеоритів - Сіхоте-Алінський (залізний октаедр), Чінг (залізний атаксит), Кунашак і Саратов (кам'яні хондрити). У зразках були просвердлені вертикальні канали діаметром до 10 мм, потім зразки піддалися стерилізації та в канали була внесена грунт з чистою культурою бактерій Serratia marcescens. У такому вигляді зразки були частково занурені в живильне середовище. Через 2-15 діб у всіх поживних середовищах, крім омиваючої метеорит Чінг, було зареєстровано масове розмноження мікроорганізмів.\nЦе показало, що для мікроорганізмів проникні не тільки різні гірські породи, але і більшість досліджених метеоритів. Отже, метеорити, що сідають на вологий грунт, здатні забруднюватися грунтової мікрофлорою,\nчерез що виявлені в них життєздатні клітини не можуть служити доказом на користь метеоритного перенесення Життя.\nЯкщо не можна отримати дані про перенесення метеоритами життєздатних клітин, то чи не допоможуть вони, принаймні, дізнатися, чи існує життя у світі, з якого вони прилітають? Інакше кажучи, чи не містять метеорити слідів мертвих, копалин (фосилізованій) організмів? Такі дослідження були проведені.\nУ 1961 р. Ж. Клаус і Б. Надь виявили в метеориті Оргейль так звані «організовані елементи», які, на думку дослідників, могли бути копалинами (фосилізованій) залишками якихось біологічних утворень. Ці елементи люминесцировать в ультрафіолетовому світлі, забарвлювалися, як і бактерії, оснóвнимі аніліновими барвниками, давали позитивну реакцію по Фельгену, характерну для ДНК. Дослідники припускали, що це залишки мікроорганізмів позаземного походження.\nЗгодом такі дослідження були продовжені. У метеоритах, знайдених в Радянському Союзі (Мігеі, Старе Борискін, Саратов) і за кордоном (Івуна, ало, Беккевельд, топки) були виявлені подібні утворення розміром від 4 до 30 мкм. У метеоритах Оргейль і Івуна кількість таких включень досягало 1700 мг. З приводу походження цих утворень висловлювалися серйозні сумніви. У 1970 р. Г.П. Вдовикін показав, що деякі «організовані елементи» представляють собою мінеральні утворення.\nТаким чином, результати досліджень метеоритів не підтвердили і не спростували можливість існування Життя поза Землею. Вони також не суперечать і не дають вагомого підтвердження припущення про перенесення метеоритами Життя з інших світів на Землю.\nІнша група фактів пов'язана з єдністю біохімії земних організмів.\nПрипустимо, що якась частинка космічного пилу або метеорит принесли в земній Океан клітку прокаріотичної водорості. Могло б це дати старт стійкої біологічної еволюції? Можливо. Але сумнівно. Найімовірніше, що за першим етапом швидкого розмноження послідувало б вичерпання поживних речовин, отруєння середовища продуктами власної життєдіяльності - що ми часто спостерігаємо при «цвітінні води» в ізольованих водоймах - і загибель клітин.\nСправа навіть не в тому, що обов'язково загинули б усі до однієї клітини. На периферії вогнища життя, ймовірно, збереглися б нечисленні клітини, що дозволяють життя «жевріти» далі. Але не змогло б утворитися така кількість продуктів фотосинтезу, щоб його можна було знайти майже через чотири мільярди років, як вони знайдені, наприклад, в розрізі Ісуа (Західна Гренландія) у вигляді відкладень нефтеподобного речовини.\nЩоб на Землі виникли значні маси продуктів фотосинтезу, що залишили вагомі відкладення нефтеподобного речовини, повинна була сформуватися стійка екосистема із замкнутим кругообігом найбільш критичних речовин (фосфору, азоту, сірки та ін.) До цього часу (3,69-3,83 млрд. років тому) в Океані вже повинні були існувати, ймовірно, не менше 3-4-х типів клітин, за характером біохімічних процесів нагадують фотосинтезуючі водорості, хемотрофов і тварин.\nЯкби в Океан був занесений тільки один тип клітин, від якого всі інші типи (родоначальники майбутніх великих таксонів) відбулися значно пізніше, то, відповідно, і виявлене нефтеподобное речовина датувалося б більш пізньої відміткою, а не з'явилося б практично відразу за виникненням на Землі необхідних для життя умов.\nАле цього мало! Якщо припустити, що на Землю могли бути випадково занесені метеоритом кілька типів клітин, що створили стійкий замкнутий кругообіг речовин, то метеорит повинен був містити не 3-4 види клітин, а хоча б втричі більше, щоб у цій випадковою вибіркою обов'язково були присутні всі необхідні типи. При цьому всі види повинні були б мати однакову біохімію, у них повинні були б збігатися і хіральності молекул, та набори амінокислот, і т.д.\nЯкщо клітини випадково потрапили до нас зі світу, де існували різні гілки життя (різні варіанти біохімії), то неможливо, щоб десяток принесених метеоритами видів клітин випадково мав однакову біохімію. У випадковою вибіркою обов'язково мали сидіти клітини, пов'язані з іншим гілкам Життя, з іншої біохімією.\nТак, окремі типи клітин з іншою біохімією не могли ідеально включитися в кругообіг речовин. Але це не означає, що вони повинні були повністю загинути. Частина розсіяних по Океану клітин мала можливість продовжити існування. У такому випадку вони, ймовірно, були б виявлені, як в метеориті Мурчісон виявлені не використовувані земними організмами амінокислоти 2-метілаланін і саркозин.\nТе, що клітини з іншою біохімією до цих пір не знайдені, побічно свідчить проти випадкового занесення Життя на Землю за допомогою метеоритів. У всякому разі, проти занесення її з планети, що має форми Життя з різною біохімією.\nНамагаючись розібратися у філогенії прокаріотів, палеоботаніки відзначають, що у них вільно поєднуються багато ознак. Тому система прокаріотів, за висловом Г.А. Заварзіна, набуває характеру багатовимірної решітки. Вузли решітки відповідають таксонам, кожен з яких характеризується певним поєднанням ознак. Через те, що деякі сполучення заборонені, в решітці утворюються прогалини. Але залишаються ділянки грати не утворюють структуру, яку можна було б інтерпретувати як філогенетичне дерево. Побудова системи прокаріот на філогенетичної основі Г.А. Заварзін вважає принципово неможливим ». Така ситуація змушує замислитися - чи не тому стало неможливим побудова філогенетичного дерева прокаріот, що на Землі на початку біологічної еволюції одночасно з'явилися не одиниці, а десятки (чи сотні?) Видів прокаріотів клітин з однаковою біохімією?! Чи не тому ми не бачимо їх філогенетичного споріднення, що еволюційні шляхи прокаріотів розійшлися задовго до їх прибуття на Землю? Якщо таке припущення справедливе, то розмови про випадковий занесення Життя на Землю можна повністю припинити - занадто вже неймовірно випадкове падіння на Землю з метеоритами десятків видів живих клітин з однаковою біохімією!