Käymälä: lokakuuta 2011\nHannu Waarala ylistää Kristian Blombergin uusinta: "Edistyksen harha syntyy kielen epätarkkuudesta, ja naiivista suhteesta todellisuuden itse asiassa melko tuntemattomiin ja yllättäviin prosesseihin."\nLabels: kirjallisuus, Kristian Blomberg, poEsia\nJuhana vauhdissa taas niin kuin aina. Siinä sitä runoa olisi, eikä sille pidä tehdä mitään.\nLabels: bloggaaminen, Juhana Vähänen, kirjallisuus\nHän on piilottanut sisälleen olkinuken, ja vastaanottaa epätarkkojen laukauksia omilla kasvoillaan. Todellinen itse seuraa sivulta huvittuneena, tarkat huomaavat sen.\nKuljen kadulla ja katselen niitä jotka nyt kaduilla yleensä kulkevat. Osalla on tietoisuus, osa luulee että omalla järkeilyllä on jotakin merkitystä. Suuri osa on tasapainoisia organismeja, jollakin tasolla, järjissään. Pieni osa ei löydä mitään tasoa, jolla tasapainoilu onnistuisi. Yritän jäljittää mistä lähteestä eri olentojen tietoisuus on peräisin, onko yhteys katkonainen vai jatkuva. On sinänsä mahdoton käsittää mikä tätä kaikkea vielä pitää liikkeessä, vaikka sielu ja ydin on jo aikoja sitten sammunut. Vailla minkäänlaista reaalista tulevaisuudennäkymää kaikki vain jatkuu mekaanisesti kuin kaiku. Luominen on loppunut, luomisen energia on tyystin ehtynyt, jokainen hetki on pitkä askel taakse, tai jonnekin, kohti sellaista hämärää, jota ei kenties ollut edes kaiken alussa.\nKorkeampi tietoisuus, puhtaasti paha, ja väittää itseään tulevaisuudeksi, Kristuksen pessimistisen lupauksen tai sen mitä Kristus ei luvannut mukaiseksi...\nMietin Konstantin Leontjevin vastinetta Dostojevskin Pushkin-puheeseen vuonna 1880. Leotjevin itsevarmaa profeetallisuutta... kuinka nuo hänen ennustuksensa ovat viimeistään nyt toteutuneet... kenties tarkemmin kuin kenenkään 1800-luvun profeetan? Kuinka hän toisaalta kiittää Karamazov-romaania oikean suuntaisena, mutta valittelee Dostojevskin henkilökohtaisen kehityksen hitautta suuntaa muuttavien tuloksien saavuttamiseksi.* Koko hahmon älyllinen ja filosofinen kristallinkirkkaus... mutta samalla munkkimainen epäilyttävyys. Leontjevilla on esimerkiksi sangen erikoinen ja venytetty näkemys platonisesta harmoniasta vastakohtien sopusointuna: hän ottaa tällaisen harmonian esimerkiksi kahden armeijakunnan yhteentörmäyksen... totaalisen sodan, ydinsodan olosuhteissa?\nVesa Oittisen toimittama 1800-luvulla ilmestyneiden keskeisten venäläisten artikkelien käännöskokoelma Venäjä ja Eurooppa: Venäjän idea 1800-luvulla (Vastapaino 2007), on esipuheineen epäilemättä tärkeintä meillä ilmestynyttä Venäjä-kirjallisuutta. Oittinen on esipuheessaan ennen muuta loistava opettaja. Kokonaisuutena kirja kykenee paljastamaan jotakin olennaista siitä, mitkä ovat erilaisten "venäjäluentojen" tai "venäjäsuhteiden" syvemmät yhä vaikuttavat perusteet.\nItselleni on ollut pitkään epäselvää - tai ei ainakaan täysin selvää - mikä itseasiassa on Venäjän jatkuvan epäilemisen metafyysinen perusta (jos reaalipoliittinen ennakkoluuloperuste jätetään syrjään). Tämä kirja tuo olennaista valaistusta kysymykseen (yhtä paljon epäilyn kohteesta kuin epäilijästä itsestään) lähinnä juuri Dostojevskin ja Leontjevin äärimmäisen kiinnostavassa dialogissa... joka on platonista dialogia... täysin eri äänilajissa kuin Sokrateen ja Thrasymakhoksen, mutta samasta aiheesta ja vähintään yhtä kovin (eikä pelkästään älyllis-argumentatiivisin vaan myös taiteellis-henkisin) panoksin.\nJos ajatellaan mihin äly yksin, kristallinkirkkaimmillaan voi yltää, se on yleensä jotakin enemmän kuin minun älyni... ja varsinkin sitä on syytä epäillä, mutta eri tavalla kuin minä epäilen omaa puutteellista vain hetkittäin toimivaa älyäni narsistismelankolisessa puuskassani.\nEmotionaalinen referenssi musiikissa ja taiteessa yleensä (kaikkein ideaalisimmin käsitettynä) on puhtaan älyn epäilemisen perusta. Äly yksin johtaa harhaan silloin kun "evankeliumia julistetaan kaikkialla, mutta rakkaus alkaa kadota".\nTorson idea: Fjodor Dostojevski kädet sidottuina. Patsas Omskissa.\n*Leontjev huomauttaa myös, että Karmazovin ortodoksimunkit eivät puhu niin kuin todellisen ortodoksimunkit puhuvat: Dostojevski jostain syystä poikkeaa realismin vaatimuksesta seikassa, jota useimmat lukijat eivät voi tarkistaa. Itse olen aavistanut (pikemmin kuin pannut merkille... tietysti tietoni ovat tässäkin asiassa lähes äärettömän puutteelliset), että venäläiset naiset eivät usein (jos koskaan?) puhu tai käyttäydy niin kuin naiset Dostojevskin "realistisissa" romaaneissa, kun taas esimerkiksi Leo Tolstoin naiset ovat helpommin tunnistettavia venäläisen todellisuuden tyyppejä vuosisatojen yli.\nLabels: Fjodor Dostojevski, Konstantin Leontjev, Thrasymakhos-Nietzsche, Venäjä, Vesa Oittinen\nESA MÄKIJÄRVI: KAUKAINEN MAA (2011)\nEsa Mäkijärven uusin kokoelma on aluksi hämmentävä. Runo ei varsinaisesti viettele rytmin, lauseen, kuvan, muodon, idean tai ajatuksen tasolla. Se on kuin vieraskielinen runo, joka ei oikein käänny suomeksi. Vaivaannuttavaa olotilaa jatkuu uskalletun pitkään, mutta onneksi säkeet pysyvät lyhyinä ja kepeästi virtaavina. Vähitellen alkaa hahmottua Mäkijärven varsinainen taiteellinen keino: musiikillinen, rakenteellinen toisto. Sanat ja rakenteet voivat olla vaikka miten yksinkertaisia, mutta merkitykselliset erot ja samuudet alkavat hahmottua siinä, miten kaikki toistuu. Rauhallinen paikoin banaali ääni, joka aluksi tuntuu niin täysin tyhjyyttä kumisevalta, alkaa loihtia (viimeistään runon Sukellus hylkyyn paikkeilla) ympärilleen yllättävää viisauden auraa. Varsinkin kokoelman loppuosa on hyvin musiikillinen, itseasiassa juuri samassa mielessä kuin joku Mozart monissa teoksissaan kääntää banaalin melodisen itsestäänselvyyden rakenteen avulla yleisinhimilliseksi. On puhe siitä mistä (ei) voi puhua: jää lukijan tehtäväksi kuvitella se.\nLabels: Esa Mäkijärvi, kirjallisuus, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nJOS PUSHKIN OLISI SAANUT ELÄÄ KAUEMMIN...\n"Jos Puškin olisi elänyt kauemmin, niin meidän välillämme olisi ehkä nykyistä vähemmän väärinkäsityksiä ja kiistoja. Mutta Jumala sääti toisin. Puškin kuoli täysissä voimissaan ja vei kiistatta mukanaan hautaan suuren salaisuuden. Ja me pyrimme nyt ratkaisemaan tuon salaisuuden ilman häntä."\n"Venäläisen ihmisen kutsumus on kiistämättä yleiseurooppalainen ja yleismaailmallinen."\n"Ja minä luulen, että myöhemmin me - tai emme tietenkään me vaan meidän jälkeemme tulevat venäläiset - ymmärtävät järjestään, että todellinen venäläisyys tarkoittaa nimenomaan sitä, että on pyrittävä ratkaisemaan lopullisesti eurooppalaiset ristiriidat, pyrittävä löytämään ratkaisu meidän sielumme kaipuuseen kohti yleismaailmallista yhdistymistä ja sisällytettävä siihen veljellisen rakkauden nimissä kaikki meidän veljemme, ja viimein on tuotava julki lopullinen aate kaikkien kansakuntien välisestä suuresta yhtenäisestä harmoniasta ja lopullisesta, veljellisestä sopusoinnusta kristillisen evankeliumin lain mukaisesti."\nFjodor Dostojevski, venäläinen moralisti\nLabels: Aleksandr Puškin, Fjodor Dostojevski, Jukka Mallinen\nVenäläinen maalarimestari Aelita Andre räjähti suuren yleisön tietoisuuteen kypsällä tyylillään 9 kuukauden iässä. Nyt hän on nelivuotias ja valloittanut New Yorkin.\nPosted by Sven Laakso at 11:50 ap. 4 comments\nLabels: Aelita Andre, kuvataide, maalaustaide\nWall Streetin valtaajien julistus:\n"Lähestymme sinua, koska nyt hallituksiamme ohjailevat yhtiöt, jotka asettavat voitot ihmisten edelle, itsekkyyden oikeudenmukaisuuden edelle ja sorron tasa-arvon edelle.\nNe estävät ihmisten henkiä pelastavien rinnakkaislääkkeiden pääsyä markkinoille suojatakseen investointeja, jotka ovat tuottaneet suuria voittoja.\nNe ovat pitäneet yllä kolonialismia kotimaassaan ja ulkomailla.\nNe jatkavat joukkotuhoaseiden suunnittelua saadakseen valtiolta sopimuksia.\nme, Vapauden aukiolla Wall Streetiä valtaavien yleiskokous, kehotamme teitä käyttämään voimaanne. Käyttäkää oikeuttanne rauhanomaiseen kokoontumiseen; vallatkaa julkisia tiloja; luokaa prosessi, jolla vastata kohtaamiimme ongelmiin, ja kehittäkää kaikkien toteutettavissa olevia ratkaisuja.\nLiittykää meihin ja saakaa äänenne kuuluville!"\nKansojen veljeys ja tasa-arvo voittaa lopulta koska mikään muu ei voi voittaa. Toisia alistamaan pyrkivä kateellinen ihminen häviää, vaikka olisi koristeltu sivistyksen rippeisiin. Veljeys on myötätuntoa ja veljeys on vastavuoroista. Ei pidä nauttia kenenkään toisen häviöstä, jos ei itse aivan kohta halua häviöstään nautittavan. Ei pidä myrkyttää kenenkään sydäntä, jos ei aivan kohta toivo omaa sydäntään myrkytettävän. Eikä pidä innostua pahasta, ei suoda pahaa elävälle.\nPosted by Sven Laakso at 7:46 ap. 1 comments\nLabels: filosofia, Fjodor Dostojevski\nSairas vailla sairauden tuntoa. Ja lääkärin havainto siitä sairaudesta, sen laajuudesta, vakavuudesta, havainto joka on itsessään sairaus, ja paljon lamauttavampi. Ja sairaan viha itsensä tuntijaa kohtaan, havaitsijaa kohtaan. Mielisairaalan demokraattinen enemmistö, joka tuomitsee hullun hulluksi.\nLabels: filosofia, melankolian anatomia, terveys ja sairaus\nKun mietin Richard Wagnerin antisemitismiä, mietin missä määrin myötätunto perustuu vastavuoroisuuteen.\nLabels: Jumala ja jumalattomuus, Wagner\nParviaisen hulluuden kiistäminen on näköjään paheksuttava ja provosoiva väite. Laajensin ja editoin edellistä merkintääni aiheesta.\nLabels: Jussi Parviainen, pornotutkimus\nKARI HOTAKAINEN: HUOLIMATTOMAT (2006)\nKari Hotakaisen romaanin Huolimattomat (2006) aihe on tärkeä, mutta henkilöt yksinkertaisia. Ihmisen sielua vammautetaan, jotta se olisi helppo piirtää. Ja kun se on piirretty, se on vanki. Mutta oikea ihminen on monitahoinen, arvoitus, sellaisia ei suomalaisissa romaaneissa juuri tapaa. Siksi romaani palvelee usein niitä, jotka saavat huvia vammauttamisesta ja vammaisen tarkkailusta.\nMuuten Hotakaisen romaani on vetävä ja hyvä. Yksinkertaistaminen palvelee myös napakkaa lausetta ja selkeitä dekkarimaisia suhteita. Aihe on tärkeä: suomalaisen yhteiskunnan, pornoteollisuuden ja ihmiskaupan kohtaaminen. Näiden teemojen keittiöpsykologiasta Hotakainen saa paljon, lähes kaiken irti. Mutta siihen se jää ja elämän arvoitus on toisaalla. On kaikkea uutta tämän auringon alla: matkapuhelintukiasemistakaan ei tunneta fossiileja. On jotakin, joka liittyy teemaan, mutta jää Hotakaiselta huomaamatta. Pornoteollisuuskaan ei ole se vanhanaikainen ja sympaattinen, jota Hotakainen kuvaa, vaan se kasvaa joka hetki silmissä niin kuin Maata kohden syöksyvä planeetta Melancholia Lars von Trierin elokuvassa.\nLabels: Gurdjieff, Kari Hotakainen, kirjallisuus, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka, pornotutkimus\nMarco Ferrerin elokuvassa La grande abbuffata (1973) syödään. Neljä italialaista nössöä vuokraa linnan ja mässäilee itsensä hengiltä. On vaikea sanoa mihin elokuva tähtää tai osuu, ehkä italian kansaan, joka tapaa syödä itsensä hitaasti hengiltä kun nopeastikin voisi. Kyllästymisen syy ei silti ole yltäkylläisyys vaan olentojen oma tylsämielisyys. Pasolinin purevampi Salo (1975) lienee saanut tästä tylsistymisestä vaikutteita.\nJos elokuvahistoriasta täytyisi löytää yksi mahdollisimman täydellisesti osuva ja jotenkin aikalainen (vaikka sitten rinnakkaistodellisuuden) samaistumiskohde Sven Laaksolle, olisi Aki Kaurismäen Laitakaupungin valojen (2006) Koistinen hyvin lähellä.