Open kolo: 2010\nSiunauksellista uutta vuotta 2011!\nVieköön vanha vuosi sen,\nmikä kiristää, ahdistaa,\nmitä taakkana kantanut olen.\nSäilyttäköön tuleva sen,\nmitä eniten rakastan,\nkun tulevaa polkua polen.\nTuokoon uusi tullessaan\nrauhan, ilon, onnen,\nsen mitä toivon, kaipaan, anon.\nVuosi uusi, tuntematon,\nvielä kuin valkoinen kangas,\nmutta kohta sen näen: valon!\nOlin kummityttöäni viemässä tänään laskettelemaan Himokselle. Jo Jämsää lähestyttäessä venäläisrekisterissä olevat autot lisääntyivät liikenteessä ja itse kaupunki tuntui vilisevän itärajan takaista väkeä. Virolaisia kuului olevan myös runsaasti.\nHimoksen laskettelukeskuksen parkkipaikalla joka toinen auto oli itärekisterissä. Tytöt kertoivat rinteessä kuuluneen enemmän venäjää kuin suomea. Minä humputin sillä aikaa kaupungilla ja kävin syömässä. Ravintolassa tunsin kuuluvani vähemmistöön, kun kaikki muut asiakkaat puhuivat по русски!\nOk juttu, että venäläiset viettävät uutta vuotta meillä maksaen palveluista ja tekemällä ostoksia. Tuntui vain hassulta: Ihan niin kuin yhtäkkiä olisin käväissyt ulkomailla!\nLähettänyt Jaana klo 22.32 Ei kommentteja:\nTänään iltapäivällä lähdin pitkälle kävelylenkille ja poikkesin tullessa äitini luo. Siellä oli sisareni tytöt kyläilemässä ja mummin joulua katsomassa. Olivat pelanneet sikaa (mummin lempipeli) jo monta kertaa.\nTytöt soittivat nelikätisesti meille joululaulun, jonka aattona olivat esittäneet jouluvieraille, ja sen jälkeen laulettiin. Emma halusi Juicen Sian, ja Annan sekä minun mielestä se oli ihan kamala. Laulettiin kuitenkin ja sanathan siinä on osuvat, vaikka karmea onkin. Sitten lauloimme melkein kurkkumme käheäksi monta joululaulua. Annalla on todella kaunis ääni ja Emmakin laulaa ihan mukavasti. Mummista oli mukavaa, kun olimme kaikki siellä ja hän otti valokuvia.\nKävelin kotiin ja nyt olen puuhastellut kotiaskareita. Kiva, kun on kerrankin aikaa ihan tavallisille asioille.\nLähettänyt Jaana klo 16.25 Ei kommentteja:\nJoulunpyhät on ohi ja ihana arki alkanut. Lomaa on vielä runsaasti jäljellä, joten olo on mitä mukavin. Tänään Kari lähti maalle "bisneksien" pariin eli hoitamaan taloyhtiön ja kyläyhdistyksen asioita. Minä sain iltapäivällä aikaiseksi pestä koneellisen pyykkiä ja tehdä vähän ompelutöitä.\nPari vuotta sitten vaihdoin ruokapöydän ja nykyinen on hieman pienempi kuin entinen. Minulla on ollut vain yksi sopiva liina siihen, kun muut ovat olleet liian isoja. Tänään sain vihdoin pienennettyä kaksi valkoista pöytäliinaa ja olen niin tyytyväinen itseeni. Vanha ompelukonekin (polkukoneesta seuraava!) pelitti oikein hyvin. Nyt on sitten uudeksi vuodeksi ruokapöytään liinoja, joita liata!\nSoitin myös ystävälleni, josta en ollut kuullut vähään aikaan mitään. Juttelimme pitkän kaavan mukaan ja oli kiva vaihtaa kuulumiset joulusta.\nNyt aion vain laiskotella, lukea ja vähän kutoa villasukkia. Ihanaa tehdä näitä asioita ajoissa. Työaikana ehdin näiden puuhien pariin vasta iltamyöhällä ja aina on huono omatunto siitä, että pitäisi oikeasti olla jo nukkumassa.\nKyllä loma on mukavaa!!!\nEipä ehtinyt Korvatunturille poro,\nkun iski meidän taloomme jouluvoro:\nMummoilta ovikoristeet mukaansa vei,\nrapusta sammutuspeitteitä, ja sitten, hei,\npuuttuupa minultakin jotain, kappas,\nuksestani enkelin, mokoma, nappas.\nSuuresti paheksumme mokomaa tekoa,\ntaitaapa pääsi olla ihan sekoa.\nTulkoon sulle teostasi hammassärky, poru!\nTosi on tää juttu eikä mikään joululoru.\nPs. Nuoret olivat juhlineet tapaninpäivän vastaisena yönä ja tehneet tuiterissa pöhköyksiä! Tällaisessa rauhallisessa taloyhtiössä asia aiheutti hämmennystä. Meille naapuri kertoi aamulla ja silloin vasta huomasin, että meiltäkin puuttui ovesta jotain. No, tekijät ovat tiedossa! Laitoin alaoveen rosvolle lapun, jotta hän loppiaisen jälkeen osaisi tulla hakemaan loputkin joulukoristeet! Tai annan rahana, että saa ostaa ensi jouluksi ihan omat, ettei tarvitse mummoilta pölliä!\nItseäni asia lähinnä huvittaa, mutta vanhemmat ihmiset olivat ihan aiheesta harmissaan.\nLähettänyt Jaana klo 19.00 Ei kommentteja:\nAattosauna kynttilän valossa, joulurauhan julistuksen kuunteleminen ja sen jälkeen sävelin "Taas kaikki kauniit muistot", hautausmaalla isän haudalle kynttilät satojen muiden kynttilän liekkien kera kertomaan kaipauksesta, joulupäivällinen maukkaiden Karin loihtimien herkkujen ääressä ja myöhäisilta joululauluja kuunnellen sekä paketteja availlen, yöllä pukin tuoman kaukoputken läpi kuuta ihaillen (Kiitos sinne Helsinkiin, Jukka, avustasi pukille!)...\nJouluaamuna aikainen herätys kirkkoon, "Maa on niin kaunis" kynttilät kädessä vaeltaen, kotona vielä takaisin peiton alle ja ihanat unet pitkälle iltapäivään ja sitten vain oleilua, nauttimista, jouluisia säveliä, hyvää ruokaa ja nameja, joulun kiireetöntä tunnelmaa...\nTapanina ajelu lumisateen keskellä, perheen kanssa yhdessä oloa, kuusen katveessa hiljaa olemista ajatusten levätessä kynttilän liekkiä katsellen...\nJOULU - IHANA!\nJoulun iloa ja rauhaa kaikille!\nKatselen pientä kynttilää,\nse kaunista loistetta suo.\nPienet ja isot ihmiset\nse johdattaa Jeesuksen luo.\nse hiukkasen lämmittää.\nSeimi, Joosef ja Maria\njo silmiimme häämöttää.\nniin lempeä on sen valo.\nNäetkö enkelit yllämme?\nTäyttyy laulusta koko talo.\nsen viesti mua lohduttaa:\nMeitä kaikkia hyvä Jumala\nniin paljon rakastaa.\nLähettänyt Jaana klo 17.11 Ei kommentteja:\nJoulun iloa välittämässä\nKuorollamme on iät ja ajat ollut tapana vierailla joulun alla sairaalassa ja vanhainkodilla. Tänään oli se päivä. Koulun joulukirkon jälkeen saattelin oppilaat joululomalle ja suljin koulun ovet kahdeksi ja puoleksi viikoksi. Sitten ehdin juuri kotiin syömään ja puolen tunnin kuoron harjoituksiin. Sen jälkeen lähdimme "kierrokselle".\nKummassakin paikassa oli ystävällinen vastaanotto. Seurakunnasta piti olla mukana pappi, mutta hän oli sairastunut, joten vedimme tilaisuuden vähän ex tempore omalla väellä. Ihan hyvä siitä tuli. Laulutkin sujuivat ok. Sairaalassa saimme kahvit ja sitten suuntasimme vanhainkodille. Siellä lauloimme kolmessa paikassa.\nVaikka vähän tökkii lähteä omien joulukiireiden keskeltä kuoron hommiin, niin palatessa tuntuu aina mukavalta: Olen saanut olla tuomassa joulua niille, joille elämä tällä hetkellä näyttää varjoisat kasvonsa. Eräs kuoroystäväni sanoikin kauniisti, että hänelle tämä retki on aina tärkein asia joulussa.\nLaulamisten jälkeen olen käynyt kaupoissa ostamassa viimeiset puuttuvat asiat. Huomenna on ruuanlaittopäivä aamusta alkaen. Illalla käymme tervehtimässä vielä Karin vanhempia ja sitten toivottavasti voi keskittyä omaan jouluun.\nLähettänyt Jaana klo 19.51 Ei kommentteja:\nOskar Merikannon laulu "Joulu tullut on" soi mielessä: Tulin koulusta SIIVOTTUUN kotiin! Ihanaa! Aivan sellainen tunne, että joulu olisi tullut oikeasti. Raikas tuoksu ja niin siistiä. Auta armias sitä, joka nyt sotkee heti paikat!\nSunnuntaina meille tuotiin joulukuusi sisälle ja nyt se on koristeltukin. Nautin siitä, että voi rauhoittua jo hyvissä ajoin joulun tunnelmaan. Kuusi ei ollut ihan sellainen kuin kuvittelimme. Metsässä lumen alla ja jäätyneenä on vaikea saada oikeaa kuvaa. Olisi pitänyt jo sulan maan aikana käydä katsomassa. Mutta nyt koristeltuna se on ihan hieno kuusi! Minä ainakin olen varsin tyytyväinen. Karin rima kuusen suhteen on niin korkealla, että hänen mielestään olisi tietysti voinut parempikin olla...\nOlen tosi väsynyt ja odotan huomista loman alkua. Onkohan koskaan joulun alus ollut näin kiireinen? Nyt istun alas hetkeksi ja vain nautin kuusen katveessa. Kyllä ne jouluhommat voivat hetken odottaa!\nLähettänyt Jaana klo 19.26 Ei kommentteja:\nKuuntelin eilen radiosta ohjelmaa Suoraa puhetta: Jumalaa ei ole. Siinä ns. uskonnottomat väittivät uskovien ihmisten hyvien tekojen perustaksi pelon. Kuuntelin kummeksuen koko jutun. Ohjelmaan sai myös soittaa. Jos ei olisi vieraita ollut tulossa, olisin ehkä soittanutkin.\nEniten minua risoi uskonnottomien määritelmä esim. ev.luterilaisten moraalista. Eräs henkilö ottikin soittaessaan kantaa siihen. Minustakin tuntui kummalta, että uskonnottomat määrittelevät minun moraalini. Enhän minäkään ryhdy julkisesti kertomaan, millainen on ateistin moraalikäsitys, kun en siitä mitään tiedä. Määritelköön jokainen ryhmä itse omat asiansa.\nOhjelmassa tuotiin esiin, että uskovien hyvät teot perustuvat helvetin pelkoon. Voi sentään! Kyllä olivat huonosti opiskelleet kristittyjen pyhän kirjan.\nKuun alussa ostelin joulukorteiksi Syöpäyhdistyksen, Luonnonsuojeluliiton, Unicefin ja SPR:n kortteja, kuten olen tehnyt monena vuonna. Tänään sitten "helvetin pelossa" kävin nettipankissa laittamassa rahaa hyväntekeväisyyteen kuten ennenkin.\nTuli hyvä mieli, että voi auttaa. Sen saman mielen voi saada verenluovutuksesta, antamalla vaatteita keräyksiin, auttamalla mummoa kotitöissä, käymällä katsomassa vanhuksia laitoksissa jne. Eikä takana kyllä ole mikään pelko vaan puhdas halu auttaa: Minua on autettu, kun olen apua tarvinnut. Nyt voin tehdä saman toisille!\nLähettänyt Jaana klo 12.28 Ei kommentteja:\n...Livekala, kakut, joulupuuro,\nkutsulle ei saa nyt olla kuuro.\nNäin lauletaan vanhassa joululaulussa Juhla on verraton. Ei oltu kuuroja! Ihanaa lipeäkalaa oli tarjolla tänään ja kyllä se maistuikin hyvältä. Viime kerrasta olikin jo kokonainen vuosi! Ulkona paukkui pakkanen ja kova viima viuhui, mutta sisällä oli lämpöinen tunnelma.\nMinä sain tuliaisina suklaalevyn ja Kari solmion made in China. Viimeeksi mainittu oli jouluaiheinen ja kun siitä painoi, alkoi kuulua joululauluja ja tontun lakkiin syttyi valo. Onneksi äänentoisto hajosi melkein heti kättelyssä. Muuten solmiota voi kyllä aattona välkkyvän tonttulakin kera pitää . Ihan hauska kapistus!\nIllalla lähdimme vielä joulukonserttiin, jossa esiintyi kaksi kuoroa. Muuten oli mukavaa, mutta koko juttu oli vain liian pitkä. Juontajan höpinöistä olisi voinut leikata puolet pois. Itse kuorot lauloivat hyvin.\nNyt vain oleillaan...\nLähettänyt Jaana klo 20.59 Ei kommentteja:\nTänään raahasin äidin vintiltä joulumatot alas, piiskasin ja tuuletin valmiiksi. Hän on vielä sitä sukupolvea, että on jouluverhoja ja -mattoja. Niitä sitten veivataan edestakaisin! Onneksi hän on suostunut ottamaan siivoojat, jotka tekevät maanantaina muun.\nMe valmistelemme lauantaita. Silloin tulee sukua meille "Lipeäkalakutsuille". Kari tekee uunissa ihanaa lipeäkalaa, ja valkokastikkeen sekä mausteiden kanssa se on niin hyvää! Ainoastaan haju on vähän epämiellyttävä.\nKunhan saisin tämän huushollin järjestykseen. Tuoleilla on vaatteita juhlan ja konsertin jäljiltä ja pöydillä ajelehtivaa tavaraa. Muuten en aio siivota mitään, sillä tiistaina on joulusiivous.\nLipeäkalakutsut joulun alla ovat meillä pitkä perinne. Olisikohan jo kymmenes kerta vai ollaanko järjestetty kauemminkin? Siitä oikeastaan alkaa joulu, sillä haluan rauhoittua jo aikaisin joulun viettoon. Pientä puuhaa on tietekin joulurauhan julistukseen asti, mutta "suuret linjat" pitää tehdä ajoissa. Tarkoitan tällä sitä kaameaa joulusiivousta! Olenkin sen ulkoistanut jo yhdeksän vuoden ajan. Sen jälkeen kaikki alkaa olla jo valmista rauhoittumiselle ja joulun tulolle.\nLähettänyt Jaana klo 17.03 Ei kommentteja:\nKedolla vartioimassa yöllä laumaansa paimenet,\n(Ja juuri valahtaa päähine yhdeltä!)\nsauvat tanassa puolustavat lampaitaan.\n(Kohta huitaistaan sauvalla enkeliä päähän!)\nKunnes enkelin ilmestyminen seisauttaa kaiken\n(Enkelillä PUNAISET sukat!)\nja kirkas laulu kiirii kedolla.\n(No, nyt ne harppasi yhden säkeistön yli!)\n"Nyt Betlehemiin, siellä me näemme sen, minkä Herra meille ilmoitti!"\n(Muistaisivat nyt polvistua kauniisti, ettei peppu laahaa maata.)\n"Kunnia Jumalalle korkeuksissa..."\n(Yhden enkelin mekko väärin päin!)\nJa Betlehemissä Maria, Joosef ja pieni vastasyntynyt tallin hämärässä.\n(Kunpa ei kukaan pyörtyisi, kun jännittävät niin kovasti!)\nMaassa rauha ja ihmisillä hyvä tahto!\nKYLLÄ SE HIENOSTI SUJUU ILLALLA JUHLASSA, KUN KENRAALIHARJOITUSKIN MENI NÄIN MALLIKKAASTI!\nJa niinhän se sujuikin! Joulujuhla on nyt ohi ja olen ihan pyörällä päästäni. Meidän ammatissamme tulee tällaisia rysähdyksiä, jolloin laitetaan kaikki voimavarat likoon ja sitten koko homma, johon on viikkokaupalla harjoiteltu ja valmistauduttu, on tunnissa ohi! Kaikki meni ihan mukavasti ja paljon on ehtinyt tulla jo kehuja. Onhan lasten esitykset aina niin liikuttavia. Olivat niin valtavan innoissaan!\nAinut kömmähdys oli tietokoneen akun loppuminen juuri, kun ajattelimme aloittaa. Virtapiuhaa ei oltu laitettu ollenkaan talon puolesta ja meni viitisen minuuttia, että löydettiin se. Juhlamme on aikuisopetuksen tiloissa ja koneet ovat siellä valmiina. Vaan eipä ollut virtapiuha! Täytyty kirjoittaa oikein muistiin, että osaan asian ensi jouluna tarkistaa etukäteen.\nNyt on ihan pöllähtänyt ja tyhjä olo. Työ jatkuu vielä keskiviikkoon asti. Silloin on joulukirkko aamulla ja sitten alkaa loma!