\nУ разі якщо Життя переноситься в найбільш примітивних формах, еволюція отримує максимальний простір. З'являється можливість найбільш різноманітного, оригінального і нестримного розвитку. Єдине зберігається обмеження для всієї еволюції - єдиний, спільний варіант біохімії. Якщо інопланетяни, дійсно, занесли клітини з одним типом біохімії, то вони тим самим позбавили Землю від добре знайомих їм, треба думати, проблем, пов'язаних з несумісністю різних гілок життя. Швидше за все, вони вибрали для перенесення клітини саме з такою біохімією, який мали в той час самі.\n§ 1.3 Теорія Ю. А. Коляснікова.\nНа сьогодні очевидно, що народження Життя могло відбутися тільки в рідкій воді. Проте ні один дослідник не звернувся до цього універсального розчинника як до можливого, і, можливо, основним учаснику кодування білків в ДНК, а тим більше як до головного диригенту буквально всіх процесів у нашому організмі. Швидше за все, гіпнотизуюча простота хімічного складу води не давала навіть приводу до такої думки. Але, виключивши воду з розгляду можливих претендентів на матрицю синтезу передбіологічній органіки, дослідники за сорок років безуспішних пошуків були змушені звернутися до дуже популярним нині серед космобіохіміков ідеям позаземного походження життя і спрямованої панспермії.\nОднак при такому простому складі структура аномальної за всіма властивостями води настільки складна, що не піддається всім найсучаснішим методам дослідження.\nУ 1990 році Ю. А. Колясніков запропонував оригінальну політетрамерную модель структури води, в якій роль молекул грають не Н 2 О, а понадстислі водні тетрамери М 8 О 4, співмірні кремнекислородним тетраедра - елементарним "цеглинкою" літосфери.\nВажливим елементом моделі є виявлена графічно рацемічность води, тобто наявність у ній дзеркально-симетричних, за розподілом внутрішніх Н-зв'язків, тетрамеров. А як вважали ще П. Кюрі і В. І. Вернадський, правизна - лівизна живої речовини є наслідок дисиметрії середовища, в даному випадку - води. Крім того, в живій речовині, вода знаходиться у зв'язаному стані, коли тетрамери «розв'язуються», утворюючи, праві і ліві спіральні ланцюжки, в яких у зв'язку з дипольних молекул може бути записана якась інформація.\nЗараз наука повертається до поглядів Р. Декарта про спочатку гарячої Землі. Саме з таких позицій намагалися уявити виникнення Життя, або біопоеза, Дж. Холдейн, А. І. Опарін, Дж. Бернал і інші, але без конкретного сценарію освіти самого первородного океану.\nУ своїй теорії (або сценарії), автор намагається заповнити цю прогалину.\nУ міру остигання планети її щільний хмарний покрив, подібний венеріанської, опускався усе нижче і нижче. З хмар проливалися гарячі зливи, але спочатку вони википають на льоту. Нарешті дощові краплі стали досягати поверхні, але вони падали і тут же скипали. Це тривало досить довго, аж до того моменту, коли одна з них не википіла цілком, впавши, отже, на максимально охолоджену точку гарячої протокори, з якою і почався стрімкий ріст гідросфери. У складі тонкої плівки первородного бульйону були всі потрібні для синтезу передбіологічній органіки компоненти, хоча сама вода була тоді в дефіциті.\nУ тій першій краплі в подкіпящем стані (250 - 200 о С і 50 атм.) Перша тетрамерная галактика ланцюжок пов'язаної з жорстким силікатною субстратом води, зовсім випадково виявилося Лівообертальний (з тією ж імовірністю вона могла бути і правообертальні). На ній була синтезована першого амінокислота, яка вже не випадково вийшла Лівообертальний. До першої тетрамерной ланцюжку приєдналася друга, теж ліва, як і синтезована на ній амінокислота, тобто всі наступні амінокислоти ставали левовращающімі. І так послідовно заробив водно-матричний механізм синтезу відразу хіральним-чистої амінокислотної органіки.\nПроте одночасно з левовращающімі «розгорталися» і правообертальні тетрамерние ланцюжка зв'язаної води, на яких пізніше почався синтез менш термостійких цукрів - основи нуклеїнових кислот. Такий синхронний синтез поліпептидів і полінуклеотидів невблаганно вів до утворення складних нуклеопротеїдних комплексів із записом у їх примітивною РНК однозначного генетичного коду.\nОтже, головним чинником хіральним очищення органіки і виникнення генетичного коду живого речовини Землі могло бути лише одне з надзвичайних властивостей води, а саме її власна рацемічность. Слід відзначити також, що у прийнятих зараз сценаріях біопоеза синтез рацемічной передбіологічній органіки відбувався у вже існуючому океані, в якому пізніше сталася хіральних катастрофа.\nВ інтерпретації ж Ю. А. Коляснікова все почалося з найпершої краплі, і далі йшла стрімка експансія бульонной плівки з синтезом у ній відразу хіральним-чистої органіки, що виключає малоймовірну хіральних катастрофу. У результаті на поверхні планети утворився первісний Соляріс, величезна мережа бульонной плівки складається з предбіологічною органічної речовини.\nЗ появою в першому вулканічному катаклізм 4 млрд. років тому на поверхні планети вільної води, вцілілі фрагменти первісного Соляріса дезінтегрували в плазміди, пріони та нанорозмірні нуклеопротеїдні комплекси. Уникаючи прямого контакту з чужою їм об'ємної політетрамерной водою, останні згорталися, формуючи білкові капсули з РНК всередині них. Отже, другим етапом біопоеза можна вважати утворення в первинній гідросфері незліченної безлічі різноманітних протовірусов, віроіди та інших.\nПізніше з'явилися мембрани різного складу, а на їх основі виникли перші клітини як цілком автономні істинно живі системи. Але й ті, й інші продовжували використовувати у своїй життєдіяльності первинну водну матрицю, що забезпечує прискорений синтез їх біополімерів.\nВільям Мартін з Університету Генріха Гейне в Дюссельдорфі, Німеччина, і Майкл Рассел з Центру вивчення навколишнього середовища, Університет Шотландії, Глазго, Великобританія стверджують, що перші живі організми на Землі могли з'явитися всередині каменів, що вистилають дно океану.\nБільше 4 мільярдів років тому крихітні порожнини всередині мінералів могли виступити в ролі клітин.\nКлючовий момент у цій теорії - відкладення сульфіду заліза (FeS). У гарячих джерелах на морському дні це з'єднання утворює «стільники» з осередками шириною в декілька сотих міліметра. Як вважають Мартін і Рассел, ці осередки - ідеальне місце для виникнення життя У порівнянні з іншими гіпотезами виникнення життя на Землі, теорія Мартіна і Рассела унікальна тим, що вона припускають, що виникнення клітини передувало виникненню білків і самореплицирующихся молекул. Із припливом гарячої води в осередки потрапляють іони амонію (NH 4 +) і монооксид вуглецю (CO), і сульфід заліза виступає в ролі одного з каталізаторів синтезу органічних речовин з неорганіки. Прості з'єднання концентрувалися в «камерах» з сульфіду заліза, що могло призвести до виникнення складних молекул - білків і нуклеїнових кислот.