Karjalan ja Lapin valistajat 30. lokakuuta - PDF\nKarjalan ja Lapin valistajat 30. lokakuuta\nDownload "Karjalan ja Lapin valistajat 30. lokakuuta"\n1 n ortodoksisen hiippakunnan seurakuntien tiedotuslehti Lokakuu 2009 Nro 5 (164) Karjalan ja Lapin valistajat 30. lokakuuta Pyhittäjä Arseni Konevitsalainen (k. 1447). Valokuva: Reijo Marjomaa. Kristuksen kirkastumisen kirkko, Kajaani. Tässä numerossa: s. 2 Sydän, sielu ja mieli s. 4 Kajaanin kirkko ja Petros Sasaki s. 7 Erkki Lumisalmi 60 vuotta s. 9 Missiotiimi Tansaniassa\n2 2 Esipaimenen sana Muistoa kunnioittaen Syksy on luonnon talven lepoon vaipumisen aikaa. Sen lyhyitten ja harmaitten päivien jaksoon kuuluu myös vainajien muistaminen. Ortodoksisessa kirkossamme vietetään lokakuun loppupuolella yhteistä vainajien muistopäivää ns. Dimitrin suovattaa. Vainajia muistellaan myös lauantaipäivin miltei koko kirkkovuoden. Lauantain muuttuminen maassamme yleiseksi hautauspäiväksi sopii siten yhteen myös kirkon perinteen kanssa. koko sydämestäsi, koko sielustasi ja mielestäsi Karjalan valistajien päivänä luterilaisessa kirkossa vietetään pyhäinpäivää. Käytännössä muisto on muuttunut vainajien päiväksi, siinä muodossa kuin se vastaa luterilaisten opinkäsitystä. Tilausta muistelulle on. Siitä ovat todistuksena lukemattomien kynttilöiden valot pyhäinpäivän hautausmailla. Suomalaisessa ja sen mukana myös meidän kirkkomme hautauskäytännössä keskeisiksi näkyviksi elementeiksi hautajaisissa ovat muodostuneet sinne tuodut kukkalaitteet ja adressit. Muoviseen taskuun sidotut kukkakauppojen luomat kauniit ja näyttävät kukkateokset lasketaan liikuttuneina muistovärssyjen kera arkulle joko kirkossa tai haudalla. Muistoadresseja taas saattaa hautajaisiin kertyä kymmeniä ehkä satojakin. Ne luetaan muistotilaisuudessa. Niiden yhteydessä toistetaan yhä uudelleen ja uudelleen sanat: Muistoa kunnioittaen. Haudalta poistuttua kalmistoon jää kukkameren täyttämä kumpu, joka pakkaspäivää seuraavana suojana muuttuu entisten kukkien kummuksi. Adresseja saatetaan surutalossa vielä joskus myöhemmin katsella, mutta useimmiten niiden säilyttäminen aiheuttaa lähinnä päänvaivaa. Kukkakaupoille hautajaiset merkitsevät tärkeää tuloa ja adressien kautta eri rahastot saavat arvokasta tukea. Mutta vainajan muistoa voi kunnioittaa myös muulla ja pysyvämmällä tavalla. Joskus näkee, kuinka kuolinilmoituksissa pyydetään kukkarahojen sijaan muistettavan esim. kirkon korjausrahastoa tai seurakunnan diakoniatyötä. Tärkeää olisi selvittää ja pohtia, miten vainajan muisto, hänen henkinen ja hengellinen perintönsä tulisi edesmennyttä täältä saatellessa arvokkaalla tavalla esille. Siihen lienee monia mahdollisuuksia. Ruumiinsiunauksen ja haudan lepoon saattamisen yhteydessä toivoisi jäljellejääneiden arvostavan edesmenneen omaa uskonperinnettä. Ortodoksivainajan oikeus on tulla siunatuksi oman kirkkonsa perinteen mukaan, vaikka se olisikin surijoille outo asia. Vainaja ei voi enää itse puolustaa omia oikeuksiaan. Joskus voi sattua niin, että hyvinkin vähän aikaa vainajan lähellä ollut henkilö määrää omista henkilökohtaisista näkemyksistään katsoen koko hautajaiset yksityiskohtineen. Suku ja sen perinteet eivät merkitse hänelle mitään. Näissä järjestelytilanteissa tulee helposti riitaa kaikesta, niin arkun avaamisesta kuin siunauspaikasta ja ehkä hautapaikastakin. Kaikesta huolimatta muistotilaisuudessa adresseja luettaessa hoetaan lausetta: Vainajan muistoa kunnioittaen. Rakkaitten vainajiemme muistoa kunnioitamme parhaiten kunnioittamalla heidän uskon- ja kulttuurin perinnettään. Hautajaisiin liittyvät käytännön asiat hoituvat kauniisti ja kaikessa rauhassa, kun omaiset hyvissä ajoin kuoleman kohdattua ottavat yhteyttä ortodoksiseen seurakuntaan. Papeillamme on hyvä käytännön kokemus hautajaisiin liittyvissä asioissa. Näin edesmennyt rakkaamme saatetaan lepoon kaikella arvokkuudella ja todella hänen henkilöään ja muistoaan kunnioittaen. A word from the Bishop Metropoliitta Panteleimon Autumn is a period of transition of the God s creation into the winter rest. During these short days of gray we also commemorate our beloved dead. In the Orthodox Church the very first remembrance day for those who has fallen asleep takes place in the end of October. We used to calling it the Dimitri s Saturday. Actually the dead are commemorated on every Saturday in the Church. The fact that Saturday has become a common funeral day in Finland is parallel to our tradition. The best way to respect our dead is to do it according the dead person s own ecclesiastical and cultural tradition. Our clergymen are very capable in helping to organize these matters with reverence and dignity. Kristus valtaistuimella. Valokuva: Sonkajärven tsasouna. Vanha testamentti sai nykyisen muotonsa pääosin ekr. ja Uuden testamentin kaanon vahvistettiin Rooman valtakunnan itäisessä kirkossa 300-luvun puolivälissä. Raamattu on kirjoitettu Jumalan inspiroimana lukuisten eri ihmisten toimesta kirjoittajien ollessa luonnollisesti oman aikansa lapsia käyttäen aikansa kieltä ja käsitteitä. Raamatun ja muiden pyhien kirjoitusten kirjoittajien ihmiskäsitys ja tietämystaso tämän puoleisista asioista riippui kulloisenkin historiallisen ajanjakson tiedon tasosta ja kunkin kirjoittajan henkilökohtaisesta opillisesta sivistyksestä. Jokainen ihminen on aina oman aikansa vanki. Tietyiltä osin, ilmiasultaan, Raamattukin ikuisine totuuksineen on nähtävä myös oman aikansa lapsena. Kulttuurihistoriallinen näkökulma onkin suorastaan välttämätön edellytys Raamatun sanoman ymmärtämisen kannalta (Kuula et al. Johdatus Raamattuun 2008). Yritän avata muutaman solmun siitä monisyisestä merkitysten ja painotusten vyyhdistä mitä sydämellä, sielulla ja mielellä on Raamatussa ja isien kirjoituksissa sekä antiikin filosofiassa. Sydän Antiikin filosofiassa, joka käsitti käytännössä lähes kaiken silloisen tieteellisen tiedon, sydän sinnitteli hyvin pitkään ihmisen henkisenä keskuksena. Luonnontieteellisesti orientoitunut Aristoteleskin ( ekr.) pysyttäytyi tiukasti sydänkeskeisessä näkemyksessä kiistellessään henkisten ominaisuuksien sijaintipaikasta aivokeskeisten filosofien kanssa. Platon ( ekr.) sijoitti ihmisen henkisen keskuksen aivoihin ainoastaan siksi, että aivot ovat ihmisessä lähimpänä taivasta, tuota ikuisten ideoiden tyyssijaa. Platonin perusteluissa ei ollut siis pienintäkään sijaa ihmisen anatomialla tai fysiologialla (Istorija psihologii 1976). Sellaisen argumennoinnin aika koitti vasta lähes 2000 vuotta myöhemmin! Raamatun sydän ei ole niinkään tunteitten keskus, vaan se on ennen kaikkea ajattelun tyyssija (Luuk. 9:47; Luuk. 21:14; Mark. 2:8). Kristus sanoo: Juuri ihmisen sisältä, sydämestä, lähtevät pahat ajatukset, ja niiden mukana siveettömyys, varkaudet, murhat, aviorikokset, ahneus, häijyys, vilppi, irstaus, pahansuopuus, herjaus, ylpeys ja uhmamieli (Mark 7:21). Ei saastuta ihmistä se, mikä menee suusta sisään, vaan mikä käy suusta ulos, se saastuttaa ihmisen... Sydämestä lähtevät pahat ajatukset (Matt 15:11-19). Makarios Egyptiläinen selittää tätä siten, että sydän\n3 3 vallitsee koko olemusta, ja kun armo saa valtaansa sydämen kaikki osat, se hallitsee myös kaikkia ajatuksia ja jäseniä. Siellä sijaitsevat näet mieli ja kaikki sielun ajatukset (Filokalia IV 103:3). Myös Pyhän Gregorios Palamaksen mukaan sydän on ajatusten aitta ja ajattelukykymme kannalta keskeisin ruumiinosa (Filokalia, IV 103:3). Sananlaskuissa kehotetaan varjelemaan sydäntä, sillä mikä on sydämessäsi - siellä on koko elämäsi lähde (Sananl 4:23). Pyhän Cassianus Roomalaisen mukaan kilvoituselämän tavoite ei voi olla mikään muu kuin sydämen puhdistuminen (Filokalia I s.142). Gregorios Palamas kirjoittaa kirjeessään nunna Ksenialle, että tunteettomuus, paatumus ja sydämen kovuus syntyvät yleensä mukavuudesta, nautinnosta ja hyvinvoinnista (Filokalia IV 75:33) eikä pahuudesta voi vapautua ilman murtunutta sydäntä johon pidättyväinen ja niukka elämäntapa luo otolliset edellytykset. Gregorios Siinailainen lisää tähän pahuudesta vapautumisen ehtoihin vielä viisaan yksinäisyyden ja täydellisen vaitiolon (Filokalia III 295:104). Nunna Kristodulin mukaan sydämellä tarkoitetaan Raamatun ja isien kielessä ihmisen olemuksen henkistä keskusta. Kaikkien ihmisen tekojen alku on sydämessä. Sydän on pyhyyden läsnäolon ja armon tyyssija ja moraalisten tekojen lähde (Aamun Koitto Aamun Koitto 21 ss ). Psykologisesti ilmaisten Raamatun sydän viittaa yksilön ydinminään, persoonalliseen keskukseen. Sielu Jumala on luonut sielun yhdessä ruumiin kanssa omaksi kuvakseen. Sielu tuo ruumiiseen elämän, kasvun, aistimiskyvyn ja uusiutumiskyvyn. Sielu on varustettu tahdolla ja kyvyllä toimia, ja ennen kaikkea se on vapaa. Elävä sielu on luonnoltaan ruumiiton ja näkymätön. Näkymätön ja kaikkien mittalaitteiden saavuttamattomissa oleva sielu peilaa kaiken ymmärryksen ylittävää ja kokemuksen tavoittamattomissa olevaa Isää. Henki on olemuksemme ydinosa, se joka tekee meidät Jumalan kuviksi. Sielu on henkeä ulkonaisempi ihmisluonnon osa. Jumalaa ei koskaan nimitetä sieluksi eikä Kolminaisuuden kolmatta persoonaa Pyhäksi Sieluksi vaan nimenomaan Pyhäksi Hengeksi. Vanhassa testamentissa käytetty heprean sana nefes on käännetty usein suomeksi sanalla sielu. Sillä on kuitenkin monia muitakin käännösvastineita: henki, elämä, mieli, halu, itse, olento. Nämä sanat kuvastavat toisaalta nefes-sanan sisältöä, toisaalta sen merkityksen historiallista kehitystä, jonka seuraaminen on hyvin työlästä (Raamatun tietosanasto 2006). Heprean nefes-sanan on ajateltu merkinneen alkuaan henkitorvea, sitten hengitystä ja elämää, ja lopulta verta, jossa elämänvoiman oletettiin asuvan (5 Moos.12:23). Tavallisimmin nefes merkitsee elävää ja toimivaa olentoa, joko yksilöä tai yhteisöä. Nefes-sanaa käytetään usein myös kuvaamaan tunteiden ja emootioiden tyyssijaa. Uudessa testamentissa vastaava kreikan sana on psykhe, jolla useimmiten on sama perusmerkitys kuin heprean nefessanalla (ibid.). Platonin oppi ikuisista ideoista ja kuolemattomasta sielusta ei ole kristinoppia (luotuna sielu on katoavainen) ja tämän kristikunta totesi jo varhain, mutta se ei kuitenkaan estänyt kristittyjä omaksumasta Platonilta ja muilta antiikin Kreikan suurilta filosofeilta tiettyjä ajatuksia. Mistäpä muualta he olisivat tieteelliset näkemyksensä ja ideansa voineet omaksuakaan aikana, jolloin kreikkalainen filosofia edusti alansa ehdotonta huippua eivätkä tieteet olleet vielä eriytyneet erillistieteiksi filosofian käsittäessä käytännössä kaiken inhimillisen tiedon. Kirkkoisien aikaan Platonin sielunoppi oli vallitseva ja tätä myös Filokalian isät pitkälle noudattavat (Filokalia IV s. 355). Platonin mukaan sielu rakentuu haluavasta, kiihottuvasta ja älyllisestä osasta. Haluava osa käsittää vietit ja muita alhaisia haluja kuten rahanhimo. Kiihottuva osa muodostuu voimakkaista tunteista. Älyllinen osa eli järki hallitsee tai ainakin sen tulisi hallita kahta edellistä. Ihmissielu on tahtoa, tunnetta, älyä ja kaikki, mikä liittyy ruumiin aisteihin kuuluu sielun piiriin. Sielun älyllisen osan hyveet ovat järkevyys, ymmärtäväisyys ja viisaus, kiihottuvan osan puolestaan rakkaus, siveys ja itsehillintä ja haluavan osan miehuullisuus ja kärsivällisyys. Mieli Raamatussa mielellä on olemassa kaksi aspektia. Ensinnäkin mieli (kreikk. nous), joka on eristetty aistimaailmasta ja haluista (Room. 8:7; 12:2), ja mieli (kreikk. dianoia) älynä, järkenä (Matt. 22:37; The Orthodox Study Bible 1993 s. 803). Mieli sanaa käytetään pyhissä kirjoituksissa usein myös synonyymisesti sydämen kanssa. Pyhän Antonios Suuren topologia, käsitekartta, on selkeä: Ruumiissa on sielu, sielussa mieli, ja mielessä järki (Filokalia I 36:98). Pyhän Maksimos Tunnustajan mukaan ihmisen mieli on pyhä paikka, Jumalan huone (Filokalia II 85:31). Jos kykenemme vilpittömästi ja tulisesti rakastamaan Jumalaa Hän ottaa ikään kuin vastalahjana asuinsijakseen sielumme. Yllä olevan jaottelun mukaan mieli on siis sielussa. Käsitteenä mieli on älyllisesti painottunut. Mielellä korostetaan Jumalan rakastamista järjen ja tiedon pohjalta. Antonios Suuren mukaan järki on mielen palvelija: mitä mieli tahtoo, sen järki ilmaisee (Filokalia I 37:105) eli mitä mieli tajuaa sen järki pukee sanoiksi. Nous merkityksessä järki tai mieli on myös antiikin tärkeimpiä käsitteitä antaen luonnonilmiölle ja ihmisen käyttäytymiselle ymmärrettävän sisällön, perustan jonka varaan maailman ja elämän ajateltiin rakentuvan. Kristillisessä teologiassa nous on järjestä, hengestä, ajattelukyvystä ja ymmärryksestä käytetty nimitys. Mieli on se osa sielua, jonka avulla ihminen pääsee Jumalan tuntemiseen ja syvempään tietoon luomakunnasta. Mieli on sielun ikkuna. Mieli saa tietonsa sisäisen kokemuksen ja havaitsemisen eikä järjellä päättelyn kautta (Arkkimandriitta Arseni, Ortodoksinen sanasto 1999 s.197 ). Tällaisena mieli on häivähdys luomattomasta valosta. Mieli on siis enemmän kuin ulkoisen maailman ymmärtämistä loogis-verbaalisen ajattelukyvyn avulla. Mieli on itsetajuntaa, hengen itseymmärrystä. Se on intuitiivista, kuvatonta ja sanatonta luomattoman valon havainnointia. Mieli sielun valona tulee lähelle sitä, mitä nykypsykologiassa tarkoitetaan itsellä (self), minän sillä osalla joka on tietoinen omasta