\nLähettänyt Jaana klo 14.18 Ei kommentteja:\nMittari näyttää ulkona -22 astetta. Ihana kunnon talvinen pakkassää, jota rakastan. Pakkasesta ja mielettömän kauniista luonnosta en ole ehtinyt yhtään nauttia, sillä tänään oli kuoron joulukonsertti ja koko ilta kului niissä merkeissä\nKonsertti meni hyvin. Ainahan on parantamisen varaa, mutta ihan tyytyväisiä olimme. Kehujakin saatiin muiden kuorojen edustajilta ja yhdeltä kuoronjohtajaltakin. Mukava tunne jäi itselleni päällimmäiseksi. Itse pidin eniten Merikannon Joulu tullut on -laulusta ja Regerin Marian kehtolaulukin oli ihan mukava. Onneksi en alkanut yskiä, ja ihmeekseni koko flunssa taitaa kutistua pieneksi yskänpoikaseksi. Hyvä juttu!\nKonsertin jälkeen joimme glögiä ja vietimme yhteisen jouluhetken ennen kotiin lähtöä. Pienissä hepenissä, vaikkakin villaisilla alusasuilla terästettynä, meinasi tulla kylmä kotiin tullessa, vaikka autolla liikkeellä oltiinkin. Pakkanen paukkuu kunnolla ja taita vielä viikonloppuna kiristyäkin, vaikka välillä lahtuukin. Voi linturaukkoja! Naakat meidän pihapuussa värjöttelivät viluisen näköisenä. On se kumma, että ne vaan selvävät tällaisessakin kelissä. Kari nappasi niistä sunnuntaina kuvan:\nTänään väsättiin lasten kanssa ikkunaan jouluenkeleitä. Piirsin mallin viime viikolla, eilen vähän korjailin, eikä siitä nytkään tullut ihan sellainen kuin kuvittelin. Silti askartelimme niitä tänään ikkunat täyteen ja loppujen lopuksi ne näyttivät ihan kauniilta. Kuvaan tuli joku loisteputken heijastuma, kun pikaisesti kännykällä nappasin kuvan koulusta lähtiessäni, sori!\nLähettänyt Jaana klo 16.04 Ei kommentteja:\nEilinen iltapäivä ja ilta meni urkuja soitellessa ja kauneimpia joululauluja lauleskellessa kirkossa. Silloin, kun on itse soittovastuussa, ei samanlaista "nautinnon" fiilistä pääse syntymään kuin jos olisi vain rivilaulajana mukana. Mutta näin nyt tällä kertaa.\nTänään jatkuu lauleskelut samassa paikassa. Harjoittelemme kuoron kanssa tulevaa keskiviikon konserttia varten. Minulle tuli kurkku kipeäksi eilen ja saa nyt nähdä, miten tauti etenee. Olisi aika kamalaa, jos en pääsisi laulamaan konserttiin. Kyllähän sitä mukavaa olisi vain istua penkissä, mutta laulukavereiden pulaan jättäminen on kurjaa. Meitäkin on äänessämme vain kolme, joten varaa ei olisi kenenkään jäädä pois.\nUlkona on kireä pakkanen ja kaunis, valkoisella kuorrutettu luonto. Mitä kovempi pakkanen, sitä enemmän nautin! Tänään kyllä jännitin, lähteekö auto toiselta koululta liikkeelle, kun seisoi pihassa kolme tuntia. Omalla koululla se olikin tolpassa. Hyvin starttasi! Ajellessa ihailin kaunista luontoa. Jos ei olisi tänään niin kiire laulamisten kanssa, katselisin vain maisemia ja nauttisin. Säilyisipä huurteiset puut jouluun asti!\nLähettänyt Jaana klo 16.07 Ei kommentteja:\nTältä näytti makuuhuoneen ikkunasta kuvattuna illalla:\nJa päivän jo valjettua:\nKirkkoon menen kolmen maissa harjoittelemaan kuoron kanssa ja sitten on ohjelmassa Kauneimmat joululaulut klo 16 ja 18. Soitan uruilla säestettävät laulut ja kanttorimme soittaa pianolla säestettävät. Pitkä rupeama edessä, mutta jospa teetä olisi tarjolla välissä!\n"Taatto, taatto läksi innoissaan..." lauletaan joululaulussa. Meillä ei ollut taattoa mukana, vaan lähdimme kahdestaan katsomaan tulevaa joulukuustamme. Meillä on ollut jo vuosia serbiankuusi joulupuuna, sillä se on tuuhea eikä pudota neulasia. Viime jouluna jouduin lähes käsirysyyn sitä ostaessani, mutta sain kuin sainkin hairastua käteni jonkun puun oksaan. Nyt päätimme soittaa vahingosta viisastuneena ja varata puun valmiiksi. Isäntä, joka niitä kasvattaa, kutsui meidät paikan päälle valitsemaan, jotta saisimme mieleisemme.\nOli satanut lunta koko päivän ja tiet olivat tuhruisia. Ajelimme hiljaa puolisen tuntia idyllisiä maalaisteitä kuunnellen samalla Rajattomien joululauluja. Luonto oli ihanan näköinen, niin jouluinen.\nPerillä isäntä johdatti meidät järven rantaan pellon reunaan ja siellä niitä joulukuusia kasvoi. Saimme valita itse. Vähän haikealta tuntuu, kun puu on iso ja se pitää meidän vuoksemme listiä, mutta kai se kuuluu asiaan. Oksaan ripustettiin lappu ja jouluviikolla sitten tavataan seuraavan kerran. Kuusi tuodaan sisälle saakka ja laitetaan jalkaan. Aivan ihanaa palvelua heiltä!\nTuossa se nyt töröttää vasemmalla, meidän kaunis ja rakas joulupuumme:\nLähettänyt Jaana klo 18.59 Ei kommentteja:\nOppilas: "Ope, sulla on sukat eri paria, toinen on ruskea, toinen musta."\nOpe kurkistaa varpaisiinsa hämmästyneenä: "Oho, niinpä onkin! Tai tarkemmin katsottuna sukka on tainnut toisesta jalasta jäädä talvisaappaaseen. Kyllä se vielä aamulla jalassa oli."\nOppilas: "On se voinut pudotakin. Minä näin käytävässä yhden ylimääräisen." Ja ennen kuin ope ehtii mitään vastata, oppilas ryntää käytävään etsimään open kadonnutta sukkaa. Hetken päästä hän juoksee takaisin kädessään LIKAINEN JA RIKKINÄINEN musta sukka.\nOppilas riemastuneena: "On se varmaan tämä. Mitataan!"\nOpe: "Ei se ole minun! Tuo on pienempi eikä varmasti mahdu jalkaani."\nOppilas pettyneenä: "Minä olin ihan varma, että se oli sinun. Se näytti ihan sinun sukaltasi!"\nOma sukkani löytyi kengästä niinkuin olin arvellutkin. Ja oli kyllä vähän puhtaampi ja ehjä!\nLähettänyt Jaana klo 17.04 Ei kommentteja:\nTänä iltana kaupunki tarjoaa työntekijöilleen jouluillallisen juhlavissa puitteissa. Ihan mukavaa, mutta aina kauhistuttaa syödä tuhti ateria illalla myöhään. Minulle, armottomalle yökyöpelille, asia kostautuu niin, että nukkuminen siirtyy vieläkin myöhemmäksi. En todellakaan osaa nukkua täydellä vatsalla ja varsin usein silloin seurauksena on myös "vatsanpuruja".\nJouluruoka on ihanaa! En koskaan kyllästy syömään perinteisiä herkkuja, vaikka toiset saavat niistä hyvinkin nopeasti tarpeekseen. Tämä on ensimmäinen jouluateria minulle tämän joulun alla. Ohjelmassa on varmasti myös musiikkia. Viime vuonna oli jazz-painotteista, toivottavasti nyt jotain muuta. Jään mielenkiinnolla odottelemaan, mitä tuleman pitää!\nPs. Jazzia oli! Taas! Mutta ruoka oli ihan jees.\n... tai paremminkin LOHKAREITA! Olen ihan poikki tästä päivästä. Saldona\n- yksi vakavahko tapaturma töissä\n- ruokailussa yksi pudonnut tarjotin ja sotku sen mukainen rikki menneine astioineen\n- yksi huonovointinen oppilas\n- tärkeän ihmisen tavoittaminen puhelimitse: ei onnistunut\n- kodinkoneliikkeestä haettu tuliterä mikroaaltouuni, jonka käyttöohje vilisi käännöskukkasia (" Aseta käännä hotellipoika!") ja kaiken kukkuraksi kone sirisi toimettomana olleessaan. Ei muuta kuin takaisin liikeeseen ja vaihto.\n-työpäivä päättyi kello 13.00. Kotona olin klo 17.30. Luulin, että ehtisin iltapäivällä tehdä työhommia kotona ja vähän muutakin. Turha toivo!\nLähden kuoron harjoituksiin. Jospa siellä asiat vaihteeksi sujuisivat paremmin!\nLähettänyt Jaana klo 17.27 Ei kommentteja:\nTänään käsityötunnilla luokan kanssa saatiin valmiiksi joululiinat säkkikankaasta. Ensin hapsutettiin reunat, sitten ommeltiin punaisella puuvillalangalla ympyrän kehä etupistoin ja samalla laitettiin punaisia puuhelmiä marjoiksi. Sitten vielä palattiin ompelemalla omia jälkiä takaisin ja lopuksi liimattiin vihreästä huopakankaasta lehdet kranssiin. Kiva tuli. Olen tämän työn teettänyt vuosien aikana monet kerrat kakkosluokalla ja aina siitä tulee yhtä mukava.\nLisätyönä teimme äitini vuosikymmeniä sitten keksimästä mallista tontun. "Munatontuksi" sen ristimme. Tarvitaan vain pahvia ja papereita. Sekin on hauskan näköinen, kun on muutakin väriä punaisen lisäksi.\nLapsista oli mukavaa tehdä askarteluja ja lopputulos taas kruunasi kaiken. Iloiset tontut ja liinat koristavat nyt luokkaamme. Tuntuu jouluiselta!\nLähettänyt Jaana klo 15.49 Ei kommentteja:\nItsenäisyyspäivän aamu alkoi jo kahdeksalta kyläyhdistyksen vanhalla koululla, jossa nostettiin lippu ja sytytettiin kynttilät kylän sankarivainajille lipputangon juurelle. Sitten saatiin maittava aamupuuro ja kahvit, jonka jälkeen oli seurakunnan hartaus. Minä soittelin virret.\nEhdimme vielä kirkkoon. Tiet olivat pöppyräisiä lumesta, joten järven kiertävä 10 kilometrin matka ajettiin tosi rauhallisesti. Jp:n jälkeen oli vielä seppelten lasku hautausmaalla ja kirkkokahvit.\nKotona sitten vain oltiin ja katsottiin vähän Tuntematonta. Illalla lähdettiin maalta takaisin kaupunkiin ja täällä on poltettu kynttilää ja seurattu linnan juhlia. Siis varsin tavallista itsenäisyyspäivän viettoa.\nFinlandiaa on kuunneltu. Eipä ilman sitä oikein tunnelmaan pääsisi.\n"YÖN VALLAT AAMUN VALKEUS JO VOITTAA,\nSUN PÄIVÄS KOITTAA, OI SYNNYINMAA!"\nLähettänyt Jaana klo 17.37 Ei kommentteja:\nEilen olimme Tampere-talossa Matti Salmisen konsertissa. Mukana oli myös hänen säätiönsä stipendiaatit Pauliina Linnosaari ja Ville Rusanen. Ohjelma koostui Verdin, Mozartin sekä suomalaisten Madetojan, Kilpisen, Merikannon ja Sibeliuksen musiikista.\nNautittava iltahan se oli. Salmisen kypsä ja välillä hyvinkin herkkä basso soi täyteläisenä ja tulkinta on mahtavaa. Nuoret solistit, myös sellisti Panu Saari, joka soitti soolon Verdin Don Carloksesta, selvisivät mielestäni oikein hyvin. Varsinkin Ville Rusanen Merikannon lauluissa osoitti olevansa varsin hyvä tekijä alallaan. Onhan hänellä voittoja laulukilpailuissakin, joten näyttöjä löytyy.\nOstin Salmisen suomalaisten säveltäjien lauluja sisältäneen CD-levyn ja sitä sitten tulomatkalla kuuntelimme. Kieltämättä Merikannon Merellä ja Laatokka saavat aina kylmät väreet kulkemaan. Kotona minulla on häneltä joululevy, jonka kuuntelu kuuluu jouluperinteeseeni. Kasken Mökit nukkuu lumiset ja Sibeliuksen Jo joutuu ilta kuuluvat niihin omiin mielilauluihini. Nythän niitä saa kuunnella sydämen kyllyydestä kuluvan kuukauden ajan!\nPs.KAISA MÄKÄRÄINEN VOITTI ampumahiihdossa taas! Jes!\nLähettänyt Jaana klo 12.14 Ei kommentteja:\nRadion kuuntelemisen tutkimus\nOlen osunut otantaan Finnpanelin radion kuuntelemisen tutkimuksessa. Viikon ajan täytyy kirjata vihkoseen kaikki radion kuuntelut, jotka ovat kestoltaan yli 8 minuuttia sekä CD:n ym. kuuntelut. Olen osallistunut joskus aiemminkin ja ilmoittanut halukkuuteni, koska se on ihan vaivaton ja hauska viikko.\nKuuntelen kotona radiokanavista vain Ylen ykköstä, koska haluan kuunnella musiikkina klassista. Se on muutenkin loistava kanava. Kuuntelen sitä aina aamuisin ja iltapäivällä töistä tultuani. Eilen parturissa piti kysyä heidän radiokanavansa nimi, koska taustakuuntelu laitetaan tutkimukseen. Myös autossa kuuntelu merkitään. Tänään menemme Tampere-taloon Matti Salmisen konserttiin, joten matkakuuntelut pitää muistaa laittaa kuuntelupäiväkirjaan. Autossa kuuntelenkin sitten kaikkia muita kanavia.\nIhanaa päästä hyvään konserttiin illalla. Tiedän, että saamme kuulla loistavaa musiikkia!\nLähettänyt Jaana klo 12.03 Ei kommentteja:\nOlin parturissa töiden jälkeen. Naiset kai käyvät kampaajalla ja niin minäkin, mutta kun parturi sana on jotenkin mukavampi minun suuhuni. Juttelimme tutun asiakkaan ja henkilökunnan kanssa niitä näitä. Naiset kertoivat kaupassakäynneistään ja ruuanlaitosta sekä siitä, miten miesten mukanaolo sotkee heidän tehokkaat kuvionsa harhateille. Kuuntelin aikani ja sitten sanoin: "Inhoan ruokakaupassa käyntiä ja erityisesti ruuanlaittoa. Onneksi Kari hoitaa ne mielellään. En ole nytkään tikkua ristiin laittanut viikonlopun menusta!" Naiset naureskelivat hyväntahtoisesti. Selitin kyllä, että osaan pitää ihmiset hengissä syömisen suhteen, mutta kun se on niin kuolettavan tylsää!!\nTukka tuli leikattua ja harjoittelijatyttö teki oikein mallikasta työtä. Nuoret, juuri oppinsa saaneet, ovat monesti erittäin taitavia ja huolellisia. Aikaa ehkä menee enemmän. Tämä neitonen valmistuu tammikuussa ja on myös käytännössä "valmis" työhön. Minulla on erittäin hyvät kampaajat samassa liikkeessä, mutta yhtään jälkeen heistä ei jäänyt harjoittelijaneitonen, joka leikkasi hiukseni oikein kivasti. Onnea hänelle ammattiinsa!\nMitä tapahtui, kun tulin kotiin? Vastassa oli vastaleivotun pizzan tuoksu, siisti keittiö ja nälkäiselle, työstä uupuneelle opelle herkullinen iltapala. Kaupassa oli käyty ja viikonlopun ruoka mietitty.\nKetä pidetään kyökkiasioissa kuin kukkaa kämmenellä? Ja arvatkaa vaan, osaanko arvostaa! KYLLÄ!\nLähettänyt Jaana klo 18.22 Ei kommentteja:\nHuurre puissa huokuilee\nAamu oli sumuinen. Luulin, että tulee pilvinen ja tuhruinen päivä, kun pakkanenkin oli hellittämässä. Mitä vielä! Pakkanen kyllä lauhtui pariin asteeseen, mutta luonto muuttui käsittämättömän kauniiksi: Puut huurteessa ja auringonpaistetta! Huurrekiteet kimaltelivat ja silmiä sai siristää hohtavan valkoisessa maisemassa. Pieni kerros lunta oli tullut yöllä ja kaikki näytti niin puhtoiselta.\nIltapäivän hämärtyessä illaksi kävin viemässä isän haudalle kynttilän. Sielläkin näytti niin kauniilta, etten olisi malttanut lähteä pois laisinkaan. Maisema on ihan jouluinen! Näinköhän talvi jatkuu vai tuleeko vielä joulukuussa lämpöasteita ja loskaa? Toivottavasti ei. Kaikkihan me toivomme sitä idyllistä valkeaa joulua!