\nФорд Дулітл з канадського університету Далхаузі, Галіфакс вважає цю теорію красивою і практично всеосяжною. Інші вчені згодні, що осередки сульфіду заліза цілком можуть бути «інкубаторами» первинних життєвих форм, проте вказують на «відсутню ланку» між простими органічними сполуками і хімією живих істот. Так, П'єр Луїджі Люізіт з Федерального інституту технологій у Цюріху, Швейцарія вважає, що без пояснення походження ферментів все вищесказане залишиться голою теорією.\nМартін і Рассел припустили, що живі організми залишили кам'яні осередку, коли навчилися самі будувати клітинну стінку. Тому вони висунули досить спірне припущення про те, що життя на Землі виникала двічі. Про це, на їхню думку, свідчить велика різниця в будові клітинної стінки у двох основних царств примітивних прокаріотів - бактерій і архей.\nЗ цим згодні далеко не всі. Наприклад, Томас Кавальє-Сміт з Оксфордського університету у Великобританії каже, що у бактерій і архей є сотні гомологічних генів, а також безліч подібних ознак, таких як, скажімо, спосіб вбудовування білків у мембрану.\nМартін у відповідь стверджує, що через здатність бактерій обмінюватися ДНК зараз нам важко встановити послідовність подій тільки на основі генетики. Він припускає, що вихід обох царств з кам'яних осередків стався близько 3,8 мільярдів років тому, у той час як самі стародавні копалини зразки, безперечно свідчать про наявність бактерій на Землі, належать до періоду близько 2,5 мільярдів років тому, хоча деякі дослідники говорять про виникнення життя ще 3,5 мільярда років тому.\nНавіть якщо вважати, що шлях від неживої матерії до прокаріотичної клітці не складніше, ніж подальше формування клітинного ядра (що далеко не так), а швидкість еволюції незмінна (насправді вона постійно наростає), то й тоді створення першої клітини мало б тривати хоча б стільки, скільки тривало формування ядра (тобто 2,0 ¸ 2,4 млрд. років). Як же сприйняти практична відсутність цього проміжку часу, відсутність настільки принципово важливого предбіологічною етапу еволюції, етапу підходу до появи Життя?\nПротиріччя в термінах, як і протиріччя однотипної біохімії, стосуються ранніх етапів біологічної еволюції, що не залишили ясних слідів в палеонтологічного літопису. Це вимагає більш уважного і критичного розгляду проблеми виникнення життя на Землі в цілому.\nУ колишньому СРСР офіційною наукою визнавалася тільки "матеріалістична теорія походження життя" А.І. Опаріна (1922 р.) і прилеглі до неї роботи. Мова йшла про розвиток клітин з так званих коацерватних крапель у водах Первинного океану. За кордоном же ще раніше була висловлена гіпотеза С. Арреніуса про випадковий занесення на Землю життя з космосу, що отримала назву гіпотези панспермії.\nЗвертаючись до історії уявлень про панспермії, можна відзначити, що ідея про існування позаземного життя висловлювалася не тільки в релігійних вченнях, у священній книзі індусів Веді, в Авесті персів, у вченні Заратустри, але і в працях філософів стародавнього світу. За вченням про панспермії давньогрецького мислителя Анаксагора, зародки життя поширені всюди. Філософська школа Епікура вчила, що існує безліч населених світів, подібних нашій Землі.\nОдин з прихильників цієї школи Мітрідор сказав, що «вважати Землю єдиним населеним світом у безмежному просторі було б такою ж кричущою безглуздістю, як стверджувати, що на величезному засіяному полі міг би вирости тільки один пшеничний колос».\nРимський філософ Лукрецій Кар в поемі «Про природу речей» писав: «Весь цей видимий світ зовсім не єдиний в природі, і ми повинні вірити, що в інших областях простору є інші землі з іншими людьми та іншими тваринами». Аналогічну думку висловлював Джордано Бруно. Він писав: «Існують незліченні сонця, незліченні землі, які кружляють навколо своїх сонць, подібно до того, як наші 7 планет кружляють навколо нашого Сонця ... На цих світах живуть живі істоти ».\nВсупереч старовинним латинської звучанню прізвища, шведський вчений Сванте серпня Арреніус (1859-1927) ставився до найбільш передовим мислителям рубежу століть. Він став одним із засновників фізичної хімії, автором теорії електролітичної дисоціації і основного рівняння хімічної кінетики, праць з астрономії, астрофізики та біології, лауреатом Нобелівської премії, іноземним членом-кореспондентом Петербурзької Академії Наук, а пізніше - іноземним почесним членом Академії Наук СРСР.\nКрім Арреніуса, в XIX і першій чверті XX ст. прихильниками вчення про панспермії були видатні зарубіжні вчені Ф. Кон, Ю. Лібіх, Г. Гельмгольц, В. Томсон. У більш пізній час думка про можливість перенесення спор бактерій через космічний простір підтримував американський учений К. Саган. На території колишнього СРСР прихильниками вчення про панспермії були С.П. Костичев, П.П. Лазарєв, Л.С. Берг.\n§ 1.6 Гіпотеза А.І Опаріна.\nПік досліджень А. І. Опаріна і його співавторів припадав на 50-60-і роки, хоча його книга «Походження життя» була опублікована ще в 1924 році.\nПоява життя він розглядав як єдиний природний процес, який складався з протікала в умовах ранньої Землі первісної хімічної еволюції, перейшла поступово на якісно новий рівень - біохімічну еволюцію.\nЗ самого початку цей процес був пов'язаний з геологічною еволюцією. В даний час прийнято вважати, що вік нашої планети становить приблизно 4,3 млрд років. У далекому минулому Земля була дуже гарячою (4000-8000 ° С). У міру остигання утворювалася земна кора, а з води, аміаку, двоокису вуглецю та метану - атмосфера. Така атмосфера називається «відновної», оскільки не містить вільного кисню. При падінні температури на поверхні Землі нижче 100 0 C утворилися первинні водойми. Під дією електричних розрядів, теплової енергії, ультрафіолетових променів на газові суміші відбувався синтез органічних речовин-мономерів, які локально накопичувалися і з'єднувалися один з одним, утворюючи полімери. Можна допустити, що тоді ж одночасно, з полімеризацією йшло освіту надмолекулярних комплексів-мембран.\nЗа однотипним правилами синтезувалися в «первинному бульйоні» гідросфери Землі полімери всіх типів: амінокислоти, полісахариди, жирні кислоти, нуклеїнові кислоти, смоли, ефірні олії та ін Це припущення було підтверджено експериментально в 1953 році на установці Стенлі Міллера, якому вдалося отримати багато речовин , що мають важливе біологічне значення, в тому числі ряд амінокислот, аденін і прості цукри. Пізніше в подібному експерименті були синтезовані нуклеотидні ланцюги довжиною у шість мономерних одиниць (прості нуклеїнові кислоти).\nОрганічні речовини накопичувалися в порівняно неглибоких водоймах, прогрітих Сонцем. Сонячне випромінювання доносило до поверхні Землі ультрафіолетові промені, які в наш час стримуються озоновим шаром атмосфери. Так енергією забезпечувалося протікання хімічних реакцій між органічними сполуками та синтез полімерів.\nПервинні клітини імовірно виникли за допомогою молекул жирів (ліпідів).