itsestään. Mieleksi kutsutaan usein myös ajatuksia ja mielteistä koostuvaa toimintaa. Pyhän Gregorios Palamaksen mukaan mieli on koko sitä toimintaa ylläpitävä voima, jota Raamatussa kutsutaan sydämeksi (Filokalia IV 117:3). Mielen voidaan siis ajatella olevan sielun valo kun taas järki (logos) on sielun silmät. Mielen tulisi valppaasti valokiilan lailla tutkia sielun syövereitä paljastaen armotta sielun silmille kaikki saatanan juonet ilmenevät ne sitten syntisinä mielikuvina, fantasioina tai jäsentyneempinä kielikuvina. Taistelussa sydämen ja mielen puhtaudesta tarvitsemme hengellistä valppautta (nepsis) ja hengellistä arvostelukykyä (diakrasis) (kts. esim. Filokalia IV s. 350). Mieli ei käy taistelua itse asioita tai niiden mielikuvia vastaan, vaan ainoastaan mielikuviin liittyviä himoja vastaan (Pyhä Maksimos Tunnustaja, Filokalia II 108:40). Sielun vartijan tehtävästä mieli suoriutuu Pyhän Maksimos Tunnustajan mukaan kolmen neuvonantajansa ja esimiehensä avulla. Ensimmäinen näistä on ymmärrys, josta syntyy hengelliseen tietoon perustuva usko. Toinen on kaipuu, josta kumpuaa rakkaus Jumalaan. Kolmas on into, jonka avulla mieli kiinnittyy lujasti Jumalaan. Nämä kolme voimaa on jokaisella ihmismielellä apunaan sekä pahan tuhoamisessa että hyveen hankkimisessa ja vaalimisessa (Filokalia II 189:153). Isien mukaan himottomuus (kreikk. apatheia) on tila ja päämäärä, johon kaikkien kristittyjen olisi pyrittävä. Mieli on himoton, kun se hallitsee synnillisiä halujaan ja on kohonnut sekä murheen että ilon yläpuolelle. Himoton mieli ei Niketas Stithatolaisen mukaan synkkene katkerissakaan koettelemuksissa, eikä menestyksen myötä ratkea hillittömään riemuun (Filokalia III 166:92). Himottomuus on näin ollen olemista ilon ja murheen tuolla puolella. Pyhittäjä Thalassios Afrikkalainen vertaa pöyhkeää mieltä vedettömään pilveen, jota turhamaisuuden ja ylpeyden tuulet ajelevat sinne tänne (Filokalia II 242:26). Raamattu ja filokalian isät ovat sitoutuneet vahvasti ihmisen terveyden ja tasapainon selittämisessä psykosomaattiseen ajatusmalliin eli käsitykseen, että mieli on ruumiin herra. Eikä mielen tule tyytyä olemaan pelkästään isäntä ruumiille, vaan sen pitäisi aktiivisesti pyrkiä kääntymään pois materiaalisesta maailmasta kohti immateriaalista ikuista todellisuutta. Pyhä Antonios Suuri asettaa mielen tehtäväksi sielun pelastamisen opettamalla sitä rakastamaan ikuisia, katoamattomia ja aineettomia arvoja (Filokalia I 35:94). Aineellisen maailman ongelmat ratkaistaan rationaalista järkeä käyttäen, mutta hengellinen maailma on irrationaalinen ja siellä liikuttaessa kompassina on usko ja intuitio. Mieli vieraantuu maallisesta vasta kun se katkaisee kokonaan yhteytensä aisteihin (Filokalia II 226:51) sillä aistien kautta ihmismieli hajaantuu itsensä ulkopuolelle (Nunna Kristoduli, Filokalia I s. 52). Nunna Kristoduli korostaa kirkkoisiin tukeutuen, että Jumalan kuvaksi luodun ihmisen mieli on luonnostaan valoisa. Himot peittävät tämän valon, mutta kun mieli alkaa puhdistautua, se alkaa jälleen loistaa, niin että mieli itsekin sen havaitsee (Filokalia II s. 233 alaviite). Mikään muu hyve ei voi tuottaa himottomuutta paitsi rakkaus, sillä rakkaus on lain täyttymys. Sisäinen ihmisemme päivä päivältä uudistuu rakkautta maistamalla, ja vasta rakkauden täydellisyydessä se löytää oman täyttymyksensä (Autuas Diadokhos, Filokalia I 323:89). Pyhittäjä Thalassios Afrikkalaisen mukaan mieli viisauden janossaan aloittaa etsimisen uskosta ja erinäisten välivaiheiden jälkeen päätyy lopussa jälleen uskoon, nyt kuitenkin sen täydellisempään muotoon (Filokalia II 246:78). Näin ollen mielen kehitys on spiraali, jota myöten mieli kurottautuu yhä korkeammalle kulkien uskosta uskoon. Useimmalle lukijalle tällainen oman uskon kehityskaari, jossa palataan yhä uudelleen lähtökohtaan lienee hyvinkin tuttu. On kuitenkin muistettava, ettemme koskaan palaa samojen kysymysten pariin aivan samanlaisina, vaan aina ainakin vähän kokeneempina. Samaan jokeen ei voi koskaan astua kahta kertaa. Rakastaa koko persoonallanne Raamatun ihmiskäsitys on kokonaisvaltainen: ruumista ja sielua ei voi erottaa toisistaan. Sielun pelastus ei tarkoita ihmisen yhden osan, vaan ihmisen koko persoonan pelastumista. Tämä Raamatun näkemys on ikuisesti ajankohtainen. Tieteiden ja tekniikan kehitys tuntuu vääjäämättä johtavan yhä pirstaloidumpaan maailmankuvaan ja ihmiskäsitykseen. Nyt on suuri sosiaalinen tilaus Raamatun kokonaisvaltaiselle ihmiskäsitykselle kaikkialla, missä ihminen pyritään aidosti kohtaamaan ja häntä eri tavoin eheyttämään ja auttamaan. Mieli voi havaintokykynsä avulla saavuttaa kaikki muut hyveet, mutta hengellistä rakkautta se ei voi saavuttaa muuten kuin Pyhän Hengen täyttämänä ja kirkastamana. Rukoilkaamme siis Taivaan Isää, että Hän lähettäisi meille Pyhän Hengen, jotta voisimme Sen avulla karkottaa saatanan sydämestämme, sielustamme ja mielestämme ja näin sisäisesti puhdistautuneena rakastaa Jumalaa ja lähimmäisiämme koko persoonallamme, tunteella ja järjellä ja tahdolla. Veli Matti Heikkilä\n4 4 Apulaispiispa Paavali vihki Kajaanin ortodoksisen kirkon tehtäväänsä 14. marraskuuta Vihkiminen tapahtui päivänä, jolloin tuli kuluneeksi 600 vuotta merkittävän esipaimenen ja teologin, pyhän Gregorios Palamaksen, kuolemasta. Keskuspyhäkön muistopäiväksi valittiin Kristuksen kirkastumisen juhla, jota vietetään 6. elokuuta. Ajatus kirkon seinämaalauksista syntyi vuonna 1986 japanilaisen ikonimaalarin Petros Sasakin (k.1999) suunnitellessa Sotkamon ortodoksisen kirkon ikonostaasia. Taustalla oli Sasakin ja isä Pentti Hakkaraisen jo 1960-luvulla syntynyt ystävyys. Yhteinen idea Kajaanin freskomaalauksista alkoi toteutua vuonna 1986, kun Kajaanin seurakunnan kiinteistölautakunta esitti markan määrärahaa kirkon alttariosan seinämaalauksiin vuodelle Hankkeen aloittamista voidaan pitää merkittävänä läpimurtona, sillä ikoni- ja seinämaalausten tuntemus ja arvostus oli vielä tuolloin vähäistä Kainuun ortodok- sien keskuudessa. Maalaustyöt alkavat apsiksesta Alttariapsiksen ensimmäiset al secco-tekniikalla tehdyt seinämaalaukset valmistuivat vuonna Ne olivat Kristuksen kirkastuminen, apostolien ryhmä sekä kirkkoisät Johannes Krysostomos, Basileios Suuri, Atanasios Aleksandrialainen ja Gregorios Teologi. Heidän alapuolelleen on maalattu alttaripöytä, jonka päällä olevalla diskoksella eli ehtoollislautasella lepää Kristus-lapsi, Immanuel. Aihe viittaa pyhään eukaristiaan, ehtoolliseen, jossa Kristus itse on sekä uhraaja että uhrattava. Maalauksen alttaripöydän alle on kuvattu juhlava liina, joka on koristeltu viikinkiaiheisin ornamentein. Apsiksen seinämaalausten valmistuttua kirkon sisustusta alettiin muuttaa vastaamaan paremmin bysanttilaista tyyliä, joka oli asetettu kirkon uudistustöiden esteettiseksi ihanteeksi. Seinämaalaukset julistavat hiljaisuutta Vuonna 1991 valmistuivat apsiksen yläpuoliseen seinään puolikaaren muotoon tehdyt maalaukset. Niiden aiheina ovat Jumalansynnyttäjän ilmestys, pohjoisseinällä pyhä Simeon Uusteologi ja Aabrahamin uhri sekä eteläseinällä pyhä Gregorios Palamas ja Kajaanin Kristuksen kirkastumisen kirkko 50 vuotta Palava pensas. Seinämaalausten aiheet on valittu juuri Kajaanin kirkkoa varten. Simeon Uusteologi ja Gregorios Palamas liittyvät Taborin vuorella tapahtuneeseen Kristuksen kirkastumiseen (Matt. 17:1 9), jolle Kajaanin kirkko on pyhitetty. Molemmat pyhät ovat keskeisiä hahmoja bysanttilaista ortodoksiaa keskiajalla elähdyttäneessä hesykastisessa mystiikassa, joka tavoitteli kokemusta Taborilla nähdystä jumalallisesta, luomattomasta valkeudesta. Kuolema keskeyttää mestarin työn Petros Sasakin suurtyö Kristuksen kirkatumisen kirkko, Kajaani. Kuva: Reijo Marjomaa. Sasakin työn seuraava vaihe oli uusi ikonostaasi, joka toteutettiin 500-luvun bysanttilaiseen tyyliin. Sen suunnittelu alkoi syksyllä Ikonostaasin kuva-aiheet vasemmalta lukien ovat Lasaruksen herättäminen kuolleista, enkelten kokous (pohjoisovessa) ja Nikopoia eli Jumalansynnyttäjä valtaistuimella. Pyhässä portissa on vasemmalla ylienkeli Gabriel ja evankelistat Matteus ja Markus sekä oikealla Jumalanäiti ja evankelistat Johannes ja Luukas. Pyhän portin oikealla puolella on Kristus valtaistuimella, Kristus apostolien keskellä (eteläovessa) ja laitimmaisena oikealla temppelijuhlan ikoni, Kristuksen kirkastuminen. Petros Sasaki aloitti ikonostaasin yläpuolella kirkkosalin puolella olevien seinäpintojen maalaamisen vuonna 1996, mutta vaikea sairaus keskeytti työn. Hän kuitenkin jatkoi maalaamista vuonna 1997 aina kuolemaansa asti Vuonna 1997 syntyivät Kristuksen syntymää ja ylösnousemusta esittävät maalaukset. Solean päällä olevaan kattoon Sasaki maalasi samana vuonna joukon pyhiä, jotka mainitaan jumalanpalvelusten loppusiunauksissa: Sergei ja Herman Valamolaiset, Arseni Konevitsalainen, Aleksanteri Syväriläinen, Trifon Petsamolainen, Herman Alaskalainen, Tihon Zadonskilainen ja Serafim Sarovilainen. Solean eteläpuoleiseen seinään on kuvattu vanhurskaat Sakarias ja Elisabet sekä Jumalan Karitsa. Pohjoispuoleisella seinällä ovat Herran esivanhemmat Joakim ja Anna sekä ristinmuotoinen kasteallas ja lähteellä halajava peura (Ps. 42:2), jotka ovat vanhoja kristillisiä kasteaiheita. Alttarin kattomaalaukset valmistuivat vuonna Alttarin korkeimpaan osaan on maalattu koptilaista ornamentiikkaa noudatteleva Kuninkaan pojan pidot ja pohjoispuolelle Kaanaan häät. Pohjoisseinän Getsemanen rukous liittyy Kristuksen kärsimyshistoriaan ja kuvaa vaikuttavasti yksinäisyyteen hylätyn jumalihmisen kamppailua. Getsemanen rukouksen yläpuolelle on kuvattu profeetta Jesaja. Eteläseinän aiheena on Viisaat neitsyeet. Petros Sasaki piirsi viimeiset siveltimenvetonsa Kajaanissa eteläseinän Herran Edelläkävijän ja Kastajan Johanneksen maalaukseen. Maaliskuun 30. päivänä 1999, suurena tiistaina, hänelle avautui ovi siihen ihmisiä rakastavan Jumalan todellisuuteen, jota hän oli vuosikymmenien ajan kuvannut ikonitaiteessaan. Kajaanin ortodoksisen kirkon seinämaalaukset ja ikonit muodostavat ehkä taiteellisesti ehyimmän ortodoksisen alttarikokonaisuuden Suomessa. Sen hienostunut väripaletti ja syvähenkisyys kumpuavat Petros Sasakin taiteen rikkaasta maailmasta. Siinä yhdistyvät vaikutteet Bulgarian Sofian Trojana-kirkon keskiaikaisista seinämaalauksista, japanilaisen sommittelun jäljittelemättömästä yksinkertaisuudesta ja keveydestä, koptilaisesta mystiikasta ja pohjois-venäläisestä ikonitaiteesta. Kepolas jatkaa Sasakin jäljissä Petros Sasakin menehdyttyä vuonna 1999 hänen työtään jatkoi samanhenkinen ikonimaalari, klassista bysanttilaista tyyliä edustava taiteilijaprofessori Alkiviades Kepolas. Sasakilla ja kyproslaisella Kepolaksella on yhteinen taiteellinen esikuva: bysanttilaisen fresko- ja ikonimaalausperinteen elvyttäjä Fotis Kontoglou (k. 1965). Vuonna 2000 jatkunut kirkkosalin freskomaalaustyö aloitettiin eteläseinästä. Seuraavana kesänä valmistui pohjoisseinä ja sitä seuraavana kesänä kirkon kupoliosa. Viimeisimpään työvaiheeseen kuuluivat kirkon takaosan niin sanotun kuorolehterin katto- ja seinämaalausten sekä kirkon eteisen ja kirkkosalin katto-osan maalaaminen. Kirkkosalin kupolin yläosassa on suurenmoinen Kristus Kaikkivaltiasta esittävä maalaus. Hänen alapuolelleen on kuvattu pyhien enkeleiden, Vanhan testamentin suurten profeettojen ja Herran esivanhempien hahmot. Kirkkosalin seinien kahdessa ylimmässä kuvatasossa on esitetty Kristuksen pelastushistorian keskeisimmät tapahtumat pyhän perheen Egyptiin pakenemisesta kärsimysviikon tapahtumiin ja Helluntain eli Pyhän Kolminaisuuden juhlaan. Alimmassa kuvatasossa ovat kirkon varhaiskauden suuret hymnografit, esipaimenet, kirkon lähetystyön merkittävimmät kansalliset valistajahahmot ja kirkon elämälle tärkeiden pyhien naisten ryhmä. Heidän joukossaan on muun muassa lahjakas hymnografi, 800-luvulla elänyt pyhä nunna Kassia. Kirkkosalin eteläosaan on kuvattu Kristuksen läheisyyteen profeetta Jeremia ja enkelihahmot ja kirkkosalin sisääntulon kattoon Kristuksen jäähyväispuheen kohta: Minä olen viinipuu, te olette oksat (Joh. 15:5). Kirkon parvekeosan katossa ja seinissä on Neitsyt Marian elämään ja varhaisen kirkon kaste- ja sairaalaperinteeseen liittyviä aiheita sekä monien varhaiskristillisen kauden pyhien kuvia. Kirkko on terapeuttisen läsnäolon paikka Kajaanin Kristuksen kirkastumisen kirkon interiöörin yhtenäistäminen bysanttilaisen kuvaperinteen ja teologian hengessä on tehnyt temppelistä yhden taiteellisesti merkittävimmistä toisen maailmansodan jälkeen valmistuneista ortodoksista pyhäköistä eikä ainoastaan Suomessa vaan laajemminkin ajateltuna. Kainuun maakunnassa ortodoksisen hengellisyyden tunnettavuus ja arvostus on nyt selvästi syvempää kuin 1970-luvulla. Ortodoksinen seurakunta elää maakunnan perusrakenteissa; ei vain kirkollisten juhlien ulkoisissa muodoissa vaan myös keskellä arjen realismia. Ortodoksinen seurakunta on Kajaanissa avoin terapeuttisen läsnäolon paikka nykykainuulaisille. Monet ovat löytäneet vuosien varrella siitä myös hengellisen kotinsa. Tästä todistavat seurakunnan korkeat kasteluvut, jollaiset ovat erittäin harvinaisia muuttovoittoisten ja työikäisiä perheellisiä houkuttelevien kasvukeskusten ulkopuolella. Kirkkoherra Pentti Hakkarainen\n5 Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteerin, isä Heikki Huttusen ja Pyhien Sergein ja Hermanin Veljeskunnan toiminnanjohtajan Jaana Pössin johtamasta Pyhiinvaellusmatkasta syyskuussa Ekumeeniseen patriarkaattiin ja Istanbuliin muodostui unohtumaton kulttuurinen kokemus neljäkymmentähenkiselle ryhmälle. n ortodoksisen hiippakunnan kirkkoherroista neljälle mahdollistui metropoliitta Panteleimonin siunauksesta matkalle osallistuminen. Ekumeenisen ryhmän enemmistön muodostivat ortodoksit, mutta mukana oli myös toisen kansankirkon, roomalaiskatolisen kirkon ja vapaakirkon jäseniä. Istanbulin, Euroopan asukasmäärältään suurimman kaupungin, noin kolmetoista miljoonaa asukasta käsittävän valtaisan rakennus- ja ihmismassakokonaisuuden kristitylle kiinnostavimmat kohteet olivat luonnollisesti Ekumeeninen Patriarkaatti Fenerion-Fanarion, majakka -kaupunginosassa, jossa Ortodoksisen maailman hengellinen keskus on sijainnut vuodesta 1600 alkaen. Bysantin kukistumisen (1453) jälkeisessä turkkilaisvallan historiassa kysymyksessä on neljäs toimintapaikka. Kalkedonin synodi (451) määritteli Uuden Rooman Konstantinopolin arkkipiispa aseman yhdenvertaiseksi Vanhan Rooman kanssa. Siksi Konstantinopolin, Uuden Rooman arkkipiispaa alettiin kutsua ekumeeniseksi eli yleismaailmalliseksi patriarkaksi, koska hänen hengelliseen johtoonsa ja ohjaukseensa uskottiin kaikki vakiintuneitten alueitten ulkopuoliset, barbaarimaitten seurakunnat luvun onnettomien Kreikan ja Turkin välisten kansannousujen seurauksena Ekumeenisen patriarkaatin hengellisessä johdossa Turkin alueella, lähinnä Konstantinopolin alueella olleita kreikkalaistaustaisia ortodokseja karkotettiin Kreikkaan. Heitä arvioidaan olleen noin puolitoista miljoonaa ja vastaavasti Kreikka karkotti Turkin alueelle satoja tuhansia islaminuskoisia turkkilaisia. Bysanttilaisen ikoni- ja freskomaalauksen nerokkaan reformaattorin, ikonimaalari ja kirjailija Fotios Kontogloun tausta on juuri näissä kotiseudultaan karkotetuissa kreikkalaisyhteisöissä. Ekumeenisesta patriarkaatista Nykyään arviot Konstantinopolin kreikkalaistaustaisten, mutta Turkissa syntyneiden ja Turkin kansalaisuuden omaavien ortodoksien määrästä Ekumeeninen kulttuurimatka Konstantinopoliin PSHV:n toiminnanjohtaja Jaana Pössi ojentaa patriarkka Bartolomeokselle tuliaisia Suomesta. keskellä suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteeri Heikki Huttunen. Kuva: Yngve Lostedt. vaihtelevat kahden tuhannen molemmin puolin. Käytännössä Konstantinopolin ekumeenisen patriarkan Bartolomeoksen hengellisessä johdossa olevien ortodoksikristittyjen määrän arvioidaan olevan noin viisi miljoonaa. Suomen ortodoksinen autonominen Arkkipiispakunta muodostaa vähän yli kuudenkymmenen tuhannen ihmisen jäsenistöllään. osasen siinä ortodoksien laumassa, joka koostuu pohjoisen Kreikan, Dodekanesian saariston, Kreetan, Euroopan suurvaltojen Ranskan, Englannin ja Saksan sekä uuden mantereen eli Pohjois- ja Etelä-Amerikan kreikkalaistaustaisista ja ortodoksiseen kirkkoon liittyneistä uusista kirkon jäsenistä. Ekumeenisen patriarkaatin välittömässä läheisyydessä, Fanarin rinteellä sijaitsevassa Kansakunnan Suuressa koulussa (Megali Sholi tou Genous) ryhmä ei päässyt käymään Ramadan paastokauden vuoksi, mutta saimme vierailla yhdessä kolmesta oppilaitoksesta, jossa nuori englanninkielen lehtori valaisi erinomaisesti Turkin valtion kouluoloja ja opetuksen jäsentymistä valtakunnalliseen koulujärjestelmään. Erillinen uskonnonopetus on jäsennettävä lähinnä kulttuurihistorian yhteyteen ja mm. maantiedon opetus rajautuu lähinnä Turkin oman maan historian käsittelemiseen. Oppilaitosten taloudellinen toimivuus katetaan lähinnä Turkin alueen ulkopuolisten kreikkalaistaustaisten lahjoittajien tai tukiyhdistysten varoilla. Koulujen taso on kuitenkin erinomainen ja niissä opiskelee (ylä-aste/lukio) noin 250 nuorta, joista useimmat hakeutuvat opintojensa päätyttyä ulkomaille, Kreikkaan, läntiseen Eurooppaan tai Uudelle mantereelle. Patriarkan tapaaminen Matkan kohokohdiksi muodostuivat vierailut bysanttilaiskauden hienoissa mosaiikki- ja freskokirkoissa, Ekumeenisen Patriarkka Bartolomeoksen virallinen tapaaminen Fanarionissa sekä osallistuminen hänen Panagia Mouhliotissaan (Mongolien Jumalansynnyttäjä) toimittamaansa ehtoopalvelukseen sekä Kunniallisen ja eläväksi tekevän ristin ylentämisen juhlan (14.9.) aamupalvelukseen Suurmarttyyri Georgios Voittajalle pyhitetyssä patriarkaatin pääkirkossa. Kirkkorakennuksen nykyinen asu on vuodelta 1720, mutta tämä kolmilaivainen basilika, joka on ottomaaniajalle luonteenomainen matala kirkkorakennus (Osmanien lainsäädäntö kielsi rakentamista mitään, joka olisi ylittänyt moskeijoiden tai niiden minareettien korkeuden) on valmistunut paljon ennen Patriarkaatin siirtymistä Fanarioniin. Patriarkka Bartolomeoksen vastaanottotilaisuudesta muodostui hyvin koskettava, lämminhenkinen tapahtuma. Pyhiinvaeltajaryhmässä mukana ollut nuori perhe, heidän pieni Gabriel-poikansa ja Nokialla työskentelevän Syyrian Damaskoksessa syntyneen perheen turkkia erinomaisesti puhuneen isän ja patriarkka Bartolomeoksen kohtaaminen osoitti, miten hienostuneella, syvähenkisellä nöyryydellä merkittävä kirkonmies kohtaa hänelle tärkeät ihmiset. Kun vuonna 1988 Turkin hallinto myöntyi siihen, että 1940 tuhoutunut hallintorakennus voitiin jälleenrakentaa hyväntahtoisen kreikkalaisen mesenaatin ansiosta, niin tuossa hetkessä nykyistyivät tämän ortodoksiselle maailmalle ainutlaatuisen hengellisen kulttuurikeskuksen suurten esipaimenten jatkumo: 300-luvun Gregorios Teologi, 400-luvun Johannes Krysostomos, 800-luvun hyvin merkittävä Fotios Suuri, 1400-luvun Gennadios Sholarios ja 1900-luvun Meletios IV ja Suomen ortodoksisen kirkon toisen maailmansodan jälkeisen historian suuri henkinen persoonallisuus, Athenagoras. Patriarkka Bartolomeoksen puhe kosketti syvästi meitä kaikkia. Hienostuneen nöyrällä tavalla hän toi esille suomalaisen Eu-komissaarin Olli Rehnin myönteisen panoksen Turkin jäsentämisessä lainsäädöllisesti ja praktisesti yhä kiinteämmin osaksi eurooppalaista yhteisöämme. Hän korosti sitä, miten suurenmoisella tavalla Suomen valtiovalta tukee kumpaakin kansankirkkoamme ja niiden hengelliskulttuurista traditiota. Ristin juhlan palvelus Pyhän Georgioksen kirkossa osoitti, miten henkevä, syvän kristillisen vakaumuksen täyttämä ihminen johtaa uskovien yhteistä rukousta. Kaikki juhlava mahtipontisuus oli poissa ja bysanttilaista kirkkolaulua arvostava rukoilija saattoi aistia, miten syvä hengellinen myönteinen kehitys on havaittavissa juuri vanhan kirkkolaulun kohdalla. Pyhän Georgioksen katedraaliin äsken Roomasta Vatikaanin palauttivat suurten hengellisten opettajien ja esipaimenten, Basileios Suuren ja Johannes Krysostomoksen reliikit ja kirkkosalin eteläisen seinän merkittävin pyhäinjäännös, Jerusalemista tuotu pylväs, 5 johon sidottuna Kristusta ruoskittiin, Jumalansynnyttäjän Pammakaristos-ikoni ja ennen kaikkea eläväksitekevän ristin esiintuominen ja ylentämisen aamupalveluksen suuren ylistysveisun lopussa jäivät unohtumattomina mieleen. Koskettavia elämyksiä Vierailut Hagia Sofiassa ja Khorassa (Vapahtajan kirkko maalla) ja Halkin teologisessa 1840-luvulla perustetussa oppilaitoksessa Prinssi- saarilla palauttivat mieliin vuonna 1966 tapahtuneen pappisseminaarin oppilasryhmän matkan muistot. Tuon merkittävän matkan syvin hetki sisältyi patriarkka Athenagoraksen tapaamiseen Fanarionissa, joka tuolloin sijaitsi ränsistyneen, slummimaisen kaupunginosan yhteydessä. Juuri Khoran eli Elävien maan kirkon mosaiikit ja freskot tekivät allekirjoittaneeseen unohtumattoman vaikutuksen. Olennaista oli se, miten löysin ensimmäisen kerran elämässäni terapeuttiset kuva-aiheet: suurenmoiset mosaiikkikuvat Parantavasta Kristuksesta. Nämä havainnot ja bysanttilaisen kirkkolaulun tavattoman syvä vaikutus nuoren ihmisen musiikkinäkemykseen merkitsi aivan uudenlaisen hengellisyyden lähteille astumista. Isä Heikki Huttusen erinomaiset kohteitten esittelyt, hieno käännöstyö palautti mieleen vuoden 1966 matkan, jonka henkisenä johtajana toimi sivistynyt diplomaatti- ja pappisperheen poika, rovasti Aleksanteri Kasanko. Hän oli oman aikansa herkkä, lahjakas ihminen, mutta täysin slaavilaisen tunneilmaston kyllästämä. Ehkä paljossa juuri siksi koin tällä matkalla vuonna 2009, miten kykymme tiedostaa ortodoksisen kulttuurimme varhaisimpia eurooppalaisia juuria on aivan toisella tasolla. Siksi pyhiinvaellusmatkasta nuoruuteni Konstantinopoliin muodostui hienon monikulttuurisen ryhmän ansiosta matka, jossa Bysantti ei ole kadotettu paratiisi ja ihmiskunnan historian mädäntynein ilmaus, kuten Ranskan ja Englannin valistuskauden älyköt, rotusorrosta viisaasti vaienneet mutta sitä taitavasti hyödyntäneet älyköt uskottelivat, vaan vihreän patriarkan ja hänen sivistyneitten humanistiesipaimenesikuviensa ansiosta todellisuutta, jossa patriarkka Bartolomeos kuuluu niiden sadan merkittävän aikakautemme vaikuttajan joukkoon, joiden äänellä ja sanomalla on globaali merkitys ja arvopohja. Isä Pentti Hakkarainen\n6 6 Vajaan 1200 hengen Lapin ortodoksisen seurakunnan tarkastus toimitettiin elokuun viimeisen viikonvaihteen aikana. Seurakunnan tarkastusta johti metropoliitta Panteleimon. Avustajina toimivat n seurakunnan kirkkoherra Raimo Kiiskinen, kirkkoneuvos Risto Ikäheimo ja kirkon taloudenhoitaja Paavo Kokotti. Tarkastuksen sihteerinä toimi hiippakuntasihteeri Jukka Mäntymäki. Seurakunnan puolelta tarkastuksessa mukana olivat Lapin ortodoksisen seurakunnan kirkkoherra Viatcheslav Skopets ja kanttori Kai Tulehmo, sekä Ivaloon sijoitettu matkapapisto: rovasti Kauko Makkonen ja matkakanttori Erkki Lumisalmi. Tarkastus juhlien keskellä Lapin tarkastuksen ajankohta sijoitettiin sekä seurakuntalaisten, että tarkastusseurueen pitkiä välimatkoja ajatellen, kolmen samanaikaisesti vietettävän suuren juhlan yhteyteen. Tarkastuksen ajanjaksona vietettiin perinteistä Trifon Petsamolaisen pyhiinvaellusjuhlaa, kolttakansan Inariin asuttamisen 60-vuotismuistoa ja Sevettijärven koulun 60-vuotisjuhlaa. Tapahtumien päätilaisuudet olivat lauantaina Sevettijärvellä. Koulun pihalle oli pystytetty suurteltta, jossa vietettiin sekä juhlaliturgia, että pääjuhla. Tilaisuuden kunniavieraat; Suomen Tasavallan presidentti Tarja Halonen ja arkkipiispa Leo, osallistuivat molempiin tilaisuuksiin. Pääjuhlan yhteydessä kirjapainoneuvos Seppo Maskonen luovutti ortodoksisen hiippakunnan säätiön myöntämän tunnustuspalkinnon rehtori Toini Sanilalle, kolttakulttuurin hyväksi tehdystä työstä Sevettijärven koulussa. Pääjuhlaan osallistui henkilöä. Tapahtumat värittivät voimakkaasti myös tarkastusseurueen ohjelmaa. Petsamo-sali Tarkastuksessa eniten herätti keskustelua Lapin seurakunnan keskuspaikan; Rovaniemen virkatalon, vakavat homeongelmat. Sisäilmanäytteissä on ilmennyt, että tiloissa ilmenee terveydelle hengenvaarallisia mikrobeja. Tämän johdosta seurakuntasali ja kirkkoherranvirasto on siirretty evakkoon talon virkatalon ylempiin kerroksiin. Perusteellisten tutkimusten Lapin seurakunnan tarkastus Tarkastusseurue Sodankylän ev.lut.seurakunnan vieraana. Vasemmalta: kirkkoherra kirkkoherra Viatcheslav Skopets, kanttori Kai Tulehmo, ylidiakoni Paavo Kokotti, kirkkoneuvos Risto Ikäheimo, metropoliitta Panteleimon, Sodankylän ev.lut.seurakunnan kirkkoherra Hanna Kuusela ja n kirkkoherra Raimo Kiiskinen. Kuva: Jukka Mäntymäki. jälkeen seurakunta on hylännyt virkatalon remontointimahdollisuuden ja esittänyt kokonaan uuden virkatalon rakentamista, jonka nimeksi tulisi Petsamo-sali. Metropoliitta on puoltanut suunnitelmaa ja se näyttää kulkevan myötätuulessa. Vaikka seurakunnassa on laadittu hankkeelle rahoitussuunnitelmia, niin kirkkokunnan taloudenhoitaja pyysi kääntämään jokaisen kiven, että kaikki mahdolliset rahoitusmahdollisuudet tulisi kartoitettua. Jos halutaan toimia, niin on pakko uudistaa toimitilojamme! Homeongelma siellä on todella paha. Itse sain sieltä heti oireita. Kirkko tukee Petsamo-sali hanketta, totesi Paavo Kokotti. Lisäksi hän kertoi luottamusmiehille, että Petsamo-salin kustannusarvio on , joka on iso raha pienelle seurakunnalle. Tämän vuoksi Lapin seurakunta on anonut kirkolta, että Petsamon luostarin varoja voitaisiin käyttää rakennushankkeeseen. Kirkkokunnan talousvaliokunta on Kokotin mukaan suhtautunut tähän suunnitelmaan myönteisesti. Myös kirkkokunnan puolelta voitaisiin antaa jonkinlaista taloudellista lisätukea hankkeeseen, kirkkokunnan taloudenhoitaja arvioi. Kirkollishallituksen kansliapäällikkö Risto Ikäheimo muistutti myös siitä, että Petsamo-salin rakennushankkeen toteutuminen edellyttää lain mukaan avointa tarjouskilpailua. Kaksi erilaista toimintaaluetta Lapin seurakunta jakautuu kahteen toiminta-alueeseen. Eteläinen alue; tarkoittaen Rovaniemeä ja sen lähialueita, on kirkollisesti vireää. Positiivisena piirteenä korostuu seurakunnassa olevien tukihenkilöiden verkosto, jotka tekevät pyyteetöntä talkootyötä kirkon hyväksi. Tiistaiseuratoiminta ja diakoniatyö ovat Rovaniemellä hyvällä mallilla. Myös lapsiin, nuoriin ja maahanmuuttajiin on kiinnitetty huomiota. Seurakunnan pohjoisalueen tilanne on erilainen. Luottamusmiehiä huoletti jumalanpalveluksissa kävijöiden vähyys. Jos Ivalossa käy pääsiäisenä kaksitoista henkeä