\nVapaa ilta tiedossa. Kanttoriystävä tulee kyläilemään ja katsomme Kauneimmat joululaulut -tilaisuuden lauluja ja jaamme vähän soittovuoroja. Kiva, kun ei tarvitse lähteä mihinkään!\nLähettänyt Jaana klo 16.24 Ei kommentteja:\nTampereen aluepelastuslaitos aloitti vuonna 2005 Tulikettu-turvallisuuskoulutuksen peruskoululaisille. Koulutus on suunnattu eskarilaisille, 2., 6. ja 8. -luokkalaisille oppilaille. Tänään oli minun luokkani vuoro.\nTokaluokkalaiset olivat kovin innoissaan erilaisesta päivästä. Koulutus kesti kaksi oppituntia. Toisella tunnilla käytiin läpi vaaratilanteita ja niistä ilmoittamista aluehälytyskeskukseen. Jälkimmäisellä tunnilla sitten harjoiteltiin soittamista 112-numeroon ihan oikeasti. Luokassa oli puhelin, josta jokainen vuorotellen soitti "hälytyskeskukseen", joka todellisuudessa oli seinän takana varastossa oleva toinen kouluttaja. Tunne oli kuitenkin sama kuin oikeaan keskukseen soittamisessa. Oppilaita selvästi jännitti, mutta puhelut sujuivat hienosti.\nPäivän läksy oli käydä perheen kanssa läpi vihkosen avulla kodin vaaran paikkoja. Huomenna vielä jatketaan asian käsittelyä koulussa.\nUpeaa koulutusta! Tämä päivä jätti varmasti jälkensä oppilaiden mieliin, ja jos oikea onnettomuustilanne tulee, on varmaan helpompi soittaa hätänumeroon ja antaa asialliset tiedot. Olin toista kertaa itse mukana juuri kakkosluokan koulutuksessa ja taas kerran vakuutuin siitä, miten hienoa työtä palomiehet tekevät.\nTällaiselta näyttää ja on näyttänyt jo useita päiviä olohuoneen ruokapöytä:\nOlen kantanut sinne kaikki joulukortit ja nyt niitä vääntelen ja kääntelen, kelle minkäkin lähettäisin. Korttien kirjoitus tuo minulle jouluisen mielen ja jotenkin konkretisoi joulun läheisyyden.\nMonet ovat siirtyneet sähköisiin kortteihin tai tekstiviesteihin. Tai eivät sitten lähetä joulutervehdyksiä laisinkaan. Minä nautin suuresti korttien lähettämisestä. On niin mukavaa laittaa joululaulut soimaan, kynttilä palamaan ja kirjoitella joulutervehdyksiä. Yleensä olen ne kirjoittanut itsenäisyyspäivän aikoihin, joten nyt olen vähän aikaisessa.\nOn hauska huomata, miten korttien värimaailma on viime vuosina muuttunut. Nyt on paljon sinisävyisiä kortteja. Itse en juurikaan pidä sinisestä, mutta olen niitä ostellut, sillä ne kieltämättä ovat kauniita. Kaunein kortti tänä jouluna tähän mennessä löytyneistä on hopeanharmaa lehtiaiheinen lumisella pohjalla. Se on todella tyylikäs ja kaunis.\nToissa jouluna askartelin itse kortit. Se olisi ihan mukavaa, mutta aikani ei millään riitä siihen. Ostan mielelläni hyväntekeväisyyskortteja, koska samalla voi antaa roposensa hyvään tarkoitukseen. Syöpäyhdistyksen kortit ovat lähellä sydäntäni, mutta ne eivät vain ole olleet kovin kauniita viime vuosina. Korttien ulkonäköön voisi vähän enemmän panostaa.\nNyt taidankin jatkaa tuota mukavaa kirjoittamispuuhaa!\nMopoauto ja 15-vuotias\nViikonloppuna seurasin punaisen mopoauton liikkeitä kaupunkimme keskustassa. Kaasujalka oli raskas nuorella kuskilla ja näyttämisenhalu kova. Seuratessani autoa pitempään, sen kuljettaja teki kaikki mahdolliset hölmöydet, mitä nyt tuolla pelillä irti saa. Jäi mietityttämään...\nTänään töissä ikkunasta seurasimme, miten sama kuljettaja ilmeisesti välitunnilla vähän näytti kavereilleen menopeliään: Ajeltiin koulukeskuksen alueella ristiin rastiin, kurvailtiin, luisutettiin autoa kylki edellä ja varmasti hauskaa oli.\nSiinä vaiheessa, kun ralli siirtyi alakoulumme ympärille, aloin jo huolestua. Kun poika päästeli koulupihamme vieressä olevaa kevyen liikenteen väylää, minä näin jo punaista. Hetken päästä lähdimme ruokailuun ja kyseisen väylän yli käveli 80 7- 10 -vuotiasta koululaista. Hetken päästä mopoauto oli taas tulossa samaa rundiaan. Minulla oli vielä takki päällä ja siirryin ulos seisomaan keskelle kevyen liikenteen väylää. Poika oli kääntämässä sinne, mutta minut nähtyään tuli toisiin aatoksiin ja jatkoi matkaa tietä pitkin. Haa, taisi tulla alakoulun musiikin tunnit mieleen!\nSeuraavasta ralliajosta koulumme ympärillä soitan suoraan poliisille.\nMopoautoiluun pitäisi ehdottomasti olla ajotutkinto suoritettuna. Nuoren 15-vuotiaan käsissä peli on aivan liian vaarallinen. Meidänkin pikkukaupungin keskustassa iltaisin mopoautot päästelevät tuhatta ja sataa ja missä sattuu. Koskahan ensimmäinen kuski pääsee hengestään? Tai viaton jalankulkija?\nSen verran kiukkuinen asiasta olen, että olisin valmis pistämään pystyyn mielenosoituksen mopoautoja vastaan. Tarkemmin ajateltuna päiväunet taitavat olla tärkeysjärjestyksessä kuitenkin ensimmäisenä tällä hetkellä!\nPakkasta reilusti yli kymmenen astetta ja aurinko paistaa. Kaunis ensimmäinen adventtisunnuntai. Kirkossa olimme kuoron kanssa laulamassa Hoosiannaa. Kanttori ei soittanut Voglerin alkusoittoa siihen, joten kotona piti heti istua pianon ääreen se soittamaan.\nVoglerin Hoosianna-alkusoitto on yksi komeimmista, samoin Maasalon Adventtivesperin. Molempia itsekseni aina soittelen, jos niitä ei muuten tähän aikaan julkisesti kuule. (Kuvassa ei ole Voglerin nuotit, vaan eilen soittelin Schubertin Saksalaisesta messusta osaa Pyhä.)\nTänään polttelen kynttilöitä ja nautin ajatuksesta, että kaksi seuraavaa työviikkoa ovat normaaleja. Ihanaa! Kolme edellistä olikin niin kiireisiä, että vain vauhti piti pystyssä. Olenkin ollut aika poikki viikonloppuisin. Mutta nyt helpottaa ennen joulukuun puolen välin viimeistä rysähdystä!\nLähettänyt Jaana klo 13.24 Ei kommentteja:\nKartanon mausteinen lanttulaatikko\nKari oli viikolla keittänyt lanttuja ja soseuttanut ne. Tänään hän sai päähänsä tehdä koe-erän lanttulaatikkoa ja samalla harjoitella joulua varten. Harjoitus meni kyllä ihan poskelleen, sillä heti tuli priimaa! Laatikko oli todella hyvää! Voi suositella muillekin. Itse vähän epäilin ensin, sillä se sisälsi paljon mausteita: kanelia, valkopippuria, muskottipähkinää ja kardemummaa. Pidämme mausteisesta ruuasta, mutta aiemmin en ole tiennyt, että tähän laatikkoon voi kardemummaakin laittaa. Tällainen siitä tuli:\nKuten näkyy, heti syötiin puolet! Hyvä kun kuvaan ehti. Herkkävatsaisena olen koko illan odotellut, tuleeko vatsa kipeäksi, mutta eipä ole ollut merkkejä. Hyvä niin!\nJos haluat käydä katsomassa, löydät ohjeen täältä.\nPs. En ole yhtään kiinnostunut ruokablogeista. Ja nyt tästäkin tuli sellainen...!\nLähettänyt Jaana klo 19.01 Ei kommentteja:\n... kun kynttilät syttyvät ikkunoille. Minäkin laittelin eilen joka ikkunalle sähkökynttelikön. Äsken katselin ulkona kävellessäni ihmisten jouluvaloja ja kyllä ne näyttävät mukavilta pimeyden keskellä. (Kunhan eivät ole niitä kaameita kaapeleita!)\n... kun koulun ruokalistalle ilmestyy pikkujoulupuuro ja lapset ihastuneina huutavat: "Maailman parasta ruokaa! Minä olen hakenut jo kolme kertaa lisää."\n... kun ope hakee näytelmävarastosta paimenten sauvoja, enkelten pukuja, Marian huivia ym. rekvisiittaa joulukuvaelmaa varten ja luulee ahneuksissaan saavansa koko kuorman kerrallaan luokkaan. Siinä vaiheessa, kun yksi sauvan kippara pää on takertunut ovenkahvaan ja toinen meinaa puhkoa liikuntasalin verhon, kun koko vaatekasa on levinnyt sylistä lattialle ja hiki pukkaa, tietää varmasti joulun ajan alkaneen!\n... kun on ihan pakko paistaa ensimmäiset tortut ja hauduttaa riisipuuro oikeista ryyneistä pikahiutaleiden sijaan.\n... kun oppilaat laulavat säteilevin silmin kurkku suorana Hoosiannaa! " Ope, tää on sitten hyvä biisi!"\nLähettänyt Jaana klo 18.05 Ei kommentteja:\nIltapäivällä piti viedä tärkeä paperi erääseen virastoon. Tulin kiireellä kotiin, vaihdoin koulurepun koriin ja laitoin paperin sinne. (En ole käsilaukkuihmisiä!) Sitten lähdin juoksujalkaa toimittamaan asiaa, sillä en ollut varma, mihin aikaan virasto suljetaan.\nKävellessäni hissiltä ulko-ovelle mieleeni tuli, että tämä paperi ei saa joutua hukkaan tai vieraisiin käsiin, muuten minun käy köpelösti. Samalla avasin oven ja silloin se tapahtui: Ovisyvennyksestä ulos astuessani kauhea viima tempaisi paperin koristani ja tyrmistyneenä seurasin, miten tärkeä todistuskappaleeni leijaili korkealle pääni yläpuolelle, tempautui tuulen mukana aidan toiselle puolelle ja iloisesti leijaili naapurin pihan kautta kohti katua. Minä sain jalat alleni! Eräs kaksilahkeinen väittää, että juoksen vain sateessa tai karhua karkuun. Nyt sen todistin vääräksi. Pinkaisin kuin hirvi konsanaan paperin perään sydän läpättäen ja koitin olla tuulta nopeampi. Mahtoi olla hassu näky! Juuri, kun luulin saavani sen kiinni, tuli uusi puuska ja tempaisi paperin parin metrin päähän. Ajattelin jo astua sen päälle, jos muu ei auttaisi. Siihen se kuitenkin asettui muutamaksi sekunniksi, juuri siksi ajaksi, että sain kumarruttua ja tarrattua kulmaan kiinni.\nHuh, huijaa! Kyllä helpotti. Pitelin loppumatkan paperista kiinni rystyset valkoisena ja sain kuin sainkin sen luovutettua parempaan talteen. Nyt naurattaa, mutta ei naurattanut iltapäivällä!\nNyt ryhdyn nauttimaan loppuillasta rauhallisemmissa merkeissä.\nPimeys aamulla, hämäryys iltapäivällä jo aikaisin,\nmarras - kuollut - ajatuskin liikkuu kankeasti.\nAinainen väsymys painaa hartiat kumaraan.\nAskel painaa - aurinkokin vajonnut jonnekin.\nEikö tämä koskaan pääty?\nYhtenä päivänä se sitten kuuluu, ensin vaimeasti,\nvähitellen voimistuen: "Hoosianna! "\nLiekki lepattaa heikosti, mutta se on valoa!\nAdventin valoa, joka hiipien lämmittää sisintäni.\nEihän tämä koskaan pääty?\nSe liekki valaisee jo pimeyttäni.\nEnemmän valoa kuin hämäryyttä.\nLämmin tunne sisälläni nostaa hartiat kyyrystä:\n"Hoosianna!" laulaa pieni ääni sisälläni.\nEi se pääty, se vasta alkaa!\nLähettänyt Jaana klo 15.52 Ei kommentteja:\nUpea pakkaspäivä takana. Aurinko paistoi heleästi koko päivän monen viikon pimeyden jälkeen. Välituntivalvonnassa näki lapsistakin, kuinka kivaa oli puuhata ulkona. Vaikka lunta ei ole kuin nimeksi, lumilinnaa rakennettiin kökkäreistä koko päivä. Itsekin olin iloisella päällä. Niin se aurinko vaikuttaa!\nPakkasmittari näyttää 13 astetta miinusta. Puut ovat kauniisti huurteessa ja kaiken lisäksi täysikuu kipuaa taivaalle illan hämärtyessä. Todella ihanan näköistä on ulkona.\nOtin muutamia kuvia päivällä. Varjoista huomaa, että aurinko paistaa tosi matalalta. Lasten kanssa mitattiin oman varjoni pituus: Se oli 14 metriä! Olisipa huomennakin yhtä valoisa päivä!\nPakkasta 9 astetta, puissa vähän huurretta ja aurinkokin pilkotti päivällä vilahduksen omaisesti. Illalla täysikuu valaisee. Talvi on tullut, vaikka joulukuu on vasta virallisesti ensimmäinen talvikuukausi. Tuntuu ihan mukavalta. Lumisateesta en niin välitä, mutta kunnon pakkanen - mitä kovempi, sen parempi - on ihan kiva juttu. Alkaa vähitellen tuntua siltä, että joulu on tulossa. Ihanaa!\nKiireinen päivä. Menemistä ja tulemista niin, että oli pakko olla autolla töissä. Parasta päivässä oli lääkärillä käynti. Kaikki ok, joka oli hirmu kiva uutinen. Nyt voi rauhassa aloittaa adventin ajan. Jouluihminen alkaa vähitellen herätä eloon syksyn pimeyden keskeltä!\nJuhlat ja sukkasulkeiset\nSunnuntai menossa. Kirkossa käynnin jälkeen oli Kari hävinnyt omille teilleen - juhlimaan! Kyläyhdistys täyttää tänään 30 vuotta ja heillä on juhlakokous. Sen jälkeen on konsertti, jossa soittaa mestaripelimanni orkesterinsa kanssa. Minä en sinne lähtenyt. Toivottavasti on muuta yleisöä salin täydeltä.\nVireät ja toimivat kyläyhdistykset ovat maaseudun ihmisille todella tärkeitä. Kaikki eivät vaan huomaa arvostaa näiden yhdistysten suurta panosta maaseudun ihmisten hyvinvoinnin edistäjinä. Tämä kyläyhdistys on mm. rakentanut hirsisen kyläkioskin internet-kahvilaksi ja hommannut sinne yrittäjiä, hankkinut käyttöönsä lopetetun kyläkoulun, jossa ihmiset voivat kokoontua ja harrastaa, kirjoittanut sekä julkaissut oman kylähistoriakirjan ja järjestänyt monia tapahtumia kyläläisille. Onnea tänään Suinulaan!\nMinä sain jostain päähäni ryhtyä järjestelemään vaatekomeroa, vaikka pyhäpäivä onkin. Siellä on ollut parittomia sukkia hujan hajan parillisten joukossa ja tunti meni, kun ne kävin läpi. Olen jotenkin kuvitellut, että pyykkikoneen syövereistä putkahtaa parittomille kaveri ajan kanssa. Todellisuus taitaa olla kuitenkin niin, että koneen uumenissa on se "musta aukko", joka sukat syö, ja sieltä on turha odottaa mitään takaisin! Joten roskiin meni kaikki yksinäiset. Tällaiselle hamstraajalle, joka kaiken säästää pahan päivän varalle, on todella vapauttavaa saada heitetyksi pois tarpeettomia juttuja!\nNyt aion nukkua päiväunet (ihanaa!), kutoa sukkaa, kuunnella musiikkia ja vain nauttia pyhäpäivästä. Ehkä se juhlijakin ilmestyy kertomaan iltapäivästään - tai sitten jää nautiskelemaan sinne maaseudun rauhaan.