\nМолекули води, змочуючи тільки гідрофільні кінці молекул жирів, ставили їх як би «на голову», гідрофобними кінцями вгору. Таким способом створювався комплекс упорядкованих молекул жирів, які за рахунок додавання до них нових молекул поступово відмежовував від всієї навколишнього середовища деякий простір, яке і стало первинної клітиною, або коацерватів - просторово обособившейся цілісною системою. Коацервати виявилися здатними поглинати з зовнішнього середовища різні органічні речовини, що забезпечувало можливість первинного обміну речовин із середовищем.\nТаким чином, первинна клітинна структура, на Опаріну, являла собою відкриту хімічну мікроструктуру яка була наділена здатністю до первинного обміну речовин, але ще не мала системи для передачі генетичної інформації на основі нуклеїнових кислот. Такі системи, що черпають з навколишнього середовища речовини та енергію, можуть протистояти наростанню ентропії і сприяти її зменшення в процесі свого росту і розвитку, що є характерною ознакою всіх живих систем.\nПриродний відбір зберігав ті системи, в яких були більш досконалими функція обміну речовин і пристосованість організму в цілому до існування в даних умовах зовнішнього середовища.\nУ ході природного відбору вижили системи, що мали особливу будову білкових полімерів, що зумовило появу третього якості живого - спадковість (специфічною форми передачі інформації).\nКонцепція А. І. Опаріна в науковому світі дуже популярна. Сильною її стороною є точне відповідність теорії хімічної еволюції, згідно з якою зародження життя - закономірний результат. Аргументом на користь цієї концепції є можливість експериментальної перевірки її основних положень в лабораторних умовах.\nСлабкою стороною концепції А. І. Опаріна є припущення можливості самовідтворення коацерватних структур у відсутність систем, що забезпечують генетичне кодування. У рамках концепції Опаріна не вирішена головна проблема - про рушійні сили саморозвитку хімічних систем і переходу від хімічної еволюції до біологічної, про причину таємничого стрибка від неживої матерії до живої.\nСинтез амінокислот при дії електричних розрядів у газовій суміші, що імітує можливий склад примітивної земної атмосфери, було здійснено ще в 1953 р. у широко відомих у даний час дослідах Міллера. Використаний для цієї мети прилад Міллера зображений на рис 1. Він складається з великого круглого посудини, в якому знаходиться вихідна суміш газів і в якому виробляється електричний розряд, а також малої колби з киплячою водою - в ній накопичуються отримувані продукти.\nПри дії іскрового або тихого розряду на суміш СН 4, NH 3, H 2 і парів води при постійній (протягом тижня) циркуляції суміші в малій колбі були виявлені гліцин, α-аланін, α-аміномасляна і α-аміноіз масляна кислоти, β -аланін, аспарагінова і глутамінова кислоти, саркозин і N-СН 2-аланін. Проміжними продуктами цієї реакції були альдегіди HCN.\nРис. 1. Прилад Міллера для синтезу органічних сполук у відновній атмосфері під дією іскрових розрядів\n1 - колба з киплячою водою, 2 - до вакуумного насоса; 3 - електроди;\n4 - іскровий розряд; 5 - суміш газів (СН 4, NH 3, H 2 O, Н 2), 6 - вихід води з холодильника; 7 - холодильник; 8 - подача води в холодильник; 9 - вода, що містить\nорганічні сполуки; 10 - пастка\nДані Міллера були підтверджені в роботі Т. Є. Павловської і А. Г. Пасинского, в якій застосовувалася дещо інша апаратура, а надмірна кількість водню замінювалося на СО. У наступних роботах зазначених авторів було обгрунтовано положення, згідно з яким будь-яка реакція, що приводить до утворення альдегідів і HCN, обов'язкове повинна була сприяти накопиченню α-амінокислот в гідросфері первинної Землі.\nЕбельсон, використовуючи більш складну вихідну суміш газів, що включає поряд із СН 4, NH 3 та Н 2 О також) СО, СО 2 і N 2, отримав аналогічну Міллеру суміш амінокислот.\nОро, використовуючи З 2 - і С 3-вуглеводні і концентрований NH 4 OH, доповнив зазначений список синтезованих в іскровому розряді амінокислот лейцином ізолейцин і валіном.\nГроссенбахер, пропускаючи іскровий розряд в спеціально сконструйованому приладі протягом 100 - 200 год. через суміш NH 3, CH 4 і Н 2, отримав у водному; розчині суміш амінокислот (співвідношення в молях): аспарагінова кислота - 2, треонін - 4, серії-14, гліцин-16, аланін-14, лізин - 4, лейцин - 2, ізолейцин - 2 і глутамінова кислота - 1. Крім того, він виявив пептиди, що складаються з гліцину і аланіну (5:1), а також гліцину і ізолейцин. До кінця експерименту продукти полімеризації амінокислот виділялися з розчину у вигляді дрібних багатомолекулярних сфер або крапель.\nМенш численні дослідження з синтезу амінокислот при впливі на суміш примітивних газів іонізуючими випромінюваннями. Тут можна назвати досліди Дозі і Раєвського, які виявили освіту кислих і нейтральних амінокислот при дії рентгенових променів на газову суміш СН 4, NH 3, H 2, CO 2, N 2 і Н 2 О. При опроміненні β-променями від лінійного прискорювача (2 МеВ) розчинів ацетату амонію Гассельстромом, Генрі і Муррей були отримані гліцин і аспарагінова кислота, а при Х-опроміненні 60 Со (5 * 10 8 р.) твердого карбонату амонію Пашці, Чанг і Янг довели освіта гліцину і аланіну. Пальм і Кальвін, діючи на суміш метану, аміаку, водню і парів води пучком швидких електронів (5 МеВ при дозі жовтень 1910 ерг), синтезували гліцин і аспарагінову кислоту.\nОсвіта амінокислот при простому нагріванні вихідних розчинів було вперше виявлено Фоксом, Джонсоном і Вегодскім. Оро з співробітниками показав, що ряд амінокислот (гліцин, аланін, серії, аспарагінова кислота, треонін) виходить просто при нагріванні протягом 40-60 год. водних сумішей формальдегіду і гідроксиламіну при 80-100 ° С або навіть при більш низьких температурах. Аналогічні результати були отримані Лівому, Рисом і Маркхемом, які нагрівали 1,5 М водний розчин NH 3 та HCN при 90 ° протягом 18 год. і виявили при цьому значна кількість амінокислот, частково входять до пептиди і звільняються після гідролізу продуктів реакції (в тому числі, крім гліцину, аланіну і аспарагінової кислоти, вони отримали також лейцин, ізолейцин, серії, треонін і глутаминовую кислоту).\nАле, звичайно, основне значення для первинного абіогенного синтезу органічних речовин мала все-таки енергія короткохвильових ультрафіолетових променів, легко досягала земної поверхні внаслідок відсутності в доактуалістіческую епоху озонового екрану. Синтез амінокислот і інших органічних сполук при експериментальній імітації такого роду умов особливо широко представлений зараз у світовій літературі.\nТ. Є. Павловська і А. Г. Пасинскій при опроміненні водних розчинів, що містять 2,5% формальдегіду і до 1,5% хлористого або азотнокислого амонію, ультрафіолетовими променями від лампи ПРК-2 протягом 20 год. встановили освіта наступних амінокислот: серину, гліцину, глутамінової кислоти, аланіну, валіну, фенілаланіну і основних амінокислот - лізину, орнитина і аргініну.