\nLars von Trierin Melancholia (2011) on parasta Trieriä. Elokuvan sanoma on siksi selvä, että julistamalla Trierin persona-non-grataksi (elokuvan eetokselle päinvastaisten ja vieraiden) pilapuheiden perusteella Cannes sysäsi itsensä outoon valoon.\nTrierin aiheesta vuonna 2002 kirjoittamani missään aiemmin julkaisematon teksti. Alkuperäinen nimi oli "Maailmanloppu".\nSuuri taivankappale oli ilmestynyt kuun rinnalle, pilviä vilahteli editse. Se oli kuuta lähempänä ja kirkkaampi. Auringon säteiltä kysyttiin voimia käydä siellä ja palata takaisin. Päivällä se oli näkymätön, mutta pohjana kaikille Maan puheille ja ajatuksille. Totuus siinä saapui maailmaan. Tiedemiehet selittivät, että se ilmestyy tasaisin väliajoin, ohimenevästi, melkein hipaisten. Minä luulen, että se tulee kohden. Vaan niinhän minä aina luulen. Mutta eikö se näytäkin siltä, että se tulee kohden? Tuo totuus… sanokaamme sitä vaikka totuudeksi… oi, katsokaa sen valtavuutta.\nKun nyt olemme joka tapauksessa päättäneet seurata mitä tapahtuu, pukeudumme sveitsiläiseen asuun ja ujuttaudumme huomaamatta keskelle toria. Olen jättänyt vyötäröltäni vihreän nauhan ja käsivarrestani punaisen nauhan. Kaulaltani olen jättänyt sikarilaatikon kannen, johon oli kuvattu nuori ihana mehiläiskuningatar. Otsaani ei korista läkkipalasesta leikkaamani daavidintähti, näkymättömällä langalla kiinnitetty. Hämärässä se ei näkyisikään.\nTällä hetkellä roikun patsaassa nähdäkseni paremmin. Atsteekkipapit ovat nyt pukeutuneina naamioihin. Heidän tehtävänsä on lähinnä vakuutella kaiken olevan ohimenevää. Kun on väkeä läsnä, hetkellinen helpotus tuntuu yhdenvertaiselta jatkuvan helpotuksen kanssa. Puheenaiheet ovat leuto säätila, josta jokainen on osallinen. Oi kuinka se onkaan valtava!\nOlen valinnut asennon, jossa satatuhatta rautakeuhkoa hengittää niskaani vuorollaan. Joka mies tänä yönä kantaa yhtä totuuden kirjasinta käsipuolessaan. Kuuntakainen ehtoollisleipä ravitsee mielikuvitusta todellisella kauhulla. Jokainen unohtaa tärkeät menonsa.\nKello 23 atsteekkipapit joutuvat ankaran neuvottomuuden valtaan. Saamme todistaa uuvuttavan piinaavia tapahtumia. Monet saavat toisistaan kiusallista seuraa. Mahiläiskuningatar maataan avoimella torilla. Puhekumppanuus vaihtuu yninäksi, eskimot katoavat, keskustelu jää leijumaan. Päässä jauhaa loputon sisäinen juhlavastanotto. Sanoja, ilman kytkentää omiin korviin. Köyhät pyhäinhäpäisijät rukoilevat pyhän kosketusta.\nSuuri verottaja –kaikella kunnioituksella– ei tällä hetkellä tarvitse suuriuhrisia lahjoja. Ei hätää, mutta miksi se tulee meitä kohti, meitä kaikkia, eikä auta vaikka me yhtenään nousisimme kahakoimaan tai ajelisimme suin pain golfkärryllä autiolle rannalle. Syntyy houkutus ajatella miten valostuva nautinto imaisee sammakoiden korvia huumaavan huudon, niiden sirkuskasvot, tässä kaksoiskuun ristihohteessa. Ja kun auguurit saapuvat päämaaliin, samat tiedot hekin antavat.\nOn niin vaikea löytää järjellistä perustetta. Selvästi tämä on ohimenevää, mutta miksi tämä tuska kulkee vakionopeudella meitä kohti? Eikö täydykin olla voimakas, kestääkseen tämän näyn. Atsteekkipapit eivät kulje kärsimyksen nöyrinä, alistuvin katsein, sokeaa tietä tässä kamalassa valossa kuten minä. Heillä on pimeänäkölaitteet otsallaan. Jos he tietäisivät mitä tuolla ylhänä tapahtuu, niin kuin sammakot tietävät, he näyttäisivät vain säälittäviltä hillittömässä ahneudessaan. Heillä on liian tarkat laitteet, joilta totuus on käpertynyt.\nMitää ei tapahdu aikoihin. Tuo läkkipellin palanen roikkuu tuolla kuun eteisessä maisemassa tämän elon hetken. Vielä se on himmeä ja kaukainen. Minä yksin sen näen, että se tulee meitä kohti. Miksi pitää heikon ihmisen silmien nähdä jotakin mitä ei mieli jaksa kantaa.\nAhneet sammakot kurnuttavat jo helpon voiton toivossa. Atsteekkipapeilla on ilonrypyt silmäkulmissa. Ohimenevää on kaikki. Sveitsiläiset menevät kotiin. Miksi he eivät odota kärsivällisesti ja katso mitä tapahtuu? Niin naurettavia nämä sielunvaelluksen naurettavat pelinappulat. Mutta olenhan aina sanonut, voi hyvä Jumala, peltikeuhkot asettuvat kaikkiin asemiin, taivaankappaleet vaihdetaan iskunkestäviin.\nAi niin. Unohdin kai sanoa kuka minä olen. Nimeni on vapahtaja Juha, mutta minua sanotaan vapahtajaksi, koska olen tullut vapahtamaan ihmisiä maan päällä.\nLabels: Aki Kaurismäki, elokuva, Lars Von Trier, Marco Ferreri, proosa\nOnko sitten jonkinlainen telluurinen totuus, että jos kansa voi liian hyvin, jos valta on liian holhoavaa ja kilttiä, kansa unohtaa itsensä, tulee tylsäksi, saamattomaksi, imbesilliksi ja verenhimoiseksi. Että massaihminen tarvitsee ympärilleen merkittävän määrään kauhua muistaakseen itsensä, jatkuvan sodan kaikki kaikkia vastaan, jatkuvan kidutuksen ja ruoskinnan, jopa maksullisen hengitysilman.\nLabels: fasismi ja antifasismi, Libya-muistio, Poliittinen muistio\nJussi Parviainen kirjoittaa satiiria. Ei parodista, koomista tai humoristista satiiria, vaan myrkyllistä, lasinterävää, ihmismielensumuista ja pelottavan haastavaa satiiria. Ei näennäistä selkeyttä vaan konstruoitua mysteeriä ja hulluuden estetiikkaa. Se, että hän kirjoittaa auki tämän maailman ääriarvoja ei ole hulluutta (provosoiva väite: onhan ulappa, jolla hän rypee taatusti hengenvaarallinen ja terveydelle haitallinen), vaan sitä mediarealismia, jossa me tavallaan kaikki elämme, ja joka koskettaa jokaista aikuista.\nTuon saastan käsittely oman henkilökohtaisen elämän kautta ei vain kuulu myötätuntomme piiriin. Parviainen on rikkonut roppa kaupalla yhteisön tabuja ja yhteisön myötätunto häntä kohtaan on kielletty. Ei saa edes ääneen lausua, että mies ei kenties ole menetetty tapaus, että voisi olla toivoa. Lääkäri, jollaista teeskennellään, ei saa antaa turhaa toivoa kuolemansairaaksi todetulle. Epidemia voi laajeta. Ja on tietenkin rajansa sillä minkä verran voi tuntea myötätuntoa potilasta kohtaan. Tsehovilainen lääketiede, jossa lääkäri ottaa potilaan sairaudet kannettavakseen ei usein tuota hyvää lopputulosta.\nMutta ilman Parviaistakin maailma on täydellisesti niiden välineiden hallitsema, jotka kaikin voimin lisäävät ja levittävät epidemiaa. Minusta näyttää siltä, että epidemia ei suinkaan ole tarttuvaa laatua, vaan ydinsäteilyn kaltaista: uhreja syntyy niistä jotka altistuvat säteilylle ja joilla on "taipumus". Parviainen kertoo ääneen sen, miltä säteilyannos tuntuu. Eikä tämä ehkä ole säteilyn alkuperäinen syy. Voidaan kysyä: onko säteilyn tarkoituskin vahingoittaa -- niitä joilla on "taipumus"? Ja millainen tämä "taipumus" oikeastaan on... voiko siitä lainkaan puhua? Mitä sanoo Mereshkovsky? Entä Leonardo? Gurdjieff ehkä sanoisi, että kysymys on tietynlaisesta magneettisesta keskuksesta. Entä mitä se tarkoittaa, jos "taipumusta" ei lainkaan ole? Millä kaikilla tavoilla pornoteollisuus... ihmisen lisääntymisfunktiota manipuloiva teollisuus... on sotaa, informaatiosotaa... joka haluaa ulottua geneettiseen informaatioon asti? Saana Uimonen on tyypillinen kala pornon jatkuvasti laajenevassa valtameressä. Hätkähdyttävä olento, joka toimii ihmeen määrätietoisesti, ja siinä miten groteskin selkeänä huumorina näemme tämän kaiken silmiemme edessä Parviaisen kautta pitäisi antaa ajattelemisen aihetta. Parviainen on lopulta, kaikista jälkikäteisjärkeilyistä huolimatta, kammottavan näytelmän häviäjä, kuin lyöty gladiaattori Colosseumilla.\nAihe, josta on kysymys, pornoteollisuus, sen logiikka ja kaikki sille rinnasteinen logiikka, ei ole vähenemään päin, vaan se kasvaa, silmissä, kuin Maata kohti syöksyvä planeetta Melancholia Lars von Trierin elokuvassa. Jotkut ovat epäilyttävän vähän huolestuneita tästä asiasta, ja kääntävät kaiken aikaa huomiota uhreihin. Uhrien syyllistäminen on fasismin retoriikkaa. Nämä tahot ilmeisesti eläytyvät mogulin tyytyväiseen asemaan. Mutta myös musta-Jussi on mielellään (tyhjätasku)moguli ja syyllistää julkisuudenkipeyden uhria Saanaa, joka ei voinut vastustaa hänen tarjoustaan. Lopulta, vaikka Maa kaikkine hygieenisyysongelmineen hylättäisiin, mitään ei tule tilalle, on vain tyhjä avaruus.\nJussin ja Saanan kaamea gladiaattoritaistelu näyttää tulleen tiensä päähän. Avioliitto ohi, maanpako. Ei tee mieli asettua kummankaan puolelle. Toivottavasti moni osaisi omassa elämässään ottaa tästä tragediasta opiksi. Äärettömän labyrintin muurin toisella puolella jatkuu aina sama tila.\n"Estoiset rakensivat tämän maan. Tämä olisi rajattomien hyvä tietää. Ja jokaisen, joka näistä asioista jotain lausuu, on syytä olla huolellinen." Kari Hotakainen: Huolimattomat\nLabels: filosofia, Jussi Parviainen, Kari Hotakainen, katkeruus, Pieni kirjanen katkeruuden välttelystä, totuus ja tabu\nNykyaikainen demokraattiseksi sanottu yhteiskuntamme on läpikotaisin tabujen täyttämä. Tabuilla on erilaisia luokkia ja eri tabut koskevat eri yhteiskuntaluokkia eri tavoin. Tabut saattavat olla myös täysin yksilöllisesti määräytyviä: joillakin on oikeus rikkoa tabua julkisesti saamatta rangaistusta. Muutoin tabun rikkomisesta seuraa aina yhteisön rangaistus.\nTabun rikkominen, eli väkisinjulkinen keskustelu tabuaiheesta ei johda mihinkään muuhun kuin asian käsittelyn vastustamisen voimistumiseen. Vastavoima kasvaa mitä pidempään väkisinjulkista keskustelua jatketaan. Tabu ei poistu eikä voi poistua niin kauan kuin yhteisö on olemassa. Tabun rikkominen missään muodossa, edes huumorin varjolla ei saa yhteisön asenteissa tapahtumaan vähäisintäkään muutosta. Sanalla, järjellä, perustelulla, tieteellä tai väkivallalla ei ole tabuun pienintäkään vaikutusta niin kauan kuin yhteisö säilyy.\nEsimerkiksi muutamia asioita, joiden käsittelyä vastustetaan voimakkaasti suomalaisessa yhteiskunnassa:\n1. Miehen seksuaalinen emansipaatio.\n2. Venäläisen kulttuurin positiiviset piirteet.\n3. Homoseksuaalisuuden todellinen yhteiskunnallinen merkitys.\n4. Sosialismin tai kommunismin positiiviset puolet.\n5. Kolikon kääntöpuoli yleensä.\nGlobaalissa informaatiotilanteessa uusien kansainvaellusten aikoina kansalliset taburakenteet muuttuvat erittäin hankaliksi ja väkivaltaisiksi ylläpitää.\nPosted by Sven Laakso at 7:26 ip. 0 comments\nLabels: tabu ja sananvapaus, totuus ja tabu\nMelko läheltä kotiamme löytyi lähde, jonka vesi on juotavampaa ja virkistävämpää kuin mikään mehu, kivennäisvesi tai virvoitusjuoma. Saimme selville, että veden laatu on tutkittu äskettäin erinomaiseksi. Kannamme juomaveden kotiin säiliöissä. Ihmettelen suoranaista himoa, joka on minulle jo ehtinyt muodostua tuohon veteen.\nLabels: biografinen, vesi\nAVIOLIITON JATKUVAN LYKKÄÄMISEN PUOLUSTUS\non avarampaa aika ajoin pohtia: mennäkö naimisiin vai eikö mennä?\nkuin: erotako vai eikö erota?\nLabels: aforismi, avioliitto\nihmiset antavat toisilleen ajattelun aihetta\nyli 400-vuotias islanninsimpukka, 9550-vuotias kuusi Taalainmaan kukkuloilla, 43 000-vuotias tasmanialainen pensaskasvusto\non pikkumaista toivoa elävänsä pidempään kuin joku toinen\nellei ole varaa maksaa koulutuksesta\ntäytyy maksaa harhailulla\nkaksi naista on yksi nainen, ykseys syvällä\nkaksi naista enemmän kuin jaksan kestää\non vaikea selittää sodan tarpeellisuus\nmahdollisesti ikuisen kostonkierteen\nlopullisen ratkaisun tarpeellisuus, kysymys\njota kukaan ei kelpaa ratkaisemaan\nPosted by Sven Laakso at 4:09 ip. 1 comments\nMikään inhimilliseen vapaaehtoisuuteen, hyväntahtoisuuteen, vilpittömyyteen, rehellisyyteen - muuhun kuin rautaiseen pakkoon - perustuva asia ei toimi, koska jokaiseen rakenteeseen on aina mahdollista soluttaa tyyppi, joka sievoista palkkiota vastaan osoittaa tämän.