\nIhana lauantai! Ei mitään pakollista, joten päätin iloisena (?) tehdä Karin nimittämää "kuivaa huushollia" eli tuulettaa vuodevaatteet ja pestä lakanat. Se on ihan hauskaa puuhaa silloin, kun siihen on aikaa. Tänään oli. Kari hoiti sillä aikaa ruuanlaiton. Kun tulin keittiöön, oli vastassa tämä näkymä:\nKokki oli kantanut tapansa mukaan kannettavan keittiöön, katsoi näytöltä ruokaohjetta ja kauha heilui! Jotenkin niin miehistä! Nauratti! Ei tule minulle mieleen hoitaa asiaa näin. Jos tarvitsen netistä ruokaohjetta, tulostan sen kyllä paperille. Ruuasta tuli tosi hyvää, niinkuin Karin tekemästä yleensäkin. Oli jotain päärynäistä broilerikastiketta.\nSyömisen jälkeen lähdin Nellan kanssa tunnin lenkille. Muu perhe on Lempäälässä Emman lentopallopeliä kannnustamassa ja lupasin huolehtia koiran. Kävelimme rantapolkuja ja näimme kaksi korppia. Kylmä viima kävi, mutta sehän on vain pukeutumiskysymys. Nyt oli sopivasti päällä. Kyllä meillä on mukavat lenkkimaastot veden äärellä aivan kaupungin keskellä. Ei voi kuin nauttia!\nLähettänyt Jaana klo 15.04 Ei kommentteja:\nJa vain yhden lorauksen tähden\n... ajelin rättiväsyneenä töiden jälkeen mökille! Ensin piti rynnätä koulusta suoraan sovittamaan kuoropukua ompelijalle, mutta heti sen jälkeen painelin mökille kilpaa hämäryyden kanssa. Homman nimi oli se, että olin unohtanut kaataa pakkasnestettä keittiön viemärin vesilukkoon. Kun mökki on kylmillään talven, vesilukko halkeaa, jos se jäätyy. Tällä viikolla yhtäkkiä tajusin, että ennustetaan kunnon pakkasia jo viikonlopuksi, joten mökille oli pakko ehtiä ennen niitä.\nOstin huoltoasemalta ainetta, kun entinen oli loppu. Sitä ennen ehdin Karilta monena päivänä kysyä aineen nimeä. Jotenkin sekoan, kun autossa laitetaan jäänestoa pissapoikaan ja taas erilaista jäähdyttimeen. Kumpi se sitten on mökille, sitä aina pähkäilen. Selväksi kuitenkin lopulta asia tuli.\nAjelin 30 kilometriä mökille. Mökkitie oli osaksi aurattu, mutta meidän pään aurautan vasta joulun jälkeen. Jätin auton tien varteen ja kävelin lopun puolen kilometrin matkan. Oli sininen hetki ja vaikka lähtiessä harmittikin mokoman lorauksen takia raahata itsensä sinne asti, niin maisema kyllä haihdutti taas kerran harmit. Oli uskomattoman hienoa: hiljaista, puhdas lumi ja hämärän vaihtuminen pimeäksi. Järvi ei ollut jäässä, joten ainoa ääni oli aaltojen vaimea loiskinta rantakiviin. Ja yksi sorsa, joka lensi kaakattaen ohi.\nKuvasin ja katselin ja nautin ja sitten LORAUTIN aimo annoksen ainetta viemäriin. Homma oli tehty!\nTakaisin kävellessä pimeys ehti kietoa maiseman valtaansa, mutta uusi lumi valaisi. Eihän metsässä koskaan talven lumilla ole pilkkopimeää. Mökiltä on kaksi kilometriä lähimpään asuttuun taloon, joten yksin olin metsän keskellä. Yhdet isohkot jäljet näin. Olisikohan ollut koiran? Minua ei yleensä pelota mökkimaisemissa, vaikka olen yksin. Ja mitä pelkäämistä siellä nyt olisikaan. Sanoin kuitenkin Karille, että ihan joka nainen ei kävelisi pimeällä metsätiellä yksin! ( Hmm... en ole ihan varma, osasiko hän olla minusta ylpeä. )\nPakollisen homman vuoksi sain mukavia kuvia ja kiireisen viikon päätteeksi ihanan luontoretken. Ei hullumpi loraus!\nLähettänyt Jaana klo 19.40 Ei kommentteja:\nUlkona sataa lunta. On satanut koko päivän. En erityisemmin pidä lumisateesta, mutta ikkunan sisäpuolelta sitä on kiva katsella. Ja tuleehan maisema valoisammaksi.\nTänään jo herätessä oli pieni tumma pilvi ajatuksissa: Iltapäivällä hammaslääkäri! Vaikka oli vain tarkastuksesta kyse, silti asia pyöri mielessä koko päivän.\nMikä siinä hammaslääkärikäynnissä on niin inhottavaa? Tätä olen monesti mietiskellyt. Ensimmäinen käyntini hammaslääkärillä pienenä tyttönä oli ihana. Sen jälkeen puhuin vuosikymmenen ajan, että minusta tulee isona hammaslääkäri. Lääkäri oli ystävällinen, nuori ja kaunis nainen. Lieneekö vaikuttanut asiaan? Myöhemminkään mitään kovia kokemuksia asiasta ei ole ollut.\nNykyisin minulla on todella miellyttävä mieshammaslääkäri ja koko keskus on erittäin ammattitaitoista ja ystävällistä palvelua omaava paikka. Minulla on korkea kipukynnys, joten kivun pelkokaan ei voi olla syynä. En koskaan ole ottanut puudutusta paikkauksiin tms. Minulle on vuosien aikana tehty sairaaloissa niin inhottavia tutkimuksia, että hammaslääkärin vastaanotto on sieltä helpoimmasta päästä. En mielestäni jännitä, mutta silti istuin tuolissa jäykkänä koko tarkistuksen ajan. Mikä ihme minua riivaa?\nReikiä oli nolla kuten yleensä muulloinkin on ollut. Juttelimme lääkärin kanssa mukavia tarkastuksen jälkeen. Silti toivon, ettei ihan nopeasti tavattaisi uudestaan!\nPs. Gynekologilla käynti taitaa kuulua samaan kastiin hammaslääkärin kanssa!\nLähettänyt Jaana klo 16.13 Ei kommentteja:\nRaskas päivä takana. Lähdin töihin puoli kahdeksan jälkeen ja kotiin tulin suoraan koulusta klo 17.15. Normaalin työpäivän päälle oli kaksi kokousta. Tärkeitä asioita kaikki. Huomaa vaan, että kun työpäivä venähtää yli kahdeksan tunnin, vastaanottavuus asioille ei enää ole kovin kummoista! Kuitenkin pitäisi olla skarppina loppuun asti.\nPuolentoista viikon päästä on adventti. Tuntuu hassulta, miten joulun tulo aina minut yllättää, vaikka jouluihmisenä sen merkitys on todella suuri syksyisen pimeän keskellä. En talvea kyllä kestäisi ilman joulua.\nAamulla ryhdyin katselemaan joulukortteja, vaikka yleensä ei ole yhtään ylimääräisille asioille aikaa. Olen vanhanaikaisten kirjeiden ja korttien ystävä, joten joulun alla haluan muistaa ystäviä korteilla. Olen monet vuodet kirjoittanut ne itsenäisyyspäivän aikoihin. Se hetki on minulle tärkeä: Kynttilä palamaan, joululaulut soimaan ja kirjoituksen lomassa ajatukset ystäviin. En ole koskaan kokenut joulukortteja riesaksi tai pakkopullaksi. Jopa postimerkkien liimailu on hauskaa, varsinkin nyt tarra-aikana. Minusta on myös todella mukavaa saada kortti ja varsinkin kortin kuva on minulle merkityksellinen, toki ystävien viestitkin. Laitan kaikki kortit eteisen oveen ja sieltä niitä katsellaan koko joulunaika.\nMonet ovat siirtyneet sähköiseen viestintään joulunkin alla, mutta minä en. Tekstari tai sähköinen kortti ei tule ikinä minulle merkitsemään samaa kuin oikea kortti.\nTästä voisi saada rajaamalla veikeän joulukortin! (Keinuhevonen Orivedeltä!)\nKirkollisvaalien tulos oli illalla selvillä oman seurakuntani osalta. Seurakuntamme kotisivulle se ilmestyi varsin nopsasti. Kokeilin käydä myös evl:n sivuilla, mutta ne olivat niin kuormittuneet, että läpi ei päässyt.\nVähän harmittaa äänestysaktiivisuuden lasku. Kokonaiskirkon osalta äänestysprosentti on siellä 17 % päällä, mutta omassa srk:ssa se jäi 16,6 prosenttiin eli oli alhaisempi kuin neljä vuotta sitten. Nuorista 16-17 -vuotiaista äänesti vain 6,2, %, vaikka ennakkoäänestys oli myös koulussa.\nVarmaan pitää jatkossa miettiä äänestyksen viemistä esim. kauppaliikkeeseen tai kirjastoon. Nyt oli ennakkoäänestys virastossa ja varsinainen kirkossa. Naapurikunnan pienessä taajamassa ennakkoäänestys oli kauppaliikkeessä ja sitä kovasti kiiteltiin. Kannattaa painaa mieleen muiden seurakuntien kokemukset äänestyksen toteuttamispaikoista.\nMeidän 23 valtuutetusta 11 on uusia. Uusien mukaan tulo toivottavasti virkistää toimintaa kaikilla sektoreilla. Uudet ihmiset ovat aina tervetulleita toimimaan seurakunnassa.\nOnnea ja siunausta kaikille valituille!\nLähettänyt Jaana klo 16.23 Ei kommentteja:\n"Punainen viiva" vedetty!\nEli äänestämässä käyty! Kirkollisvaalien huipennus menossa. Toivottavasti mahdollisimman monet kirkon jäsenet käyttävät tätä oikeuttaan. Minä olen aina ajatellut, että äänestämisen jälkeen on oikeus arvostella. Jos ei äänestä, pitää myös pitää mölyt mahassaan!\nSamalla muistelin erästä äänestyskertaa kunnallisvaaleissa. Kävelin äänestyspaikalle ja sain kuulla, että sinä olet jo äänestänyt! Olin ihan tyrmistynyt, sillä varmasti tiesin, että en ollut vielä käyttänyt omaa äänioikeuttani. Virkailijat pähkäsivät ja pyysivät tulemaan parin tunnin päästä uudelleen. Kävin kotona iltapäiväteellä ja puuhastelemassa jotain ja palasin takaisin. Selvisi, että äänestysvirkailija oli laittanut puumerkkinsä luettelossa väärään kohtaan. Peräkkäin oli kaksi samaa sukunimen omaavaa ja tämän toisen käynti oli kirjattu minun nimeni kohdalle. Onneksi asia selvisi ja pääsin äänestämään.\nHuomenna mielenkiinnolla katsellaan tulosta oman srk:n ja koko kirkon osalta.\nIsänpäivän iltapäivä menossa. Vähän haikea mieli, vaikka mukava päivä onkin. Oman isäni haudalle vein perjantaina jo kynttilöitä. Hän kuoli 26 vuotta sitten leukemiaan ja vieläkin on ikävä! Eihän se mihinkään häviä. Onneksi voin "lainata" Karin isää, joka iäkkäänäkin on yhä hyvissä voimissa.\nOlimme syömässä Karin vanhempien luona isänpäivälounasta ja samalla onnittelemassa. Karin veli kahden poikansa kanssa oli myös siellä. Oli mukava jutella pitkästä aikaa ja ruoka oli taas kerran niin maukasta.\nAamulla väsäsimme koneella isänpäiväkorttia. Kaikki muu sujui hyvin, mutta tulostus niin, että se näyttää oikean kaksipuoleisen kortin näköiseltä, oli vähän pulmia tuottavaa. Kari sen ratkaisi, eikä tullut kuin muutama virheellinen.\nKuvailin marraskuisia maisemia, maalla kun veden äärellä ollaan. Vesi minua kiehtoo, samoin kivet. Nyt eletään kohta sitä pimeintä hetkeä syksyssä.\nAamulla kello soitti kahdeksalta. Tai piti soittaa. Kännykän herätyskello soi ja ihmettelin, kun oli niin pimeää. Olohuoneessa katsoin kelloa ja se näytti SEITSEMÄÄ! Samoin muut kellot. Kännykän kello oli jäänyt kääntämättä talviaikaan ja herätys oli todellisuudessa tuntia liian aikaisin. No, kömmin takaisin sänkyyn ja köllöttelin vielä tunnin verran.\nYhdeksäksi menin seurakuntamme leirikeskukseen luottamushenkilöiden aamupäivään. Työskentelyämme johti konsultti, joka luotsasi meidät miettimään kulunutta neljän vuoden valtuustokautta. Se sisälsi seurakuntien liitoksen, joten paljon uutta asiaa on koettu, osa hankalia ja kipeitäkin.\nApuna meillä oli lattiaan tehty aikajana ja nelikenttä. Lisäksi konkretisoimme ajatuksiamme kivillä, joita oli lattialla iso röykkiö isoja ja pieniä. Niitä asettelimme kenttään ja aikajanalle. Minä, joka pidän kivistä erityisesti, olin todella innostunut työskentelystä. Kaiken kaikkiaan koko aamu oli mielenkiintoinen ja antoisa. Ajatukset menneestä, ja mitä olemme sen kautta oppineet, jotenkin kristallisoituivat. Ei ole aiemmin kivien kantelu ja siirtely ollut yhtä mielenkiintoista! Tämä oli yksi parhaista koulutuksista, joita olen käynyt tähän aiheeseen liittyen.\nIltapäivällä lähdin mökille. Siellä oli lankomies koiran kanssa ja hän haikaili vielä järvelle. Vene on jo talviteloilla, mutta sula vesi olisi kiinnostanut uistelijaa. Nella juoksenteli innoissaan vapaana ja maisema näytti niin marraskuiselta.\nLähettänyt Jaana klo 15.31 Ei kommentteja:\nKuoromme konsertti on joulukuun puolivälissä. Minulla ei ollut esiintymispukua, mutta kohta on! Vein tänään kankaan paikalliselle ompelijalle. Otettiin jos jonkinlaisia mittoja ja suunniteltiin yksityiskohtia. En muista, milloin olen viimeeksi käyttänyt tämän alan palveluita, kai karjalaista fereesiä teettäessäni joskus 20 vuotta sitten.\nSamalla vein mukanani kankaan, jonka joskus heikkona hetkenäni ostin ja siitä väsätään minulle tunika tai liivihame tai jotain siltä väliltä. Sellainen kuitenkin, jota voi pitää housujen ja pitkähihaisen esim. poolon kanssa. Suunnitelma näytti ihan somalta. Ensi viikolla pääsen sovittamaan.\nOmpelija ehdotti värikkäitä nappeja ja tamppeja, mutta ne ammuin alas heti. Olen niin tylsä tyyppi, että minulla pitää olla mahdollisimman yksinkertaista. Myönnyin kuitenkin suuriin kankaan värisiin nappeihin. Hauska nähdä, miltä valmiina näyttää!\nOmpelijan jälkeen pakkasin kimpsut ja kampsut ja ajelin tänne maalle viikonlopuksi. Mukana oli 2 kg muikkuja, jotka naapuri antoi mukaani. Niitä Kari keittiössä nyt perkailee. Minua huvittaa puheet kerrostaloelämästä, jossa jokainen elää luukussaan tuntematta toisiaan. Ei kyllä pidä paikkaansa meidän talon kohdalla!\nToivottavasti flunssa hellittää viikonlopun aikana. Vielä nenä niiskuu!\nLähettänyt Jaana klo 18.35 Ei kommentteja:\nTänään etsiskelin hukkunutta pipoa. Samalla tuli mieleeni muistot 90-luvun alusta koulun välituntivalvonnasta. Pakkasta oli reilusti, mutta kaikki tytöt ja suurin osa pojistakin yrittivät värjötellä ulkona paljain päin. Kun välituntivalvojana pistin heitä sisältä hakemaan pipoa, sain myrkyllisiä katseita ja tunsin olevani se tyhmin aikuinen maailmassa.\nPakkasta on ollut tänäänkin aamulla, mutta nyt taitaa olla jo plussan puolella. Miten nuoret suhtautuvat pipoon tänään? No, se on niin tärkeä kapistus, että se päässä pitää yrittää olla sisälläkin. Jopa ruokailussa pipo koristaa kutreja tytöillä, eikä siitä millään haluttaisi luopua, kun se on jo lähes osa identitettiä! Onneksi pienemmät lapset laittavat pipon kiltisti naulakkoon syömään mennessä.\nMerkillistä! Kai sitä kutsutaan muodiksi. Mutta tuntuu, että "kohen ei mee koskaan"! Tunnen itseni ikälopuksi, kun en aina oikein ymmärrä...\nLähettänyt Jaana klo 15.15 Ei kommentteja:\nFlunssa koputtelee ovelle\n(Mikä päivämäärä: 10.11.10!)\nYmpärillä on viimeiset viikot aivasteltu, niistetty ja köhitty. Hyvin olen selvinnyt, mutta tänään huomasin liittyneeni samaan kuoroon: Aamulla tuntui olo tukkoiselta ja nyt nenä vuotaa. Ilmeiseti flunssa yrittää saada jalansijaa elimistössäni, vaikka olen yrittänyt pestä käsiäni useasti.\nEi muuta kuin kuumaa juomaan ja lepäämään. Onneksi on jo loppuviikko tulossa, joten saa viikonloppuna sairastaa . Tosin lauantaiaamuna on koulutustilaisuus, mutta se ei onneksi kestä kuin puolille päiville.\nEn saa herkästi kuumetta, mutta räkätaudit iskevät säännöllisin väliajoin. Katsotaan, miten nyt käy. Taidan viettää suurimman osan illasta peiton alla vaakatasossa!\nOtanpa mallia näistä!\nLähettänyt Jaana klo 14.55 Ei kommentteja:


Vinkit Kuubaan - Matkalla Missä Milloinkin\n26/11/19 | Kuuba, Matkaoppaat ja -vinkit, Väli-Amerikka | 2 Kommentit\nKuuba on ainultaatuinen, historiallinen matkakohde ja tarjoaa monipuolisesti nähtävää ja koettavaa matkailijalle. Olemme kertoneet Kuuban matkastamme aiemmissa postauksissa. Tähän olemme koonneet käytännön neuvoja Kuuban matkaa suunnitteleville.\nKello on Suomessa 7 tuntia enemmän kuin Kuubassa, joten kelloa pitää siirtää Kuubaan matkustettaessa 7 tuntia taaksepäin.\nSähkö Kuubassa on yleisesti 110V ja lisäksi tarvitset amerikkalaismallisen adapterin. Joissain majapaikoissa on tarjolla lisäksi 220V jännite.\nPääkieli Kuubassa on espanja ja englantia puhutaan aika huonosti. Espanjan alkeiden osaaminen helpottaa monia asioita, mutta vaikkei espanjaa osaisi, voi Kuubaan matkustaa!\nMiten Kuubaan pääsee?\nSuomesta pääsee Kuuban pääkaupunki Havannaan kätevästi lentäen. Lentoaika Kuubaan on todella pitkä, noin 12 tuntia, Finnair lentää suoraan Helsingistä Havannaan 7. joulukuuta 2018 – 18. maaliskuuta 2019. Finnairin lentopäivinä näyttää pääasiassa olevan aina maanantai- ja perjantaipäivät sekä Suomesta Havannaan lähtevillä lennoilla että Havannasta takaisin Helsinkiin lähtevillä lennoilla. Suorien meno-paluu-lippujen hinnat pyörivät usein 800-900 euron välissä. Jos haluaa säästää lennoissa, löytyy näppäriä vaihdollisia yhteyksiä Pariisin tai Amsterdamin kautta. Näiden meno-paluu-lippujen hinnat pyörivät tavallisesti noin 650-700 euron välillä, joten ero suoriin lentoihin ei ole kovin suuri. Jos rahaa on käytettävissä enemmän, voi katsella bisnesluokan lippuja, joiden meno-paluu-lippujen hinnat pyörivät vajaassa kahdessa tuhannessa eurossa.\nMilloin Kuubaan kannattaa matkustaa?\nKuubaan voi periaatteessa matkustaa lähes mihin aikaan tahansa. Joulukuusta huhtikuuhun on Kuubassa kuiva kausi, silloin lämpötila on keskimäärin muutaman asteen alle 30. Toukokuusta marraskuuhun on sadekausi, jolloin lämpötila on keskimäärin muutaman asteen yli 30 astetta. Sadekaudesta huolimatta Kuubaan voi hyvin matkustaa, sillä Kuubassa on keskimäärin 330 aurinkoista päivää vuodessa. Elokuu, syyskuu ja lokakuu ovat huonoimmat kuukaudet, sillä silloin Karibialla on hurrikaanikausi ja Kuubassa saadaan eniten sateita.\nSuosituinta aikaa matkustaa on kuiva kausi ja eniten turisteja on jouluna ja pääsiäisenä. Sadekauden etuna on pienempi määrä turisteja sekä halvemmat hinnat.\nMiten pitkäksi ajaksi Kuubaan kannattaa matkustaa?\nMatkan sopivasta pituudesta on hankala antaa yksiselitteistä vastausta, sillä se riippuu siitä, mitä aiot Kuubassa tehdä. Jos olet pelkästään Havannassa, viikko on mielestämme sopiva aika. Jos taas haluat matkustaa Kuubassa muuallakin, niin kaksi viikkoa kuluu varmasti mukavasti.\nMinne Kuubassa kannattaa mennä?\nLennot Kuubaan saapuvat aina pääkaupunki Havannaan. Se on mukava vierailukohde ja siellä riittää tekemistä useammaksi päiväksi. Kuubassa kannattaa vierailla myös upeassa Viñalesin laaksossa, josta löytyy kaunis kansallispuisto sekä tupakkatiloja, jollaisella vierailua ei kannata jättää väliin!\nLisäksi Trinidad on upea kaupunki ja myös sen vieressä sijaitsee kansallispuisto, jossa on kauniita vesiputouksia, joiden luokse pääsee patikoimaan. Trinidadin vanhan kaupungin kolonialismin ajan värikkäät talot ovat kauniita.\nItse emme ole käyneet Cienfuegosissa muuten kuin läpiajomatkalla, mutta kaupunki vaikutti oikein viihtyisältä. Santa Clara on kaupunki keskellä Kuubaa. Santa Claran sanotaan olevan yksi Kuuban kulttuurielämän keskuksista. Santa Claran kuuluisin nähtävyys on kuitenkin keskustan tuntumassa sijaitseva Che Guevaran monumentti ja mausoleumi, jossa Che on haudattuna.\nSaaren itäpäässä sijaitsee Santiago de Cuba, joka on Kuuban toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Orienten provinssissa ja provinssilla on voimakas musiikkiperinne. Afrikkalaisen perinteen voi sanoa olevan vahvempana täällä kuin muualla Kuubassa. Koska Santiago de Cuba sijaitsee saaren itäpäässä, etäällä muista turistikohteista, on se varsin vähän vierailtu, emmekä mekään vierailleet siellä. Helpointa sinne on mennä lentämällä Havannasta.\nKuubassa voi mennä myös rannalle, tähän vaihtoehtoja ovat esimerkiksi Varadero, Cayo Coco ja Cayo Santa Maria. Näistä kaikista löytyy kiistatta todella kauniita hiekkarantoja useita kilometrejä. Loma näissä paikoissa tarkoittaa käytännössä all inclusive lomailua ja näissä paikoissa ei paikalliseen kulttuuriin ja elämään pääse tutustumaan tai edes näkemään vilausta siitä. Sen sijaan, jos sinua kiinnostaa helppo rantaloma esimerkiksi pienten lasten kanssa tai miksei muutenkin, ovat kaikki kolme edellä mainittua paikkaa loistavia valintoja.\nSikojenlahden alueesta olemme jonkin verran lukeneet kehuja, mutta me suosittelemme sen jättämistä väliin. Moni juttu on siellä kyllä ”ihan kiva”, muta parempaa ja hienompaa löytyy muualta, niin me emme koe sinne vierailua välttämättä. Sen sijaan suosittelemme käyttämään ajan mieluummin jossain edellä mainituista paikoista!\nKuuban hintataso ja valuutta\nKuuban hintataso on yllättävän kallis. Tämä johtuu siitä, että Kuubassa on käytössä paikallispesojen (CUP) rinalla turistipesot (CUC), joiden arvo on 25-kertainen paikallispesoihin verrattuna. Kuuban hintataso onkin vain jonkin verran Suomen hintatasoa halvempi. Erityisesti monet rommipohjaiset drinkit ovat kuitenkin halvempia kuin Suomessa.\nMatkavaluutaksi kannattaa ottaa euroja. Euroja voi vaihtaa turistipesoiksi lentokentillä, pankeissa ja joissain hotelleissa. Visalla saa myös automaateista aika helposti rahaa, mutta sen sijaan Yhdysvaltalaiset luottokortit eivät käy Kuubassa. Rahan nostaminen Visalla on kuitenkin aika kallista ja siitä peritään jopa yli 10 %:n lisämaksu.\nTarvitseeko Kuubaan viisumia?\nKuubaan ei tavallaan tarvita viisumia, mutta sinne matkustaakseen tarvitsee hankkia turistikortti. Turistikorttia voi hakea joko postitse tai suoraan henkilökohtaisesti Kuuban suurlähetystöstä (Fredrikinkatu 61, 3 krs, 00100, Helsinki, 09-6802022). Jos turistikortin hakee henkilökohtaisesti, on hinta 22 euroa. Jos turistikorttia tilaa postitse, on hinta 47 euroa.\nHakemus turistikorttia varten löytyy täältä: http://misiones.minrex.gob.cu/es/finlandia. Täytetyn lomakkeen lisäksi pitää olla kopio passin kuvasivusta ja kopio matkalipusta. Jos turistikorttia hakee postitse, pitää mukana lähettää myös palautuskuori postimerkkeineen sekä sähköpostiosoite, johon sinulle lähetetään maksutiedot. Käsittelyaika on keskimäärin 7 päivää.\nLisäksi on tärkeää huomata, että passin pitää olla 6 kk voimassa vielä matkan päättymisen jälkeen.\nSuurimmissa kaupungeissa on paljon takseja tarjolla ja niiden käyttäminen on helppoa. Hinta sovitaan aina, kun taksiin noustaan.\nKuubassa voi periaatteessa liikkua kaupungista toiseen lentäen, junalla, bussilla tai taksilla. Lisäksi Kuubassa voi vuokrata myös auton. Kimppataksit (taxi collectivo) ovat mielestämme paras ja nopein tapa matkustaa kaupunkien välillä. Hinta on vain vähän busseja korkeampi, mutta näin pääsee helposti ovelta ovelle. Casa particularien isännät avustavat näissä mielellään. Santiago de Cubaan matkatessa kannattaa harkita lentämistä vaihtoehtona pitkän välimatkan vuoksi.\nTurvallisuus / Vakuutukset / Rokotukset\nKuuba on turvallinen matkakohde. Tietysti maalaisjärki kannattaa pitää mukana, mutta väkivaltatapaukset ovat erittäin harvinaisia. Siitä huolimatta on erittäin tärkeä huolehtia siitä, että sinun matkavakuutuksesi on voimassa. Ikinä ei voi nimittäin tietää mitä sattuu. Jonkin verran huijauksia saattaa tapahtua, joten tarkkana pitää olla. Lisäksi erilaisten palveluiden myyminen saattaa olla välillä melko aggressiivista.\nSuomen ulkoministeriön matkustusilmoitus kannattaa aina tehdä, kun lähtee matkalla. Niin Kuubaankin matkatessa. Sen voit tehdä täällä: www.matkustusilmoitus.fi\nTavalliselle turistilomalle Kuubaan matkaavalle riittää kansallisen rokotusohjelman rokotukset, mutta sinun on kuitenkin varmistettava, että ne ovat voimassa. Erityisesti jäykkäkouristus on sellainen, joka pitää tietyn väliajoin uusia. Lisäksi voi harkita A- ja B- hepatiitti rokotuksia ja vuosittaista kausi-influenssa rokotusta.\nKuubassa voi majoittua hotelleissa ja yksityismajoituksissa/kotimajoituksissa, casa particulareissa. Ihan kelvollisia kahden hengen hotellihuoneita saa sadalla eurolla ja casa particularien hinnat pyörivät suunnilleen 30 turistipeson paikkeilla/huone. Aamiainen maksaa casoissa tavallisesti 5 turistipesoa/henkilö.\nCasoissa on tavallisesti oma vessa ja suihku, usein on myös jääkaappi ja ilmastointi, joskus myös parveke. Casa Particularien taso yleisesti on hyvä ja niissä pääsee vähän paremmin tutustumaan kuubalaiseen elämään, vaikka vieraat lähtökohtaisesti ovatkin omissa oloissaan.\nSosialistisen Kuuban ruoalla ei ole kovin kummoinen maine. Tämä johtuu osittain siitä, että suljettuna maana sen ruokakulttuuri ei ole saanut vaikutteita samalla tavalla kuin monen muun maan ruokakulttuuri. Toisaalta Kuuba on todella köyhä maa ja raaka-aineet ovat varsin yksinkertaisia. Tavallisimminruokana on riisiä ja papuja, jonka lisäksi on jotain lihaa (kana, possu, nauta) sekä suppeasti kasviksia. Valtaosa ravintoloista on edelleen valtion omistamia, mutta yksityisiä paladares ravintoloita alkaa olemaan aina vain enemmän. Lisäksi tarjolla on pizzaa, joka on yleensä edullista, mutta ei kovin hyvää eikä juuri muistuta pizzaa, johon suomalaiset ovat tottuneet. Lisäksi saattaa löytää katukeittiöitä, joissa tarjolla on useimmiten jonkinlaisia voileipiä. Turistialueen ulkopuolella hinnat perustuvat näissä katukeittiöissä paikallispesoihin, joten ovat turistin mielestä todella edullisia.\nRavintoloiden loppulaskuun lisätään tavallisesti 10 % juomaraha.\nJuomat sen sijaan ovat todella hyviä. Tuoreita hedelmämehuja saa yleensä 1 CUC hintaan, joskin kerrallaan on yleensä tarjolla yhtä tai korkeintaan kahta laatua. Myös monet kuuluisat rommipohjaiset drinkit on kehitetty Kuubassa kuten Mojito, Cuba Libre ja Hemingwayn suosikki Draiquiri. Drinkkien hinnat ovat noin 3-4 CUC.\nKuubassa pitää muistaa, että hanavesi ei ole juotavaa.\nOstosmahdollisuudet sosialistisessa Kuubassa ovat suppeat. Markkinoilta voi löytää joitain käsitöitä ja vanhoissa kaupungeissa on myynnissä jonkinlaisia matkamuistoja. Suosituimmat ostokset Kuubassa ovat rommi ja sikarit. Sikareita voi Kuubasta tuoda 50 kappaletta Suomeen. Me suosittelemme sikarien ostamista joko suoraan farmilta tai vaihtoehtoisesti tehtaalta tai virallisesta sikarikaupasta. Kadulta sikareita saa murto-osalla kauppojen hinnoista, mutta ne voivat olla ihan jotain muuta kuin sikareita, väärennettyjä tai varastettuja. Joka tapauksessa niiden ostaminen kadulta on laitonta. Aidossa sikarirasiassa on Kuuban valtion sinetti, merkintä Hecho en Cuba ja täysin käsintehdyissä maininta Totalmentea mano. Edullisia sikarit eivät Kuubassa kuitenkaan ole, vaan useat laadut maksavat 10 turistipesosta ylöspäin.\nToivottavasti tästä oli sinulle hyötyä Kuuban matkan suunnitteluusi. Jäikö jokin askarruttamaan? Laita ihmeessä viestiä kommenttiosioon tai sähköpostiin!\n← edellinen: Kuuban maailmankuulut sikarit ja vierailu sikaritehtaassa seuraava: Makuja maailmalta - chai masala -tee →\nFinnoy Travel\t03/08/2021 klo 17:05\nKuuba on käynyt kohteena mielessä useasti. Olen kuullut samanlaisia tarinoita, että ruoka ja palvelukulttuuri ei Kuubassa erikoista ole mutta ei sinne sen takia lähdetäkään. Olettaisin paikan olevan vielä aika aito eli turismi ei ole sitä pilannut.\nLuulin ettei Kuubassa toimisi mikään Visa mutta rajoitukset koskeekin näköjään vaan amerikkalaisia kortteja.\nMarika / Matkalla Missä Milloinkin\t04/08/2021 klo 20:25\nKuuba tosiaan on kiehtova kohde ja ruoka ei kovin erityistä siellä ole. Palvelun taso vaihtelee sen mukaan, onko kyse valtio-omisteisesta paikasta vai yksityisomisteisesta yrityksestä. Yksityisomisteisissa yrityksissä (majoitus & ravintola) palvelu saattaa olla jopa huippuluokkaa.\nHavannan vanhakaupunki ja Trinidad ei ehkä enää edusta sitä ”aidointa Kuubaa”, mutta muualta sitä kyllä löytyy. Tästä näkökulmasta kannattaa ehkä harkita kohteeksi Santiago de Cubaa. Siellä me käymme varmasti, kun Kuubassa seuraavaksi käydään.