\nУ присутності адсорбентів (бентоніту, каолініту, лімоніта та оптичного кварцу) були знайдені ті ж амінокислоти (за винятком основних) і, крім того, ізолейцин. У подальшій роботі було показано утворення треоніну, а при заміні формальдегіду ацетальдегідом - аргініну і тирозину. Аналогічні результати були отримані іншими авторами при опроміненні короткохвильовим ультрафіолетовим світлом суміші примітивних газів та їх найближчих похідних. Потрібно відзначити, що як при електричних розрядах, так і при освітленні ультрафіолетовими променями у використаних для синтезу примітивних сумішах утворюються не тільки амінокислоти, але також органічні кислоти та альдегіди, аміни та аміди, зокрема мочівіна. Разом з тим у цих умовах відбувається полімерізція мономерних молекул, що призводить до утворення більш складних з'єднань.\nНаступним за утворенням мономерів кроком еволюції на шляху до виникнення життя було їхнє об'єднання в полімери, зокрема у сполуки, аналогічні білкам і нуклеїнових кислот, що грають виключно важливу роль в організації живих істот.\nПринципова можливість такої далекосяжної абіогенної полімеризації органічних речовин підтверджується низкою дослідів, де в якості мономерів використовувалися в першу чергу амінокислоти і споріднені з ними сполуки.\nТут перш за все потрібно згадати про дослідження Акабюрі, який ще в 1955 р. вказував на можливість в умовах примітивної Землі абіогенного синтезу протобелков (тобто амінокислотних полімерів з випадковим розташуванням амінокислотних залишків у поліпептидному ланцюгу). Незабаром він довів цю можливість експериментально, отримуючи з формальдегіду, аміаку і HCN аміноацетонітрил, поліконденсатів якого адсорбувався на каоліні з утворенням полігліціна. Потім у полігліцін можна вводити бічні Ланцюги шляхом реакції з альдегідами або з ненасиченими вуглеводнями. Таким шляхом Акабюрі вдалося отримати полігліцін і його аналоги з молекулярною вагою приблизно рівним\nФокс і його співробітники, імітуючи вулканічні умови, піддавали суміш 18 амінокислот нагріванню при 170 ° С на шматку лави протягом 6 год. Для того щоб розплавити суміш до її обвуглювання, бралося надмірна кількість дикарбонових амінокислот. В інших випадках нагрівання здійснювалося у присутності поліфосфатів, що дозволяло знизити температуру нагрівання до 100 ° С.\nПри такому температурному впливі утворюється бурштинового кольору полімер з молекулярною вагою в кілька тисяч (від 5 000 до 10 000), що містить всі взяті в досвід типові для білка амінокислоти (втратили, проте, свою оптичну активність). Цей полімер був названий Фоксом протеіноіди за його схожість з ряду ознак з білками.\nПри подальших дослідженнях були виявлені два дуже цікавих властивості протеіноідов: по-перше, те, що вони мають відомої внутрішньомолекулярної впорядкованістю, повторюваної послідовністю амінокислотних залишків, і, по-друге, мають хоча і слабку, але цілком експериментально виявляємо ферментативну активність (каталіз гідролізу, декарбоксилювання, амінування і дезамннірованія).\nЗ численних робіт з синтезу поліпептидів у водному середовищі слід назвати наступні: поліконденсацію гліцину при його нагріванні у водному розчині амонію, при γ-опроміненні; ацетілгліцін при термальній обробці розчинів ціаністого амонію, при нагріванні суміші HCN, NH 3, при полімеризації аміноацетонітрил, ціанаміду і діціанаміда.\nДуже важливим питанням при синтезі поліпептидів і білковоподібних сполук є та послідовність, з якою амінокислотні залишки зв'язуються між собою в поліпептидні ланцюги. При сучасному біологічному синтезі білків ця характерна для кожного індивідуального білка послідовність (первинна структура) визначається нуклеїнових кодом, але, як зазначалося вище, вже при термальному синтезі Фокса, за відсутності нуклеїнових кислот створився певний постійний порядок сусідства амінокислот.\nШтейнман приєднував першу в ряду амінокислоту до гранулам високомолекулярного полімеру (хлорметілірованного полістиролу) і таким чином отримував смолу з приєднаною до неї однією амінокислотою. Потім він досліджував відносну ефективність приєднання до неї низки інших амінокислот з незахищеною аминогруппой.\nЕкспериментально визначаючи виходи різних дипептиду, Штейнман зіставляв ці результати з частотою амінокислотних пар, визначених за «Атласу білкових структур» в сучасних білках, і виявив значний збіг. Кальвін у своїй книзі «Хімічна еволюція» дає модель системи відтворення поліпептиду без матриці, на підставі контролю з боку зростаючого кінця. Цікаво зіставити ці висловлювання Кальвіна з чудовим синтезом поліпептиду (граміцидину С), здійсненим Ліпман.\nУ більш складних і досить важковідтворимі в природі умовах були синтезовані і полімери нуклеотидів, що утворюють ланцюжки, аналогічні молекулам нуклеїнових кислот сучасних організмів.\nЧудові роботи Корнберга та інші показали можливість синтезу нуклеїнових кислот in vitro. Однак ці біосинтезу можуть проходити тільки в присутності відповідного специфічного ферменту, і тому вони не можуть служити моделлю для абіогенних процесів на примітивній Землі.\nПевна ймовірність такого синтезу була вперше намічена Шрамма в його роботах з поліфосфорні ефіром. Надалі було показано, що цітідінфосфат може конденсуватися в олігонуклеотиди з допомогою поліфосфорною кислоти. У модельних дослідах, більш наближаються до умов первинної Землі, була показана здатність карбодіімідів стимулювати утворення ди-і трінуклеотідов із суміші нуклеозидів та нуклеотидів в розведених водних розчинах (Оргела і спів.).\nОсобливу роль у процесах первинної полімеризації грають, мабуть, фосфорні сполуки. При температурах близько 300 ° С і вище фосфорна кислота повністю конденсується з утворенням поліфосфатів. Тому на поверхні примітивної Землі, з її широко йде локальним розігрівом, поліфосфати та їх органічні сполуки повинні були утворюватися в досить широкому масштабі.\nВ даний час неорганічні поліфосфати виявлені в значних кількостях у нижчих організмів: у бактерій, водоростей, грибів і деяких найпростіших. Це лінійні полімери ортофосфорної кислоти з молекулярною вагою 30 000-100 000. З ряду об'єктів виділено також циклічні триметил-і тетраметафосфати.\nЯк було показано Н. С. Кулаєва та іншими, неорганічні поліфосфати грають істотну роль в енергетичному обміні нижчих організмів на противагу високоорганізованим живим істотам, для яких вони не є характерними.\nВсе це дозволяє думати, що на зорі виникнення життя на Землі неорганічні поліфосфати цілком могли брати участь в утворенні найпростіших механізмів сполучення енергодающіх і енергоспоживаючих реакцій, тобто грати ту роль в передбіологічній і ранньому біологічному обміні, яка зараз здійснюється аденозинтрифосфорної кислотою.