\nIankaikkisuus on täynnä pakkoa ja ehdottomuutta.\nPidin uudessa kirjallisuuslehti Lumoojassa julkaistuista Jermu Koskisen runoista. Lehdessä on paljon muutakin hyvää, kuten aina harkitsevaisen ja viisaan Tommi Parkon essee runouden virtauksista ja sukupolvien lyhyydestä.\nLabels: Jermu Koskinen, kirjallisuus, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka, Tommi Parkko\nUnohdin kaulaliinan junaan, itsetunto romahti.\nJos on lehtipuu, syksyllä pelkkä ranka.\nKastraation välttely ei ole vielä pilvenpiirtäjän rakentamista.\nPää täynnä typeriä valheita hän ajaa yhteisiä asioita\neikä edes tiedä olevansa prostituoitu.\nEi katuprostituoitua, joka kerjäläisen nähdessään ei kokisi halua sylkäistä.\nKun niille tarjoaa syötin, valehtelee jonkin surkean tunnustuksen, niiden silmät syttyvät eivätkä ne ajattele reaktioitaan. Opetetut verenhimoiset koirat haukkuvat ja purevat, vaikka olisi syytä kuulostella.\n- Ei! Ei-minä sanoi ja riisui aurinkolasit silmiltään, ja hänen ilmeensä vakavoitui.\n- Kyllä! Minä sanoi ja nosti aurinkolasit takaisin silmilleen.\n- Siis ei! Ei-minä jatkoi.\nEi riitä näytöksi todellisuudessa, jos internetissä kirjoittaa aiheesta jotakin, sanoo pornotähti Lothar.\nOMATUNNON PAUHU, MYÖTÄTUNNON RÄJÄHDYS\nniin kuin ihmiset katsovat sotauutisia televisiosta\nniin he kuuntelevat omatuntoaan\ntv-lupatarkastajaa ei päästetä ovesta sisään\nLabels: aforismi, omatunto, sotatila\nluutuneet ajatuskuviot loksahtavat paikoiltaan\ntähän vapautemme rajoittuu\nja entä sitten jos luu oli murtunut\njo tsiljoona vuotta sitten\nteos kysyy miksi taiteen pitäisi olla tyylikästä\njos elämä kaikessa epäonnenmukaisuudessaan ei ole\nonko tämä aiheellinen kysymys?\nrunossa tutusta (paitsi ei minulle) tulee vierasta\nelävästä (paitsi ei minulle) tulee kuollutta\nmutta mistään ei tule tuttua tai elävää\nälä riko jos et osaa korjata\noli kirjoitettu paperilapulle kopiokoneen viereen\nkevyen ja sekavan runoteoksen äärellä\nkannattaa edes joskus pysähtyä miettimään\nennen kuin sitä ryhtyy kehumaan\nonko se syntynyt tunnissa\ntai varastettu netistä\ntai mitä tahansa ovelaa\njolla kehuja halutaan nolata\nINSPIRAATION VALLASSA SYNTYNEET TEOKSET\nJoycen Odysseus syntyi kuukaudessa, Finnegans Wake 18 päivässä.\nLabels: aforismi, ensykandi, James Joyce\nKevytmoderni, lentokonemetallin tuotekehitys. (Roo Ketvelin mukaan)\nMILOS FORMAN: YKSI LENSI YLI KÄENPESÄN (1975)\nVierivä kivi ei sammaloidu. Älä pese julkisella paikalla likaisia pyykkejäsi. Mutta voiko kivi jatkaa vierimistä täysin yksityisesti?\nPaljon ovat ajat muuttuneet vuodesta 1975, vaikkei olettaisikaan tämän elokuvan edustavan realismia. Elokuvat ovat aina inhimillistettyjä, pahikset vain näyttelevät. Paniikin luomiseen tarvitaan ulkoisesti näyttävä, ihmishahmosta poikkeava hirviö. Se, joka väittää, että lapsuuden muistuminen mieleen niin erilaisena maailmana on pelkkä lapsuuteen aina liittyvä harhakuva, voi katsella vanhoja elokuvia noilta ajoilta. Miksi se näkyy elokuvissa, jos se on harha? Miloš Formanin hullut vuosimallia 1975 ovat "normaalimpia" ihmisiä kuin Roman Polanskin Haamukirjoittajan 2010-luvun autolautalla seisova realistinen porukka, sellainen samanlainen joka jää tallinnanlautalta videotallentimiimme. Katsokaa ihmisiä, ihmisjoukkoja, ryhmiä, ja yrittäkään päätellä, mikä muu on toisin kuin pelkkä pukeutuminen.\nLabels: elokuva, Miloš Forman, video\nVaikka avaruusolennot eivät ymmärrä ihmisten runoutta\nolisi toiveikasta odottaa ettei heillä ole ajattelukykyä.\nAina kun kristitty tappelee kiinalainen voittaa.\nkuin olisi itse junailla\nja käyttää ihmisiä hyväksi\nolisi tulla itse hyväksikäytetyksi\njohonkin tavattoman kauniiseen päämäärään\njota ei tarvitse uskoa\ntai edes aavistaa\nmutta joka saavutetaan.\nLabels: Poliittinen muistio, politiikka-antipolitiikka, rakkauden politiikka\nMunkki Ryōkan joutui yhtenä iltana tanssikilpailuun parikymppisen nigerialaiskaunottaren kanssa. Se oli kuin satakieli olisi joutunut lyyralinnun kiusattavaksi: tyttö toisti munkkivanhuksen liikkeet leikiten, plus lisäsi väliin sulokkuutta ja keimailua. Munkki pääsi niin pitkälle, että tunsi olevansa teinityttö.\nHän kieltäytyi olemasta pappi tai edes runoilija, hän kieltäytyi jopa syömästä hänelle tarjottua ruokaa ja juomasta vettä. Siinäs näette.\nLabels: ensykandi, kilpailu, tanssi\nkäskevät nuoriso-ohjaajat, ikeät klovnit ja rock-tähdet parrasvaloistaan. Mutta jos kristitty tulisin hetkeksikin omaksi itsekseen, olisihan hän tietty ristillä riippumassa. Kristittyjä kun olemme, piru vie. Liian moni saa tyydytystä kummallisista elämälle vieraista asioista. Hengen pitimiksi on viljeltävä vierasta itsessä, muuta kuin sitä joka on "minä". Vapaasti saa vanhatestamentillisesti paeta, erakoitua, kävellä synkkään metsään, jos kantti kestää. Tärkeää on jotenkin selvittää, johtuuko kristityn vaino kulloinkin puutteellisesta kehityksesta suhteessa omaan potentiaaliin, vai liian pitkälle menevästä kehityksestä suhteessa omaan potentiaaliin. Valitse naamiosi tarkasti, tämä on tiedon puu.\nTyö, joka ei hyödytä ketään, ei voi olla taidetta. Työ, joka hyödyttää vain toisia, muttei tekijää, ei voi olla taidetta. Työ, joka hyödyttää vain tekijää, muttei toisia, on "terapiaa". Siitä voi tulla taidetta, jos muut myöhemmin ovat saman "terapian" tarpeessa.\nLabels: aforismi, terveys ja sairaus\nOli pakotieksi lavastettu vankila ja vankilaksi lavastettu pakotie.\nJa pakenemiseksi naamioitu vankeus ja vankeudeksi naamioitu pakeneminen.\nOn vankeja, jotka eivät pidä todellisuuden pakenemisesta\nenempää kirjoihin, ajanvietteeseen, omiin ajatuksiin kuin muurin tuolle puolen. On vankeja, joita on rangaistu syystä, ja joille on kunnia-asia suorittaa rangaistus loppuun.\nLIITTYMINEN JA JOTENKIN OLEMINEN\nSe, että assosioi sitä mihin jokin asia ainakin liittyy ei kerro paljoa siitä miten asia todellisuudessa on. Assosiaatiot avaavat ymmärrystä sille, miten jokin asia ylipäätään voi olla. Loistava assosiaatiokyky auttaa ymmärtämään myös harvinaisempia asiantiloja, ja sitä mikä ei ole mahdollista mitenkään. Mutta sitä miten asiat ovat, ei voi saada selville pelkästään assosioimalla, arvailemalla.\nAssosioidussa kentässä on kaksi vahvaa potentiaalia: asioiden todellinen tila, ja sellainen käyttämätön mahdollisuus, joka samalla on todellinen pakotie. Vahvaa taidetta, kirjoitusta, runoutta, voi luoda vain näitä potentiaaleja vasten, joiden kautta ohjautuvat ja vapautuvat todellisuuden enegiavirrat.\nAsioiden tila on aina jokin, pakotietä ei välttämättä ole. Näennäinen pakotie ei johda virtaa. Tietoisuus on sen tietämistä, mitä päämäärää mikäkin teko tai sana palvelee. On epävarmaa voiko näitä ymmärtää, mutta ehkäpä, ehkäpä voi tietää. Päämäärät voivat olla: 1) asioiden pitäminen ennallaan, 2) mahdollisuuksien näkeminen, 3) pakeneminen.\nLabels: filosofia, Gurdjieff, Hermes - yleisyhdistäjä, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nTuntuu tosi hölmöltä katsoa tämä Stphen King -filmatisointi 8 vuotta myöhässä. Joskus elokuvat kannattaisi vain katsoa ensi-illassa, säästäisi aikaa. Erityisesti nautin tässä elokuvassa siitä, että kosmisen monsterin perusallegoria panoroi kaiken aikaa: sen taustalta paistaa milloin mitäkin, pornoteollisuus, fasismi, homoseksuaalisuus, vaginakateus, syväviilto, vittupää, taideinstituutiot, syöpä, sotalaitos, antiantifasismi, ilmastonmuutos, köyhyys, muukalaisuskonto, elitismi, barbaria jne. Hirviö soluttautuu maan elämään milloin mitäkin kautta ja perusmekanismi säilyy, koska ihmisen tietoisuudella on kyky ja taipumus adaptoitua ja jälitellä aina vahvempaa tietoisuutta. Vain kuolemasta ylösnoussut on tartunnalle vastustuskykyinen. Meedio Dudditin suora yhteys kosmiseen keskukseen mahdollistaa vastaanpanemisen (koko ryhmälle). Elokuvassa on mainio gurdjiefflainen viritys, joka viedään tietoisen yli, komedian rajoille. Samoin kuin Rupert Sheldraken tutkimustulokset, jotka ovat kuin tämän elokuvan runousoppi.\nLabels: elokuva, Stephen King\nEriarvoisia lintuja syntyy katkomalla osalta siivet. Ja muutenkin.\nHitler elää vielä jossakin.\nKaiken eriarvoisuuden kukkuraksi on vaikea uskoa, ettei joku keksisi vielä jotakin outoa ja kallisarvoista elämää pidentävää keinoa. Että heidän kuolemansa ja hautajaisensa ovat vain teatteria niiden lohduksi jotka oikeasti kuolevat. Välillä hautoja kannattaa kaivaa auki.\nSaattaisiko olla niin, että Proust liittää miehen ja naisen rakkaussuhteeseen epäterveellisen määrän romanttisia haaveita? Entäpä jos Albertine onkin vain Albert. Eikö olisikin ironista uskoa ensin, että asiat ovat yhdellä liikuttavalla tavalla, mutta saada sitten selville, että ne ovat päinvastoin.\nIhminen ei oikein osaa tehdä mitään tietämättä miten ihmiset aiemmin ovat tehneet.\nLabels: Adolf Hitler, aforismi, Proust\nTIETOINEN KÄRSIMYS ON OLLA MYYMÄTTÄ SIELUAAN - TAI HEITTÄMÄTTÄ POIS EDES ILMAISEKSI\nunohdettu runoilija joka luuli olevansa KGB:n agentti\nNobel-runoilija joka oli CIA:n värväämä\nmuuten kuin ihmisiä\nmutta aistillisuuden salaisuuden\ntilalla väkivallan salaisuus\nLabels: sielu, sielu ja kone\nROMAN POLANSKI: HAAMUKIRJOITTAJA (2O10)\nRoman Polanski on ehkä suurin kaikista elossa olevista elokuvaohjaajista. Haamukirjoittaja vuodelta (2010) on eräs hänen hienoimmista elokuvistaan. Paitsi uskomattoman älykäs ja vakava elokuva myös loppunsa puolesta hieno kädenojennus blogi- ja ntamo-tyyliselle julkaisutoiminnalle, jossa tekstiä ei editoida kuoliaaksi.\nPosted by Sven Laakso at 1:27 ap. 3 comments\nLabels: elokuva, Englanti, Roman Polanski\nNiin kauan kun en osaa työskennellä\non minut helppo pitää erossa työstä\n20 vuotiaana toivoin pääseväni johonkin rakettiin\npaikallislumi alastomuutta toisaalta\nFinaalisessa kapitalistisessa fasistityranniassa (jota esimerkiksi John Fowles kuvaa teoksen Aristos (1964, 1968-laitos) kappaleessa 8... 50 vuotta sitten kirjoitettu teos, mutta hätkähdyttävällä tavalla vanhentumaton), jossa aivan kaikki luovat (seksuaali)energiat ovat kaupallisesti säädeltyjä ja normaaliin inhimilliseen seksuaalisuuteen on varaa jatkuvasti vain yhä rikkaammilla, on kastraation pelko paitsi henkistä myös fyysistä. Luovien energioiden pysähtyminen tarkoittaa henkistä kastraatiota. Fasismin tiukka militaarilogiikka syntyy kastraation pelosta sillä hetkellä jolloin sota ymmärretään vähemmän pelottavaksi kuin kastraatio. Ja tämä piste saavutetaan aina, myös vasten mahdollista ydinsotaa, sillä kastraatio (nauttimiskyvyn täydellisenä menettämisenä) on ihmislajille viimeisellä rajalla kuolemaakin pelottavampi. Fasismin retoriikkaan kuuluu keskeisesti yhteiskunnan "köyhien" (joita on fasistisessa yhteiskunnassa jatkuvasti kasvava osuus) suorasukainen kastraatio. Kastraatio tapahtuu fyysisellä tasolla myös kun ihmisten vieraantuminen saavuttaa marxilaisesti ajateltuna kosmisen äärettömyytensä: totalitarismin absoluuttisella jääkaudella minkäänlaista (hetero)seksuaalista tai eroottista värähtelyä ei tapahdu ilman merkittävää energiansiirtoa -- siis rahasummien siirtoja. Fasistinen prostituutio ei ole köyhien naisten tulonlähde, vaan eroottisesti vauraiden olentojen tuottoisa tulonlähde, joka rahastaa armotta lisääntyvällä kastraation pelolla. Prostituutio muuttuu jatkuvasti yhä kilpaillummaksi ja tuloerot kasvavat prostituution sisällä enemmän kuin yhteiskunnassa muuten. Hysteeriseksi kasvavan pelon lääkinnässä porno jää taustalle, mainoksen asemaan, koska porno ei suinkaan vähennä vaan lisää kastraation pelkoa. Porno on todellisen ja kallishintaisen prostituution mainos. Tässä kuviossa homoseksuaalisuuden suosio kasvaa ensinnäkin puhtaasti järkisyistä, toiseksi kastraation pelosta. Kastraation pelkoon auttaa vain todellisten ja intohimoisten kohteeseensa keskittyneiden yhdyntöjen määrä, saman tekevää hetero- vai homoseksuaalisten, ei päiväunelmointi tai fantasiat. Myös, kuten Fowles toteaa, tietoisuus ehkäisyn käyttämisestä vahvistaa seksuaalisen hillittömyyden psykologisia vaikuttimia.