kirkossa, pappi ja kanttori mukaan lukien, niin jossakin on vikaa, totesi eräs luottamusmies. Nellimin ja Sevettijärven suunnalla todettiin olevan samansuuntaista kehitystä. Isä Raimo Kiiskinen otti huolenaiheen esille myös seurakuntakokouksessa. Jumalanpalveluksia toimitetaan ahkerasti, että tarjontaa on! En moiti, enkä sano mitään pahaa mutta kysyn: olisiko seurakuntalaisten keskellä jossakin, jokin laiskamato olemassa? Samassa tilaisuudessa metropoliitta Panteleimon jatkoi aiheesta. Paikallisten seurakuntalaisten toivoisi muistavan, että matkapapiston palkkaus on heille tehty huomattava uhraus ja panostus kirkon taholta. Papiston pitkät ajomatkat pyhäkköjen jumalanpalveluksiin kysyvät heiltä paljon voimia. Perillä odottava tyhjä ja rukoilijoista tyhjäksi jäävä kirkko ei innosta papistoa työssään. Seurakunta sai uuden pyhäkön Tarkastukseen liittyi useita jumalanpalveluksia ja rukoushetkiä. Näiden joukossa oli eräs, joka toi omalta osaltaan uutta kipinää seurakunnan pohjoisosaan. Inarin kunnan, Keväjärven kylään vuosi sitten valmistuneessa, pyhien Boriksen ja Glebin muistolle pyhitetyssä kotakappelissa järjestettiin tarkastukseen liittyvä pienimuotoinen rukoushetki. Tässä yhteydessä Koltta-asiain kannatusyhdistys luovutti tsasounan Lapin seurakunnan käyttöön. Matkapapisto Lapin seurakunnan pohjoisalueella toimii kirkollishallituksen palkkaamana matkapapisto. Rovasti Kauko Makkonen ilmoitti tarkastuksessa, että hänen virallinen eläkeikänsä tulee täyteen vuonna Hänen suunnitelmansa tämän mahdollisuuden osalta ovat vielä auki. Tieto tästä herätti pohjoisalueen luottamusmiehissä tiedustelua siitä, miten papiston saamista jatkossakin Suomen tuntureille turvattaisiin. Kirkon keskushallinnon molemmat edustajat vakuuttivat, että vaikka matkapapiston osalta kirkossa on tapahtumassa järjestelyjä maahanmuuttajatyön suuntaan, niin Ivalon matkapapiston suhteen on tehty periaatepäätös, että se saa olla aloillaan. Siihen ei siis ole tulossa muutoksia. Myös papiston jaksamisesta ja työterveyshuollon järjestämisestä kannettiin huolta. Tähän kirkkoneuvos vakuutti, että Lapin työntekijöille kuuluvat samat työterveyshuoltoon liittyvät oikeudet, kuin muillekin kirkon työntekijöille. Seurakunnan talous Kirkon taloudenhoitaja valotti Lapin seurakunnan taloustilannetta. Hän myös totesi, että se on tällä hetkellä hyvä. Seurakunnan taloudellinen verojakautuma muodostuu siten, että kokonaistalous muodostuu kahdesta osasta: 49% tulee rovaniemeläisiltä, toinen puolikas tulee muualta, joista inarilaisten osuus on 34%. Tämän faktan valossa ylidiakoni Kokotti muistutti siitä, että vuosien varrella ilmennyt käsitys siitä, että rovaniemeläiset maksaa kaiken, ei pidä paikkaansa. Seurakunnan pohjoinen osa on talouden kannalta myös merkittävä tekijä. Metropoliitta Panteleimon uskoo Lapin seurakunnan myönteisiin näkymiin sen molemmissa osissa. Hän myös kehotti seurakuntaa kiinnittämään huomiota muun muassa Lapin matkailuun ja sen tuomiin sisälähetyksellisiin mahdollisuuksiin. Tarkastukseen liittyvässä juhlaliturgian saarnassa esipaimen muistutti lisäksi siitä, mikä on vieläkin tärkeämpää kuin ulkoinen seurakuntatarkastus. Tärkeää olisi myös sisäisen ihmisemme, sen henkisen ja hengellisen kunnon tarkastus ja suunnan korjaus. Jukka Mäntymäki Mikä on seurakunnan tarkastus? Suomen ortodoksisen kirkon kirkkojärjestyksen 72 :ssä todetaan mm. seuraavaa: Seurakunnantarkastuksen tarkoituksena on edistää seurakunnan hengellistä elämää, kristillistä kasvatusta sekä hallinnollista ja taloudellista kehitystä. Piispan tulee tehdä kokonaistarkastus hiippakuntansa seurakunnassa vähintään joka viides vuosi. Seurakunnan kokonaistarkastuksen yhteydessä tulee pitää piispan johdolla seurakuntalaisten kokous sekä seurakunnan työntekijöiden ja luottamushenkilöiden kokous.\n7 Lapin seurakunnan pohjoisosan matkakanttorina on toiminut 26 vuoden ajan Erkki Lumisalmi. Hänen sukunsa juuret löytyvät Petsamosta mutta itse hän on syntynyt Nellimissä. Erkki-kanttori on siis kolttasaamelainen. Koulunsa hän on käynyt Nellimissä ja Ivalossa, armeijan puolestaan Kajaanissa. Nuoruuden vuosina tein monenlaisia töitä. Olin metsä- ja sahatöissä ja mukana rakentamassa maanteitä. Ennen armeijaa tein Ivalossa katutöitä. Ehdinpä olla Kemin yhtiön sahalla ja keskusvarastolla töissä yli viisi vuotta. On ollut mielenkiintoista nähdä ja tehdä muutakin kuin kirkon töitä. Se on ollut hyödyksi. Sahalta kirkolliselle uralle Elettiin vuotta 1977 ja olin Kemi Osakeyhtiössä töissä. Kävin joskus Kemin ortodoksisen kirkon palveluksissa. Siihen aikaan isä Markus Petsalo oli Lapin seurakunnan kirkkoherrana ja kanttorina Sulo Halla. Niillä reissuilla tutustuin siellä myös matkapapistoon, joka oli siihen aikaan sijoitettuna Kemiin. Isät Elias Huurinainen ja Raimo Kiiskinen olivat silloin matkapappeina. Menin joskus kotiin Nellimiin isä Eliaksen auton kyydissä ja niillä matkoilla pääsin juttelemaan pappien kanssa. Voin sanoa, että pikkuhiljaa papisto ja kanttori saivat houkuteltua minut kirkollisiin tehtäviin. Erkki hakeutui vuonna 1978 pappisseminaarin kanttorikurssille Kuopioon ja valmistui vuonna Vaimo löytyi Ivalosta ja naimisiin hän meni vuonna 1984, lapsia on kaksi. Pappisseminaarissa olo oli mielenkiintoista aikaa, sillä arkkipiispa Paavali vaikutti talossa. Silloin oli paljon piispallisia palveluksia, jotka hän mielestäni toimitti hartaasti. Esipaimen teki minuun suuren vaikutuksen. Vastavalmistunut kanttori suunnisti koulusta suoraan Mikkelin seurakunnan kanttoriksi. Siellä hän oli neljä kuukautta, jonka jälkeen hän teki samanmittaisen pätkäkanttorin työn Kotkassa. Merikaupungissa ollessaan hän haki Kiuruveden seurakunnan kanttorinvirkaan ja tuli valituksi. Oltuaan siellä puolitoista vuotta, avautui Ivalossa matkakanttorin paikka. Hän tuli valituksi Suomen pohjoisimmaksi kanttoriksi ja on ollut samassa tehtävässä vuodesta 1983 lähtien. Muutoksen tuulet puhaltavat Lapissakin Matkakanttori Erkki Lumisalmi 60 vuotta Valokuva: Lumisalmen perheen albumi. Kirkollistakin työtä tulee päivittää Kirkollinen elämä kokee luonnollisestikin ajan saatossa muutoksia. Näin on tapahtunut myös Lapissa. Erkki korostaa, että pyhäköt ovat nykyisin hyvässä kunnossa verrattuna entisaikoihin mutta talkooinnostus on ainakin seurakunnan pohjoisosassa hiipunut luvulla Sevettijärvellä oli runsaasti kodinpyhityksiä, kun rakennettiin uusia kolttatiloja. Kodinpyhitysten määrä on niistä ajoista dramaattisesti vähentynyt. Mielestäni maallistumista on tapahtunut. Vanhempi sukupolvi ei enää jaksa käydä kirkossa ja nuoret taas eivät ole tottuneet käymään kirkossa. Matkapapiston alueen kokonaistilanne on Erkin mielestä muuttunut myös siten, että nykyisin saamelaisista 60 % asuu muualla kuin koltta-alueella. Tilalle on tullut runsaasti venäläisiä maahanmuuttajia. Pitkän linjan kirkollisen työn veteraani toivookin, että myös heihin kiinnitettäisiin huomiota seurakunnan toimintastrategiassa. Kirkollinen työ vaatii aika ajoin päivittämistä. Erkki Lumisalmi on ollut kirkollisten tekstien koltankielen käännöstoiminnassa mukana. Lisäksi hänet tunnetaan aktiivisena koltansaamenkielen- ja kulttuurin edistäjänä, aina saamelaiskäräjiä myöten. Erkki on vihitty arkkipiispa Leon toimesta lukijaksi vuonna 1982 Kiuruveden kirkossa. Metropoliitta Panteleimonin puolestaan vihki hänet alidiakoniksi Rovaniemen kirkossa vuonna 2004 sekä myönsi hänelle vuonna 2008 director cantus arvonimen kirkollisesta palvelusta kanttorin työssä. Erkki Lumisalmea muistetaan Ivalon kirkossa liturgian yhteydessä sunnuntaina klo 10. Jumalanpalveluksen toimittaa metropoliitta Panteleimon. Jukka Mäntymäki n seurakuntakeskuksen pyhittäminen 20. joulukuuta n ortodoksisen seurakunnan uusi palvelukeskus alkaa olla valmis. Talo luovutetaan seurakunnalle marras-joulukuun vaihteessa. Sen jälkeen alkaa talon sisustaminen ja kaikinpuolinen viimeistely. - Rakentajat ovat tehneet erinomaista työtä. Myös aikataulussa on pysytty suunnitellusti, toteaa rakennustoimikunnan jäsen Tuula Jokiranta. Seurakuntakeskus pyhitetään käyttöönsä sunnuntaina klo 10 alkavan liturgian yhteydessä. Valokuva: Marko Patronen Harjoitukset ensi kesän kirkkolaulupäiviä varten Osta oma tuoli! 7 Kanttori Laura Aho järjestää harjoitukset koskien kirkkolaulupäivien Jopi Harrin säveltämää liturgiaa. Harjoitukset pidetään n pyhän Kolminaisuuden katedraalissa sunnuntaina ja klo Viralliset Kirkkolaulupäiviin liittyvät harjoitukset ovat tammikuun 30. päivä 2010 n ortodoksisessa seurakuntakeskuksessa. Harjoitukset johtaa kanttori Wilhelmiina Virolainen. Tammikuun harjoitukset ovat hiippakunnalliset ja niihin viimeinen ilmoittautumispäivä on Laura Aholle. Mahdolliset matkakulut, majoitukset sekä ruokailut jokainen hoitaa itse. Laura Ahon pitämiin harjoituksiin ei ole ilmoittautumista. Ilmoittautumiset ja lisätietoja Laura Aho / n katedraalin viereen joulukuussa valmistuvan seurakuntakeskuksen kalustamista on mahdollista tukea osallistumalla yleisön pyynnöstä järjestettävään tuolikampanjaan. Yksityiset ja yhteisöt voivat hankkia haluamansa määrän nimikkotuoleja. Yksi tuoli maksaa 100. Maksu n ortodoksisen seurakunnan tilille Viitteeksi merkitse Tuoli ja lahjoittajan nimi. Mikäli varoja kertyy yli tuolitarpeen, käytetään ne muihin kalustohankintoihin. Lahjoittajien nimet julkistetaan Paimensanomissa. Lahjoittajien nimilista on nähtävissä myös seurakuntakeskuksen ilmoitustaululla sen siunauksen yhteydessä. n ortodoksinen seurakunta\n8 8 Jumala asuu nöyrien sieluissa Pyhä Edessan piispa Teodoros ( eli 800-luvullaJ) opettaa: Jumala asuu nöyrien sielussa; ylpeiden sydämet täyttävät häpeälliset himot. Mikään ei näet ruoki himoja niin kuin korskeat ajatukset eikä mikään hävitä sielu rikkaruohoja yhtä tehokkaasti kuin autuaallinen nöyryys. Sen tähden nöyryyttä kutsutaan syystä himojen surmaksi. Pyhien isien mukaan aito kristillinen elämä perustuu oikeaan uskoon. Kun ihminen kadottaa elämästään uskon, hän erottautuu Jumalasta ja lähimmäisestä. Usko liittyy kiinteästi katumukseen. Nykyihmisen elämänasenteelle on tunnusomaista pinnallisuus, rauhattomuus ja väkivaltaisuus. Kun häneltä puuttuu pyhyyden maailma, jää jäljelle vain ankara fyysinen, tämän puoleinen työ ja todellisuus. Hänen mielensä sisältö muuttuu pikkuasioiden ahdistavaksi kaaokseksi, jota hän pakenee ulkoiseen toimeliaisuuteen ja tehokkuuteen. Hänen tajuntansa täyttää itsekeskeinen arkitoiminnan rutiini, kunnes fyysinen kuolema päättää elämän tyhjyyden. Tosiasiassa monen ihmisen elämän täyttää käsittelemätön vihan ja katkeruuden tunne. Hiljaisuudesta tulee pelottava maailma siksi, että se pakottaa ihmisen tarkastelemaan sisintään, tyhjänpäiväistä ja pirstoutunutta minuuttaan. Mutta yhä on niitäkin, jotka ymmärtävät elämänsä sisältäpäin, Jumalan lahjana, hengellisen kasvun mahdollisuutena, Jumalan ja ihmisen dynaamisena yhteistoimintana koko maailman kirkastumiseksi. Kun Kristus aloitti pelastuksen evankeliumin julistamisen, Hän kertoi kuulijoilleen, että Jumala rakastaa jokaista ihmistä. Tätä rakastavaa suhdetta Jumalan ja ihmisten välillä hän nimitti Jumalan Valtakunnaksi. Kristus teki ihmiseksi tulemisessaan ihmisille mahdolliseksi palata Jumalan yhteyteen. Usko ja pelastuminen eivät ole teoreettisen tiedon asioita, vaan ilmaisevat ihmisten persoonallista suhdetta persoonalliseen Jumalaan. Elävä usko tarvitsee ilmaisumuotoja elääkseen ja hengittääkseen. Pyhien isien mukaan teoreettista uskoa ei ole olemassakaan. Jumalaa ei voi oppia tuntemaan loogisesti, mutta Häntä voi oppia palvelemaan ja rakastamaan. Kirkkoisä Gregorios Nyssalainen ( JKr.)korosti opetuksissaan ihmisen kasvamista kohti Jumalan kaltaisuutta. Kreikkalainen ikoni 1500-luvulta. Kuka tahansa, joka haluaa kieltää Jumalan läsnäolon, haluaa salaisesti asettaa itsensä Jumalan paikalle. Mutta ihminen on liian pieni, hänestä ei voi tulla Jumalaa. Kolmiyhteinen persoonallinen Jumala, Isä, Poika ja Pyhä Henki, puhuu ihmiselle monin eri tavoin. Niinpä myös ortodoksisessa perinteessä on lukuisia erilaisia rukouksen muotoja. Jo Kristuksen suuret edeltäjät, kuten Aabraham, Jaakob, Mooses ja Daavid elivät rukouksesta. Rukouksessa he löysivät persoonallisen Jumalan ja Hänen mittaamattoman, anteeksiantavan rakkautensa elämän kaikenlaisissa vaikeuksissa. Kristus rukoili säännöllisesti. Hän vietti kokonaisia öitä rukouksessa (Luuk. 6:12, Mark. 6:46). Erityisesti hän rukoili viimeisellä ehtoollisella, Getsemanessa ja ristillä (Joh. 17:1-25, Luuk. 22:39-46, 24:34). Omalla esikuvallaan hän opetti meille, kuinka ehdottomasti me saamme luottaa Jumalan voimaan ja rakkauteen. Rukous on korkein kaikista ihmisen osoittamista elämänilmauksista. Pyhät isät ja äidit ovat tunteneet, miten heikkoja he ovat rukouksessa ja miten etäällä Jumalasta, mutta se ei ole estänyt heitä tuntemasta myös Jumalan rakkautta ja huolenpitoa heitä kohtaan. Rukous on ortodoksisen opetuksen mukaan kahdenlaista: persoonallista ja yhteisöllistä. Isien mukaan persoonallisen rukouksen tulisi olla vapaa muodollisuudesta. Isät kutsuvatkin sitä sydämen kieleksi. Rukous on annettu meille ennen muuta yhdistäväksi tekijäksi. Ortodoksisessa jumalanpalveluksessa ei ole tilaa psykologiselle yksilöllisyydelle. Yksityiset rukousharjoitukset ovat aina valmistautumista yhteisölliseen, liturgiseen rukoukseen. Rukouselämä on