\nПоннамперума, Саган та Марінер використовували етілметафосфат для модельних дослідів з синтезу нуклеотидних компонентів. При цьому необхідним джерелом енергії ім служив ультрафіолетове світло з довжиною хвилі 2400-2900 А, який був цілком доступний примітивної земної поверхні. Синтези велися у водних розчинах аденіну, аденозину, адениловой кислоти, рибози і етілметафосфата. Суміші висвітлювалися ультрафіолетовим світлом з довжиною хвилі 2537 А при 40 ° С. При цьому було встановлено перетворення аденіну в аденозин, аденозину у аденозинмонофосфат (АМФ), АМФ в аденозіндифосфат (АДФ) і нарешті АДФ у аденозинтрифосфат (АТФ). Таким чином, була доведена можливість абіотичного синтезу в умовах доактуалістіческой земної поверхні аденозинтрифосфорної кислоти - цієї основної «енергетичної валюти» сучасних вищих організмів.\nОтже, широко розгорнулися в даний час модельні досліди з абіотичного синтезу органічних речовин в умовах, що імітують прімордіальние земні умови, дозволяють нам з відомою часткою ймовірності уявити собі послідовний хід хімічної еволюції від найпростіших вуглецевих з'єднань до високополімерний речовин, з яких утворилися ті «організовані елементи» або примітивні організми, залишки яких ми виявляємо у відкладеннях земної кори.\nНа цьому етапі розвитку матерії і стався на нашій планеті перехід від хімічної еволюції до біологічної, коли з гомогенного розчину органічних речовин відокремилися індивідуальні цілісні системи - пробіонти, а потім і первинні живі істоти.\nМи можемо скласти уявлення про цей перехід шляхом зіставлення сучасних даних порівняльної біохімії з лабораторними модельними дослідами.\nЗародження життя - точка відліку для розвитку всього живого світу на Землі. Саме в цей момент почали функціонувати фундаментальні закони існування живих організмів, які з ходом поступального розвитку життя ставали тільки більш багаторівневими і диференційованими. Не зрозумівши суті цих базисних законів, ми позбавляємо себе можливості осмислити цілий ряд найважливіших аспектів в еволюційній біології, цитології, мікробіології, екології, вченні про біосферу та інших науках, включаючи медицину і валеологію. Можна сказати, що розуміння причини і механізму виникнення первинних живих форм є тим ключем, який полегшить проникнення в таємниці існування рослин, тварин і людини, і допоможе знайти оптимальні підходи до їх гармонійному, або органічному, співіснування. Саме тому «оріджінологія» - наука про виникнення життя, повинна зайняти гідне місце в ряду інших наук.\nКрім пізнавального аспекту, оріджінологія має найважливіше практичне значення. В даний час на планеті швидкими темпами розвиваються глобальні зміни, пов'язані, перш за все з погіршенням стану екосистем і здоров'я населення планети. Багато вчених сходяться на думці, що головним резервом, на який людство може спиратися у своєму подальшому існуванні, є системний ресурс біосфери. Іншим резервом, є системний ресурс самої людини, його величезні потенційні можливості, які можуть розгортатися у важких ситуаціях. У рішенні обох цих проблем можуть бути використані знання, накопичені вченими в ході досліджень, присвячених виникненню життя на Землі.\nПорівнюючи перші теорії, висунуті кілька десятиліть тому Опаріним, Холдейна і Берналом - першопрохідцями в цій області досліджень, - з положеннями, досягнутими до теперішнього часу, ми бачимо, як з набору слабко обгрунтованих фактами гіпотез, виросла сучасна теорія, як незмірно збільшилися наші знання. Ми знаємо тепер слабкі місця вихідних гіпотетичних побудов. На багатьох прикладах ми зрозуміли, які з цих побудов треба відкинути, які заслуговують збереження. У результаті відпали багато неясності, ми змогли точніше уявити собі, як виникло життя.\nНавіть зараз, не чекаючи нових відкриттів, які, безсумнівно, з'являться в майбутньому, ми з високим ступенем вірогідності можемо стверджувати, що життя розвинулася природним шляхом з якоїсь преджізні, що складалася з «органічних» сполук, створених у результаті неорганічних процесів .. ця теорія добре узгоджується з великим числом перевірених наукових фактів і спостережень, отриманих фахівцями в самих різних природних науках. У цьому її перевага перед більш ранніми гіпотезами, в яких було чимало суперечностей і нісенітниць, тим більше якщо включати в їх число постулати про неземне, а то й надприродне походження життя. Зараз ці постулати визнаються не тільки недостовірними, а й просто зайвими; наука їх відкидає. Життя на Землі могло виникнути природним шляхом, і, судячи з відомим фактам, саме так вона й виникла.\n1. Камшілов М. М. Еволюція біосфери. М.: «Наука», 1974. 57-69, 87, 90-91, 94-96, 117-120, 240с.\n2. Колясніков Ю. А. До таємниць світобудови. Магадан: ПСНЦ ДВО РАН, 1997. 225 с.\n3. Компаніченко В. М. Виникнення життя в глибинах гідротермальних систем. Хабаровськ, 1996, 24-38, 98-100с.\n4. Калвін В. Хімічна еволюція. М.: «Наука», 1971 - 10-14, 25-33, 45-49, 58-60 с.;\n5. Опарін А. І. Матерія - Життя - Інтелект. М.: «Наука», 1977, 5-6, 96-117 с.\n6. Найдиш В. М. Концепції сучасного природознавства: Учеб. посібник. - М.: Гардаріки, 2000. - 115-124с.\n7. Мотильова Л. С., Скоробогатов В.А., Сударіков А. М. Концепції сучасного природознавства: Підручник для вузів - СПб.: Видавництво Союз, 2000. - 228-237с


Про це заявила голова комітету ПАРЄ з правових питань та прав людини Порхідур Сунна Аверсдоттір, повідомляє власний кореспондент Укрінформу у Страсбурзі.\n"Я хочу відзначити, що на початку жовтня, як голова комітету, призначу доповідача з повноваженнями оцінювати прогрес, зроблений під час розслідування цієї трагедії та притягнення причетних до відповідальності", - заявила Аверсдоттір.\nІсландський парламентарій також наголосила, що обміняний 7 вересня Росією і Україною свідок у збитті літака рейсу МН17 Володимир Цемах, повинен бути доступний для нідерландської влади.\n"Факт, що Україна дозволила Цемаху відбути до Росії, не означає, що він більше не співпрацюватиме у слідстві щодо цієї жахливої події", - зазначила Аверсдоттір.\nMH17 ПАРЄ Цемах