\nLabels: kastraation pelko, pornotutkimus, prostituutio, seksuaalinen kokonaisturhauma, seksuaalisuus: sukupuoliinjakautumisen fenomenologia\nEtsin tässä internetistä tietoa eräästä mieleeni sattuneesta seikasta, josta ajattelin kirjoittaa. Oma blogini tuli hakutuloksissa kolmosena. En muistanut kirjoittaneeni aiheesta ja luinkin kiinnostuneena vanhan tekstini. Siinä oli riittävästi tietoa, kaikki olennainen. Editoin pois pari sanaa.\nKalevi Seilosen romaania Metsäroisto tarvitsee lukea kaksi lausetta päästäkseen täysin kärryille ja imuun. Czeslaw Miloszin Issan laakson suomennoksesta ei kovin nopeasti löydy ainuttakaan mielenkiintoista lausetta. Henkilönimeämiset eivät kanna auraa. Kaikkia sympaattisia henkiolentoja kutsutaan tympeästi "paholaisiksi", kai olevinaan ironiaa. Yleensä en tällaisia jaksa haravoida, mutta kun kerran on Nobel myönnetty kirjailijalle tekee mieli kaivaa esiin edes jonkinlainen vihje siitä miksi ihmeessä. Ehkä tässä on jotakin elokuvakäsikirjoitusainesta (kenties kuvattukin?), joka vain alkaa tavattoman pitkäveteisesti tekstinä, mutta joka kuvalla tarkoittaa yhtä kamera-ajoa. Elokuva kielellisesti tyhjänä romaanina on tietysti parempi, koska parin tunnin sijaan läpi kahlaamiseen kuluu aikaa vain vartti pari, jos sattuu uteliaisuus olemaan kaiken yli käyvä luonteenpiirre. Vai onko pelkästään poliittinen... venäläisiähän tässä tapetaan.\nLabels: Herman Hesse, Kalevi Seilonen, kirjallisuus\non tiettyjen ratkaisujen osalta katsomisen arvoinen espanjalainen antifasistinen fantasiaelokuva. Ylitse on jaksettava käydä melkoisten fantasiaklisheen hetteikköjen, musiikin jatkuvana mattona vellovan sentimenton, muutamien hieman huonosti valittujen pääroolinäyttelijöiden, käsikirjoituksen pahempien tahattomien kömmähdysten.\nPosted by Sven Laakso at 2:26 ap. 0 comments\nLabels: elokuva, Espanja, fasismi ja antifasismi, Pan\nLabels: idea_maalaus, kuva, kuvataide, strukturalismi\n1) suurta tuloa siitä mitä rakastaa\n2) pientä tuloa siitä mitä rakastaa\n3) ei tuloja\n4) pientä tuloa siitä mitä vihaa\n5) suurta tuloa siitä mitä vihaa\nMennä uudelleen samaan umpikujaan\nseinän läpi meneminen vaatii asenteiden kovettumista\näärettömän paksun seinän\non lähinnä motivaatio-ongelma\nOmatunto valehtelija vikkelä\ntotuudenpuhuja kömpelö kuin varas\nTässä umpikujien umpikujassa\nmiten kiero täytyisi olla näyttääkseen jalolta\nSain viime yönä lääkäriltä kuolemantuomion\ntai pianoni sai\nen löytänyt kitaraa\nVanha mies jota kohtaan en tuntenut mitään mielenkiintoa\nNiille jotka eivät näe todellisia unia\nkaikki tulee suurena yllätyksenä\nherätä voi milloin tahansa jos sydän kestää\nTragedia jota ei voi väistää tuntuu mahdottomalta kestää\nStalinin onnistui tuottaa opaalinvihreä pallosalama laboratoriossa,\nse seikkaili öisin ympäri Moskovaa\nsitä väisteltiin tottuneesti: eihän kukaan pelännyt ukonilmaa\nmerellä saati keskellä manterjalustaa\nVenäjän ilmatilassa on lentäjän hyvä tietää:\npallosalamat lukevat ajatuksia ja liikkuvat vailla taipaletta\nOutojen olentojen joukossa minulta vaadittiin uskontunnustusta\nolenko ortodoksi tai kenties katolinen\nsanoin uskovani vain ihmeisiin\nPianosta sanottiin ettei siitä tule enää soitinta\nolin hakannut taltalla puuta pois\nparantaakseni sointia joka oli alunperinkin huono\nKuinka paljon täytyy ihmistä loukata\nettei hän suostu enää makaamaan pirunkaan kanssa\nVoimaton on hyvä mies ja pahalla etumatkaa\nellei ajan käsite ole harha\nEnergisoivat juhlat vai väsyttävät juhlat\nsitä ei aina tiedä juhliessa\nTiedämme että graniitin kristallisoituminen\nkestää yli miljoona vuotta\nJoskus voi taivaalta sataa rautaa\nminearologit ovat salaviisaan näköistä väkeä\ntaskut täynnä kosmoksen veistotaidetta\nValo on vain maailma\njossa voi tapahtua\nja maailma sen kuin makaa\nsydämeni päällä ja alla\nArvokkaimmat asiat ovat hauraita,\nhuoran kestävyys ääretön\ntuloerot kasvavat myös heillä\nihminen on kaikille saman hintainen\nJos haluaa olla oma itsensä on oltava enkeli\nheitettävä pois turha painolasti uhraamalla\nKoska me emme ole yhtä mieltä\nedes pörssikurssien suunnasta\nedes omaa nimeämme emme saa selville\nNaisista maailmasta ei saa selvää ottamatta.\nAlaston pienimunainen joka istuu rennosti on hassu.\nEn tiedä mitään Venäjästä, enkä tästä maasta.\nHoukkion elämä on säästyä kaikelta tiedolta.\nEikä luonto tunne vihaa tämän sadismin edessä.\nViinanjuonnin tärkeys kummastuttaa. Kysymys on siitä, että voi edes hetken keinotekoisesti pitää sulkeutuneisuuttaan täysin auki vasten juopunutta yötä ja krapulaista aamua, luolaelämän yleistä tyhjyyttä. Surkeudentilassa paremman toivo perustuu siihen, että onnistuu täysin edes tässä yksinkertaisessa tehtävässä. Ja se, joka ei tätä ymmärrä on joko lapsi tai menetetty tapaus.\nPosted by Sven Laakso at 3:02 ap. 0 comments\nLabels: aforismi, alkoholismi, Dionysos, viinit\nkun kaiken takaa\nvoidaan mistä tahansa\nsanoa mitä tahansa\nja raha ratkaisee\neikä tämä ole suuri muutos\nniille jotka kaikkina aikoina\neivät ole valoa nähneetkään\npahuuteen vihityille sopimusasiat kuiskitaan,\nmuut tulkitsevat niitä sydämensä ruhjeista\nkun vangit vapautetaan\non vartija alakuloinen\nLabels: aforismi, filosofia, Platon\nJoka sietää kehen tahansa kohdistuvaa sadismia raivostumatta,\nilman voimakkaan inhon ja vihan tunnetta,\nLabels: buddhalaisuus, filosofia\nkäsitykseni on ollut, että hyvää olisi ollut enemmän.\nlukuisilta on valittu kestämättömin, ikään kuin osoitukseksi siitä, että ovat joskus hairahtuneet.\nmuuten vakuuttavilta on valittu huolestuttavia näytteitä, vaikka keskimääräinen aines olisi tasokkaampaa.\novat kuitenkin antaneet itse julkaisuluvan\nvälinpitämättömyytensä tai itserakkautensa, egoisminsa sokeudessa.\nmukana vain ja ainoastaan kelvotonta monilta.\nmuutamat valitut vanhemman polven parhaat loistavat korkeatasoisin näyttein, joihin muu vertautuu ikävästi.\nsitten täällä on tämä, joka tarjoaa aina samaa matelijaa kiusallaan, ja joka aina jostain käsittämättömästä syystä hyväksytään.\non tarkoituksella huonoja tekeleitä, tilaustöitä tätä varten.\njoku kirjoittaa paljon esipuhettaan (ja muuta tuotantoaan?) terävämpiä lasinsiruja sisään omenoihinsa.\nmonet syyt ovat konsanaan käsittämättömiä\nesteettisesti mutteivät kenties taloudellisesti.\nTaantumus sitä luokkaa\nettä näkemyksiä haetaan\njo maailman pahimmista slummeista.\nEn tiedä mitä tämänkin aatoksen esittäminen taas merkitsee ja mihinkään vaikuttaa, mutta esitetään tavan mukaan.\nLuulen, että Platonin luolavertauksessa on pohjimmiltaan kysymys seksuaalisesta vertauskuvasta. Luolan taustalla oleva tuli kuvaa luovaa seksuaalienergiaa. Vangeilla on käytössään vain energian vähemmän hienoja muotoja. He havaitsevat luovan energian konkreettiset aikaansaannokset "varjoina" luolan takaseinällä. He tulkitsevat varjoja, mutta heidän ei onnistu niiden tai varsinkaan toistensa avulla lisätä tai vähentää luovan energian tuotantoa itsessään, joka edellyttää toisenlaista työtä kuin se, johon he ovat tottuneet.\nSuora ja rakentava tekemisiin joutuminen tulen kanssa on välttämätöntä pakotien löytämisen kannalta. Voi olla, että Platon tarkoittaa tällä poikien ja miesten kohdalla homoseksuaalista yhteyttä. Tavanmukainen heteroseksuaalisuus saattaa kuulua vain vankeuden selviytymistapoihin, koska siihen harvoin kuuluu tietoinen työ. (Kummassakin olennaista on työ. Bennett näkee homoseksuaalisuuden hankalammaksi työn kannalta, koska narsismin ja aineellisten hyötyjen kytkökset ovat kenties säännönmukaisemmin ja salakavalammin estämässä homoseksuaalista työtä).\nOn vaikea sanoa, miten asiat saattoivat olla antiikin yhteiskunnissa, mutta nykytodellisuudessa tuntuu, että heteroseksuaalit ovat niitä, jotka yrittävät tulkita hankalasti tajuttavia varjoja, joita homoseksuaaliset luovat energiat synnyttävät. Kysymys on tunnistettavasti eri energioista, ja nykyisessä todellisuudessa heteroseksuaalisia luovia energioita on hyvin vähän. Kiista luovan energian määrästä ohjaa homoseksuaalisuuteen, vaikka lopputuloskin on siten täysin erilainen.\nPlatonin vertauksessa luolan touhujen järjellinen käsittäminen ja onnistunut pako näyttää mahdollistavan jonkinlaisen riippumattomuuden tulesta: suoran henkilökohtaisen yhteyden luovan energian keskukseen ilman rajoittavia, tukahduttavia ja tuhoavia ihmisvälikäsiä.\nLabels: Platon, seksuaalinen kokonaisturhauma, seksuaalisuus: sukupuoliinjakautumisen fenomenologia\n"Fasimin tunnusmerkki, Natsi-Saksasta asti on ollut niin suuri järjettömyys, että sitä ei saa otetta.\nSe typertää havaitsijansa ja jäykistää tämän paikalleen. Neuvottomana.\nMykkänä ja kädettömänä. Kykenemättömänä mihinkään fasismin vastustamiseen.\nFasismi on niin iso ja lisäksi jotenkin saanut kasvaa yhä suuremmaksi, ettei ole kai oikeinkaan puttua siihen.\nTämä on nykyinen maailman järjestys." Parviainen\nLabels: fasismi ja antifasismi, Jussi Parviainen\n"Näyttääkseni kuinka lähellä kolariuutista pornokuvien ilmestyminen on."\n"Pornoa ei erota erotiikasta kuin ulkopuolinen näkijä.\nSe joka saa katsoa, mutta ei koskea.\nTässä on pornon sydän."\nIronia on näkemys jonkin uskon pettävyydestä.\nKaiken ironia on tietoisuus siitä, että mikä tahansa usko saadaan pettämään.\nNykyihmisen tuhovälineiden edessä\nmikä tahansa elävä on kestämätöntä.\nIronia on kuoleman ja myös pakenemisen positio.\nPahuus ja epäoikeudenmukaisuus on arvattavaa, tylsää, typerää ja sivistymätöntä: se tuhoaa itse oman yhteisönsä.\nEikä maailmanloppu tulekaan kaikille.