Omelet valmistus | Todellisuus ja myyttejä\nOmelette on kuuluisa ranskalainen keittiö, suosikki ja suosittu ympäri maailmaa. Lajilla on niiden nimet. Joten, italialaiset luovat frithatta, japanilainen – omurtse ja espanjalaiset – tortilla. Venäjän kansallisessa keittiössä on samanlainen ruokalaji, sitä kutsutaan nimellä drachena. Mutta tämä on yhä rituaalista ruokaa.\nAlkuperäinen omeletti-resepti on yksinkertainen. Se on vain kevyesti paistettua munaa paistettua voita. Mutta omelettien parannetut reseptit ovat niin paljon, että ne riittävät koko kulinaariselle kirjalle. Valmista tämä ruokalaji tomaatteja, juustoa, kinkkua, raejuustoa, vihanneksia ja pekonia, herkkusieniä ja pippuria.\nAinakin makea suklaamelakka on luotu makeille. Ilmeisesti tämä ruokalaji kykenee miellyttämään ketään. Ja munakoon tekeminen todella täydelliseksi, on syytä oppia eräitä valmistuksen salaisuuksia.\nMunien sekoittaminen maidon kanssa tekee munakasta herkullisemman. Parhaan tuloksen saavuttamiseksi on välttämätöntä käsitellä massaa haarukalla tai viilulla, ei sekoittimella. Tällöin voit lisätä täyttöä varovasti massassa. Joten omelet tulee olemaan todella ilmava. Ne, jotka haluavat valmistaa omelette-soufflen, on tarpeen piilottaa valkoiset erikseen ja lisätä sitten keltuaiset ja maito.\nIlmaisimmat ja kevyet omeletit tarvitsevat kodin munia, eivät säilytä munia. Ruokavalmiste voidaan tehdä, jos käytät vain proteiineja. Jos tarvitset tiheämpää koostumusastiassa, tarvitset vain keltuaisia.\nLautasen roskaantuu liikaa nestettä. Ihannetapauksessa yhden munan pitäisi olla noin 20 millilitraa maitoa. Jos se on enemmän, valmis astia alkaa antaa kosteutta nopeasti. Sitten munakas välittömästi putoaa.\nKokeneet kokit tietävät, että omelets on kypsennettävä vain paistinpannun kannen alla. On mielenkiintoista, että jos kansi on myös halkaistu voin kanssa sisältä, lautasen on rehevämpi ja maukkaampi kuin tavallista.\nÄlä anna omenan polttaa. Että astia paistetaan tasaisesti ja kasvaa, on tarpeen ravistaa sitä säännöllisesti paistinpannuissa. Alkoholin valmistelu on välttämätöntä vahvalla tulella, kun olet odottanut nousua ja kiinnittymistä. Sitten tulipalo tulisi karkaista vähimmäistasolle ja keittää ennen viimeistä vaihetta. Jos omelette on kypsennetty niin kuin se pitäisi, niin se helposti ryömii lautaselle paistinpannuista.\nJos haluat varmasti saavuttaa lautasen loiston, silloin massaa kannattaa lisätä pieni mango tai jauhot. Mutta on tärkeää olla liikaa. Muussa tapauksessa herkkä omenasta tulee tasainen ja tiheä kakku. Tavallisesti puoli teelusikallinen jauhoja riittää neljän munan seokseen.\nTämä maku on koristeltu omelette. Voit saada sen lisäämällä pari teelusikallista smetanaa tai majoneesia seokseen 4 munaa. Omena-astiapöytä.\nOn erittäin tärkeää, että omelet valmistellaan. Paistinpannu tarvitsee paksun ja tasaisen päivän. On parasta valmistaa valurauta tuotetta näihin tarkoituksiin. Kansi on valmistettava niin, että siinä on reikä, jotta kosteutta ei pääse. Joten munakas pystyy eroon ylimääräisestä nesteestä.\nPaistele omenalaattia kasviöljyllä ja lisää pieni viipale kermasta. Jos laiminlyödät neuvoja ja käytät vain kasviöljyä, lautasen ei ole niin pehmeää ja tuoksua.\nOmeletti on hyvä yrtteihin, mutta sitä ei saa lisätä puolivalmisteeseen, vaan ripotella valmisruoka välittömästi ennen tarjoilua. Joten on mahdollista säilyttää tuoksu vihreät, sen maku ja vitamiinit.\nOmelette on astia, joka sallii ja vaatii jatkuvia kokeita. Alkuperäiset vaihtoehdot löytyvät, kuten reseptin kirjassa, ja tulet itse. Ja vaikka ihanteellinen omeletti ei heti pääse pois, taito tulee nopeasti. Yksinkertainen ja alkuperäinen aamiainen voi virrata koko päivän.\nTarjoa omenat, taitettu puoliin tai taitettuna putkeen.Jos lautasen kaltevuus on suuri, se voidaan leikata palasiksi. Munakkeen voi jakaa kaksi haarukkaa pieniksi paloiksi ja paistaa niitä kunnes karkea kuori.\nKun kokeilet kokeiluja, älä unohda tätä ranskalaista omenatääriä. Ranskalaiset tekevät ilman jauhoja, maitoa, vettä ja muita asioita. Ja tämän astian loistoa ei tarvita, joten paistinpannu ei sulkeudu.


Demarit: Näpit irti Satakunnasta\nSatakunnan sosialidemokraatit ovat huolissaan valtiovallan suunnitelmista, jotka toteutuessaan heikentäisivät maakunnan asemaa ja itsenäisyyttä. Perjantaina Porissa pitämässään piirikokokouksessa piirijärjestö vaati, että valtiovalta päin vastoin jatkaa Satakunnan kehittämistä yhdessä maakunnan toimijoiden kanssa. Muuten palavat näpit.\n- Satakunta on Suomen 7. suurin maakunta ja viime vuosina muuttovoittoinen. Maakuntaamme kohdistuu kuitenkin uhkakuvia, jotka heikentäisivät jatkossa maakuntamme toimintamahdollisuuksia ja jopa olemassaoloa. Vaalipiiri- ja maakuntajako, varuskunnat, korkeakoulut ja valtion aluehallinnon mahdollinen heikentyminen ovat lähiaikojen esimerkkejä siitä, missä asioissa meidän satakuntalaisten toimijoiden on syytä olla tarkkana. Jatkossa on oleellista, että pystymme päättämään asioistamme mahdollisimman paljon itse ja että resurssit maakunnan kehittämiselle säilyvät ja niitä vahvistetaan, totesi piirikokous kannanotossaan.\nSatakunta on demarien mielestä valmis ja halukas aitoon vuoropuheluun. Pelkkä seireenien laulu ei maakuntaa tyydytä vaan yhteistyön tulee olla molempia osapuolia hyödyttävää.\nPiirikokous kehui kannanotossaan myös SDP:n presidenttiehdokasta Paavo Lipposta, jonka ei tarvitse piilotella puoluetaistaansa ja väriään. Hän ei tarvitse myöskään vitien kirjoittajaa\n- Lipposen ei tarvitse olla jotain muuta kuin oma itsensä. Hän on aito kansanmies isolla koolla ja tällä ei tarkoiteta pelkkiä ulkoisia mittoja. Hän on valtiomies ja pitkäaikainen pääministerimme ja suvereeni ulkopolitiikan osaaja. Paavo Lipponen on paras vaihtoehto maamme seuraavaksi presidentiksi, piirikokous totesi.\nSatakunnan sosialidemokraattien piirihallitukseen valittiin vuodeksi 2012 Ari Vaitiniemi Porista, Maria Santikko Porista, Leena Jokinen-Anttila Ulvilasta, Marika Uimaluoto Merikarvialta, Markku Rauta Harjavallasta, Kalle Leppikorpi (uusi) Raumalta, Sirkka Mantere (uusi) Raumalta, Markku Reunanen (uusi) Köyliöstä, Matti Tervakangas (uusi) Siikaisista ja Pirjo-Riitta Tuomela Nakkilasta.\nPuheenjohtajistossa jatkavat (valittu vuosille 2011-12): Harri Lehtonen (pj.) Eurasta, Rainer Lehti (1. vpj.) Rauma ja Diana Bergroth-Lampinen (2.vpj.) Porista.


Liikunnan ilo kuuluu kaikille lapsille • Pelastakaa Lapset ry\nPelastakaa Lapset ry ja SuperPark ovat aloittaneet lasten liikkumista edistävän yhteistyön. Liikettä lapsille -kampanjassa SuperPark lahjoittaa pääsylippuja Pelastakaa Lapset -järjestön toiminnassa mukana olevien lasten käytettäväksi.\nLiikettä lapsille -kampanjan tarkoitus on lahjoittaa SuperPark-vierailuja lapsille, joilla ei muutoin ole mahdollisuuksia osallistua maksullisiin liikuntaharrastuksiin.\n”Pidämme tärkeänä Superparkin tukea, jolla voimme yhdessä rakentaa monille lapsille parempaa tulevaisuutta liikunnan avulla. Yhteistyömme avulla sellaiset lapset, joiden omilla vanhemmilla on rajalliset mahdollisuudet tukea lasta liikkumisessa ja harrastamisessa, pääsevät nyt kokemaan liikkumisen riemun. On tärkeää, että lapsen mahdollisuus osallisuuteen ja liikkumiseen ei ole riippuvainen perheen varallisuudesta tai jaksamisesta. Pelastakaa Lapset auttaa lapsiperheitä tukiperhe-, tukihenkilö- ja sporttikummitoiminnan avulla, jotta perheille tarjoutuisi apua riittävän ajoissa ennen tilanteiden kriisiytymistä. Olemme iloisia, että Superpark on mukana tässä työssämme lasten ja perheiden hyvinvoinnin edistämiseksi”, sanoo yhteyspäällikkö Marika Salonen Pelastakaa Lapset ry:stä.\nKuluttajilla on mahdollisuus omien SuperPark- lippuostosten yhteydessä ostaa euron lisämaksulla Liikettä lapsille -lippu. SuperPark lahjoittaa ostettuja kampanjalippuja vastaavan määrän pääsylippuja Pelastakaa Lapset -järjestön käyttöön.\n”Lasten ja nuorten liikkuminen ilolla on ollut yksi SuperParkin kantavista arvoista yrityksen alusta lähtien. Yhteistyön myötä haluamme lahjoittaa liikettä ja iloa myös niille lapsille, joiden taloudelliset tai muut lähtökohdat ovat esteenä liikunnan harrastamiselle”, sanoo SuperPark Oy:n maajohtaja Taneli Sutinen.\nLiikettä lapsille -lippuja voi ostaa joko SuperPark -puistojen lipunmyynnistä tai verkkokaupasta vuoden 2018 loppuun saakka. SuperParkeista mukana ovat SuperPark Espoo, Jyväskylä, Oulu, Särkänniemi, Turku, Vantaa ja Vuokatti.