Класичний суп-пюре грибний (рецепт якогонаведено нижче) готують зі свіжих або заморожених грибів з додаванням цибулі і зелені. Іноді ще використовують картоплю. Але існує маса супів, в які додають інші овочі, вершки, масло, сир та інші продукти.\nОтже, для класичного грибного супу потрібнітакі продукти: 300 грамів свіжих грибів (печериці, гливи або інші), кілька картоплин, цибулина, рослинне масло, сіль і спеції за смаком (мелений перець, мускатний горіх, коріандр), зелень для прикраси, півтора літра бульйону (можна замінити водою) . Цих інгредієнтів буде досить, щоб приготувати на сім'ю прекрасний суп-пюре грибний. Рецепт ароматного і ніжного крем-супу буде гранично простий. Для початку на рослинному маслі обсмажують гриби з цибулею. Всі продукти нарізають довільно, оскільки в подальшому вони будуть подрібнюватися. Бульйон доводять до кипіння, відварюють в ньому картопля, солять і приправляють за смаком. Потім, коли картопля звариться, в нього відправляють цибулю з грибами, кип'ятять ще хвилин 5, після чого вимикають вогонь. Трохи остудивши суп, його перетирають в пюре за допомогою блендера, ще раз доводять до кипіння і подають, прикрасивши зеленню.\nСуп-пюре грибний, рецепт з квасолею і ячної крупою\nДля тих, кому класичний варіант приготуванняданого блюда здасться недостатньо ситним, є більш наваристий аналог. Правда, на його приготування часу знадобиться більше. На ті ж 300 грамів грибів беруть стільки ж брокколі і стручкової квасолі (якщо одного з овочів не виявиться в наявності, можна обійтися без нього). Також стане в нагоді 2-3 картоплини, пара ложок ячної крупи, сіль, рослинне масло і трохи зелені. Можна використовувати будь-які приправи (мелений перець, мускатний горіх і т. Д.).\nСпочатку на рослинному маслі смажать цибулю з грибами(Як в попередньому рецепті). Крупу заздалегідь миють і запарюють в окремій ємності, щоб вона гарненько розбухла і перетворилася в кашу. У киплячу воду (або бульйон) відправляють вимиті, очищені та подрібнені овочі: спочатку картопля, а хвилин через 10 - брокколі і квасолю. Суп солять і додають спеції, а після вмістсковороди, і варять ще хвилин 5. Потім каструлю знімають з вогню, вміст трохи остуджують і відокремлюють овочі від бульйону (за допомогою друшляка або сита). Тверді компоненти перетирають в блендері разом з ячної кашею, а потім розбавляють бульйоном і кип'ятять. Подають з білим хлібом, прикрасивши зеленню.\nЯкщо готувати страву за класичним рецептом, алевже після того, як всі інгредієнти подрібнені, додати трохи тертого сиру, ретельно перемішуючи і доводячи до кипіння, суп отримає пікантний сирно-вершковий присмак. На 4 порції страви знадобиться близько 30 грамів сиру.\nІснує маса інших варіантів, якприготувати суп-пюре грибний. Рецепт у всіх випадках один і той же: всі інгредієнти варять (або обсмажують), перемішують, подрібнюють і розбавляють бульйоном до потрібної консистенції. Так що кожна господиня може приготувати таку страву на свій смак, змінюючи склад і додаючи улюблені продукти.\nДля досягнення більш ніжного смаку і ідеальноїкрему можна додатково використовувати вершки середньої жирності (15-20%). Їх додають в суп вже після того, як тверді складові перемелені і розведені бульйоном. Після чого блюдо рекомендують розігріти, не доводячи до кипіння, щоб вершки не згорнулися.\nСуп грибний з картоплею: рецепти на будь-який смак\nЯк приготувати грибний суп з білих грибів: рецепт за рецептом


Кролевецька громада » Новини » ПРОДОВЖУЮТЬСЯ ПЛАНОВІ РОБОТИ З БЛАГОУСТРОЮ ТА РЕМОНТУ ІНФРАСТРУКТУРНИХ СИСТЕМ\nДата: 31.05.2021 15:58\nУ нашій громаді продовжуються роботи комунальників із благоустрою. Зокрема, на часі – покіс трави та благоустрій територій. Залучаються як техніка, так і косарі з відповідним мото-інструментом, які працюють там, де немає можливості здійснювати покіс технікою.\nПродовжуються дорожньо-ремонтні роботи: сьогодні виконується фрезерування покриття на вул. 8 Березня.\nКП «Кролевецьводоканал» виконало заміну люковини водопровідного інспекційного колодязя, що знаходиться на розі вул. 8 Березня та Воїнів-Інтернаціоналістів. Для виконання цих робіт була виготовлена спеціальна залізобетонна плита.\nДякуємо усім, хто долучається та допомагає! Продовжуємо працювати на благо громади!


Бібліотека - Дружківська гімназія «Інтелект»\n«Чарівний світ дитинства»: 2 квітня Міжнародний День дитячої книги\nКнига – це віконце, через яке діти бачать і пізнають світ і самих себе. В.О. Сухомлинський Міжнародний день дитячої книги – свято, встановлене з ініціативи та за ухвалою Міжнародної ради дитячої книги. Відзначається щороку 2 квітня (починаючи з 1967 р.)\nПоезію Тараса Шевченка перекладено більш ніж ста мовами світу. Один із 300 кратерів Меркурія отримав ім’я Тараса Григоровича. Діаметр кратера Т. Г. Шевченко – 137 кілометрів. 1384 пам’ятники Кобзареві встановлено на території від Бразилії до Китаю. Більшість — 1256, розташовані\nЗоря поезії Леся Українка\n25 лютого 2021 року відзначається 150-річчя з дня народження Лесі Українки. Нагадаємо коротку біографію видатної української поетеси. Справжнє ім’я – Лариса Петрівна Косач (1871-1913) Народилася 25 лютого 1871 в місті Новограді-Волинському. Вчилася у приватних учителів. У 6 років почала вчитися\n«Небесна Сотня – ангели, що тримають небо»\n20 лютого – День Героїв Небесної Сотні — пам’ятний день, що відзначається в Україні на вшанування подвигу учасників Революції гідності та увічнення пам’яті Героїв Небесної Сотні. Сім років відділяють нас від подій Революції Гідності – лютневих днів, коли кращі з кращих віддали своє життя за право жити у\nМіжнародний день рідної мови — день, який відзначають щороку 21 лютого, починаючи з 2000 року. Наше спілкування між собою зрозумілою нам мовою в переважній більшості випадків має для нас величезне значення. Мова та її нарічча стають не просто засобом комунікації, але й відкривають для\nСьогодні, 22 січня 2021 року, в Україні відзначають одне з найважливіших державних свят, роль якого в історії країни важко переоцінити, – День Соборності України. Офіційно святкувати День соборності почали лише у 1999 році після указу президента Леоніда Кучми. Щорічно в\n21 листопада – день початку подій, які стали для України історичними: Помаранчевої революції 2004 року та Революції Гідності 2014 року. Шість років тому листопадові події змінили не лише хід української історії, а й перевернули світогляд мільйонів людей. Сьогодні, 21 листопада,\nДитячі серця відкриті до добра\nГімназисти брали участь в обласній акції «Дитячі серця відкриті до добра», яка була присвячена Всесвітньому дню доброти та Всесвітньому дню дитини. Був організований конкурс малюнків серед учнів 5-6 класів. Завідувач бібліотекою гімназії Соколовська В.В приймає книжки у подарунок бібліотеці.\nБережемо наш дім – планету Земля!\nЯк ви гадаєте, яка тема буде класних часів в гімназії «Інтелект», якщо в жовтні проходить місячник «Шкільна бібліотека та екологічна просвіта учнів»? Звісно – тема екології! Учні повинні знати, що екологія –це наука, яка вивчає взаємодію живих організмів між собою\nП’ять книг, які надихають творити добро, бути людяними і чуйними Ми живемо в жорстокому світі, й, можливо, нам дійсно не вистачає людяності. Саме тоді доводиться звертатися до книг, адже література – ідеальний вчитель. Правильно написана книга не тільки містить важливі знання, але\nДуша промовляє добрі слова!\n13 листопада – День Доброти! Офіційно Всесвітній день Доброти був заснований в 2000 році. Дуже доброю традицією для багатьох країн стало щорічне святкування 13 листопада Всесвітнього дня Доброти (World Kindness Day), датою для якого був вибраний день відкриття в 1998\n«Звучи, моя мова, гордо і чисто!»\n9 листопада відзначається День української писемності та мови. Це свято було встановлено Указом президента України від 6-го листопаду 1997-го № 1241/97 і відзначається щороку на честь українського літописця Нестора – послідовника творців слов’янської писемності Кирила та Мефодія. Дослідники вважають, що