\nLabels: aforismi, ironia-satiiri-sarkasmi\nharvahampainen ruma runopoika\nkasaa jonkinlaisen antologian\nmiten kertoa se, että tietoiset teeskentelijät\novat jo tehneet kaiken tarkemmin kuin heikon jumalan\näänessä on mahdollista kulkea\nja he rikkovat työtä aktiivisesti\nmurtavat ääntä, tuottavat hälyä\ntietoinen huonon estetiikka on jo pidemmällä\nkuin taitamattomuuttaan huono, hampaaton vilpittömyys\nhuono teksti on aina tahallista, aaveiden politiikkaa\nJoycen kakkapökäle: aaveiden sisäoppilaitoksen pedagogiikka\npahimmat hirviöt taputtavat käsiään,\nmuut kulkevat unessa\nnämä läkähdyttävän ahdistavat olennot\nmistä vielä pahemmista unista\nne saavat hahmonsa ja visionsa\nkaikki solut ovat vaihtuneet tässä kehossa\nkullan negaatio tuntee alkemistisen kaavansa\nkaikki unet ovat materiaalisesti totta\neikä ole ajankulua, kehitystä, historian prosessia:\non vain rinnakkaistodellisuuksien välistä siirtymää\nme olemme kadotetut, jos unohdamme ja hylkäämme kopiomme\nrinnakkaistodellisuuksien uniin tiedottomina harhailemaan\ntäydellisesti kuvattu surumme syy\nsiinä ei ole mitään mysteeriä\nja sitä on helppo tuottaa lisää\njos joku käyttäytyy niin kuin ei tietäisi\nolevansa umpimielisyyden vankilassa\nmiljonäärin ikiaikainen pelko rahan loppumisesta/\nkerjäläismunkin varmuus valon riittävyydestä\nniillä kaduilla vapautin itseni köysistä\njoilla olin ensin kiinnittänyt itseni mastoon\nyhä jotenkin uskoin sen jäävän salaisuudeksi\nhalusin salata sen ennen muuta itseltäni\ntoki joku edustaa ihmistä enemmän kuin toinen\nmutta on myös hyvyyden tehokas idea\nYleensä Hikipedia ei kiinnosta, mutta tätä varjoa jäin tuijottamaan.\nLabels: Hikipedia, ilmoitustaulu, mainostaminen ja kätkeminen\nmenneet valheineen ja temppuineen niin pelottavan solmuun\nettei sitä voi enää kiinnostua seuraamaan\nsyöpä on elämän kestoinen\nvailla kaikkea sairaudentuntoa\nunia joista herätään vain vaivoin ja ihan lopuksi\npeilit siittävät peilejä\nTornado talon ympärillä on niin voimakas, että ikkunoihin hankautuva pöly syttyy tuleen. Sen mentyä on täysin tyyntä ja aurinkoista. Illan viileydessä käyskentelee henkilöitä, ei pieniä vihreitä miehiä, vaan noin mäntypuiden korkuisia hoikkia jättiläisiä, joilla on Panin kasvot, kiharat hiukset, pienet sarvet, lyhyt häntä, ei pukinsorkkia.\nEtsin ennen muuta työtapaa, nopeaa, eleganttia, höyhenenkevyttä ja -tehokasta. Mitä sitten tehdään on sen päivän asia.\nLabels: aforismi, maalaustaide, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nLeikistä voi saada enemmän, jos kohtaa sen totena.\nHän katosi vain minulta,\nhienotunteisesti maailma näytteli\nhänen kadonneen kaikilta.\nVanhat ihmiset, enemmän tai vähemmän saaneet,\nkaikille on annettu.\nMinä olen pieni poika, jonka ei vielä anneta\nampua ilmakiväärillä rastaita.\nMinulle on annettu tämä työ.\nKukaan ei ole sitä minulle antanut.\nÄlä sano, ettet olisi saanut\nhengittää puhdasta ilmaa.\nMyrkyt syntyvät kehossa pikarin\nMiten sellainen kärsimys voi olla tietoista,\njoka on tiedottomuuden tahallaan aiheuttamaa.\nKirja, jonka jokainen lause täytyy kääntää nurin.\nJokainen ajatus, sopiva sadismin harmoniaan.\nMikä muu tietoisuus tästä voi syntyä\nkuin ihmiskunnan naamion takana\nvälinpitämätön hölmö ilme.\nEläimen sydän kestää eläimen kohtalon,\neläimen arjen vähät fantasiat.\nEläin joko nukkuu tai valvoo.\nTyhjyys on muodikas sana.\nEi sydämessä ole tyhjyyttä,\nvaan paljon reunamerkintöjä tyhjyyteen.\nBuddhanpatsas, tyhjä kuin taikurin hattu.\nSauvakävely on vanha laji.\nPaimenten ja profeettojen.\n- Toisten auttamisesta kaikki lähtee.\n- Toivoisin, että näyttäisit esimerkkiä.\n- Minähän näytän, mutta sinä et näe.\n- Minä näen, sinä et näytä.\n- Minä autan sinua näkymättömällä tavalla.\n- Talkootyöläinen on jokaisen lamallarikastujan unelma-ammatti.\n- Jääkaudella ei järjestetä edes talkoita.\nPosted by Sven Laakso at 10:35 ip. 0 comments\nJOHANN FRIEDRICH ANTHING (PHOTOSHOPPED?)\nTällainen ihminen ei kykene mitenkään ymmärtämään sitä globaalin maailman yhtälöä, jossa yksilön monimutkaiseksi naamiopeliksi jalostunut itsesäilytysvaisto muuntuu suoraan yhteisön naamioimattomaksi itsetuhovaistoksi.\nHän syyllistää meitä turhamaisuudesta ja itsekkyydestä: siitä, että hermostumme kun kaikki ei mene aivan niin kuin haluaisimme. Todellisuudessa mikään ei mene niin kuin haluaisimme. Ja hän tietää sen.\nLabels: aforismi, halu ja mimeettinen halu\nAPURAHAT TARKOITETTU TAITEELLISTA TYÖTÄ TEKEVIEN KATKEROITTAMISEEN?\nHieno lukea esimerkiksi tällaisia tilastoja, kun ei ole itse saanut kirjalliseen työskentelyyn viimeisen viidentoista vuoden aikana juuri mitään taloudellista apua, vaikka erittäin moni on tiennyt saman ajan tekeillä olleen teoksen työläydestä, teoksen, joka tehtiin kuitenkin kunnolla, tiimalasin ja pääkallon kanssa, ja onkin saanut nyt hyvän vastaanoton. Muutamat sydämelliset ihmiset ovat selkänahastaan repineet apuja. Lopputulos: terveys on kovilla. Kun on ollut tekemisen pakko - ja pakko hoitaa samalla muut raskaat velvollisuudet.\nMonelle taiteenalan ihmiselle olisi ehkä hyödyksi tietää miten (henkisesti) vaikeaa nykyisen kaltaisessa yhteiskunnassamme on olla todellinen työläiskirjailija: kirjoittaa tosissaan ja henkensä hädässä samaan aikaan kun tekee suurta keskittymistä vaativaa aivan muun alan työtä, ilman helpotuksia, sen verren kuin tässä yhteiskunnassa ihmisillä on tapana työtä tehdä. Se on minusta todella vaikeaa, jos lähdetään siitä, että aikaa on jäätävä perhe-elämään ja muihin välttämättömiin toimiin. Energian ja ajankäytön organisaation täytyy olla koko ajan sotilaallisen hioutunut. Tällaisten vaikeuksien voittamisesta ei ymmärrystä tai kiitosta jaeta miltään taholta. Sota-ajalla oli vaikeampaa - tosin myös kaikilla muilla. Monipuuhaisuudesta kyllä syyllistetään, ja onhan se totta: eri suuntiin vetävät keskittymistä vaativat asiat jossakin määrin aina häiritsevät toinen toistaan. Ja: energian ja ajan käyttö voi aina olla paljon organisoidumpaa, energisoidumpaa, häviöllisen sijaan voitollista. Tuhlauksesta voi kokea huonoa omaatuntoa, masentua.\nApurahalautakunnille on helppo selittää keskiverto kirjasyksykaman järkeväntuntuinen työsuunnitelma, mutta jos on tekemässä jotakin ainutlaatuista, jollakin toisella energiatasolla, sitä on vaikea luvata ja selittää, kun ei tiedä onnistuuko se ja mikä siitä tulee. Työsuunnitelmat ovat jotakin, mistä sytyy vaikutelma, että taiteilijat ovat apurahalautakuntia varten olemassa eikä päinvastoin.\nImplisiittisen rakenteellisen vastuksen määrä on ollut koettuna suuri. Tuulimyllyjä vastaan on taisteltu kaikilla mahdollisilla tasoilla. Jotkut henkilöt ovat nähdäkseni aktiivisesti tehneet suorastaan kaikkensa, ettei teos olisi koskaan valmistunut. Sellaisen havaitseminen vetää sanattomaksi.\nOlen hyvin kiitollinen siitä pienestä ja kohtuullisesta avusta, jota olen saanut todelliseen tarpeeseen. Se ei ole kuitenkaan mahdollistanut pitkäjännitteistä taiteellista työtä; eikä kadonnutta aikaa ja mahdollisuuksia saa takaisin. Samalla saa tilastoista lukea, että niille joilla on jo ylenmäärin on annettu ylenmäärin lisää - toisinaan vähintään kiistanalaisin taidekriittisin ja -historiallisin perustein. Moraalista uskoa ei lisää havaita, että suomalaista vanhemman polven taiteilijakuntaa ei ainoastaan palkita ylettömästi jostakin menneen aikakauden kulttuurityöstä, vaan heitä suorastaan rikastutetaan palkinnoilla ja apurahoilla sijoituspääomapiirien tasolle, samalla kun nuoren polven tunnustetusti eturivin tekijät taistelevat vuosikymmeniä lähes täysin ilman rahoitusta.\nKuollut ei huuda apua. Hengissä ollaan, hissukseen. Se on etulyöntiasema - vainajiin nähden. Täytyy yrittää energisoitua ystäväni lausahduksesta: "Se, minkä valmistuminen edellyttää apurahoja, ei ole täysin välttämätöntä".\n"conscious labour and intentional suffering" Mutta onko täydellisen tiedottomuuden tahallaan aiheuttama kärsimys tietoista kärsimystä, sitä voi miettiä.\nPosted by Sven Laakso at 2:34 ap. 0 comments\nLabels: apuraha, kulttuuri ja antikulttuuri, tiimalasi\nEi ainoastaan ilmasto lämpene,\nvaan myös minän sulamispiste siirtyy.\nMatalat ihanteet ovat välttämättömät\njos kaikesta huolimatta halutaan olla\nsodassa korkeitten ihanteitten kanssa.\nUusi vihollinen on hiipinyt odottamatta keskuuteemme. Sen nimi on tietoisuus.\nKoota silputusta ajasta mosaiikki.\nRunoilijan päivä kestää 70 vuotta.\nPaperikone ei ole poeettinen kuva\nvaan poeettinen mekanismi.\nJATKUVA VALLANKUMOUS KUMOAA JOKA HETKI MYÖS OLEMISEN\nKasvoton. Anonyymi. Näkymätön. Näkymätön käsi. Olla kasvot\nUnihiekka. Elohopea, patsaan vastakohta. Näkymättömäksi tekevä voide. Patsas, jolla Haadeksen kypärä.\nEsillä kuin syntipukki. Kuin ikoni.\nEsillä kuin harkitsematon teko, jonka seuraus on pyhimys.\nNimetön, kuin se, joka ei tiedä nimeään, kuin putoaminen, kuin tunnettu ahdistus.\nKuolla oudolla tavalla, astumalla harhaan.\nNuorallatanssija joka ei tanssi\nSillä jolla on väärä nimi. Ja minä joka on pysyvä. Ei katoavainen. Ei kuolevainen, vaan kaiken elollisen yhteinen tahto. Minä, jolla ei ole riitaa tai sopua. Minä, jolla ei ole nimeä. Minä, joka on ei-kukaan. Minä, joka on tyhjyyden yhteys.\nAnonyymi metsä ei tiedä olevansa naamio.\nVanha olkinukenpunoja mittailee leimikkoa.\nMinä joka tietää nimensä hajoamisensa hetkellä.\nHälisevä toisiaan vastaan huutava yleisö,\nennätyksen edessä laukeava yleisö.\nYksimielinen vähähappinen yleisö maatakiertävällä radalla\nSadismi, kadotuksen oikeamielisyys.\nJa sen nauru, terveyden vastakohta.\nHaennainen kuva peittämässä näkymätöntä\nhaennainen sävel peittämässä kuulumatonta\nhaennainen sana peittämässä asioiden mieltä\nHaiseva yön pukki josta paljastuu tuoksuva jumala.\nHaiseva todellisuus josta kuoriutuu magian raatokärpänen.\nSe ei ole totta edes unena. Vain orgasmi on totta.\nSuuren esineen impotenssi.\nPilvenpiirtäjä, joka on toistuva huojennus\nAlussa oli kasvillisuus. Alussa oli kastraatio. Alussa oli kuka hyvänsä mies. Alussa oli nainen ja sokerijumala.\nLopuksi naamio jaloille ja säärille, naamio maalataan ja lakataan. Naamio on punainen.\nPimeyden turvin hän oli nimetön.\nNiin kuin kuuluisien kaunotarten sukunimet\nNiin kuin ryppyinen pellavaöljyväri on kauniimpi\nkuin sileä emali.\nAnsalanka, käpälän muotoinen. Moninkertaisesti\nvarmanpäälle pelattu häviö shakkiturnauksessa.\nMaailman pisin täysin vaistonvarainen ja laskutaidoton kirjeshakki.\nMoninkertaisesti kannustettu hyppy matalaan veteen.\nMoninkertaiset avunhuudot merellä, moninkertainen vankila\nValaan, joka on omaa rasvaa ja nahkaa.\nMe olemme kreikkalaiset sotilaat lentokyvyttömän valaan vatsassa.\nOleminen, ainoa turva jota valaan vatsassa ei ole.\nHapan diili sitruunapuun kanssa,\npuristetun sitruunan testamentti.\nValaan, joka ei ole lintu,\nvatsassa on tarpeen seiväshyppääjän kekseliäisyys.\nTäälläkin on helppo tuntea kiitollisuutta\nsiitä, että on etuoikeutettu toimimaan,\netuoikeutettu kuolleisiin ja vielä syntymättömiin nähden.\nSillä kaikki on kekseliäisyydestä kiinni.\nMikään ei ole täysin mahdotonta.\nHyökkäävät amatsonit seipäineen\nja pakenevat amatsonit seipäineen\nkun vankila muuttuu linnakkeeksi.\nMyyrän pää työntyy kolosta. Turhan menestyskirjailijan suurin haaste on unohtua. Klassikon suurin haaste on unohtua. Mutta miksi vain turhasta poliittisesta julkkiksesta aina sanotaan: "On niin paljon turhia naamoja, ihmisiä jotka haluaa lähinnä olla julkisuudessa, mutta tässä meillä on mieletön lahjakkuus." Oliko Hamletilla olemisen ja ei-olemisen välillä jokin kolmas todellinen vaihtoehto. Miten olla radikaali, vaikkei sielussa ole mitään muuta radikaalia kuin oleminen. Se on rauhallinen peilinrikkojan edessä; vankilasta se etsii kärsivällisesti pakotietä. "suurinta maailmassa on toisten tietoisuus. Ei ole väliä millä asialla, mutta on vain niin siistiä olla joku joka tiedetään." Tai, jos onkin väliä millä asialla, mutta se asia ei miellytä - siis hyödytä - itseä. OLLAKO vai eikö OLLA - ei siitä kysymyksestä tule sen yksinkertaisempaa viisastelemalla itse parrasvaloissa. Neuvoksi itselle: OLLA. Neuvoksi toisille: ei-OLLA. Mikä Helvetin ykseystietoisuus! "Miksei voi olla vain hiljaa itsessään?" on yhtä typerä kysymys kuin "Miksi on politiikkaa?". Miksi uhrautua - uhrata olemisensa - toisten puolesta. Tai rahantekemisen takia. Ja se jolle on luotu mahdollisuus OLLA hiljaa itsesään - miksei hän ymmärrä, että se mahdollisuus on (poliittisella tai taloudellisella) työllä (olemisen uhraamisella) lunastettu. Kukaan viljelijä ei viljele maataan rauhassa, ellei se rauha ole verellä lunastettu. Veri on oleminen, veressä oleminen jatkuu, verisyys. Onko sankarillista kadota, vaieta. Vaikeiden kysymysten edessä; tai turhien kysymysten edessä; niiden joihin filosofia ei ole löytänyt vastausta, eikä löydä. Tai niiden, joihin se löytää.