Tää on eilisen postaus, mutta youtube vähän kiukutteli eikä antanu mun ladata noita videoita!\nAh, ai että mä rakastan tätä päivää :) Tulee niin ylpee ja isänmaallinen olo, hyvä Suomi!\nTänään oon ollu Emmin ja Karon kaa jäähallilla semmosseesa itsenäisyyspäiväjuhlassa, oli kyllä hieno esitys! :) Sen jälkeen käveltiin Emmille ja tehtiin kaikkee tosi randomii niin kun yleeensä... :D\nPäivän asu ei oo ollenkaan mua niin kun videossa sanoin :) Ja joo huoneessani räjähti ydinpommi...\nJa totta kai aina pitää vähän kattoo Tuntematonta sotilasta.. :)\nTässä jos missä kohtaa tuli isänmaallinen olo!\nSitten sielä oli tommosia tuliukkeleita :D\nTALVEN EKAT LUMIENKELIT!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nNoi katto koneelta jotain jalkapallo tapaturma -videoita :DD Mä en pystyny kattomaan niin räpsin kuvia sillä välin :D Emmin ilme kertoo kaiken......\nNyt suklaat kouraan ja linnanjuhlia seuraamaan :)\nLähettänyt Sofia kello 14:21\nTunnisteet: Kaverit, Tapahtumat, Video\nAnonyymi 7. joulukuuta 2011 klo 14.53\nMäkin olin tuolla! Harmi kun ei nähty :/\nNelli 7. joulukuuta 2011 klo 15.09\nMä olin tossa oranssissa kuorossa! :D Ja btw, toi otsis tollai suorana sopii sulle tosi hyvin! :)\nPP 7. joulukuuta 2011 klo 15.11\nhaha bongasin itteni tuolta kuorolaisen seasta tossa sun seitsemännessä kuvassa :D mut oli kyllä hieno show (: !\nSofia 7. joulukuuta 2011 klo 15.12\nElsa: aa ): no siellä oli kyllä tosi paljon ihmisiä, etten ihmettelekkään mmiksei nähty..\nNelli: oo, hyvin lauloite :) ja kiitti!\nAnonyymi 7. joulukuuta 2011 klo 15.31\naivan ihana asu(:\njust ihana tää asu!! näytät jälleen kerran upeelta<3 terkut täält turusta ;) - L\nsara 7. joulukuuta 2011 klo 15.58\nhahah mäkin olin tuolla oranssissa kuorossa! ja itsenäisyyspäivä tulee muuten yhteen, kun tossa lopussa on erikseen :D\nJonna 7. joulukuuta 2011 klo 16.24\nmäkin olin tuolla esiintymässä!!!!!\nSofia 7. joulukuuta 2011 klo 16.34\nLye: kiitos rakas <3 terkkuja sinne myös:)\nsara: aijaaaa :) oho, kiitos kun korjasit :)\nJonna: okeii! :)\nsannii 7. joulukuuta 2011 klo 16.50\nen osaa antmaa mitään rakenttavaa kommaa, joten sanon taas et himo upee postaus :-) ♥\nSofia 7. joulukuuta 2011 klo 16.55\nsannii: vautsii kiitos :)\nMariasd 7. joulukuuta 2011 klo 17.37\nKomppaan Nelliä, suora otsis sopii sulle ku nenä päähän :D jaja kivoi kuvii ♥ Ootatko joulua? Mikä susta on joulussa parasta? Entä huonointa jos on?\nSofia 7. joulukuuta 2011 klo 18.04\nMariasd: kiitos :) OOTAN!1! Joulussa on parasta se fiilis ja jouluaatto kun saa olla läheisten kanssa, parhautta <3 huonointa kun joulu on nniin lyhyt ):\nAnonyymi 7. joulukuuta 2011 klo 18.14\nmuuten hyvä mutta itsenäisyyspäivä on yhdyssana? ku tuossa lopussa toivotat hyvää itsenäisyys päivää.... nolololo\nonko nuo siis tekokynnet vai jopa rakennekynnet? niitähän ei tehä vaan laitetaan/lakataan\nSofia 7. joulukuuta 2011 klo 18.39\nAnonyymi: no voi hyvää päivää :D kaikesta te jaksatte sitten valittaa..\nAnonyymi: ne on itseasiassa geelikynnet ;)\nHeta 7. joulukuuta 2011 klo 19.12\nMäkin olin tossa oranssiss kuorossa esiintymässä ja sitten siinä alussa yksin siellä jäällä...\nSofia 7. joulukuuta 2011 klo 19.27\nHeta: okeii :) oo, lauloit tosi hyvin!!!!!\nrosa. 7. joulukuuta 2011 klo 19.57\nihanat hiukset!! toi otsis sopii toosi hyvin sulle:)!\nSofia 7. joulukuuta 2011 klo 20.09\nrosa.: kiiiits :>\nAnonyymi 7. joulukuuta 2011 klo 20.29\noooot laihtunu:----) ! siis hyvällä! (===\nIinuskaa 7. joulukuuta 2011 klo 21.18\nIhana asu!! Hei oon ettinny tollasta laukkuu.. Taitaakohan niitä olla enää h&m:ässä? Toi asu sopii sulle tosi hyvin <3 nätti olet kuten aina! <3\nSofia 7. joulukuuta 2011 klo 21.18\nAnonyymi: oooo, kiva kuulla :>\nAnonyymi 7. joulukuuta 2011 klo 22.03\ntäällä taas írcin BANAANIBOXI kommentoi :) siiiis aivan ihana toi asu :) millon oot ostanu ton paidan ja vyön? oiskoha vielä kaupoissa ja mitä maksoi ;)\nEmilia 7. joulukuuta 2011 klo 22.47\nMääkin olin tuolla (onpas täällä paljon hämeenlinnalaisia:D). Näin sut kun sä varmaa oottelit jotakuta ulkona :) Oli kyllä ihana toi tapahtuma. :)\nSofia 8. joulukuuta 2011 klo 15.20\nlinuskaa: kiiitos :) ostin ton kyllä kesällä, mutta eihän sitä koskaan tiiä :)\nAnonyymi: no teerve banaaniboxi :) ostin ne viime talvena, että tosta paidasta en tiä, mutta tota vyötä no seppälöissä :) en yhtään muista mitä makso :D\nEmilia: jep :D joo ootin Karoo :) niin oli!\nmoiiiii 8. joulukuuta 2011 klo 17.20\nOnks sun mielest sun kamera hyvä?\nDiamond 8. joulukuuta 2011 klo 18.15\nOihvoih, Oot niin nätti ja sun tyyli on ihana :) Must tuntuu et oot just sellanen ihminen kenen kans voi vaa jutella ja tosi helppo tutustuu ainaki noiden ihanien videoiden perusteella ! :D\nAnonyymi 9. joulukuuta 2011 klo 9.40\nOi naminami noi suklaat<3\nSofia 9. joulukuuta 2011 klo 14.33\nmoiiii: on! :)\nDiamond: voii kiitos :) hihi:>\nSuper Secret 9. joulukuuta 2011 klo 18.35\nNyt sul oli jopa ihan kiva asu, vaiks yleensä ne onki aika....\nSofia 9. joulukuuta 2011 klo 18.42\nSuper secret: sano vaan millasia? :)\nmillon lataat loput kysbärivideot?\nSofia 9. joulukuuta 2011 klo 23.07\nAnonyymi: empä usko, että koskaan.... koska niitä ei tuskin enää muistetakkaan.. toki jos tulee paljon kyselyjä niin teen ne :)\nAnonyymi 10. joulukuuta 2011 klo 3.48\nHYI VITTU SUORAA SANOTTUNA MITKÄ MEIKIT !!! opettele vittu meikkaa oikein, noi oli nii rumat ja pikameikki kesti 8 minsaa :O ja turha aatella et " ei kiinnosta mitä joku random kirjottaa emmä tollasest välitä" mut ota tää nyt iha hyvän "anyymin" kannalta niinku oot itekki sanonu, OPETTELE PUHUU SUOMEE :OO ei helvetti\nAnonyymi 10. joulukuuta 2011 klo 3.52\nMun on pakko sanoo että tosta sun meikkivideosta on tosi vaikee saada mitään selkoo, selitit tosi epäselvästi ja värien/meikkien käytössä ei ollut minkäänlaista logiikkaa, kolmanneks puhut väärillä termeillä joten on tosi vaikeeta esim. ite kotona tehä tota meikkiä. En tiiä oliks sun tarkotus "opettaa" miten voi tollasen meikin tehä, mut ton videon perusteella ainakaan mä en sitä oppinut enkä saanut yhtään mitään irti. Onnee jatkoon, toivon et opettelet hieman paremmin opastamaan meikin tekoa:)\nAnonyymi 10. joulukuuta 2011 klo 9.07\nhitto vieköön sofia kaikki ne muistaa -.- mua ainaki kiinnostaa kysbärit\nSofia 10. joulukuuta 2011 klo 17.01\nAnonyymi: no tää kommentti ainakin osottaa sun tason oikein hyvin :) ja kyllä mä nyt aijon pettää sut ja ajatella että "ei kiinnosta mitä joku random kirjottaa emmä tollasest välitä" :)\nAnonyymi: no mähän en oo mikään meikkiguru, joten multa on turha odottaa mitään hienoja termejä tai muuta vastaavaa :) videoitteni tarkotus ei oo opettaa, että tää tehään näin ja näin! selitän mitä teen, jos joku siitä oppii ja ymmärtää niin se on vaan hyvä asia :) kiitoksia :)\nAnonyymi: empä usko :)\nAnonyymi 10. joulukuuta 2011 klo 18.16\nsusta varmaan ois ihan kauheeta mennä kouluun ilman meikkiä tai ilman että sun hiukset olis sen kummemmin erikoisemmin laitetut. ja ois varmaan ihan kauheeta mennä jos ei olis kollarit jalassa..\nSofia 10. joulukuuta 2011 klo 18.31\nAnonyymi: noniin hei oikeesti nyt, jotain rajaa jooko? oon menny tosi monta kertaa lökärit ja hupparit päällä kouluun, ilman meikkiä ja hiukset pelkällä ponnarilla...\nAnonyymi 10. joulukuuta 2011 klo 18.56\nvähä silleen musta jotenki tyhmää ettet laita niitä kysbäreitä, ku monet on sulta kuitenki kysyny niitä kysymyksiä. Et pitäs aina erikseen pyydellä laittamaan. Mutta sähän teet niinkun haluat :) En tosiaankaan tarkottanu tätä mitenkään ilkeellä, ilmasin vaan mun mielipiteen asiasta :))\nAnonyymi 10. joulukuuta 2011 klo 19.30\nkäytät mielestäni ihan liikaa meikkiä ikäiseksi ja vastauksiesi perusteella saan jotenkin sellaisen kuvan susta että on tytöllä noussut pissa päähän.\nAnonyymi 10. joulukuuta 2011 klo 19.46\nTurha välittää noista anonyymien kommenteista, niistä huokuu selvästi läpi jonkinmoinen kateellisuus / alhainen ikä. Sun videot on kivoja ja oot mukava persoona! Miten muuten sun kuntokuuri sujuu? Mä sain kans otettuu itteeni niskasta kiinni, ja oon vetänyt viikon jo kuntopyöräl 30min + muut arkiliikunnat päälle.\nSofia 10. joulukuuta 2011 klo 21.02\nAnonyymi: en mä oo sanonu etten niitä tekis, en vaan usko että teen :)\nAnonyymi: no se on sun mielipide :) itse en mielestäni käytä liikaa meikkiä :) saamasi kuva on väärä :)\nAnonyymi: oon samaa mieltä :) kiitos! kuntokuuri sujuu ihan hyvin, jo -5 kg lähteny! :) enää 5 kg ja oon maalissa!! :) vauu, hieno kuulla :)\nAnonyymi 12. joulukuuta 2011 klo 17.28\nKun sä sanot tossa videossa ettei toi sun asu oo sun tyylii niin mulla tuli heti mieleen et : TOI ASU ON NIIIIIN MUN TYYLIÄ !\nite tykkään aika neutraaleista väreistä esim. mustasta, valkoisesta, ruskean ja beigen eri sävyistä. Sitten tykkään kivoista kukkakuoseista ja mua harmittaa kun en ite ostanu tota huivia sillon ku ne oli myynnissä :(\nAnonyymi 15. tammikuuta 2012 klo 13.06\nvoin kertoo näin vuotta vaille valmiina vaateompelijana että toi asu sopii sulle kaikkein parhaiten!


Roncade, Italia - Varaus 20 % alennuksella\nHotelli kaupungissa Roncade (Italia): löytyi 1 824 hotellia\nTuloksissa mukana lähellä kohdetta Roncade olevat hotellit\nTämä hotelli on lähinnä kohdetta Roncade\nRelais Villa Selvatico on lähellä kohdetta Roncade\nKolme tähteä -kategoriaan kuuluvan perhe-tyylisen hotellin sijaintina on Treviso. Hotelli tarjoaa käyttöösi useita eri palveluja, joihin kuuluvat mm. Ravintola, Huonepalvelu, Baari, Pesula . Etäisyys...Lisätietoja\nKolme tähteä -kategoriaan kuuluvan perhe-tyylisen hotellin sijaintina on Venetsia. Hotelli tarjoaa käyttöösi useita eri palveluja, joihin kuuluvat mm. Ilmainen pysäköinti . Hotellissa on 30 huonetta ...Lisätietoja\nValikoimasi: Hotelli kaupungissa Roncade (Italia): löytyi 1 824 hotellia


Hansikkaansyöjät: Into Glory Ride\nViime aikoina on ollut niin kylmä, että ahteri jäätyy jo pelkästä ulkoilun ajatuksesta. Hittavainen on pysytellyt visusti vilteissään ja koirat riehuvat sisällä, koska ulkona jäätyy tassut. Olen joka päivä yrittänyt "juoksuttaa" niitä tuossa pihalla sen verran, että minimiliikuntavaatimus täyttyy, koska lenkkeilystä ei tässä säässä ole iloa. Siinä missä muut vetävät edessä kuin höyryveturit päästökseen nopeasti kotiin on Karem ilmeisesti pyhästi sitä mieltä, että kaikki toivo on jo menetetty ja kannattaa vaan jäädä seisomaan aloilleen kunnes armelias kuolo korjaa.\nKylmästä viis, uutiset ovat kuitenkin uunituoreita ja höyryäviä.\nOlen hieman yli vuoden verran etsinyt aktiivisesti asuntoa. Koska budjettini on pieni, olen kiertänyt mitä erikoisemmissa mörskissä menettämässä toivoni ja pettymässä. Ihan sattumalta syksyn alkumetreillä yksi sukulaisistani kuitenkin soitti ja kysyi, olenko huomannut yhden toisen sukulaisen myyvän asuntoa.\nTämä asunto on siis vanha, HYVIN VANHA, pieni mummonmökki, klassisesti punainen ja perunamaakin löytyy. Tai ainakin kasvimaa. Saa sinne varmaan perunoita jos haluaa. Vaikka tupa on vanha kuin taivas ja näyttää siltä sekä sisältä että ulkoa, ensimmäisen kerran pihaan astuessani minulle tuli kuitenkin SE TUNNE. Se, mikä tulee kun saavut kotiin.\nMinun ja muuton välissä on kuitenkin ollut yksi jos toinenkin pulma. Ennen joulua meinasin viskata kirveen kaivoon, mutta onneksi se oli niin leveä, ettei mahtunut. Joku asia tuntui kerrankin menevän niinkuin piti ja nyt pääsemmekin siihen varsinaiseen uutiseen.\nEurajoen irtokoirat ovat jäämässä taakse. Hyvästi, kyttäävät naapurit, puskista singahtelevat räköttäjät, stressi ja lasinsirut joka tiellä perjantain jälkeen. Hyvästi nuorten miesten traktoriralli. Tervetuloa oam rauha, oma piha, oma tupa ja oma puusauna.\nMuutto on edessä jahka likakaivoremontti saadaan toteutettua. Pakkaset kun alkoivat juuri sopivasti tehdäkseen siitä mahdotonta. Tässä vaiheessa jaksan kuitenkin vielä odottaa. Ainakin hetken.\nJoskus alkusyksystä nappasin kyseisen kuvan. Tuo oikealla puolella näkyvä tönö on päätönö, johon menen asumaan. Taaempana näkyvä on ulkorakennus puuliitereineen, saunoineen ja ulkohuusseineen. Ulkohuussia saa käyttää sillä ehdolla, että siivoaa itse omat jätteensä. Minä en sitä tee.\nOlemme käyneet siivoilemassa ja lämmittelemässä parin viime viikon aikana. Työtä on vielä melkoisesti, mutta olemme hyvässä alussa. Minä ja apuna häärivät vanhempani siis. Viime kerralla siivouksessa olivat mukana myös koirat. Aaro toimi kipinämikkona keittiön puuhellan ääressä, Karem piti vahtia ikkunoilla ja Nadira yritti valaista paikan ruhtinaallisella arvokkuudellaan.\nOn raskasta olla niin kaunis koko ajan. Onneksi paikan päälle oli jätetty vanha sohva. Kun sille heitti pari tyynyä, kävi se juuri ja juuri makuupaikaksi. Pari ekaa tuntia hänen kuninkaallinen korkeutensa jaksoi pitää päänsä ylhäällä ja katsella arvostavasti meitä alhaisempia elämänmuotoja. Sen jälkeen piti ottaa muutaman tunnin kauneusunet.\n*Olen ihan oikeasti pahoillani kaikkien niiden puolesta, jotka klikkasivat sitä aiempaa linkkiä. Oli pakko.