mitä läheisimmin kirkon pyhiin mysteerioihin sidottua, ja vain tällainen rukouksen harjoittaminen tekee mahdolliseksi hengellisen kasvamisen Kristuksen ruumiin, kirkon jäsenyydessä. Rukouksen syvin kohtauspaikka on pyhä ehtoollinen ja koko rukouskilvoitus on kasvamista tähän mysteerioon. Rukous on rakkautta Mitä enemmän me rakastamme, sitä enemmän rukoilemme. Isät kutsuvatkin rukousta hengelliseksi hengitykseksi. Rukous on valkeutta pimeydessä ja toivoa epätoivossa. Täydellinen rukous etsii Kristuksen läsnäoloa ja tunnistaa hänet jokaisessa ihmisessä. Tämä merkitsee sitä, että rukous johtaa välittömästi lähimmäisestä huolehtimiseen. Ja vielä enemmänkin: kaikki lähimmäisiin kohdistuva palveluksen työ on itsessään rukousta. Pyhä Simeon Tessalonikalainen (k. 1429) opettaa: Me sanomme, että rukouksen työ kuuluu enkeleille. Sen vuoksi se on myös kirkon erityisen huolen aihe. Jokainen muu työ: armeliaisuus, lähimmäisestä huolehtiminen, sairaiden luona käyminen, vangituista huolehtiminen ja muut sen kaltaiset asiat ovat Jumalalle kannettua rukousta. Samoin köyhyys, paastoaminen, kovalla lattialla nukkuminen, rukouskumarrukset ja valvominen ovat uhri Jumalalle. Kun ortodoksiset isät puhuvat rukouksen sisäisestä rauhasta, he eivät tarkoita toimettomuutta tai puhumattomuutta, vaan ihmisen alkuperäisen avoimuuden löytämistä Jumalan edessä. Pyhä Johannes Krysostomos (k. 407) näki rukouselämän selkeät sosiaaliset yhteydet. Rukous johtaa käytännön kristillisyyteen, lähimmäisen moninaisen hädän ja tuskan kohtaamiseen. Kirkkoisälle synti tarkoittaa ihmiselämässä Jumalan rakkauden torjumista ja hylkäämistä. Synti aiheuttaa maailmassa vihan, katkeruuden ja iljettävyyden. Pyhän Johanneksen mukaan uskovien ei tule pelätä mitään inhimillistä vastoinkäymistä, paitsi syntiä; ei köyhyyttä, ei lähimmäisten panettelua, kaunaista kohtelua, ei nöyryytystä eikä kuolemaa. Ihmisen ainoa todellinen onnettomuus maailmassa on vastustaa Jumalaa. Yksinkertainen ja vaatimaton elämä on ortodoksisen kirkon suurten opettajien mukaan paras opastaja oikeaan rukouksen henkeen. Pyhä Gregorios Nyssalainen kirjoittaa: Elämän yksinkertaisuus näyttää meille tien nöyryyteen, uskon nöyryyteen. Se antaa toivoa oikeudenmukaisuudesta, se johtaa oikeudenmukaiseen palvelemiseen. Rukous on hengellisten hyveiden kuoronjohtaja. Rukouksessa ihmistä vahvistetaan niin, että hän voi olla osallinen niistä hyveistä, joita pyydämme Jumalalta rukouksen mystisen pyhyyden ja hengellisen voiman kautta. Kun otamme matkakumppaniksemme ja tueksemme Pyhän Hengen, Hän sytyttää meissä rakkauden hyvyyttä kohtaan ja sielu alkaa kaivata sitä. Puhtaan rukouksen voima on yksinkertaisuudessa, rakkaudessa, nöyryydessä, voimakkuudessa, pahan puuttumisessa. Jos nämä asiat eivät sisälly rukoukseen, rukous on hyödytöntä. Rukouksen tulee johdattaa meitä oikeudenmukaisuuteen ja oikeisiin päämääriin. Muutoin meillä on vain rukouksen tyhjä nimi ja me olemme kuin tyhmät neitseet, joilla ei ollut öljyä Yljän saapuessa (Mt 25:1). Kirkon sosiaalinen tietoisuus kasvaa eukaristiasta ja rukouselämästä. Ortodoksisen kirkon rukouselämä on sosiaalisen innoituksen lähde. Jokaisessa liturgiassa rukoillaan matkustavien, uskonsa tähden vainottujen, sairaitten ja kärsivien puolesta. Rukoukset jäsentyvät yhteiskunnalliseen vastuuseen ja toimintaan. Bysanttilaisen kristillisyyden kestävin merkitys on siinä, että sen liturginen rukouselämä innoittaa käyttämään inhimillisiä lahjoja ja kykyjä Jumalan ihmisiä rakastavan armon myötävaikutuksella kirkon ja yhteiskunnan uudistamiseen. Suomalaisessa yhteiskunnassa meitä saartavat pimeiden, ahdistavien leegioiden tavoin mielen masennus, passiivisuus, ikävystyminen, eristäytymisen henki ja levottomuus. Ne paljastavat, miten yhteiskunta on materialismissaan kadottanut elämän mielekkyyden, tarkoituksen. Tämän yhteiskunnallisen levottomuuden keskelle kuuluu bysanttilainen rukous, sen vaalima lähimmäisistä huolehtiminen ja edesmenneiden muistaminen. Siinä on ihmiskunnan toivon merkki. Isä Jarmo Hakkarainen\n9 Amerikkalais-suomalainen kahdeksanhenkinen lähetysryhmä eli missiotiimi työskenteli Luoteis-Tansaniassa Mwanzan hiippakunnan tukena heinä-elokuussa Ortodoksinen Lähetys ry:n lähettäminä tiimiin osallistuivat Anu Danouzi, Veli-Matti Heikkilä, Outi Vasko ja Marjo Weckström. Mwanzan hiippakunta oli järjestänyt leirin sadalle nuorelle, joiden tehtävinä on jatkossa huolehtia lapsija nuorisotyöstä omissa seurakunnissaan. Reilun viikon jakson missiotiimi opetti ryhmälle ortodoksisuuden perusasioita. -Oli valtavan hienoa kohdata oppimishaluisia tansanialaisia nuoria ja tutustua heidän elämäänsä. Ortodoksisuus on Mwanzan hiippakunnassa nuorta, mutta tulevaisuus on vahvasti näissä elämänhaluisissa nuorissa, kertoo Veli-Matti Heikkilä. Luoteis-Tansanian alueen ensimmäiset kosketukset ortodoksisuuteen ovat 1960-luvulta. Nykyään Mwanzan hiippakuntaan kuuluu yli jäsentä, joista suurin osa on liittynyt kirkkoon viimeisten kymmenen vuoden aikana. Luoteis-Tansanian alueella kristittyjen lisäksi on myös muslimeja sekä luonnonuskontojen kannattajia. Ortodoksien määrän kasvua selittävät kirkon palvelujen ilmaisuus sekä avoimuus paikalliselle kulttuurille. Osan suosiosta selittää se, että Mwanzan hiippakunnan työtekijät Missiotiimi Tansaniassa Veli-Matti Heikkilän tehtävänä oli opettaa tansanialaisille nuorille Jeesuksen elämästä ja opetuksista. Valokuva: Outi Vasko. ovat paikallisia ihmisiä. Hiippakunnan piispana toimii ugandalaissyntyinen metropoliitta Ieronymos, ja papisto on täysin tansanialaista. Missiotiimin ohjelmaan kuuluivat lisäksi vierailut seurakuntiin ja hiippakunnan keskuksiin Bukobassa ja Mwanzassa. Tiimi sai myös olla mukana uuden kirkon vihkimisessä Tansanian ja Ruandan rajaalueella sijaitsevassa seurakunnassa. Outi Vasko Syyskeräyksellä tukea pappisseminaarille Tansaniaan Ortodoksinen Lähetys ry:n syyskeräyksen tuotto ohjataan Tansanian ortodoksisen kirkon pappiskoulutukseen. 9 Luoteis-Tansaniassa Kasikizin kylässä sijaitseva Kaikkien pyhien ortodoksinen pappisseminaari avattiin vuonna Seminaarissa opiskelee tällä hetkellä vuosittain 12 opiskelijaa. Hakijoita kaksivuotiseen seminaariin on jopa satoja. Oppiaineina teologisten aineiden lisäksi ovat englannin kieli, maanviljely sekä terveysasiat. Seminaarista valmistuvista opiskelijoista suurin osa vihitään papeiksi. Papeilla on edessään mittava työkenttä. Mwanzan hiippakunnassa on tällä hetkellä 34 pappia, joiden vastuulla on yli 150 seurakuntaa. Tarvetta olisikin paljon suuremman opiskelijamäärän kouluttamiseen, mutta siihen ei ole varoja. Seminaarin ylläpitämiseen nykyisillä opiskelijamäärillä tarvitaan 7000 euroa vuodessa. Ortodoksisen Lähetyksen syyskeräys Keräystili: OP Viesti: Tansania Klaudia Harjun ( ) muistolle Valokuva: Harjun perhealbumi. Klaudia Harju syntyi Salmissa Kirkkojoella Ensimmäisen kerran hän lähti perheensä kanssa evakkoon 10-vuotiaana talvisodan syttyessä Tuolloin uusi tilapäinen asuinpaikka löytyi Tyrnävältä. Lopullinen lähtö kotiseudulta tapahtui jatkosodan lopussa 1944 Klaudian ollessa 15-vuotias. Perhe asettui asumaan Lapinlahden Karvasalmelle. 17-vuotiaana Klaudia muutti Helsinkiin kotiapulaisen tehtäviin muutamaksi vuodeksi. Solmittuaan avioliiton 1950 hän muutti un, jossa vietti loppuelämänsä. Työuransa Klaudia teki matkahuollon virkailijana. Myöhemmin hän oli myös Nokian palveluksessa. Klaudian elämän perustana oli ortodoksinen kristillisyys. Hän toi lapsensa kirkkoon vaalien rakkaudella ortodoksista uskoaan. Hän osallistui kirkon elämään myös toimimalla Ortodoksisten nuorten liitossa ja laulamalla kirkkokuorossa. Lisäksi Klaudialle oli tärkeää karjalaisen tradition ylläpitäminen. Me Klaudian tunteneet muistamme hänet rauhallisena, iloisena ja vieraanvaraisena naisena. Äiti oli jalat maassa oleva ajattelija, hänen tyttärensä luonnehtivat. Klaudia menehtyi vakavaan sairauteen kotonaan heinäkuussa Tyttäret hoivasivat äitiään rakkaudella viimeiset elinkuukaudet. Toiveensa mukaisesti Klaudia sai siirtyä tuonilmaisiin kotonaan. Ollos iäti muistettu. Anne Patronen Äiti-lapsi kerho ssa Seurakuntamme järjestää 0-3-vuotiaille lapsille ja heidän vanhemmilleen äiti-lapsi kerhon. Nimestään huolimatta kerho on tarkoitettu myös isille ja mukaan mahtuvat myös kummit, serkut, isovanhemmat ja muut ystävät ja tutut. Kerhomme kokoontuu torstaisin klo seurakuntamme väliaikaisissa tiloissa osoitteessa Nummikatu 30 B 10. Kerhossa jutellaan mukavia, askarellaan ja tutustutaan ortodoksisuuteen. Jokainen kerhokerta alkaa lyhyellä rukoushetkellä, jonka jälkeen on tarjolla kahvia/teetä sekä leipää ja keksiä. Myös omia eväitä voi ottaa mukaan. Lisätietoja kanttori Laura Aholta puh /\n10 10 Hetket Aamu oli kaunis, monet nukkuivat vielä. Oli hiljaista. Voimani olivat palautuneet yön aikana, levottomasta unesta huolimatta. Vilkaisen ikoneihin ja luen hiljaa varhaisen aamurukouksen. Herra, älä ota pois minulta taivaallisia lahjojasi. Minä vietän omaa kesääni, toteutan pieniä haaveitani, haluan nähdä tutut vaaramaisemat, tuntea tuulen ihollani. Loman aikana yritän koota itseni, jotta pystyisin sellaiseen elämään, johon niin tunnen viehtymystä ja kaipausta. Maailman melskeessä olen hukannut itseni, olen kaukana tyyneydestä ja hiljaisuudesta. Jos saisin vaikka häivähdyksen, kuin kuvajaisen paremmasta ja syvemmästä elämästä. Siitä, mitä ei näe, ei voi käsin koskettaa. Muistelen viimekesäistä matkaani luostariin. Muistan aamuhämyisen tunnelman, suitsutuksen savun nousevan rukouksena kohti kattoa, kohti taivasta. Laitoin kellon herättämään puoli kuudelta, jos en heräisinkään luostarikellojen soittoon. Halusin kokea aamun koskemattomuuden, kesäaamun erityisen tunnelman. Onkohan tänään luostarissa jo herätty? Ovatko kellot jo soineet, sellaista iloista luostarikellojen kilkatusta? Ovatko munkit kerääntyneet kaavuissaan kirkkoon? Entä talkoolaiset pitkine hameineen, ovatko hekin jaksaneet herätä? Ovatko rukoukset maailman puolesta jo alkaneet? Tänä aamuna maailman suuret murheet eivät ole minua vielä koskettaneet. En katso aamutelevisioita, en avaa päivän lehteä. Rintamalinjat ovat kaukana, sotien pauhu ei ole kiirinyt minun maailmaani. Olen turvassa tämän aamun, vieläkö tämän päivän? Elämä voi muuttua hetkessä. Hetki ja elämä muuttuu. Jo varhaiskristityt pyhittivät aikansa Jumalalle. Vuorokausi oli jaettu hetkiin, jotka määrittelivät ajan, arjen ja rukouksen kulun. Näin he elivät auringon noususta auringon laskuun. Oliko heidän helpompi elää yksinkertaista elämää, jättää elämä Jumalan käsiin? Voisiko nykyajan hektinen ihminen elää hetkien elämää? Meillä on toiset jumalat, aikamme kuluu turhiin hetkiin. Eikö ihminen ole osa Jumalaa? Jos hän on erossa Jumalasta, hän eksyy kuin lapsi äidistään. Eivätkö muut koe niin vai olenko vain minä hukassa tässä levottomassa maailmassa? Minun on helpompi, kun olen lähempänä Jumalaa. Minä käyn omaa dialogiani Jumalan kanssa. Minä riipun sinussa kiinni Jumala. Loman kunniaksi viivyn vielä hetken ikoneitten ääressä, luen nopeasti klo. 9 rukouksen. Herra, jos olen ymmärrykselläni tai ajatuksillani, sanoillani tai teoillani tehnyt syntiä, anna minulle anteeksi. On keskipäivän hetki Joka aamu teen retken läheiseen vaaraan, neljän kilometrin matkan. Teen omaa matkaani, nämä ovat minun pyhiinvaellusmatkojani. Minulla ei ole varaa lomamatkoihin, kaukomatkoista puhumattakaan. Tänä kesänä minulla ei ollut varaa ostaa edes kunnon kenkiä, hiekkaa tulee varpaitten väleihin, kenkäni hiertävät ja ovat huonot kävellä. Minulle tulee mieleen uutiskuvia pakolaisista, risaisista kengistä, paljaista varpaista. Pikkujaloista. Ihmiset ovat vaeltaneet kautta vuosituhansien. Kulkeneet ja kantaneet taakkojaan. Ajattelen entisajan naisia, ajattelen nykyajan pakolaisia, köyhiä ja ennen kaikkea ajattelen lapsia, syyttömästi kärsiviä. Jatkan matkaani. Kadut ovat kuumat, onneksi olin ehtinyt matkaan ennen kuin keskipäivän aurinko alkaisi paahtaa. Jos lähtöni myöhästyy, aurinko paistaa yhtä kuumasti kuin etelässä, jopa kuin Ateenan kaduilla. On keskipäivä. Kukaan ei kuuluta rukoushetkeä, kellot eivät soi, kutsu ei kiiri talojen kattojen yli. Minun on rukoiltava yksin oma rukoukseni. Jos alat elää rukoilijan elämää, olet lähtenyt hiljaisten, yksinäisten hetkien tielle. Ahdistus on lähellä, päivä puolessa. Luen klo. 12 rukouksen. Herra, valaise minun sydämeni, jonka ovat pahat himot sokaisseet. Tiedän, että pääsen matkallani levähdyspaikkaan. Pysähdyn vaaran laidalla pieneen kirkkoon. Olen iloinen, että se on auki kesäkuukausina. Kirkossa ei ole muita rukoilijoita. Eikö kukaan tässä kaupungissa kaipaa rauhaa ja hiljaista maailmaa? Eivätkö muut kaipaa lohdutusta, turvaa? Vain minullakin on suruja, tarve lausua hiljaisia rukoushuokauksia: Armahda minua Jumala sinun suuresta armostasi. Vai olenko kasvanut kiinni kirkkojen rauhaan, enkä enää voi lähteä pois? Kuulen autojen äänet läheiseltä tieltä. Tiedän, että jotkut tulevat juuri nyt kaupasta, ovat ostaneet ruokatarpeita, leipää, juustoa, vihanneksia, valmistavat sitten perheelleen ateria. Hetken kuvittelen olevani jossain eteläisessä maassa, meluisaa elämää tulvillaan. Ajattelen muinaisia naisia, jotka ovat leiponeet, kutoneet, tehneet päivän askareet. Väliin huokaisseet kesken arkisten töittensä, nostaneet katseensa ylös Jumalan