\nPimeyden naamioima nimettömyys.\nluotaan työntävien kasvojen naamioima,\nsokeuden naamioima tuhat kertaa aurinkoa kirkkaampi tähti.\nNäyttämö, jonka takana kenttäsairaala.\nNäyttelijät ja sairaanhoitajat ovat menneet sekaisin.\nHyvä näyttelijä kirjoittaa jokaisen roolinsa itse,\nkaupungin kaikki näytelmäkirjailijat hänen näytelmässään.\nNäytelmän, jota ei ole kukaan ihminen kirjoittanut, on joku kirjoittanut.\nKenttäsairaalassa me pidämme kirjaa niistä\njotka meissä valittavat.\nSe, että tunteita ei osoiteta on normaalia\nsilloin kun tunteita ei ole.\nNäyttelijät ovat kaikki miehiä,\njoista osa puettu naisiksi.\nHe eivät tiedä olevansa naisia.\nHe luulevat olevansa naisia.\ntotuuden kentällä jonne vilpittömyys meidät jahtasi.\nMinulla on kello, jossa on kamera. Taskuklipsi, jossa on kamera. Avaimenperä, jossa on kamera. Kynä, jossa on kamera. Me esitämme teille naisen kokonaisuudessaan, suunnattomassa valtamerentäyttävässä vaahtokylvyssään, ja kysymme: onko tämä se nainen, josta te puhutte, vai mikä tämä sitten on?\nKyllä sitä miehenkin naimisesta uutuudenviehätys katoaa.\nSinua katsotaan kuin unessaolevaa, unesta.\nUnet, ettemme unohtaisi painajaista,\nettemme unohtaisi suloista totuutta.\nTähtikartasta voi päätellä, miten piirtäjä nukkuu.\nKaikkien muistien virtaukset on monimutkainen maalaus,\nvaikea pitää selvänä kuvittelematta mitään.\nMiten virtaukset erottuvat, mitkä aineet sekoittuvat,\nmitkä virtaavat, mitkä jähmettyvät.\nVirrassa kelluvia patsaita, pyhäinkuvia.\nTämä virta on maalaukseni.\nKuin se alkemia jossa teennäinen kulta\non näkymätöntä virtausta tässä.\nKuin väri joka meitä yhdistää,\nkuin sekoitus jolla maalattu huone\non syvä välitön mielentila.\nNiin kuin hämmennys ei ole hautakirjoitukseni\nvaan kirkas vesi\nlähteeseen purkautuva hämmennys.\nTragedia: ei voi olla auki, olematta auki kumpaankin suuntaan.\nSillä, joka etsii kaukaa, on oltava kirkas muisti palata. Vanhan miehen mieli, kirkas kuin lähteen pinta. Vuosikymmeniä nautittu radioaktiivinen terveysvesi. Ikivanhan miehen pikimusta parta ja terve hieno iho. Onko sankarillista leimata hulluksi se, joka osaa kysyä vaikeat mutta hyvä kysymykset; sellaiset joihin on lopulta vastaus. Onko sankarillista olla verenpainettaan päivittäin mittaava mädän todellisuuden tajuinen harmaus. Yhteiskunnan, jota ei ole kukaan ihminen suunnitellut, on saatana suunnitellut. Ihmisen mielen valta on kumottava joka hetki olemisen vallan edestä. Mutta markkinoiden jatkuva vallankumous kumoaa joka hetki myös olemisen.\nNyt olen satavuotias ja vapaa aineista.\nPosted by Sven Laakso at 6:36 ip. 1 comments\nLabels: aforismi, kastraation pelko, näyttelijä, Poliittinen muistio, satyyrit, taide\nKoko aamuyö ja päivä rentoa usvaa, höpötystä, maleksintaa, kirkasta vodkaa, aamu yhdeksästä kaljan lipitystä, hihittelyä, Kansas ja Toto -yhtyeiden tuotannon läpi kuuntelua vinyyliltä hifilaitteilla, syksyisen puutaloidyllin ajattomuudessa, jossakin ei kovin kaukana Turun Kupittaalta.\nFrippein kitarasoolo ikinä:\nIn the wake of Poseidon. Laulussa Greg Lake:\nKansas, Rushin, Yngwie Malmstenin ja monien monien muiden isä:\nFairport Convention... intuitiivisempikin kitaransoitto sujuu suorassa lähetyksessä silloin kun muusa valvoo taustalla:\nJa sitten vielä tämä, London boys 1966:\nLondon boys tasan 10 vuotta myöhemmin:\nLabels: biografinen, Boston, Kansas, King Crimson, musiikki, progressiivinen rock, Robert Fripp, Toto\nJUMALAN TEATTERIN OHJAAJAMAESTRO\nEnsimmäinen mielikuva Jussi Parviaisen ja porno-Saanan suhteesta on tietenkin se, että demonit siinä repivät huumoria ja säväreitä vanhasta sokeasta miehestä. Kuten me niin hyvin tutkimustemme perusteella tiedämme, nämä kosmiset demonit toimivat hyvin tarkan suunnitelman mukaisesti: erilaiset avioliitot ovat heille vain rituaaleja ja esileikkiä sapatteihinsa. Sillä eiväthän nämä olennot nauti aistillisuudesta vaan murhaamisesta:\n"Tulkaa kaikki perkeleen saatanan pettäjät, minun luokseni, niin minä herjaan teidät murhanhimoiseksi - joka onkin pettämisen\nsisältö - toisen tappaminen. Niin kuin Johannes Kastaja herjasi Herodes Antibasta, niin että tämä tapatti hänet koko pettäjä-\nperheensä häpeän vuoksi."\nKatsoin Jussi ja Saana Parviaisen haastattelun Maria! ohjelmassa. Katsoin myös Yksinteoin kaksi esitelmän, trailerin, ja muutamia muita videoita. En ole vielä nähnyt Yksinteoin kaksi elokuvaa, mutta menen katsomaan ensitilassa.\nNäyttää kuitenkin siltä, että Parviainen on tekemässä Lars von Trierinkin touhuja\nhätkähdyttävämpää uudenlaista Jumalan teatteria. Jumalan teatterissa Jussi itse esittää omaa rooliaan tiedotusvälineissä ja, niin - todellisuudessa joka on läpikotaisin harhaa. Saana-nuorikko on palkattu naispääosaan, (musta-?)Jussin vaimoksi. Kysymys on jonkinlaisesta tosielämän spedeshowsta. Spede Pasasen nimi viliseekin Parviaisen tuoreissa haastatteluissa. Saanan rooli (tämän hypoteesin mukaan) olisi osittain kirjoitettua improvisaatioteatteria. Pornotähtiä palkataan tyypillisesti tällaisiin tosielämä spedeshow-touhuihin, esimerkiksi italialaisessa politiikassa.\nOn tietenkin sekin vaihtoehto, että valkoinen-Saana liittoutuu valkoisen-Jussin kanssa musta-Jussia ja musta-Saanaa ja kaikkia muita mustan spedeshown näyttelijöitä (koko maailma?) vastaan? Tällä tavalla valoinen-Saana-Jussi olisi koko maailman vapahtaja ja pyhä jumalan poikien liitto. Mutta onko olemassa valkoita-Saanaa, muuten kuin ehkä pornotähtien sperman kauttaaltaan valkaisemana? Eikö ristiriidaton pornoteollisuuteen antautuminen ole juuri myyttisin - wagnerianisin - varmistus siitä, että valkoinen-Saana on kuollut. On vain todellinen ja oikea porno-Saana - eikä mitään muuta. Voiko valkoinen-Saana nousta ylös? Onko valoista-Saanaa koskaan ollutkaan? Tietääkö teatterimaestro Jussi Parviainen tämän?\n"Olet tällä teollasi todellinen ja oikea porno-Saana."\nMutta mitä pahaa on olla porno-Saana - hehkuva musta timantti, sodan, itsetuhon ja väkivallan musta muusa?\nJos Jussi Parviainen on Jumalan teatterin ohjaaja, joka kykenee tekemään omasta elämästään ennalta kirjoitetun spedeshown, paljastamaan ja käsittelemään pornoteollisuuden yhteiskunnallisen merkityksen (musta-Jussi) satiirin ja huumorin keinoin, ja lopulta nousemaan haavoittumattomana sieluna (valkoinen-Jussi) kirjoittamiensa kuolevaisten ihmiskohtaloiden naurettavuuksien yläpuolelle, todellisen tragediataiteen suuruuteen, on kantona kaskessa kuitenkin se, että todellisen Jumalan käsikirjoitus saattaa poikeata valkoisen/mustan-Jussin käsikirjoituksesta, joka on kuolevaisen käsialaa. Vai kirjoittaisiko Jumala samaa näytelmää kuin Jussi? Onko sellainen edes mahdollista - Gurdjieffin Beelzebub's talen näkökulmasta?\nMutta kun luen Jussi Parviaisen blogia, en osaa sanoa, onko tämä jotakin roolipuhetta, vai onko henkilö sekaisin ja (gurdjiefflaisesti) tietämätön oman sisikuntansa äänien leegiosta ja polyfoniasta? Toisin sanoen: muistaako hän itsensä tavallista paremmin, jotta kykenee puhtaisiin rooleihin, vai ei ollenkaan? Onko hän nero, hullu, vai kumpaakin yhtä aikaa. Voi olla hullu olematta nero, mutta voiko olla nero olematta hullu? Dramaattinen ja kuohuisa elämä on aina unta, joko ulkoa ohjattua tai sisältä ohjattua. Mutta mitä muita vaihtoehtoja on sillä, jolla ei ole varaa kuvata sitä kaikkea elokuvaksi? Hänen täytyy itse elää.\n"Niin minä muutin tulevan yhteisen elokuvani kuvaamishankeen, Seika-lehden ilmestymisen aikaan Saana-reality-shown kuvaamiseksi. Pakko neuvoi, koska rahoitus meni jumiin päähenkilön mediaimagosta." Jussi Parviainen\n"Porno on siistiä. Melkein yhtä siistiä kuin reality-showt. Joiden tarkoitus on tehdä ihmiset lopullisesti, julkisesti hulluiksi raakeiksi."\nMikä ei ehkä sulje pois tämän vilpittömyyttä:\n"Seuraavassa luvussa, oma traaginen yritykseni muuttaa nuorta ihmistä. Vaimoani. Joka oli yritys Saanan itsensä ja meidän rakkautemme suojelemiseksi."\nKaksisuuntainen rituaali - varmistuminen ihmisen päämäärätietoisesta pahuudesta ja ihminen hylkääminen:\n"Sekin osa todellisuutta, että me kirkossa, Jumalan kasvojen alla, vannoimme tosillemme uskollisuutta.\nEikä mikään kykene sitä siis estämään.\nMyöskään sitä suurinta petosta. Ettei koko elämää sinun kanssasi Saana, ollut edes olemassa."\nJussi Parviainen on suuren luokan teatterimies ja hieno taiteilija.\nPosted by Sven Laakso at 11:18 ip. 0 comments\nLabels: Jussi Parviainen, teatteri\nJuhana vauhdissa taas niin kuin aina. Siinä sitä r...\nHän on piilottanut sisälleen olkinuken, ja vastaan...\nKansojen veljeys ja tasa-arvo voittaa lopulta kosk...\nKun mietin Richard Wagnerin antisemitismiä, mietin...\nParviaisen hulluuden kiistäminen on näköjään pahek...\nOnko sitten jonkinlainen telluurinen totuus, että ...\nMelko läheltä kotiamme löytyi lähde, jonka vesi on...\nihmiset antavat toisilleen ajattelun aihetta yli ...\nUnohdin kaulaliinan junaan, itsetunto romahti. Jo...\nPää täynnä typeriä valheita hän ajaa yhteisiä asio...\nEi riitä näytöksi todellisuudessa, jos internetiss...\nluutuneet ajatuskuviot loksahtavat paikoiltaan mil...\nKevytmoderni, lentokonemetallin tuotekehitys. (Roo...\nVaikka avaruusolennot eivät ymmärrä ihmisten runou...\nMunkki Ryōkan joutui yhtenä iltana tanssikilpailuu...\nOli pakotieksi lavastettu vankila ja vankilaksi la...\nEriarvoisia lintuja syntyy katkomalla osalta siive...\nTIETOINEN KÄRSIMYS ON OLLA MYYMÄTTÄ SIELUAAN - TAI...\nNiin kauan kun en osaa työskennellä on minut help...\nEtsin tässä internetistä tietoa eräästä mieleeni s...\nNaisista maailmasta ei saa selvää ottamatta. Alas...\nViinanjuonnin tärkeys kummastuttaa. Kysymys on sii...\nTaantumus sitä luokkaa että näkemyksiä haetaan jo...\n"Fasimin tunnusmerkki, Natsi-Saksasta asti on ollu...\n"Näyttääkseni kuinka lähellä kolariuutista pornoku...\nIronia on näkemys jonkin uskon pettävyydestä. Ka...\nharvahampainen ruma runopoika kasaa jonkinlaisen ...\nYleensä Hikipedia ei kiinnosta, mutta tätä varjoa ...\nmenneet valheineen ja temppuineen niin pelottavan ...\nTornado talon ympärillä on niin voimakas, että ikk...\nEtsin ennen muuta työtapaa, nopeaa, eleganttia, hö...\nTällainen ihminen ei kykene mitenkään ymmärtämään ...\nAPURAHAT TARKOITETTU TAITEELLISTA TYÖTÄ TEKEVIEN K...\nEi ainoastaan ilmasto lämpene, vaan myös minän su...\nMatalat ihanteet ovat välttämättömät jos kaikesta ...\nKoota silputusta ajasta mosaiikki. Runoilijan pä...\nPaperikone ei ole poeettinen kuva vaan poeettinen...\nJATKUVA VALLANKUMOUS KUMOAA JOKA HETKI MYÖS OLEMIS...