Yhteenotot jatkuvat Hebronissa - Ulkomaat - Uutiset - MTV.fi\nYhteenotot jatkuvat Hebronissa\nUlkomaat Julkaistu 09.04.1997 15:22\nSadat palestiinalaisnuoret kivittivät taas tänään israelilaisia sotilaita Hebronissa Jordanjoen länsirannalla. Sotilaat puolestaan tulittivat mielenosoittajia kumiluodein.\nNuoret osallistuivat Hebronissa hautajaissaattueeseen, jossa kuljetettiin yhtä kolmesta palestiinalaisesta, jotka saivat surmansa israelilaissotilaiden luodeista tiistaina. Sadat nuoret lähtivät hautajaissaattueesta ja ryntäsivät ohi palestiinalaispoliisien kohtia israelilaisia sotilaita.\nPalestiinalaisnuorten ja sotilaiden kesken on ollut yhteenottoja lähes päivittäin. Aiemmin tänään palestiinalaista miestä ammuttiin Kfar Azzounin kylässä Jordanjoen länsirannalla, kertoi Israelin poliisi. Mies loukkaantui ampumavälikohtauksessa vakavasti.\nMiestä ammuttiin autosta huoltoasemalla Kfar Azzounin kylässä Länsirannan pohjoisosassa. Israelin radion mukaan palestiinalaista epäiltiin veljeilystä Israelin turvallisuusjoukkojen kanssa.\nViisi palestiinalaista on saanut surmansa Länsirannan levottomuuksissa kolmen viime viikon aikana. Palestiinalaisten neuvotteluvaltuuskunta matkustaa tänään Yhdysvaltoihin tavatakseen presidentti Bill Clintonin.\nPohjois-Koreaa houkutellaan rauhanneuvotteluihin Mobutun aika käymässä vähiin


Ritajärvelle nousee mahtikota vieraiden suojaksi - Puheenaiheet.fi\nKaupunki rakentaa Ritajärven luonnonsuojelualueelle kesän aikana kodan, johon on määrä mahtua bussilastillinen turisteja. Tähän asti vieraat eivät ole päässeet sadetta pakoon mihinkään. Ritajärven luonnonsuojelualueella käy vuodessa vierailijoita saman verran, mitä kaupungissa on asukkaita.\nMaaseutujohtaja Katariina Pylsy kertoo seitsemisen metriä halkaisijaltaan olevan kodan saaneen jo rakennusluvan. Paavinhatun suuren kiven luokse, noin puolen kilometrin päähän pääpysäköintialueelta nousevaa kotaa varten on varattu 25000 euron määräraha.\nKatariina Pylsy kertoo varsinkin leirikoulujen pitäjien, partiolaisten ja alueella käyvien retkeilijäryhmien kaivanneen kotaa suojakseen sateiden varalta.\nKarkun Heinijärvellä sijaitseva Ritajärven alue, jossa on kolme retkeilyreittiä, valittiin kaksi vuotta sitten vuoden retkipaikaksi. Alueen suosio on kasvanut vuosi vuodelta. Sesonkiaikoja ovat kevät ja syksy.\nPääpysäköintialuetta on laajennettu vuosittain, viimeksi tänä talvena, koska viime vuonna Ritajärvellä kävi monina päivinä vähintään 700 ihmistä. Uusimman laajennuksen jälkeen pääpysäköintialueelle mahtuu noin sata autoa.\nKatariina Pylsy toimii harrastuksenaan Ritajärven alueella oppaana. Viime vuonna hän opasti runsasta 30 ryhmää. (Kuva Vilja Pylsy)


Teknopolku Oy | Sähkötarkastus\nValtuutettu tarkastaja (VTS204)\n050 444 0215\nPetäjätie 6, 37800 AKAA\nMääräaikaistarkastus ja varmennustarkastus kaikille sähkölaitteistoille kustannustehokkaasti alueilla Akaa, Tampere, Hämeenlinna, Pirkanmaa, Etelä-Suomi ja Keski-Suomi.\nTarve suorittaa sähkölaitteistojen määräaikaistarkastus ja varmennustarkastus on säädetty sähköturvallisuuslaissa 1135/2016 ja Valtioneuvoston asetuksessa sähkölaitteistoista 1434/2016 sekä tarkemmin ohjeistettu Tukes-ohjeella 16/2017.\nSäädöksissä ja ohjeessa on esitetty myös sähkölaitteiden haltijan (omistajan) velvollisuudet sekä tarkastuksiin liittyviä periaatteita.\nTarveselvitys sähköautojen latauslaitteille kiinteistössä\nSelvitys olemassa olevan sähkölaitteiston soveltuvuudesta ja kustannuksista tarvittaville laitteistomuutoksille\nSähkölaitteistojen lämpökamerakuvaukset, kuntotarkastus ja vikojen ennakointi\nSähkölaitteistojen ja sähköasennusten kuntokartoitukset\nSähkölaitteistojen kunnossapito-ohjelmien laatiminen\nSähkölaitteistojen käytönjohtajan tehtävät\nSähköasennukset ja kunnossapidon työt\nSähkölaitteiden tehdastestien valvonta\nTeknopolku Oy:n EU:n yleisen tietosuoja-asetuksen (GDPR) ja henkilötietolain (523/1999) mukainen tietosuojaseloste. 27.08.2020\nRekisterinpitäjä: Teknopolku Oy, Petäjätie 6, 37800 Akaa\nRekisteristä vastaava yhteyshenkilö: Hannu Kamunen, hannu.kamunen(at)teknopolku.fi, +358 50 444 0215\nHenkilötietojen käsittely perustuu henkilötietolain 8 § säännökseen. Henkilötietojen käsittelyn tarkoitus on yhteydenpito asiakkaisiin ja markkinointi.\nRekisteriin tallennettavia tietoja ovat: yrityksen nimi ja osoite, yhteyshenkilön nimi ja yhteystiedot (puhelinnumero, sähköpostiosoite), tiedot tilatuista palveluista, toimituksesta, laskutuksesta sekä muut asiakassuhteeseen ja tilattuihin palveluihin liittyvät tiedot. Luonnollisiin henkilöihin liittyvät tiedot, joita rekisteri voi sisältää: asiakkaan yhteyshenkilön nimi, puhelinnumero, sähköpostiosoite; työpostiosoite.\nRekisteriin tallennettavat tiedot saadaan asiakkaalta tarjouspyyntöjen, tilausten ja sopimusten sekä muiden yhteydenottojen ja tilanteiden aikana, joissa asiakas luovuttaa tietojaan. Tietoja ei kerätä Internet-sivujen välityksellä. Tietoja saadaan sähköpostitse, puhelimitse, sopimuksiin liittyen sekä asiakastapaamisien yhteydessä.\nRekisterin käsittelyssä ja suojauksessa noudatetaan huolellisuutta ja tietojärjestelmien avulla käsiteltävien tietojen tietoturvasta huolehditaan asianmukaisesti. Rekisteriin kuuluva aineisto säilytetään lukituissa tiloissa. Rekisteritietoja ei säilytetä Internet-palvelimilla. Rekisterinpitäjä huolehtii siitä, että tallennettuja tietoja sekä muita henkilötietojen turvallisuuden kannalta kriittisiä tietoja käsitellään luottamuksellisesti.\nJokaisella rekisterissä olevalla henkilöllä on oikeus tarkistaa rekisteriin tallennetut tietonsa ja vaatia mahdollisen virheellisen tiedon korjaamista. Mikäli henkilö haluaa tarkistaa hänestä tallennetut tiedot tai vaatia niihin oikaisua, pyyntö tulee lähettää kirjallisesti rekisterinpitäjälle. Rekisterinpitäjä vastaa asiakkaalle EU:n tietosuoja-asetuksessa säädetyssä ajassa.\nRekisterissä olevalla henkilöllä on oikeus kieltää häntä itseään koskevien henkilötietojen käsittelemisen suoramainontaa, etämyyntiä ja muuta suoramarkkinointia sekä markkina- ja mielipidetutkimusta varten. Pyynnöt tulee lähettää kirjallisesti rekisterinpitäjälle. Rekisterinpitäjä vastaa asiakkaalle EU:n tietosuoja-asetuksessa säädetyssä ajassa.


OECD-raportti: Edelliset hallitukset veivät Suomen Kreikan tielle koulutuksessa – Kansan Uutiset\nSuomi leikkasi koulutuksesta kokoomus- ja keskustajohtoisten hallitusten aikana viime vuosikymmenellä.\nOpetusministeri HS:lle: Suunta on jo käännetty.\nOikeistolaisten maalaamien uhkakuvien mukaan Suomi on koko ajan jollain uhkaavalla tiellä. Suosituin vertaus on ollut Kreikan tie.\nOECD:n koulutusta koskevan raportin mukaan Suomi on todella ollut Kreikan tiellä viime vuosikymmenellä. Valtaosa OECD:n jäsenmaista lisäsi tarkasteluajanjaksolla 2012–2018 suhteellisia koulutuspanostuksiaan, kun taas Suomi kuuluu koulutuksesta leikanneiden harvalukuiseen joukkoon.\nToisena koulutuksesta leikanneena maana raportissa mainitaan Kreikka.\nKyseisellä ajanjaksolla pääministereinä toimivat Jyrki Katainen (kok.), Alexander Stubb ja Juha Sipilä (kesk.).\nOECD-raportista kertoi Opetusalan Ammattijärjestö (OAJ).\n– Samaan aikaan kilpailijamaamme lisäävät koulutuspanostuksiaan. Tämä kaikki aikana, jolloin suomalaisista on usean hallituksen voimin kauniisti visioitu maailman osaavinta kansaa, kommentoi OAJ:n puheenjohtaja Olli Luukkainen.\nVaikka Suomi vielä toistaiseksi ylittää OECD:n keskiarvot koulutusrahoituksessa oppijakohtaisesti ja suhteessa BKT:hen, keskeisten verrokkimaidemme, Pohjoismaiden, vertailussa Suomi jää viimeiseksi.\n– Ero Pohjoismaiden tasoon on miljardiluokkaa. Kilpailijamaissa kasvatuksen, koulutuksen ja tutkimuksen merkitys näkyy myös resursseista päätettäessä. Viime viikolla Tanskasta saatiin uutisia noin 300 miljoonan euron vuosittaisesta lisärahoituksesta koulutukseen. Suomi on auttamatta jäämässä jälkeen, jos suunta ei heti muutu, Luukkainen muistuttaa.\nKoulutukseen 300 miljoonaa lisää\nOAJ:n mukaan kuluvalla hallituskaudella on tehty joitakin kertaluonteisia korjauksia koulutuksen rahoitukseen, mutta kokonaiskuvaa ne eivät korjaa. Parhaillaan eduskunnan käsittelyssä olevan koulutuspoliittisen selonteon yhteydessä OAJ on perännyt parlamentaarista sitoutumista pitkäkestoiseen kasvuohjelmaan, jolla voitaisiin kuroa kiinni Suomen takamatkaa keskeisten verrokkimaiden koulutuspanostuksiin.\nOpetusministeri Li Andersson sanoo Helsingin Sanomille , että suunta on jo käännetty. Koulutuksen laatua ja tasa-arvoa vahvistetaan hallituskauden aikana yli 300 miljoonalla eurolla.\nTietoa koulutuksen rahoituksen laskusta Andersson pitää kylmäävänä.\n– Suomen kaltainen maa kirjaimellisesti elää osaamisesta. Edellisten hallitusten koulutusleikkaukset eivät ole olleet järkevää politiikkaa millään mittarilla, Andersson kommentoi HS:lle.\n”Kokoomuslaiset pääministerit halusivat viedä Suomen Kreikan tielle” – eduskunnassa kiisteltiin koulutuksesta\nKai Hirvasnoro 29.9.2021 14.59\nKokoomuksen ja keskustan johdolla Suomen koulutusmenot laskivat – Lapsiasiavaltuutetulta tukea nykyisen hallituksen oppivelvollisuusuudistukselle\nKai Hirvasnoro 8.2.2022 10.06


Kommentti: NHL:ssä uskomaton sinivalkoinen pudotuspelikesä – suomalaiset dominoivat jokaisella pelipaikalla | Yle Urheilu | yle.fi\nSebastian Aho on ollut pudotuspelien paras hyökkääjä, Miro Heiskanen paras puolustaja ja Joonas Korpisalo paras maalivahti, kirjoittaa Yle Urheilun NHL-kirjeenvaihtaja Tommi Seppälä.\nSuomalaisten dominointi NHL:n pudotuspeleissä hakee parin ensimmäisen viikon osalta vertaistaan, joten isketään pöytään heti kaikki valtit: Sebastian Aho on ollut pudotuspelien paras hyökkääjä, Miro Heiskanen paras puolustaja ja Joonas Korpisalo paras maalivahti.\nEnkä esittänyt tätä näkemystä siniristilipuin koristellut aurinkolasit silmillä. Valinnat ovat viime kädessä jopa hämmentävän helppoja. Aho johtaa pistepörssiä, Heiskanen puolustajien pistepörssiä ja Korpisalon tilastot ovat hirvittävät.\nEikä kyse tietenkään ole ainoastaan tilastoista.\nSebastian Ahon tapauksessa jää alituiseen pohtimaan sitä, millaista peliä tämä Carolinan vasta 23-vuotias huippupelaaja esittää, kun ura muutaman vuoden päästä saavuttaa lakipisteen. Tänäkin kesänä Ahon pelistä on saanut hakea virheitä todella laadukkaalla suurennuslasilla – niitä ei yksinkertaisesti tule.\nAhon merkitys joukkueelleen tuntuu jatkuvasti vain kasvavan, ja kun puhutaan käynnissä olevista pudotuspeleistä, parhaan hyökkääjän kisasta ei synny edes suurta debattia. Columbuksen Pierre-Luc Dubois lienee Ahon suurin haastaja, mutta en äänestäisi häntä missään tapauksessa ohi Ahon.\nSitten on tämä Dallasin Heiskanen.\nHelsinkiläispuolustaja on kirjannut kesällä eniten jääaikaa, eniten maaleja, eniten syöttöjä sekä eniten pisteitä joukkueessaan. Eivätkä nämä vahingossa ole syntyneet. Heiskasen luistelu yhdistettynä hänen kykyihinsä ymmärtää peliä ja tehdä lähes poikkeuksetta oikeita ratkaisuja luo pohjan suomalaisittain historialliselle pakin dominoinnille NHL:ssä.\nMiro Heiskanen (vas.) on ollut pudotuspeleissä Dallasin parhaimmistoa. Starsin ja Calgaryn Flamesin ottelusarjan toisessa kamppailussa Heiskanen ja Anton Khudobin estivät Flamesin Michael Stonen maalintekoyrityksen. Kuva: Getty Images\nHeiskasen kohdalla mietin usein samaa kuin Ahon kanssa: mihin tämä mies vielä yltää, jos hän on 21-vuotiaana NHL:n pudotuspelien dominoivin puolustaja?\nOn käsittämätöntä, ettei Miro Heiskanen vieläkään saa Pohjois-Amerikan päässä nähtyä suurempaa huomiota osakseen. NHL-perhe on niin huumaantunut Cale Makarin ja Quinn Hughesin huimista tulokassuorituksista, että 21-vuotiaatkin tuntuvat eilisen tähdiltä.\nHeiskanen, jonka odote on yli Erik Karlssonin, lentelee edelleen tietyllä tapaa tutkan alla. Ja nyt puhumme nimenomaan yleisestä keskustelusta ja mediahuomiosta. Vastustajat eivät suomalaista ole aliarvioineet enää pitkiin aikoihin.\nKolmas suomalaissensaatio on Columbus-vahti Joonas Korpisalo.\nKorpisalo on viimeistään tänä kesänä näyttänyt olevansa valmis suuriin valoihin NHL:ssä. Viisi vuotta supertähti Sergei Bobrovskin varjoissa taistellut Korpisalo on useaan otteeseen todennut kilpailun ja muutamien pettymysten karaisseen luonnetta oikealla tavalla.\nKäynnissä olevat pudotuspelit ovat antaneet näille puheille katetta.\nKorpisalon kokonaispaketti alkaa olla kovaa luokkaa. Teknisesti helsinkiläinen on eliittiveskari, ja nyt kun itseluottamus on kunnossa, veräjänvartijan kaikki tekeminen huokuu zeniläistä rauhallisuutta. Aiempien vuosien vaikeilta jaksoilta tuttu yliyrittäminen ja turha höntyily loistaa nyt poissaolollaan.\nColumbuksen suomalaisvahti Joonas Korpisalo on venynyt NHL:n pudotuspeleissä huippusuorituksiin. Kuva: Getty Images\nKorpisalo oli jo Toronto-sarjassa joukkueensa ehdotonta parhaimmistoa ja loi pohjan tärkeälle voitolle. Tampaa vastaan Korpisalo torjui ensin jatkoaikatappiossa 85 kertaa ja aikaisin tänään perjantaina 36 torjunnan suoritus johdatti Blue Jacketsin tärkeään kakkosottelun voittoon.\nPhiladelphian Carter Hart on niin ikään pelannut pudotuspeleissä huimalla tasolla, mutta kokonaisuutena – suuremman ottelumääränkin kautta – Korpisalo on käynnissä olevien pudotuspelien paras maalivahti, jopa selkeällä marginaalilla.\nTämä on huimaa kertomaa, kun otetaan huomioon, että kauden alla Columbuksen kokematonta maalivahtiosastoa pidettiin täytenä arvoituksena.\nMuutenkin suomalaiset ovat tehneet näyttävän paluun NHL-kaukaloihin koronatauon jälkeen. Etenkin Mikko Rantanen ja Joonas Donskoi pelaavat Coloradossa upeaa syyskautta. Teuvo Teräväinen on ollut oma tehokas itsensä Carolinassa ja Artturi Lehkonen on pelannut hienoa pudotuspelirupeamaa Montrealissa.\nSuomalaisloisto NHL:n pudotuspeleissä vain alleviivaa sitä ammattimaisuuden tasoa, jolla kotimaiset pelaajat tänä päivänä toimivat. Soittimista on niin sanotusti pidetty koronatauon aikana huolta. Kun pelit sitten käynnistyivät, instrumenteista lähti välittömästi oikeat nuotit.\nJa mikä parasta: kaikki edellä mainitut pelaajat ovat vasta tulossa parhaaseen ikäänsä jääkiekkoilijoina.\nurheiluNHLjääkiekkoJääkiekkopelaajat (Miehet)Joonas KorpisaloSebastian AhoMiro Heiskanenmaalivahditmiesten jääkiekkotalviurheilujääkiekkoilijatAmmattilaisjääkiekkoPohjois-Amerikan jääkiekkoColumbus Blue JacketshyökkääjäJääkiekkopuolustajat