puoleen. Maailma kuohuu ulkopuolella ja minussa, yritän saada itseni hiljentymään edes hetkeksi, täksi pieneksi hetkeksi, rauhoittaa minun sieluni, mieleni ja ruumiini. Ei minulla ole mitään hienoja rukouksia, vain nopeita, levottomia ajatuksia Jumalan puoleen. Estyneen ihmisen sanaton rukous, tämän kuuman ja arkisen kesäpäivän keskellä. Voisinpa heittäytyä noitten ikoneitten eteen, itkeä tuskaani. Tehdä maahan kumarruksia, kuiskata: Auta minua Jumala, vaikka tämän kerran, että saisin terveyttä ja rauhaa, onnenhetkiä. Mutta minuun on tarttunut tämän maailman häveliäät tavat, mitä kirkon opaskin ajattelisi, jos käyttäytyisin sillä lailla. Muistan nuoren tytön luostarissa, hän heittäytyy polvilleen, risti kätensä, kohotti katseensa ylös. En tiedä, mitä hän, mitä hän niin lujasti anoi. Luostareissa naiset ovat luopuneet kalliista koruistaan, ottanet helmet kaulaltaan, lahjoittaneet Jumalanäidille. Jos luovun tästä, autatko minua Jumala... Jos tulisin terveeksi, annan, mitä vain, luovun kaikesta, näin ihmiset ovat rukoilleet. Minun on tuotava tähän tuhrautunut, likaantuneet, sotkeutunut elämäni, tuotava se tähän Jumalani silmien alle, hätä ja huoli, minun pahat tekoni. On ollut niin vaikeaa elää. Haluaisin elää yksinkertaista elämää, mutta minun tieni ovat tulleet niin monimutkaisiksi. Minä rukoilen kykyä rakastaa, välittää lähimmäisistäni. Olen yksin Jumalani edessä, saan mennä lähelle ikoneita, joita en jumalanpalveluksissa tohdi lähestyä ihmisten tähden. Voin katsella niitä ihan rauhassa. Kumarrun suutelemaan Jumalanäitiä, otsani painuu kylmää lasipintaa vasten. Voin rukoilla vainajien pöydän äärellä, poisnukkuneiden omaisteni puolesta, siskoni, äitini, isäni. Istun sivupenkille levähtämään. Lyhyt ohikiitävä levähdyksen hetki kirkon penkillä, hiljaisuuden kosketus, tunne jostain pysyvästä. Tässä on minun kirkkoni ja minun Jumalani. Joskus käyntini ovat ihan lyhyitä, suutelen ikonia ja käännyn pois. Mutta älä sinä Jumala käänny minusta pois, älä jätä minua. Jos Sinä käännät kasvosi pois minusta, ei minulla mitään olisi. En lähde ennen kuin Sinä siunaat minua. Eleanor Rigby Enkö tee itseäni naurettavaksi? Monet sanovat, ettei Jumalaa ole. Jumala on poissa. Ei Hän kuule rukouksiamme, meidät on heitetty maailmankaikkeuteen oman onnemme varaan. Ovatko minun vaellukseni järjettömiä? Joskus on uskallettava olla järjetön, naurettava. Kuka voi nauraa ihmisen hädälle ja tuskalle? Minä en välitä heidän puheistaan, minä elän omaa elämääni, minä rukoilen minun Jumalaani. Uskon tähän tiehen ja tähän matkaan, uskon ainakin tämän matkan. Tiedän, että epäusko saavuttaa minut jo matkalla. Muistanko ne kukat, jotka toin Jumalanäidin kuolonuneen nukkumisen päivänä, keltaisia ruusuja torilta elokuisena aamuna? Pettymyksekseni kirkko oli jo kiinni. Jätin ruusut kirkon ikkunalle. Kukat kestivät siinä monta päivää, huomasin ne ohi kulkiessani. Iltapäivän aurinko paahtaa kuumasti. Haluan suojaan kirkkaalta, julmalta valolta. Kun kävelen vaaralta alas, tunnen, että voimani ovat taas hiipumassa. Iltapäivän ikävä saa minusta otetta. Luisuminen kaihon ja levottomuuden houkutuksiin. Silloin ote helposti höltyy, arki ottaa vallan. Minun on jano ja kaipaisin elävää vettä. Voisinhan jättää kaiken, mennä aurinkoisille terasseille, antaa surujen mennä, elää huoletonta iloista elämää. Ihmisen rytmi vaihtuu, tulevat ilo ja suru, väsymyksen ja voiman hetket vuorottelevat, heikkous ja vahvuus, usko ja epäusko. Vuorokauden rytmi, ihmisen rytmi, elämänrytmi. Mieleeni tulee Bietlesien kappale Eleanor Rigby, pick up the rice in the church where a wedding has been. All the lonely people where do they all come from. All the lonely people where do they all belong. Jotain samaa tunnen minäkin. En jaksaisi omin voimin. Olen aivan eksyksissä, voimani ovat uupuneet, minä hukun. On klo. 15 rukouksen aika. Herra Jeesus Kristus, kirjoita minut, sinun palvelijasi elämän kirjaan ja anna elämälleni hyvä loppu. Minä tiedän, että luostareissa rukoillaan tälläkin hetkellä, sitä lakkaamatonta rukousta. Hetkipalvelukseen on tultu hakemaan voimia kesken päivän töitten. Se, että joku rukoilee, tuo rauhaa ja turvallisuudentunnetta. Että joku jaksaa rukoilla koko maailman puolesta, jossa on sotia, nälänhätää, kidutusta. Minä kärsin muitten joukossa elämän kärsimystä, vaikkei minulla ole siitä kuin kalpea aavistus. Pidetäänkö minusta huoli, pitääkö kukaan huolta maailmasta? Iltahetki Päivä on vaihtunut illaksi. Valoa on vähemmän, illan viileys ja rauha alkaa laskeutua. Tuulet tyyntyvät. On kiitosrukouksen hetki. Iltarukouksilla, vespereillä, on pitkät perinteet. Päivän työt ovat päättyneet, on aika pysähtyä hetkeksi. Muistan luostarin iltarukoukset, hiljaiset rukouksen hetket, jolloin rukoiltiin hiljaa mielessämme maailman ja läheisten puolesta. Luostarissa on tapana lopuksi kiertää kirkko ja suudella ikoneita, muistan kömpelöt suudelmani. Yhteisen rukouksen jälkeen siunaus laskeutui luostarin ylle. Nyt uskaltaa nukahtaa. Miten uskaltaa nukahtaa tässä kavalassa maailmassa? Entä, jos nukkuu lopullisesti, nukahtaa kuolon uneen? Irrottautuu lopullisesti tästä hyvästä, hirvittävästä elämästä. Kuolemanhetki. Onko se tuskan ja kivun hetki? Hetki sanoa hyvästit maailmalle. Jäähyväisten hetki, erota hetkeksi rakkaimmista. Luotan, että pääsen läpi pimeän yön. Että herään aamulla. On päivän viimeisen rukouksen aika. Herra, anna minulle kyyneleitä. Anna minun aina muistaa kuolemaa ja pane synnin murhe sydämeeni. Luostareissa munkit ja nunnat ovat jo heräämässä aamuyön rukouksiinsa. Seija Vauramo Meditaation perustana pyhän Johannes Krysostomoksen 12 rukoushuokausta päivätuntien luvun mukaan.\n11 11 Viimeinen koti Heikki Rytkölä, Viimeinen koti. Venäjän Pohjois-Karjalan kyläkalmistojen kuva. Lönnrotinsituutin julkaisuja nro 11. n yliopisto. Filosofian tohtori Heikki Rytkölän kolmikymmenvuotinen työ vie kiehtovalle matkalle vienankarjalaisten ja pomorjelaisten kyläkalmistojen historiaan ja nykypäivään. Paitsi että rikkaasti kuvitettu teos tarjoaa monia näkökulmia Venäjän karjalaiseen hautausmaakulttuuriin, se myös johdattaa lukijan mukaansatempaavalle matkalle vaikeakulkuisiin kalmistoihin. Teos alkaa mielenkiintoisella katsauksella varhaiseen hautausmaakulttuuriin tutkimukseen. Rytkölä kuvaa, kuinka vanha kansanusko ja ortodoksisen kirkon opetus törmäsivät karjalaisten kansankulttuurissa. Vanhoja tapoja yritettiin kitkeä niin kirkon kuin hallitsijankin toimesta, mutta turhaan: kalmistot ja niiden hautauskulttuuri säilyttivät keskeisen asemansa kyläläisten elämässä. Myöhemmin myös neuvostohallinto yritti hävittää vanhat hautausmaat ja -rituaalit. Kirjaa lukiessa syntyy ajatus siitä, että kuolemaan liittyvät tavat ja käytänteet lienevät kulttuurin vahvimpia piirteitä. Rytkölä kertookin, että paikka paikoin jopa autioissa kylissä hautausmaat ovat säilyneet yllättävän hyvin luvun karelianismin sävyttämä kansantieteellinen tutkimus kohdistui kalmistojen yhteydessä yhtäältä hautamuistomerkkien typologiseen luokitteluun, toisaalta koristeaiheisiin. Motiivina lienee ollut kansallisen kulttuurin etsiminen ja tutkimus, jonka innoittamana myös Yrjö Blomstedt ja Victor Sucksdorff keräsivät merkittävän vienankarjalaisten ja Karjalanrannan kyläkalmistojen hautamuistomerkkejä esittelevän aineiston. Suomen puolella Karjalatutkimus on jatkunut eri muodoissaan nykypäiviin saakka. Sen sijaan Neuvostoliitossa uskontoa ei juuri tutkittu 1930-luvun alusta alkaen muutoin kuin menneisyyden jäänteenä, joka oli jo kadonnut. Tästä huolimatta A. J. Stepanova alkoi tutkia venäjänkarjalaisia hautausrituaaleja jo ja 70-luvuilla. Tutkimusta jatkoi 1980-luvulla J.J. Suurhasko laatien kenttätöidensä pohjalta hautakumputyyppien luokittelun. Myös Venäjän puolella karjalaisten hautausrituaalien ja hautausmaakulttuurin tutkimus jatkuu edelleen. Rytkölä nostaa esiin historioitsija Philippe Ariès n kesytetyn kuoleman käsitteen. Se viittaa kuolleiden ja elävien välillä vallitsevaan harmoniseen yhteisöllisyyteen. Tämä harmoninen yhteisöllisyys lienee kuvaavaa Venäjän pohjoiskarjalaiselle hautausmaakulttuurille: tuolle ilmalle menneet ja tällä ilmalla elävät ovat olleet yhtä suurta yhteisöä, joiden kesken vallitsi vuorovaikutus. Elävien ja tuonilmaisiin menneiden kohtaamispaikka oli kalmisto. Venäjän pohjois-karjala ei suinkaan ole yksioikoisesti ortodoksista aluetta, vaan uskonnollinen moni-ilmeisyys näkyy siellä erityisesti vanhauskoisuuden papittoman suuntauksen eri lahkojen myötä. Alue ei ole kielellisestikään ollut yhtenäinen, vaan käytössä ovat olleet kulloisenkin hallinnon tai uskonnollisen auktoriteetin sanelemana karjala, venäjä ja kirkkoslaavi. Hautausmenot on usein toimitettu ilman pappia. Tällöin on korostunut perinteisen itkijän asema. Muinainen kansanusko sekä ortodoksisuus että vanhauskoisuus käyvät ilmi kalmistojen erilaisista hautamuistomerkeistä. Rytkölän mukaan kalmistot sijaitsevat usein veden takana saaressa tai niemessä, josta on näkymä kylään tai johonkin muuhun tärkeään paikkaan. Usein ne erottuvat maisemasta korkeiden, iäkkäiden puiden kohotessa ympäröivän maiseman yläpuolelle. Kalmistot kertovat paljon: niissä tiivistyy pienoiskoossa yhteiskunnan rakenne ja siinä tapahtuneet muutokset, hitaasti vaihtuvat tyylisuunnat ja eri sosiaaliryhmien taloudelliset mahdollisuudet sekä yksilöllinen maku ja kätevyys. Ne ovat elimellinen osa kylän, sukujen, perheiden ja yksilöiden historiaa. Kalmisto on niin ikään muistamisen, kaipauksen ja tulevaisuuden paikka, jokaisen viimeisen kodin paikka. Katariina Husso Kirjat Sinun armosi suojaan Nina Karpin: Sinun armosi suojaan Nina Karpin perikunta Kustantaja: Valamon Luostari, 192 s. Lieksalainen opettaja Nina Karpin siirtyi tuonilmaisiin Hän oli syntynyt papin tyttärenä Hän jäi eläkkeelle opettajan virasta 1980-luvun alkupuolella. Jo opettajana hän teki merkittävän päivätyön. Kuitenkin viimeistään, kun ensimmäinen runokirja Siunaavan käden alla ilmestyi 1990, yleisesti huomattiin, kuinka syvällisestä ja terapeuttisesta ajattelijasta oli kysymys. Toinen runoteos Polku puutarhassa julkaistiin 1998, se syvensi ja täydensi ensimmäisen kirjan teemaa. Kirjojen myötä Nina Karpin alkoi saada palautetta runoistaan. Ihmiset, jotka olivat lukeneet ja tutustuneet runoihin, kokivat saavansa lohtua ja elämän iloa omissa murheissaan ja ahdistuksissaan. Samalla huomattiin, kuinka suru ja ilo ovat kuin veli ja sisar. Vain yhdessä ne kasvattavat ihmistä rakkautta, joka on kaiken kasvamisen edellytys. Ninan runoissa nämä teemat ovatkin kattavasti esillä. Ei ihme, että molemmat runoteokset ovat jo aikoja sitten olleet loppuunmyytyjä. Ystävät ja läheiset kannustivat ja toivoivat, että Nina kirjoittasi julkaistavaksi lisää ajatuksiaan. Näin hän pikku hiljaa tekikin pöytälaatikkoon. Kuitenkin ikä kului ja terveyskin vaati veronsa. Näin vuosien kuluessa ja voimien vähetessä hänen omat voimansa eivät riittäneet uusien julkaisujen toimittamiseen. Nina Karpinin lähipiiri onkin tehnyt suurenmoisen palveluksen kaikille hänen ajatuksistaan kiinnostuneille, julkaisemalla samassa teoksessa koottuna yksiin kansiin hänen aikaisemmat kirjansa ja 48 julkaisematonta runoa. Näin on nähtävillä lähes 200-sivuinen upea teos. Jo kirjan ulkoinen asu ylentää lukijan ajatukset kohti valoisuutta ja elämän ilon täyteyttä. Lentävät ruusun lehdet Valamolaisen Jumalanäidin ikonin ympärillä ovat kuin Ninan hymyilevät huulet, kun hän eläessään otti vieraat vastaan. Kirjan monet runot kuvaavat äidin huolia ja surua. Se ei olekaan ihme, koska Nina menetti poikansa vaikeaan sairauteen tämän ollessa vain 21-vuotias. Kuitenkin juuri läheisen rakkaan kuolema synnytti sielussa sellaista uutta, joka alkoi kantaa elämää uudesta näkökulmasta. Samalla ymmärrys elämän rajallisuudesta ja ajasta sekä elämän nykyisyydestä sai uuden perspektiivin. Juuri rakkauden todellisen valtavuuden tajuaminen on Ninan runoissa sydämiä avartava. Sitä kuvaa seuraavakin runo: Rakastaa, ei rakasta päivänkakkara pyörii käsissäni. Saan vastauksen - rakastaa. Mitä se hyödyttää? Kukka on maassa tuhottuna. Tätäkö on rakkaus? Ennen julkaisemattomat runot ovat kirjan alkuosassa. Niissä on kolme teemaa: Sinun armosi suojaan, Ystävyyden lahja ja Ikävä taivaan sineen. Sen viimeinen runo on liikuttava elämästä paljon saaneen ja nähneen ikäänkuin hyvästijättö tälle näkyvälle elämälle: Yksinäinen istuja parvekkella. Kädet tyhjinä sylissä. Katse kaukana etäisyydessä, menneessä kiireisessä, jolloin kädet eivät olleet tyhjinä. Ehkä joku kaipaa häntä sinne missä ihmissilmä ei näe Pää painuu nöyränä, hän on valmis lähtemään. Pitkäaikaisena ystävänä sain läheltä seurata Ninan persoonaa ja henkistä ja hengellistä voimaa, joka säteili hänestä. Se oli sydämen rukouksen ja valoisan ylösnousemususkon läpitunkemaa. Ennen kaikkea nöyryys ja kiitollisuus elämälle olivat sellaista, joka kantaa pitkälle niidenkin elämässä, jotka saivat lähemmin tuntea hänen persoonaansa. Uskon, että hänen ajatuksensa ja runonsa tuovat uutta arvokasta sisältöä monien elämään. Tuskinpa voi antaa kauniimpaa lahjaa kuin Nina Karpinin teos: Sinun armosi suojaan. Isä Leevi Saatsi Kansallismuseo kerää muistitietoa sodanaikaisista ikoneista Suomen kansallismuseo on julkaissut kyselyn, jonka avulla kerätään muistitietoa ikoneista ja mahdollisesta muusta