Seksuaaliväkivallan uhreja autetaan Vuolteella - Vuolle\nSeksuaaliväkivallan uhreja autetaan Vuolteella\nSeksuaaliväkivalta ja seksuaalinen häirintä ovat ajankohtaisia aiheita, jotka ovat nousseet yhteiskunnalliseen keskusteluun #metoo –kampanjan ja elokuva-alan häirintätapausten noustua esiin myös Suomessa.\nSeksuaalinen väkivalta kohdistuu useimmiten naisiin ja tyttöihin. Erityisesti 15–17-vuotiaiden nuorten ilmoittamien seksuaalirikosten määrä kasvoi viime vuoden aikana. Seksuaaliväkivallan uhrit ovat saaneet Suomessa aiemmin huonosti apua.\nSeksuaaliväkivalta on traumaattinen, turvallisuuden tunnetta heikentävä ja vaikea kokemus. Käsittelemättömänä seksuaaliväkivalta voi aiheuttaa pitkäaikaista haittaa arjessa ja sosiaalisissa suhteissa.\nVuolteen Tyttöjen Talo vastaa avun tarpeisiin\nEuroopan parlamentin ja neuvoston ”uhridirektiivi” (direktiivi 2012/29/EU) säätää rikoksen uhrien oikeuksista koskien heille annettavaa tietoa, tukea ja suojelua sekä heidän osallistumistaan rikosoikeudellisiin menettelyihin.\nVuolle Setlementin Tyttöjen Talolla toteutettava seksuaaliväkivaltatyön hanke vastaa tähän uhridirektiivin vaatimukseen uhrien tukipalveluiden järjestämisestä. Erityisenä asiakasryhmänä ovat 13–29 vuotiaat tytöt ja nuoret naiset, jotka ovat kokeneet seksuaalisuutta loukkaavaa väkivaltaa. Otava-hanke (2017–2018) on valtakunnallinen, Tyttöjen Talojen koordinoima ja Oikeusministeriön rahoittama hanke.\nTavoitteena on tukea tyttöjä ja nuoria naisia vaikeassa kokemuksessa ja lisätä ammattilaisten osaamista seksuaaliväkivallan tunnistamisessa, auttamisessa ja eteenpäin ohjaamisessa. Asiakastyön lisäksi tavoitteena on kouluttaminen sekä hyvien käytäntöjen jakaminen.\n– Vajaa puoli vuotta seksuaaliväkivaltatyötä hankkeessa on näyttänyt, kuinka tarpeellista tämä työ on Oulussa. Tieto on saavuttanut verkostoja, ja tyttöjä on ohjautunut sekä itsenäisesti että eri auttavien tahojen kautta tuen piiriin. Avun tarve on sydäntä särkevä ja koskettava, kertoo Vuolle Setlementin Oulun Tyttöjen Talon seksuaaliväkivaltatyön ohjaaja ja Otava-hankeen alueellinen työntekijä Mervi Koskela.\nApua uhreille ja keinoja auttajille\nSeksuaaliväkivallan kokemus ei kuitenkaan tule aina esille akuuteissa tilanteissa heti tapahtuman tai tapahtumien jälkeen. Usein uhri tuntee tapahtuneesta niin suurta häpeää ja syyllisyyttä, että hakee apua vasta jopa vuosien tai vuosikymmenien päästä.\n– Nämä nuoret on rikottu niin, että he säpsähtelevät pelosta kesken päivän, saavat paniikkikohtauksia, viiltelevät tai yrittävät muilla keinoin vahingoittaa itseään, Koskela kertoo.\nKoskelan mukaan nuoret tulee kohdata sensitiivisesti, lempeästi ja arvostavasti.\n– Koen valtavaa vastuuta siitä, että nämä nuoret tulevat autetuiksi. Yksi hankkeen tavoite onkin kouluttaa meidät työntekijät tähän työhön, johon ei löydy koulutusohjelmaa mistään, Koskela tarkentaa.\n– Tämä tärkeä työ ei saa loppua, ja toivomme yhteistyötahojen sitoutuvan tukemaan toimintaa jatkossa. On tärkeää, että myös heillä, jotka ovat joutuneet seksuaaliväkivallan kohteeksi lapsuudessa tai nuoruudessa, on mahdollisuus tasapainoiseen, tyydyttävään ja onnelliseen elämään, hän jatkaa.\nAiheesta uutisoi 20.3. myös mm. Kaleva ja Oulu-lehti.\nMervi Koskela, seksuaaliväkivaltatyön ohjaaja, alueellinen hanketyöntekijä\nVuolle Setlementti ry, Oulun Tyttöjen Talo / Otava-hanke\np. 0400 263 844


Ateriapalvelut – Vantti\nVantti > Palvelut > Ateriapalvelut\nRuokailuhetket ovat päivän kohokohtia. Säännöllinen ateriarytmi on terveellisen syömisen perusta niin lapsilla kuin aikuisilla. Lapselle ruokailu on tärkeä osa hyvinvointioppimista ja myönteiset ruokailutilanteet kehittävät lapsen ruokatottumuksia oikeaan suuntaan. Vanhuspalvelujen asiakkaiden ruokailussa tärkeintä on ruoan tuoma mielihyvä, virkistys sekä toimintakyvyn ja vireyden säilyttäminen. Sairaalapotilaalla taas tärkeää on hyvän ravitsemustilan säilyttäminen.\nVantin ateriapalvelut tuottaa Vantaalla päivittäin noin 40 000 lounasta lähes 400 ateriapalvelun ammattilaisen voimin. Ateriapalveluiden asiakkaita ovat päiväkodit, koulut, hoivakodit, palvelutalot, Katriinan sairaala sekä kotipalvelun asiakkaat. Ateriapalvelut vastaa kokonaisvaltaisesti toimipisteiden ateriapalvelujen suunnittelusta ja tuottamisesta Vantaan kaupungin kanssa tehdyn palvelusopimuksen mukaan.\nVantin ruokalistat perustuvat virallisiin ravitsemussuosituksiin. Ateriapalvelut kerää myös säännöllisesti käyttäjäpalautetta, jonka mukaan ruokalistoja kehitetään. Ruokalistasuunnittelussa toteutetaan kuuden viikon kiertoa, joka ottaa huomioon mahdollisimman hyvin eri asiakasryhmät. Ruokalistoilla näkyvät eri satokaudet, vuodenajat ja juhlapyhät. Kaikissa ateriapalveluiden toimipisteissä on päivittäin mahdollisuus kasvisruokaan.\nVantin ateriapalvelutehtävissä työskentelee alue-esimiehiä, ruokapalveluesimiehiä, palveluohjaajia, kokkeja, ruokapalveluvastaavia, ruokapalvelutyöntekijöitä ja palvelutyöntekijöitä. Henkilökunnan osaamista kehitetään aktiivisesti perehdytyksellä, opastuksella ja erilaisilla koulutuksilla.


Yksityisleasingauton hankkiminen tulee entistä helpommaksi – VV-Auto ja ALD Automotive yhteistyöhön - VV-Auto\nYksityisleasingauton hankkiminen tulee entistä helpommaksi – VV-Auto ja ALD Automotive yhteistyöhön\nti, marras 07, 2017 08:00 CET\nVV-Auto Group Oy ja ALD Automotive ovat solmineet yhteistyösopimuksen henkilöasiakkaiden yksityisleasing-palvelun tuottamisesta. Vuodesta 2018 lähtien VV-Autotalot tarjoaa kaikissa autoliikkeissään yksityisleasingia uutena vaihtoehtona auton ostamiselle.\nYksityisleasingin toimittajana toimii ALD Automotive. Sopimuksen piirin kuuluvat VV-Auton edustamista merkeistä Volkswagen, Audi, SEAT ja Volkswagen Hyötyautot.\n”Olemme tyytyväisiä, että VV-Auto on valinnut juuri ALD Automotiven kumppanikseen yksityisleasingin tarjoajana. Meillä on suuret odotukset, sillä VV-Auto edustaa Suomessa useita suosittuja automerkkejä”, ALD Automotiven kaupallinen johtaja Kari Kauppinen iloitsee.\n”Näemme, että markkinoilla on kysyntää yksityisleasingille, sillä se tarjoaa erittäin helpon tavan hankkia auto. Tämä uusi tuote monipuolistaa VV-Auton jo ennestään laajaa auton hankinnan rahoitusvalikoimaa”, toteaa VV-Auton talousjohtaja Marja Tikka.\nYksityisleasing on kuluttajalle huoleton ja kätevä ratkaisu, sillä yksityisleasing sisältää aina kaikki auton käyttöön liittyvät kustannukset ja palvelut, pois lukien polttoainekulut ja pesut. Asiakas ei tarvitse auton hankintaa varten käsirahaa eikä sopimukseen sidota suurempia viimeisiä eriä kuten monissa osamaksusopimuksissa.\nTyypillinen yksityisleasing-sopimus on kestoltaan 24–48 kuukautta, ja asiakas voi aina vaihtaa uuteen autoon, kun vanha sopimus päättyy. Autoliikkeelle tämä tarjoaa uuden tavan rahoittaa yksityishenkilöiden autohankintaa. Kuluttajan kannalta uusi sopimus tuo helppoutta autoiluun, sillä kaikki auton huoltoon liittyvät asiat tapahtuvat automerkin omassa merkkihuollossa.\nMartti Muona, Senior Vice President, VV-Autotalot, martti.muona@vv-auto.fi, puh. 050 388 9942\nKari Kauppinen, kaupallinen johtaja, ALD Automotive, kari.kauppinen@aldautomotive.com, puh. 010 404 2511\nVVAuto , VVAutotalot , yksityisleasing , ALDAutomotive\nPL 140, 01530 VANTAA\n010 5338 300


Sperma drinnen - HD vittu - horobryh.com\nSperma drinnen - HD vittu\nSadassa vuodessa on Suomessa tapahtunut tydellinen muutos. Olemme siirtyneet byrokratiasta demokraattiseen oikeusvaltioon, taistelleet aseellisesti useita kertoja itsenisyyttmme puolustaen, rakentaneet ja jlleenrakentaneet sitkeydell, voittaneet olympiamitaleja (ja jopa Sperma drinnen - HD vittu sek nousseet kansainvlisiss vertailuissa maailman vakaimmaksi ja edistyksellisimmksi maaksi. Onnistuimme osaamisemme ja yhteistykykymme turvin.\nMeidn on syyt olla ylpeit itsestmme. Lhes sadan vuoden taipaleemme voi mielestni tiivist yhteen lauseeseen: Olemme olleet selviytyv ja menestyv kansakunta. Tarvitsemme selken Suomen idean Suomen tarinan, jonka ohjaamana matkaamme itsenisyytemme seuraavalle vuosisadalle. Suomen tarina on vlttmtn mys turvallisuudellemme ja maanpuolustustahdollemme.\nTarina kertoo meille sen, ett miksi Suomi on drinjen puolustamisen arvoinen maa. Tarina saattaa kuitenkin nyttyty erilaisena nuoremmille sukupolville kuin meille hieman vanhemmille. Tmkin pit ottaa huomioon ja hyvksy kirjoittaessamme Suomen Lesbo porno HD - sivu 13 tarinaa. Uskon, ett Suomen tarinan kirkastamisella on suuri voima ja valta ohjata meit suomalaisia tiedostaen ja tiedostamatta haluamaamme suuntaan, ja drinen meit huolehtimaan turvallisuudestamme mys tulevaisuudessa.\nSpema, ett tarinalla on kiihkerytmisess ja uusia viestintkanavia tarjoavassa informaatioyhteiskunnassa, ja informaatiovaikuttamisen keskell sperma drinnen - HD vittu, aiempaakin suurempi merkitys.\nJos emme itse tarinaamme kirjoita, joku muu tekee sen puolestamme. DH emme halua sen verran itsepisi me suomalaiset olemme. Kun puhumme Suomen ja suomalaisten turvallisuudesta nyt syksyll 2016, on trke, ett ymmrrmme mik on turvallisuuden uusi normaalitila.\nEi siis vliaikainen vaan turvallisuuden nykyinen paradigma viitekehys jonka keskell tulemme jatkossa elmn.\nTurvallisuutemme uutta normaalitilaa sperja kolme ominaispiirrett. Turvallisuuden uuden normaalitilan toinen ominaispiirre on ennalta-arvaamaton epvakaus. Tmn takia jatkossa, kun puhumme turvallisuudesta, puhumme yh enemmn niin yhteiskunnan kuin yksiln sietokyvyst. Hiriit, ongelmia ja jopa hyvinkin poikkeavia tilanteita kohtaamme vjmtt. Kyse on fyysisest ja henkisest valmiudestamme kohdata normaalista poikkeavia tilanteita ja sperma drinnen - HD vittu niist mahdollisimman nopeasti.\nToivotan hyvi ajatuksia sinulle Ronron, kuin mys sperma drinnen - HD vittu foorumilla. Pyrin itse suuntaamaan ajatukseni ulos netist. Tuletteko toimeen itsenne kanssa.\nMin en. Ainakaan kovin hyvin. Monesti menee totaalisesti hermot omiin ajatuksiini ja tekee mieli luovuttaa, lopettaa oma aivotoiminta kokonaan, kuolla, ampua itseni. Onko normaalia. Siis jotain ihan ihmeellisi pakkoajatuksia ja itseni kiusaamista. Yritn olla jotenkin ovela ja huijata itseni ja kaikkea vitun paskaa mik tuntuu itsestni naurettavalta ja slittvlt. En arvosta itseni, en ajatuksiani. Miksen vaan voi sperma drinnen - HD vittu vilpitn itselleni, mynt kaiken suoraan itselleni niinkuin se on eik olla tekevinn jotain muuta kuin mit on.\nTai miksi se tuntuu niin typerlt, miksi tunnen Hardcore ja vapaa porno videoita humalassa niin typerksi kokoajan, haluaisin vaan hyvksy itseni sellaisena kuin olen enk syytt itseni jatkuvasti ajatuksistani.\nMin vaan hpen. Tuntuu kuin toinen osa minusta tekisi asioita ja ajattelisi, ja toinen osa arvostelisi jatkuvasti tuon toisen minn toimintaa. Se on vitun rassaavaa pitemmn plle, ahdistun ja vihaan itseni. Kerron tmn pivkirjamieless, en oleta ett joku osaisi auttaa. Voisihan sit sinne psykiatrille joskus menn kymn, kun ei ole ainoa psyykkinen ongelmani muutenkaan.\nett tmmist. Niin ett onko muilla vastaavaa jatkuvasti tai rsyttvn usein. Sen sijaan usein rangaistusta ja vlinpitmttmsti kohdellusta lapsesta tulee itsens aliarvioija, vaikka menestyisi miten hyvin tahansa myhemmiss tekemisissn. Siksi mm New Yorkista ja Miamista sperma drinnen - HD vittu tullut Babylonia (tasan tarkkaan lukee nit ketjuja, koska min kutsuin tunkkia Babylonian portoksi).