Платформа експертних опцій Зміна відсотка та очікуваних прибутків - ISO\nЯ завжди намагаюся підтримати своїх читачів. Одне питання, яке зазвичай з'являється в електронних листах, я отримую відсотки повернення. Більш конкретно - чи я коли-небудь помітив, що відсоток повернення ExpertOption не залишається постійна. Один читач насправді надіслав мені знімки рахунку 2, щоб показати, наскільки різні відсотки можуть бути. Як бачите, перший знімок показує очікуваний відсоток повернення, який становить близько 83%. Другий, з іншого боку, показує очікуваний відсоток повернення до 17%. Це величезна різниця. Тому я зв'язався з командою підтримки в ExpertOption. Як завжди, їх реакція була швидкою та професійною.\nПростіше кажучи, очікувана віддача не є фіксованою. Це динамічне значення, яке досягається після факторингу в кількох параметрах, таких як поточна волатильність ринку, обсяг транзакцій у реальному часі серед інших. Це означає, що відсоток повернення буде постійно змінюватися в реальному часі.\nКрім того, тарифи, представлені на платформі, можуть бути змінені в будь-який час без попередження. Це, здається, ставить вас у невигідне становище. Тим не менш, ви можете збільшити свої шанси на отримання більш високих ставок платежів, ввівши торгів у відповідний час. Наприклад, коли ринки дуже мінливі, ставки, як правило, вище, ніж коли ринки є досить стабільними.\nЧи є ExpertOption платформою для шахраїв?\nЦе повністю регульована платформа\nДемо-рахунок з мінімальним депозитним рахунком $ 50\nExpertOption все ще є відносно новим на ринку опціонів. Природно, торговці, зацікавлені в торгівлі, будуть обережні. Враховуючи безліч торгових платформ опцій, які виникли в минулому, ніхто не хотів би стати жертвою нового. Але чи дійсно ExpertOption дійсно є платформою для шахраїв? Чи слід уникати цього повністю або, впевнено інвестувати свої гроші тут?\nЛегкість торгівлі на платформі Expert Option робить її підозрюваною на перший погляд Порівняно з багатьма онлайн-платформами торгових опцій, ExpertOption відносно легко торгується. Запис торгівлі просто передбачає вибір суми для інвестування, вибір ціни страйку і просто натискання кнопки вгору або вниз. Час, коли торгівля триває, попередньо встановлюється в 30 секундах, 1 хвилину або 5 хвилин (ви можете змінити це).\nЦей процес торгівлі дуже схожий на ставки. Можливо, ця простота робить ExpertOption трохи підозрілим для нових трейдерів. Але ось факти, які роблять її законною опцією торгової платформи.\nExpertOption повністю регулюється FMRRC (Центром регулювання відносин фінансових ринків) за номером ліцензії TSRF RU 039 Vv0099. Також ліцензований як дилер цінних паперів Республіка Вануату.\nКомпанія має штаб-квартиру в 1510 Kingstown, Suite 305, корпоративний центр Griffith. Вся ця інформація легко доступна і піддається перевірці.\nExpertOption надає підтримку всім трейдерам, які використовують платформу. Ви можете звернутися до служби підтримки через їх чат програми, електронної пошти або телефону.\nПлатформа пропонує безкоштовний демо-рахунок з віртуальними грошовими коштами $ 10000. Ви не зобов'язані надавати будь-які особисті дані для торгівлі на демо-рахунку. Відкриття реального облікового запису вимагає мінімальний депозит у розмірі $ 50. Це, мабуть, для залучення серйозних трейдерів. Деякі платформи мінімальних депозитів $ 1 фактично закінчилися шахрайством.\nЄ багато інших причин, чому ви можете впевнено торгувати з ExpertOption, не хвилюючись, що ви втратите свої інвестиції. У попередній статті я фактично показав доказ виходу з мого торговельного рахунку. На успішних торгів платформа пропонує великі прибутки до 96%. Отже, тут можна зробити справжні гроші. Якщо у вас все ще виникають сумніви щодо платформи, надішліть ваші зауваження в розділі коментарів нижче, і я постараюся пояснити ваші питання, де це можливо.\nКлючові слова: expert option брокер, expert option демо-рахунок, expert option регульований брокер, expert option торгівля, експертиза - це афера, Експертизапорядкована, шахрайство експертів, огляд експертизи, is expert option регульований брокер, is expert option ліцензовані та регульовані, is expert option регулюється, є експертноюрегламентом, є експертноюофіційною аферою


Навчаючи – розвивати🎓 - Сочинения на свободные темы\nНавчаючи – розвивати\nІнтерактивні технології допомагають виховувати дітей нового поколін – ня, які вміють розмірковувати, спілкуватися, чути та слухати інших. Інтерак – тивні методики розраховані не на запам’ятовування, а на вдумливий, творчий процес пізнання світу, на постановку проблеми та її вирішення. Я б порівняла їх із східною народною мудрістю: ” Дай мені рибку, і я буду їсти її весь день, навчи мене ловити рибку, і я їсти її протягом всього життя.” Тому я використовую новітні методи навчання, які мають багато пере – ваг. А саме: – створення позитивного настрою для навчання; – відчуття рівного серед рівних; – у роботі задіяні всі учні класу; – учні вчаться працювати у групі(команді); – формується доброзичливе ставлення до опонента; – кожна дитина має можливість пропонувати свою думку; – створюється “ситуація успіху”; – як правило, високий відсоток засвоєння інформації; – учитель-організатор, а не джерело знань; – учні засвоюють рівні пізнання; знання, розуміння, застосування. – формуються навички толерантного спілкування, вміння аргументувати свою точку зору, знаходити альтернативне рішення проблеми Сучасне суспільство вимагає навчання таким чином, щоб джерелом знань виступав не тільки вчитель, а й комп’ютер, телевізор, відео. Учні, відповідно, повинні вміти осмислювати отриману інформацію, трактува – ти її, застосовувати в конкретних умовах;водночас думати, розуміти суть речей, вміти висловити особисту думку. Саме цьому сприяють інтерак – тивні технології навчання. Інтерактивний – здатний до взаємодії, діалогу. Надаю перевагу таким інтерактивним вправам: парне навчання (робота учня з учителем чи однолітком один на один); фронтальне навчання;навчання у грі;навчання у дискусії. Використання інтерактивних форм навчання допомагає вчителеві співпрацювати з усім класом, з кожним учнем і учням між собою, і нагоро-дою для мене, як для вчителя, буде невтомна дитяча цікавість, яка поступово переросте у допитливість, творче пізнання та самостійність, бажання досягти успіху та прагнення активного пошуку.\nНавчаючи – розвивати - Сочинения на свободные темы\nPrevious Post: Сочинение “Да, заслужил я жребий мой!” (трагический герой поэмы “Мцыри”)\nNext Post: Достояние Украины. Успешные люди Украины