kirkollisesta esineistöstä, joka on peräisin sotaajalta Karjalasta tai Itä- Karjalasta, ja jota päätyi suomalaisten sotilaiden ja evakoiden haltuun. Kysely liittyy Kansallismuseossa avoinna olevaan näyttelyyn Ikonit, ihmiset ja sota. Kysely on laadittu yhteistyössä Suomen ortodoksisen kirkkomuseon kanssa. Kyselyyn toivotaan vastauksia mennessä. Kysymykset ja vastausohjeet löytyvät osoitteesta Kansallismuseo ottaa vastaan tietoja muistakin kuin kirkollisista esineistä, samoin muinaisesineistä, joita on myös saattanut kulkeutua Karjalasta ja Itä-Karjalasta sotilaiden ja siviilien mukana. Vastaukset ja tiedonannot talletetaan Kansallismuseoon tutkimuskäyttöön. Lisätietoja kyselystä antaa erikoistutkija Pirkko Hakala, puh. (09) , Ikonit, ihmiset ja sota -näyttely on avoinna Kansallismuseossa saakka. Valamon konservointilaitoksen kokoamassa näyttelyssä on esillä talvi- ja jatkosotien aikana Karjalasta ja Itä-Karjalasta evakuoituja ja muistoksi kerättyjä ikoneita sekä niiden keräämiseen ja tutkimiseen liittyvää muuta aineistoa. Lisää tietoa näyttelystä on osoitteessa vaihtuvat_nayttelyt#ikonit Lehdistökuvia on osoitteessa Pirkko Hakala Suomen kansallismuseon erikoistutkija\n12 12 О Русском дне в Лахти сентября в г. Лахти проходили Русские дни. Традиция проведения таких дней в Финляндии не новая уже несколько лет в разных городах проходят подобные праздники. Лахтинский приход не первый раз приглашал своих русскоговорящих горожан и жителей окрестностей Лахти в храм для общей молитвы, знакомства, общения. Как и в прошлом, возглавлял этот праздник Его Преосвященство епископ Йоэнсууский Арсений. Дни проведения праздника выпали на неделю по Крестовоздвижении, и это задало духовный тон и тему всему, что происходило в храме во время богослужений и в приходском зале за вечерним чаепитием в субботу и праздничным воскресным обедом. Епископ Арсений в проповеди на Евангельские (Мк 8:34-9:1) раскрывал для всех молящихся практический смысл призыва Господа, звучащего в этом отрыв- Kokoöinen jumalanpalvelus ssa Pyhän Kolminaisuuden katedraalissa (Torikatu 74, ) klo Kokoöinen jumalanpalvelus toimitetaan Jeesuksen nimen kunniaksi. Palveluksessa toimitetaan kuusi Jeesuksen rukous -palvelusta. Ota mukaan oma rukousnauhasi. Palveluksen jälkeen aamupala n ortodoksisessa seurakuntakeskuksessa. Valokuvat: Anatoli Lappalainen ке: «Кто хочет идти за Мною, отвергнись себя, и возьми крест свой, и следуй за Мною. Ибо кто хочет душу свою сберечь, тот потеряет ее, а кто потеряет душу свою ради Меня и Евангелия, тот сбережет ее». В этих словах Христа, как толковал владыка, заключены три этапа восхождения к по- знанию Бога, три ступени к небесам. Во-первых, это самоотвержение, что на языке Священного Предания зовется отсечением своей воли, достигаемое послушанием. Во-вторых, принятие своего креста, который может быть как внутренним усилием души в борьбе со страстями, так и терпением скорбей плоти. «Крест есть ключ от рая. Крест Христов открыл рай», напомнил владыка слова свт. Иоанна Златоуста. И в-третьих, верующему во Христа должно следовать за Ним, что означает, «что мы всегда видим перед собою жизнь Спасителя и, насколько в наших силах, подражаем Ему». «Нам нужно видеть Христа в ближних и служить им как служили бы самому Христу», сказал владыка. После воскресной литургии за обедом владыка Арсений говорил о Церкви в ее Богочеловеческом, а значит вечном и историческом, небесном и земном, торжествующем и воинствующем проявлениях. Рассказав об особенностях условий жизни Финляндской православной церкви, об устроении приходской жизни, епископ сделал особый акцент на разъяснении свойств Церкви, которые все православные христиане исповедуют в Символе веры единство, святость, соборность (кафоличность), апостоличность. Отрадно отметить, что в храме в эти дни были не только русские, что прихожане-финны также сочли этот праздник своим, общим с братьями и сестрами. Богослужения совершались на церковнославянском и финском языках. Но и не только в этом наглядно проявилась, пусть в очень маленьком масштабе, кафолическая, вселенская природа Церкви, о которой говорил владыка. На праздник приехали люди из разных городов Финляндии. Были на нем также те, кто хранит православную традицию уже не в одном поколении. Все это ощущалось как знаки единства Церкви, соединяющей языки, пространства, поколения. Во вселенской Церкви Христовой есть все, свидетельствовал епископ Арсений гостям праздника. От нас же Господь ждет, чтобы мы не потеряли, сохранили хотя бы то малое, что мы способны принять из ее даров частицу Евхаристии, согревшее сердце услышанное слово, человека, ставшего нам братом или сестрой по вере... «Верный в малом во многом верен». священник Виктор Максимовский\n13 13 OULUN SEURAKUNTA n ortodoksinen seurakunta, Nummikatu 30 B 10, 90100, p. (08) , fax (08)375986, sähköposti: Kirkkoherra Raimo Kiiskinen, p. (08) , II pappi Kuisma Suopela, p. (016) , Kanttori Laura Aho, p II kanttori Helena Matsi, p Nuoriso- ja diakoniatyöntekijä Petri Aho, p OULU Pyhän Kolminaisuuden katedraali Torikatu 74 Isännöitsijä Kari Vasko p La klo 18 Vigilia ja Jeesuksen rukouspalvelus Su klo 10 Liturgia Ke klo 18 Ehtoopalvelus ja Jeesuksen rukouspalvelus La klo 18 Vigilia ja Jeesuksen rukouspalvelus Su klo 10 Liturgia Ke klo 18 Ehtoopalvelus ja Jeesuksen rukouspalvelus La klo 18 Vigilia ja Jeesuksen rukouspalvelus Su klo 10 Liturgia Ke klo 18 Ehtoopalvelus ja Jeesuksen rukouspalvelus La klo 18 Vigilia ja Jeesuksen rukouspalvelus Su klo 10 Liturgia Ke klo 18 Ehtoopalvelus ja Jeesuksen rukouspalvelus La klo 18 Vigilia ja Jeesuksen rukouspalvelus Su klo 10 Liturgia Ke klo 18 Ehtoopalvelus ja Jeesuksen rukouspalvelus La klo 18 Vigilia ja Jeesuksen rukouspalvelus Su klo 10 Liturgia ja kiitosrukouspalvelus, pyhä Nikolaos, itsenäisyyspäivä Ke Ehtoopalvelus ja Jeesuksen rukouspalvelus La klo 18 Vigilia ja Jeesuksen rukouspalvelus Su klo 10 Liturgia Ke klo 18 Ehtoopalvelus ja Jeesuksen rukouspalvelus La klo 18 Vigilia ja Tapahtumakalenteri loka-, marrasja joulukuussa 2009 Jeesuksen rukouspalvelus Su klo 10 Liturgia ja seurakuntakeskuksen siunaus Ke klo 18 Ehtoopalvelus ja Jeesuksen rukouspalvelus To klo 16 Jouluaaton suuri ehtoopalvelus To klo 23 Aamupalvelus ja liturgia, Kristuksen syntymä Pe klo 16 Joulupäivän suuri ehtoopalvelus La klo 18 Vigilia ja Jeesuksen rukouspalvelus Su klo 10 Liturgia Ke klo 18 Ehtoopalvelus ja Jeesuksen rukouspalvelus To klo 20 Kokoöinen jumalanpalvelus MUHOS Kristuksen kirkastumisen rukoushuone Kärpäntie 1 Isännöitsijä Seija Pirttikoski p La klo 10 Liturgia La klo 10 Liturgia To klo 9 Kuninkaalliset hetket VIHANTI Jumalanäidin suojeluksen rukoushuone Vanha ntie 26 Isännöitsijä Heikki Hilakivi p La klo 10 Liturgia, Karjalan valistajat La klo 10 Liturgia La klo 10 Liturgia RAAHE Jumalanäidin temppeliin käymisen rukoushuone Brahenkatu 2 Isännöitsijä Lea Kuusirati p. (08) Pe klo 18 Suuri ehtoopalvelus La Vedenpyhitys ja liturgia, Jumalanäidin temppeliintuominen KEMI Johannes Kastajan kirkko Lehtokatu 31 Isännöitsijä Martti Takalo p Ke klo 18 Akatistos La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia Pe klo 18 Vigilia La klo 9 Liturgia, Jumalanäidin temppeliintuominen Ke klo18 Rukouspalvelus La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia, pyhä Nikolaos, itsenäisyyspäivä Ke klo 18 Ehtoopalvelus ja joulun valmistusjuhla Pe klo 8 Liturgia, Kristuksen syntymäjuhla TORNIO Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko Lukiokatu 1 Isännöitsijä Antero Hyytiäinen p. (016) Ke klo 18 Akatistos La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia Ke klo 18 Rukouspalvelus Ke klo 18 Ehtoopalvelus La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia To klo 16 Jouluaaton suuri ehtoopalvelus Su klo 10 Liturgia HAUKIPUTAAN MARTINNIEMI Pietarin ja Paavalin sekä Arseni Konevitsalaisen rukoushuone Martinniementie 206 Isännöitsijä Timo Arhippainen p Pe klo 18 Vigilia La klo 10 Liturgia, Karjalan valistajien juhla La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 10 Liturgia TERVOLAN VAREJOKI Pyhittäjä Trifon Petsamolaisen rukoushuone Tsasounantie 34 Isännöitsijä Anja Suopela p. (016) La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia Ma klo 18 Vigilia Ti klo 10 Vedenpyhitys ja liturgia, temppelin juhla To klo 13 Jouluaaton suuri ehtoopalvelus PUDASJÄRVI Ev.lut. seurakuntatalo Su klo 10 Liturgia TAIVALKOSKI Ev.lut. seurakuntatalo Su klo 10 Liturgia KUUSAMO Ev.lut. seurakuntatalo Su klo 10 Liturgia Niin monta kuin teitä on Kristukseen kastettu Alisa Rosafina Kokko, Kiiminki Alisa Elena Emilia Hiltula, Anna Sofia Hänninen, Mika Niklas Kayo, Vilho Väinämö Konu, Tuukka Heikki Lehtonen, Sofia Katariina Pelkonen, Otto Heikki Ilmari Santasaari, Oona Maria Hannele Setälä, Herra vihi heidät kunnialla ja jaloudella Juha Kullervo Huhtala ja Helvi Irene Kaijala, Haukipudas Kari Jouko Paakkola ja Maarit Kristiina Potapoff, Jari Matti Johannes Salin ja Reija Päivikki Tuomaala, Muhos Juha Matias Vuorenmaa ja Katja Helena Kakko, Kemi Ikuinen muisto Erkki Ilmari Forss 79 v. Raimo Grigorius Jeshoi 65 v. Markku Klytseroff 67 v. Tervola Aleksander Kuopiola 83 v. Muhos Benjamin Matias Lahti 28 v. Erkki Laine 76 v. Kemi Oiva Olavi Pitola 82 v. Arvi Shemeikka 77 v. Tornio Tervetuloa seurakuntaan Virva Tuulikki Guttorm- Noyes, Avalon Sierra ja Coral Elyssa Noyes, Joonas Benjami Hiljanen, Alesia Elisa Kakkinen, Mary-Ann, Mika Niklas ja Kirkko televisiossa La klo 11 Toisen joulupäivän liturgia pyhän Nikolaoksen katedraalista Kuopiosta. Toimittaa arkkipiispa Leo. YLE TV 1 Ortodoksiset jumalanpalvelukset Su klo 11 Liturgia, profeetta Eliaan kirkko, Ilomantsi Su klo 11 Liturgia, pyhän Nikolaoksen katedraali, Kuopio Su klo 11 Liturgia, Johannes Kastajan kirkko, Polvijärvi Su klo 11 Liturgia, pyhän Nikolaoksen kirkko, Vaasa To klo 18 Jouluaaton rukoushetki, Jumalanäidin suojeluksen kirkko, Lappeenranta Pe klo 8 Liturgia, pyhän Nikolaoksen kirkko, Joensuu Ortodoksiset hartaudet Yle radio 1 Aamuhartaus klo 6.15 ja 7.50 La Kirkkoherra Matti Wallgrén, Vaasa La Metropoliitta Panteleimon, Iltahartaus klo Ti Uskonnonopettaja Makarios Lehtimäki, Kuopio Ti Rovasti Andreas Hjertberg, Kuopio\n14 14 Tapahtumakalenteri loka-, marras- ja joulukuussa 2009 Olga Kayo Joonas Antti Petteri Kiiski, Säde Hellevi Klytseroff, Tervola Nina Maaret Konkari, Yulia Koptelova, Igor Laitinen, Pinja Aurora Lehtonen, Seija Hannele Maria Leinonen, Pudasjärvi Niko Jan Lintula, Kari Ilari Mäki, Kempele Heidi Maria Kristiina Määttä, Katariina Sutinen, Pudasjärvi Aija Fredrika Tena, Oulainen Pirjo Maria Teppo, Pauli Olavi Terho, Lauri Olavi Viheriäinen, Kemi Pirkko Inkeri Vilokki, Kemin lastenkerho (Kemin kirkossa, Lehtokatu 31) Ke klo Ke klo Ke klo 18 Joulujuhla Tornion lastenkerho (Tornion kirkossa, Lukiokatu 1) Ke klo Ke klo Ke klo Miestenpiiri Kemin kirkossa ma klo 18 Martinniemen tiistaiseura Joulunvalmistusjuhla Onnelassa ke KAJAANIN SEURAKUNTA Kajaanin ortodoksinen seurakunta, Väinämöisenkatu 29, Kajaani. Kirkkoherranvirasto avoinna ti, to ja pe ja puh Virkatodistusten tilaukset puh. (08) tai sähköpostilla Ajantasaisia uutisia, tapahtumia ja ilmoituksia voi seurata seurakunnan kotisivuilla osoitteessa Kirkkoherra Pentti Hakkarainen, p. (08) , (08) (koti) Kanttori Hannakaisa Mönttinen, p KAJAANI Kristuksen kirkastumisen kirkko Kirkkokatu 17 Isännöitsijä Markku Mustonen p La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Ehtoopalvelus, metropoliitta Panteleimon Su klo 10 Liturgia, metropoliitta Panteleimon Pe klo 18 Neitseen Marian temppeliin tuomisen juhlan vigilia La klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Itsenäisyyspäivän juhlavigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia To klo 18 Rotarien jouluhartaus To klo 12 Kristuksen syntymäjuhlan suuri ehtoopalvelus Pe klo 7 Aamupalvelus ja liturgia SOTKAMO Jumalansynnyttäjän suojeluksen kirkko Rauhantie 13 Isännöitsijä Vappu Korhonen p La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia KUHMO Karjalan valistajien kirkko Koulukatu 47 Isännöitsijä Martti Palviainen p Pe klo 18 Karjalan valistajien juhlan vigilia ja yhteinen litania La klo 10 Vedenpyhitys, liturgia ja ristisaatto To klo 23 Kristuksen syntymäjuhlan aamupalvelus ja liturgia PALTAMO Jumalanäidin kuolonuneen nukkumisen rukoushuone Talonpojantie 3 Isännöitsijä Liisa Mähönen p. (08) Su klo 10 Liturgia ÄMMÄNSAARI Pyhän ristin rukoushuone Keskuskatu 1 Isännöitsijä Ritva Ivanoff p La klo 18 Ehtoopalvelus La klo 18 Ehtoopalvelus KUIVAJÄRVI Pyhän Nikolaoksen rukoushuone Kuivajärventie 196 Isännöitsijä Jyrki Huovinen p La klo 10 Liturgia, Jumalanäidin temppeliinkäyminen La klo 18 Ehtoopalvelus Su klo 10 Liturgia Kristukseen kastetut Hilla Maria Tiensyrjä, Kajaani Lene Tilda Elina Kontio, Kajaani Valtteri Matias Pikkarainen, Kuhmo Verneri Topias Pikkarainen, Kuhmo Elias Juntunen, Kuhmo Olivia Enni Elisabeth Tossavainen, Kuhmo Herra, vihi heidät kunnialla ja jaloudella Jyrki Juhani Nilosaari ja Päivi Johanna Taskinen, Sotkamo Ikuinen muisto Vera Pores, 96 v. Hannes Mönttinen, 84 v. Väinö Parmonen, 75 v. Tervetuloa seurakuntaan Kristiina Kärkkäinen, Kajaani Mervi Hannele Oikarinen, Kajaani Tilaisuudet ja tapahtumat Pe klo 15 Juhlakirjan julkistaminen Kajaanin kirjastossa, Elias-salissa Su klo14 Kajaanin Kristuksen kirkastumisen kirkon 50-vuotisjuhla n yliopiston Kajaanin opettajainkoulutuslaitoksen Normaalikoulun juhlasalissa os. Seminaarinkatu 2, Kajaani. Juhlapuheen pitää n läänin maaherra Eino Siuruainen Lastenkerhot Kajaanin lastenkerho kerhohuoneella os. Väinämöisenkatu 29 torstaina klo 17: , , ja Ohjaaja Tarja Hukkanen p kerho Sotkamon ev lut seurakuntatalon takkahuoneessa os. Kainuuntie 39 lauantaina klo 12: , , , ja Ohjaaja Andra Aldea-Partanen p Kassia naistenpiiri ja tiistaiseurat Kokoontumisista ilmoitetaan paikallislehdissä. Virkatodistusten tilaukset puh. (08) tai sähköpostilla Päivitettyjä uutisia, tapahtumia ja ilmoituksia voi seurata seurakunnan kotisivuilla osoitteessa KIURUVEDEN SEURAKUNTA Kiuruveden ortodoksinen seurakunta, Niemistenkatu 6, Kiuruvesi p./fax (017) , Virasto avoinna ke klo Kirkkoherra Antero Petsalo, Luhtapolku 3, Kiuruvesi Gsm , KIURUVESI Pyhän Nikolaoksen kirkko Niemistenkatu 6 Isännöitsijä Sinikka Salolahti P Pe klo 18 Vigilia La klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia Pe klo 18 Vigilia La klo 10 Liturgia, Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian temppeliinkäyminen La klo 18 Vigilia, Nikolaosjuhla Su klo 9.30 Vedenpyhitys ja liturgia, kirkon praasniekka, litania Karjalaan jääneiden muistomerkillä La klo 18 Ehtoopalvelus To klo 15 Suuri ehtoopalvelus, jouluaatto Pe klo 9 Aamupalvelus ja liturgia, Herramme Jeesuksen Kristuksen syntymä Muut tilaisuudet To klo 10 Karjalaisten Sotkamon lasten- ja nuortentarinakerho srk-salissa Ti klo Kiuruveden tiistaiseura srk-salissa Ti klo Kiuruveden tiistaiseura srk-salissa To klo 17 Ikonipiiri ikonimaalaushuoneessa KARVOSKYLÄ Kristuksen kirkastumisen kirkko Jokikyläntie 7 Isännöitsijä Jarmo Pylkkönen p Su klo 10 Liturgia La klo 18 Ehtoopalvelus Su klo 10 Liturgia Su klo 10 Liturgia Muut tilaisuudet La klo 16 Samovaarikerho Karvoskylän kirkossa Ti klo 18 Kalajokilaakson tiistaiseura Karvoskylän kirkossa La klo 15 Samovaarikerho Karvoskylän kirkossa PYHÄSALMI Profeetta Elian rukoushuone Vesitornintie 15 Isännöitsijä Marja-Leena Maksimainen p Su klo 10 Liturgia Su klo 10 Liturgia Muut tilaisuudet Ke klo 13 Pyhäjärven tiistaiseura Sylvi Pesosella, Vesitornintie 3 C 15, Pyhäsalmi La Retki Kiuruvedelle vigiliaan ja Nikolaosjuhlaan. Tiedustelut ja ilmoittautumiset Marja-Leenalle puh KYTÖKYLÄ Jumaläidin syntymän rukoushuone Kytökyläntie 724 Isännöitsijä Pekka Hytönen p Su klo 10 Liturgia La klo 10 Liturgia SÄILYTTÄKÄÄ TÄMÄ LEH- TI. Tulemme vähentämään ilmoittelua paikallislehdissä. Vain muutoksista ilmoitetaan. Ikuinen muisto Markus Nieminen, 60 v, Pyhäjärvi Paavali Seppä, 81 v, Pyhäntä\n15 Tapahtumakalenteri loka-, marras- ja joulukuussa Tervetuloa seurakuntaan Paula Lyhykäinen, Sievi Tuija Tertsunen, Kiuruvesi Petri Härkönen, Kiuruvesi Tuohuskerho Lapsille ja nuorille, kokoontuu Kiuruvedellä kirkon seurakuntasalissa joka toinen torstai klo Tuohuskerhoa ohjaa Outi Petsalo. Ikonipiiri Kansalaisopiston ikonipiiri kokoontuu joka toinen torstai klo 17 ikonimaalaushuoneessa kirkon yläkerrassa. Tervetuloa uudet maalarit mukaan toimintaan. Isä Anteron sielunhoitotunnit kirkossa keskiviikkoisin klo Virkatodistukset tulee tilata n ortodoksisesta seurakunnasta ma - pe klo 9-12 p. (08) , Seurakunnan kotisivut löytyvät osoitteesta kirkko_palvelee/srk/kiuruvesi VAASAN SEURAKUNTA Kirkkoherranvirasto on avoinna keskiviikkoisin klo (suurina juhlapyhinä suljettu). Osoite on Koulukatu 45, Vaasa. Puh(06) , faksi (06) Sähköpostiosoite on fi Virkatodistukset saa n ortodoksisesta seurakunnasta, puh. (08) tai sähköpostilla Kirkkoherra Matti Wallgrén, puh sähköpostiosoite on ort.fi ja vt. kanttori Jenni Seuraavan numeron PÄIVITETYT TIEDOT toimitussihteerille viimeistään tiistaina Hakkarainen sähköpostiposoite puh VAASA Pyhän Nikolaoksen kirkko Kasarmintori Isännöitsijä Max-Sebastian Kalinainen p Pe klo 18 Vigilia, Karjalan Pyhittäjät ja valistajat La klo 10 Liturgia, Karjalan Pyhittäjät ja valistajat Ke klo 18 Ehtoopalvelus La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia Ke klo 18 Ehtoopalvelus Ke klo 18 Ehtoopalvelus Pe klo 18 Vigilia, Jumalansynnyttäjän Neitsen Marian temppeliinkäyminen La klo 10 Liturgia, Jumalansynnyttäjän Neitsen Marian temppeliinkäyminen Ke klo 18 Ehtoopalvelus Ke klo 18 Ehtoopalvelus Pe 5.12 klo 18 Vigilia, La 6.12 klo 10 Liturgia, Pyhän Nikolaoksen juhla Ke klo 18 Ehtoopalvelus Ke klo 18 Ehtoopalvelus Ke klo 18 Ehtoopalvelus Ke klo 16 Suuri ehtoonjälkeinen palvelus, Kristuksen syntymän aatto To klo 9 Aamupalvelus ja liturgia, Kristuksen syntymä KOKKOLA Pyhien Simeonin ja Hannan rukoushuone Katariinankatu 3 Isännöitsijä Nadeshda Kurki p Su klo 10 Liturgia Su klo 10 Liturgia, Kristuksen syntymän edellinen sunnuntai PIETARSAARI Pyhän profeetta Elian ja pyhän Annan rukoushuone Narsinkatu 2 Isännöitsijä Leif Sandvik p. (06) Su klo 10 Liturgia Su klo 10 Hetkipalvelus To klo 10 Liturgia, Kristuksen syntymän aatto LAPUA Pyhittäjä Serafim Sarovilaisen rukoushuone Koulukatu 7 Isännöitsijä Hannu Korkeamäki p. (06) Su klo 10 Liturgia La klo 10 Liturgia SEINÄJOKI Seinäjoen ev.lut. seurakuntasali Alakuljunkatu 2 Su klo 10 Liturgia Kristukseen kastetut Kianna Soininen Herra, vihi heidät kunnialla ja jaloudella Simo Matias Vasanoja ja Anneli Helena Haga, Pietarsaari Ikuinen muisto Luoma Raakel, 84 v. Merkku Veijo 66 v. Åström Meeri 80 v. Tervetuloa seurakuntaan Ahlström Carl Hollen Daniel Juurakko Salme Lösönen Mari Matveinen Markku Majasaari Terhi Moisio Carina, Emma och Ida Mäenpää Mika Salo Helena Sulku Juhani Suuronen Stefan Pyykkönen Emma Välilä Angelica Väänänen Joel Vuosilomat Kirkkoherra Matti Wallgren on vuosilomalla Sijaisena pastori Juhani Itkonen puh: LAPIN SEURAKUNTA Ounasvaarantie 16, Rovaniemi. Puh: (016) , Kanslia avoinna: Ti Kanslian puhelinpäivystys: Ma-pe Virkatodistustilaukset sähköpostitse kanslian ollessa suljettuna. Kirkkoherra Viatcheslav (Slava) Skopets, p Kanttori Kai Tulehmo, p Matkapappi Kauko Makkonen, Matkakanttori Erkki Lumisalmi, p ROVANIEMI Pyhän Apostoli Andreaksen kirkko Ounasvaarantie 16 Isännöitsijä Leena Aura p Su klo 10 Liturgia, lasten kerho La klo 18 Vigilia Ke klo 18 Ehtoopalvelus, ortodoksia-kerho Pe klo 18 Vigilia, Jumalan äidin temppelissä käyminen La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia Su klo 16 Ehtoopalvelus ja vedenpyhitys, kirkon praasniekka Ma klo 10 Liturgia, p. apostoli Andreaksen päivä La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia, lastenkerho Ke klo 18 Ehtoopalvelus, ortodoksia-kerho La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia To klo 14 Ehtoopalvelus, Kristuksen syntymäjuhlan aatto Pe klo Aamupalvelus ja liturgia, Kristuksen syntymäjuhla La klo 10 Liturgia, kirkkoslaavi/suomi To klo Rukoushetki, Uusi vuosi KEMIJÄRVI Kemijärven ev.lut. seurakunnan kerhotalo (entinen pappila) Su klo 10 Liturgia SODANKYLÄ Sodankylän ev.lut. seurakuntatalon kappeli La klo 10 Liturgia, Jumalanäidin temppelissä käyminen IVALO Pyhän Nikolaoksen kirkko Rantatie 22 Isännöitsijä Aulikki Lumisalmi p. (016) La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia Ke klo 10 Liturgia, koululaisjumalanpalvelus, isä Slava La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia, metropoliitta Panteleimon La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia, vedenpyhitys, praasniekka, itsenäisyyspäivä To klo 16 Ehtoopalvelus, Kristuksen syntymäjuhlan aatto Pe klo 10 Liturgia, Herramme Jeesuksen Kristuksen syntymä To klo 18 Rukoushetki, uuden vuoden aatto SEVETTIJÄRVI Pyhän Trifon Petsamolaisen kirkko Sevettijärventie 9065 Isännöitsijä Uljaana Kiviniemi p Pe klo 18 Vigilia La klo 10 Liturgia, seurakuntatilaisuus, Karjalan valistajien yhteinen juhla Ti klo 10 Liturgia, isä Slava La klo 18 Ehtoopalvelus Su klo 10 Liturgia Ma klo 18 Vigilia Su klo 10 Vedenpyhitys ja liturgia, praasniekka La klo 10 Liturgia NELLIM Pyhän kolminaisuuden ja pyhittäjä Trifon Petsamolaisen kirkko Siikajärventie 64 Isännöitsijä Helena Määttä p Pe klo 18 Ehtoopalvelus La klo 10 Liturgia, Jumalansynnyttäjän Neitseen Marian temppeliin tuominen La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia, seurakuntatilaisuus La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia KEVÄJÄRVI Pyhien Boriksen ja Glebin tsasouna Isännöitsijä Mikko Rantala p La klo 18 Vigilia Su klo 10 Liturgia MÄNNIKÖN PALVELUKOTI, IVALO La klo 10 Liturgia La klo 10 Liturgia\n16 16 Tapahtumakalenteri loka-, marras- ja joulukuussa 2009 Kuulutus Lapin ortodoksisen seurakunnan toinen lakisääteinen valtuuston kokous pidetään lauantaina klo seurakuntasalilla (Ounasvaarantie 16, Rovaniemi). Lisää tietoja: valtuuston puheenjohtaja Toini Sanila ( ) tai varapuheenjohtaja, kirkkoherra Slava Skopets ( ). Seurakuntatoimintaa Kirkkokuoro Kirkkokuoroharjoitukset torstaisin klo seurakuntasalilla. Kaikkia kirkkokuorosta kiinnostuneita pyydetään ottamaan yhteyttä seurakunnan kanttoriin Kai Tulehmoon ( ). Lähetyspiiri Lapin ortodoksisen seurakunnan Lähetyspiirin syystalven kokoontumisen ajat: ma klo 18.30, ma klo ja ma klo Kaikki ortodoksisesta lähetystyöstä kiinnostuneet ovat tervetulleita! Lähetyspiirin puheenjohtaja i. Slava Skopets ( ). Lastenkerho Lastenkerho pidetään kerran kuussa sunnuntain päivänä. Kerhon syystalven kokoontumisen ajan ovat: 1.11., (Puurojuhla). Kerho alkaa 9.45 seurakuntasalilla ja jatkuu kirkossa noin klo Kaikki 3-8 v. seurakuntalaiset ovat tervetulleita kerhon toimintaan! Lisää tietoja i. Slava Skopets ( ). Ortodoksia-kerho Tule syventämään tietämystäsi ortodoksisen kirkon elämästä. Ortodoksia-kerho on tarkoitettu kaikille ortodoksisesta teologiasta kiinnostuneille. Kerho pidetään kerran kuussa keskiviikkoisin Rovaniemen p. Andreaksen kirkossa. Kerho alkaa klo 18 ehtoopalveluksella ja jatkuu noin klo seurakuntasalilla. Kokoontumisen ajat: , Lisää tietoja i. Slava Skopets ( ). Tiistaiseura puheenjohtaja Inkeri Peuna, p Tiistaiseuran syystalven kokoontumisen ajat , , Diakoniatoimikunta Puheenjohtaja Maija Karvonen, p Naisten piiri Puheenjohtaja Kerttu Junnonen, p Ikonimaalauspiiri Rovaniemen alue Raili Arstila, p Kemijärven alue Ritva Imporanta, p Tapahtumat Pyhän apostoli Andreaksen kirkon vuosijuhla Rovaniemellä Su Klo 16 Ehtoopalvelus ja vedenpyhitys Klo Juhla seurakuntasalissa Ma Klo 10 Liturgia Klo Kahvitarjoilua seurakuntasalissa Pyhän Nikolaoksen kirkon vuosijuhla Ivalossa La Klo 18 Vigilia Pyhän Trifon Petsamolaisen kirkon vuosijuhla Sevettijärvellä Ma klo 18 Vigilia Su klo 10 Vedenpyhitys ja liturgia Kajaanin Kristuksen kirkastumisen kirkon 50-vuotisjuhla Lauantai Klo 18 Ehtoopalvelus ja litania, metropoliitta Panteleimon, papisto ja kirkkokansa Klo 19 Sotkamon kamarikuoron 30-vuotisjuhlakonsertti, puhe rovasti Jarmo Hakkarainen Sunnuntai Klo 10 Juhlaliturgia, metropoliitta Panteleimon, papisto ja kirkkokansa Klo 14 Kajaanin Kristuksen kirkastumisen kirkon 50-vuotisjuhla n yliopiston Kajaanin Harjoituskoulun juhlasalissa. Tervehdyssanat: Seurakunnanneuvoston varapuheenjohtaja LL Martti Hiltunen Juhlapuhe: n läänin maaherra Eino Siuruainen Ohjelmassa on lisäksi mm. Kajaanin ortodoksisen kirkkokuoron, Sotkamon kamarikuoron ja Kajaanin Mieslaulajien esitykset. Leenakaisa Sonny lausuu Anna Ahmatovan runoja. Tervehdykset: Kainuun Maakunta, Kainuun Prikaati, Kainuun Rajavartiosto,, Kajaanin kaupunki, Kajaanin ev lut seurakunta Päätössanat: kirkkoherra Pentti Hakkarainen. Karjalankielinen konsertti Muhoksella Koivu ja Tähti kulttuurikeskuksessa La klo 18 Esiintyjinä Hannu Brelo (solisti) ja Mika Tarkkonen ( haitari ) Liput 10 Järjestää: n seudun Salmikerho Jouluaskartelua n ortodoksinen seurakunta järjestää perinteisen joulukorttien askartelutapahtuman seurakuntasalissa (Torikatu 74) lauantaina klo Mikäli seurakuntasali ei ole valmis, järjestetään tapahtuma Nummikatu 30 B 10:ssä. Tapahtuma on tarkoitettu kaikenikäisille. Tarvikemaksuna perimme 2 /hlö tai 5 / perhe Lisätietoja seurakunnan nuoriso-, ja diakoniatyöntekijältä Petri Aholta p tai Su Klo 10 Liturgia ja vedenpyhitys Asianajotoimisto Outi Miettinen Pulkkilantie 5, Pulkkila p asianajomiettinen.fi www. asianajomiettinen.fi * Maksuton alkuneuvottelu * Asiakaskäynnit *Testamentit ja perunkirjoitukset Kempeleen tiistaiseuran kokoontumisillat Ke klo 18 osallistutaan ehtoopalvelukseen ssa Ti klo Joulunvalmistusjuhla Ritva ja Tapio Stillillä, Ollilantie 35, Kempele Etsitään Paimensanomia Etsitään Paimen Sanomien vuosikerran 1985 numeroita 4 ja 5. Jos jollakulla on kyseiset lehdet tallessa, niin pyydetään ottamaan yhteyttä n hiippakuntakansliaan, puh Paimen-Sanomat Julkaisija: n ortodoksisen hiippakunnan seurakunnat / Paimen-Sanomat ry Päätoimittaja: Metropoliitta Panteleimon P , fax , sähköposti: Toimitussihteeri: Marko Patronen Nummikatu 30 B 16, OULU P , fax , sähköposti: Lehden osoitteenmuutokset ja tilaukset: SEURAKUNTALAISTEN osoitteenmuutokset ja tilaukset omaan seurakuntaan MUUT osoitteenmuutokset ja tilaukset n ortodoksiseen hiippakuntaan, p , Ilmoitukset ja tilaushinnat: - ilmoitushinta 0,85 / pmm - tilaushinta 12 / vuosi muille kuin seurakuntien jäsenille - tilaajamaksut suoraan tilille: , mukaan maininta"paimen-sanomat" Pankki: Nordea Paino: Joutsen Median Painotalo, PL 52, OULU, p Seuraavan numeron PS 6/09 aineisto toimitussihteerille viimeistään tiistaina Seuraava numero ilmestyy joulukuussa 2009