Ehkäisystä säästöjä | Henri Backman\nhenri.backman | 15.3.2017 | Blogi\nEhkäisevällä työllä on iso merkitys kuntien palvelutuotannossa. Sen ymmärtäminen on kuitenkin osittain haasteellista, koska siitä saatavat säästöt ja hyödyt eivät näy välttämättä aina konkreettisesti, eikä niitä välttämättä ole helppo määritellä euroissa. Valitettavasti tämä saa monen kuntapäättäjän etääntymään ehkäisevästä työstä. Ehkäisevän työn mittareina voidaan pitää asukkaiden hyvinvointia ja vähentyneitä käyntejä terveyspalveluissa ja sosiaalityössä.\nEhkäisevällä työllä tarkoitetaan useita erilaisia oikea-aikaisia toimintatapoja, jolla ehkäistään elämäntilanteisiin liittyviä ongelmia. Konkreettisesti näitä ovat investoinnit esimerkiksi nuorisotyöhön, päihdetyöhön tai liikuntaan. Kaupungin ei tarvitse toimia yksin ongelmien kanssa. Erilaiset kansalaisjärjestöt tekevät omana osanaan ehkäisevää työtä. Esimerkiksi Punaisella Ristillä on yli kymmenen vuoden kokemus varhaisesta puuttumisesta päihteiden osalla. Mannerheimin Lastensuojeluliitto pyörittää nuorten nettiä. Vihreät esittävät maksutonta ehkäisyä kaikille alle 25 vuotiaille nuorille sekä haluaa panostaa lähellä tuotaviin palveluihin niin mielenterveys- ja päihdeongelmaisille kuin ikäihmisillekin.\nKaupungin hyvinvointisuunnitelman yhtenä painopistealueena on toimivat peruspalvelut ja ennaltaehkäisy. Kaupungin omaa toimintaa on esimerkiksi sosiaalipäivystyksen yhteydessä viikonloppuisin toimiva nuorten selviämisasema, jonne viranomaiset voivat toimittaa päihtyneitä alaikäisiä, jotka eivät tarvitse sairaalahoitoa. Seuraavalla viikolla soitetaan viikonloppuna käyneiden kotiin ja kysytään kuulumisia. Olen itse toiminut selviämisasemapäivystäjänä sivutoimisesti yli 10 vuotta. Keskusteluissa nuorten kanssa on löydetty elämään uutta potkua tai ajatus päihteettömästä elämästä. Tuo pieni panostus kaupungilta saattaa estää nuorta tulemasta poliisin ja terveyspalveluiden suurkäyttäjäksi. EHYT ry, joka tekee valtakunnallisesti ehkäisevää työtä on laskenut, että nuoren sijoittaminen puoleksi vuodeksi laitokseen voi maksaa jopa 140 000 euroa. Samalla summalla tehdään paljon ehkäisevää työtä.\nEhkäisevät toimet eivät siis ole monimutkaisia. Raha ei saa olla esteenä ehkäisevien palveluiden tuottamiselle. Peruspalveluiden tuottaminen matalalla kynnyksellä, yhden luukun periaatteella, oikea-aikaisella palveluohjauksella ja yhteistyössä järjestöjen kanssa, tuo kunnalle tärkeitä säästöjä. Samalla saadaan hyvinvoivia kuntalaisia elinvoimaiseen kuntaan.\nOmaisia ei saa unohtaa! 14.6.2021\nVappukirjoitus 2021 1.5.2021\nEnsihoitajan silmin: kaksi tarinaa vanhuudesta 5.4.2017\nKoti, uskonto ja isänmaa 25.3.2017\nEhkäisystä säästöjä 15.3.2017\nOmaisia ei saa unohtaa!\nEnsihoitajan silmin: kaksi tarinaa vanhuudesta


kirjakirppu: Gabrielle Zevin: Tuulisen saaren kirjakauppias\nEnglanninkielinen alkuteos The Storied Life Of A. J. Fikry\nAlice Islandilla on pieni kirjakauppa, jonka omistaja A. J. Fikry on melkein neljäkymmentävuotias, ja jonka elämässä asiat eivät ole menneet toivotusti. Tämän äksyn herran vaimo on kuollut traagisesti auto-onnettomuudessa, yhdessä perustetulla kirjakaupalla menee huonosti, ja lisäksi hänen aarteensa, Edgar Allan Poen harvinainen kirja on varastettu. Hän äksyilee kaikille, juo viiniä ja syö pakasteruokia. Kirjatkaan eivät tuota enää iloa. Yllättäen kaupan takahuoneesta löytyy paketti, hyvin harvinainen sellainen, joka muuttaa kirjakauppiaan loppuelämän, ja antaa mahdollisuuden aloittaa kaikki alusta.\nMinulta jäi kokonaan huomaamatta kevään kirjakatalogeja selatessani, että joukossa on yksi erittäin mielenkiintoinen teos, joka omaa vallan ihastuttavan nimen. Kun blogeissa alkoi vilahdella tätä kirjaa useamman kerran, heräsi kiinnostus. Minulle tarjoutui mahdollisuus lukea kirja Katjan avustuksella, sillä luovutti oman kappaleensa minulle, kiitos!\nTuulisen saaren kirjakauppias ei kuitenkaan lunastanut paikkaansa minun sydämessäni, sillä lukukokemus jäi varsin laimeaksi. Odotin kirjalta kovasti enemmän, mutta jouduin pettymään. Kieltämättä asetelma oli hieman epäreilu, sillä luin tämän todella vaikuttavan kirjan jälkeen, ja väistämättä vertasin lukukokemusta näiden kahden välillä. Tuulisen saaren kirjakauppias sijoittuu minulla kategoriaan välipalakirjat. Kirjan lukee nopeasti, siinä on suhteellisen heppoinen ja paikoitellen ennalta-arvattavakin juoni, eikä mainittavaa muistijälkeä jää. Ihan kiva siis.\nOlihan tässä paljon ihania asioita; kirjoja, kirjakauppa, lukupiirejä, lukemisesta innostuvia ihmisiä... siis aivan kaikkea mistä kirjahullut innostuvat. Rakkautta ja tunnettakin kirjassa oli, mutta ei sillä tavalla että se olisi sykähdyttänyt. Voi harmi, olisin kovasti halunnut ihastua tähän.\nMonet ovat kuitenkin pitäneet kirjasta kovasti, katsokaapa vaikka Kristan ja Leenan arviot.\nLähettänyt Jenni / Kirjakirppu klo 20.00\nTunnisteet: Gabrielle Zevin, Ulkomainen kaunokirjallisuus\nKatja / Lumiomena 5. kesäkuuta 2014 klo 23.16\nTaisit kokea tämän aika samoin kuin minä. Periaatteellisella tasolla kirjassa on tosiaan paljon sellaista, johon kirjanystävä ihastuu: omaperäinen kirjakauppa ja sen yrmy omistaja, kirjoja ja kirjavinkkejä, monenlaisia ihmisiä, saari... Mutta ei vaan toiminut, mutta kuten kirjoitit, "ihan kiva". :)\nJenni / Kirjakirppu 6. kesäkuuta 2014 klo 8.52\nKatja, ei valitettavasti päässyt sykähdyttämään siten kuten odotin. Tässä oli kaikki ainekset onnistuneeseen teokseen, mutta ei vain kolahtanut. Siispä ihan kiva :)\nKatri 6. kesäkuuta 2014 klo 11.55\nMinäkin luin tämän juuri. Pidin kirjasta, mutta minullakin se oli enemmän tai vähemmän välipalakirja. Kepeä ja kevyt, sopii kesäkirjaksi mainiosti, mutta siihen se vähän jääkin. Hyvä, mutta ei sen ihmeellisempi. Vaan onneksi jokaisen kirjan ei tarvitse ollakaan.\nJenni / Kirjakirppu 6. kesäkuuta 2014 klo 15.44\nKesäkirjaksi tosiaan hyvä, silloin kevyt lukeminen on jees. Siinä olet kyllä oikeassa, ettei jokaisen kirjan tarvitse olla maata mullistava! Ja onhan tähänkin kirjaan ihastuneita :)\nSanna / Luettua 7. kesäkuuta 2014 klo 10.08\nMinullakin jäi samanlaiset fiilikset. Sopiva välipalakirja, mutta hieman liian kevyt mun makuuni. Mutta kyllä viihdyin tämän parissa yhden kesäpäivän ajan! :)\nLeena Lumi 24. kesäkuuta 2014 klo 19.21\nMinulle tämä oli ihastuttava kirja ja tuli ilmeisesti juuri oikeaan kohtaankin, mikä kyllä ratkaisee myös. Vain lopusta en pitänyt: Se tuli liian nopeasti, kuin filmi olisi leikattu väärin ja kaiken huipuksi, loppu oli minusta epätoivottu. Näin koin muuten myös Siilin eleganssin lopun.


Elämä voittaa sittenkin | Päihdelinkki.fi\nPäihdelinkki » Tarinat » Lue tarinoita » Alkoholi » Elämä voittaa sittenkin\nEn aloita nuoruudesta, vaikka silloinkaan en pulloon sylkäissyt. Kerron sen rankimman ajan ja suurenmoisen toipumisen ja uuden elämän alun. Poikamme syntyi v.-83. Kovasti itkuinen ja minä ylihuolehtiva äiti, jolle oli avopuolisoksi ja lapsen isäksi sattui mies, joka ei suurempaan empatiaan pystynyt. No, huomasin, että parin kaljan jälkeen vaikeudet ja ahdistus helpottavat. Siitähän ne määrät nopesti kasvoivat ja elämä alkoi alamäkeen.\nKurkusta on mennyt alas viisi työpaikkaa, omanarvontunto, itsekunnioitus ja paljon muuta. 20 vuoden rupeama se oli, kunnes ymmärsin itse myöntää ja nöyrtyä asian edessä. Olin koko juomakauden aikana tajunnut etten halua elää tälläistä elämää enkä oikeasti ole se aito minä. Mutta kauhea voima on viinalla, sen rinnalla kaikki muu jää. Miten paljon se vei energiaa, kun kaikki asiat piti ajatella viinan kautta. Jos jonnekin menen saako siellä juotua, onko nyt tarpeeksi juotavaa esim. juhlapyhien ajaksi ettei vaan jano pääse yllättämään.\nMuutaman sairaalakeikan jälkeen lopulta ymmärsin vaatia pääsyä hoitoon. Pääsin sairaalasta suoraan kuntoutumiskeskukseen Tuustaipaleeseen, mutta tuntui ettei sekään ole oikea paikka. Kolmantena iltana istuin rantasaunan laiturilla ja jostain ihmeestä tuli yks´kaks sellainen olo, ettei tässä ole vielä mitään menetetty. Oli kuin koko maailma olisi kirkastunut ja näyttäytyi oikessa valossa. Seuraava yö meni valvoessa ja uuden elämän suunnittelussa. Aamulla ilmoitin hoitajille pakkaavani tavarani ja lähteväni kotiin.\nNo, tottahan epäilijöitä riitti, mutta kotiin pääsin. Samalla sain puhelun työpaikasta, jossa olin jo pari lyhyttä sijaisuutta tehnyt. Kolmen päivän kuluttua töihin! Sekin järjestyi kuin taivaanlahjana, sitä tämä kaikki taisi ollakin. Asuin jo yksin, poika muuttanut omilleen ja olin eronnut avopuolisosta muutamaa kuukautta aikaisemmin, jolla myös paha alko-ongelma. Kotiin saavuttua, omaan pieneen yksiöön, joka tuntui maailman ihanimmalta paikalta, aloin vimmatusti siivota. Jälkeenpäin olen ajatellut oliko se jotenkin kuin vanhan huonon pois siivoamista ja uuden aloittamista puhtaalta pöydältä. Pari kuukautta tuon jälkeen elämääni tupsahti nykyinen aviomieheni, samanlaisen elämän taakseen jättänyt jo reilua vuotta aikaisemmin. Maailman paras terapeutti ja vertaistuki, sen lisäksi että on parhain puoliso mitä kuvitella saattaa.\nOlen saanut itsekunnioitukseni ja elämäniloni takaisin. Minua kunnioitetaan ihmisenä ja arvostetaan. Tämän toipumisen alkuunpanijana on suurelta osin poikani, joka on minulle niin tavattoman rakas.\nTarkkis - 24.06.2019 - 14:52


Keskustelun 'Laskettu aika elokuussa 2011' aloitti Dindi, 20 heinä 2011.\nSieltä se elokuu vaan tekee tuloaan ja loppu lähenee itse kullakin (jes!)\nSiispä koottaisiinko lista tehdyistä painoarvioista, mitatulta raskausviikolta ja syntymäpainoarvio...\nItsellä oli 36+0 käsikopelolla arvioitu 2,5kg, mutta ultra näytti lukemia 2400g.. Pää vastaa viikkoja, mutta kroppa on kuulemma parisen viikkoa jäljessä tai sit asukki vaan on siro, senpä vuoksi joutuikin vielä kasvukontrolliin parisen viikon päähän (ellei kuulemma ehdi synnyttää ennen sitä).. Syntymäpainoarvioksi saatiin noilla lukemilla 3-3,5kg :)\nMeillä ultrattiin 34+3 painoarvio 2663g ja syntymäpainoksi ennustettiin 3700g\nMoon, 20 heinä 2011\nMeilla on sitten isompaa kokoa. Viikolla 37+4 paino arvio oli 3450g (Laakari tosin sanoin etta ultrakone nayttaa aina 200-300g enemman?, mene ja tieda) Syntymapainoksi arvioi 3800g.\nAnnaItalia, 20 heinä 2011\nVauvalle tehtiin viime viikon sairaalakäynnillä painoarvio, joka oli 2,5 kg, tuolloin viikkoja oli 35+6. Eilen oli varsinainen lääkärineuvola, ja siellä lääkäri sanoi ettei ole järkevää tehdä painoarviota koska se ei ole paljoa viikossa muuttunut. Joten en saanut mitään syntymäpainoarviota. 200-250 grammaa kasvaa suunnilleen viikossa, joten itse arvioiden jos menee laskettuun aikaan asti, niin vaaveli voisi painaa semmoiset 3250 g. Saa nähdä sitten. :)\n**Muoks. Eli mähän laskin päin mäntyä... :) Eli oman laskujen mukaan laskettuna aikana vaavi painaisi noin 3,5 kg (unohdin laskea vielä yhdeltä viikolta aiemmi). Mutta saa nähdä. Kunhan ei kasva yli nelikiloiseksi, mun oma isä on ollut 4,1 kg syntyessään. :) En jaksa raahata semmosta painoa...\nKcatri, 20 heinä 2011\nNoniin, painoarviotakin saatiin tuolla synnytystapa-arviossa :) Eli nyt viikkoja 35+6 ja painoarvio 2700-2800g ja lasketunajan painoksi arvioi lääkäri 3400g :) Eli sopivan pikkunen vauva!\nlaukku, 21 heinä 2011\nMeillä ultrattiin viikolla 34+1 Tyksissä kun käytiin tiheiden supistusten vuoksi ja silloin lääkäri sanoi että vaavi oli n.2400g. Sanoi että viikkoihin nähden hyvän kokoinen. Nyt viikkoja 36+6,saa nähdä mikä on paino sitten kun syntyy,kun mitään arviota ei ole meille sanottu... :)\nNenska, 21 heinä 2011\nKcatri: Mun käsittääkseni ne käyrät ei mee niin tasasesti loppua kohden vaan se kasvutahti hiipuu. Ainakin muistaakseni oli niissä käyrissä mitä mulle siellä äitiyspolilla näytettiin.\nJotenkin huvittavaa kun mun piti mennä sinne kontrolliin kun epäiltiin lapsen olevan jotenkin kitukasvuinen ja tässä äkkiseltään tuntuis olevan taas isoimmasta päästä <:D Mulle itelle se 3,7kg kuulostaa vaan niin vähältä kun toi esikoinen oli kuitenkin sen 4260g syntyessään. Sen painoarvio oli synnärillä vielä 3600g ja rv36 lääkäri ennusti 3,5-4kg syntymäpainoksi. Mutta sillon ei kyllä ultrattu.\nMeillä painoarvio oli viikko sitten rv 35+1 2600g eli itse laskettuna arvioitu syntymäpaino ois 3600g. Jostain luin, että paino voi nousta loppuajasta vauvalla n. 200g/viikko.\nOis kiva tietää myös kumpi kellekin on tulossa jos siis on tiedossa, voisi vähän vertailla sukupuolten välistä painoa. Itsellä ei ole tietoa kumpi tulee :)\nNami, 21 heinä 2011\nmeille tehtiin tänään painoarvio 36+4 2800g.\nei siitä lopullisia painoja kehitelty. Eikä tiedetä kumpi on..jännittää.\nhaisu, 22 heinä 2011\nMeillä tehtiin painoarvio ultrassa rv 36 ja lääkäri arvioi, että lapsi painaa 2300g.\nTyttö syntyi sitten seuraavana päivänä ja painoi 2855g. Viikossa putosi syntymäpainosta 200g pois ja viime pe oli painoa 2,6kg. Sintti meillä asuu :D <3\nNia, 24 heinä 2011\nM* Uusi käyttäjä\nSaatiin tänään (rv35+5) ultralla kaks eri arviota: 2,1 kg ja 2,4kg. Papereihin lääkäri kirjoitti sitten 2,3kg eli oisko se joku keskiarvo. Pieni poika tulossa. :)\nM*, 25 heinä 2011\nPainoarvio raskausviikolla 35+6 oli 2,7 kg. Syntymäpaino arvio n. 3,5 kg.\nNiin ja tyttö olis tulossa.\nNina, 25 heinä 2011\nMeillä tuo painoarvio oli viikolla 36+4 3200g. Eli jos syntyy laskettuna aikana niin n.3800g. Poika siis tulossa.\nMijo, 5 elo 2011\nMeillä arvioitu paino rv:llä 38+2 oli 3,1kg ja nyt muutaman päivän päästä olis suunniteltu sektio perätilan ja jalkatarjonnan takia ja silloin siis rv 39+2.\npainoarvio tänään 41+3 oli 4600g. auts.\nhaisu, 25 elo 2011\nhaisu: Onpa reilun kokoinen vauva! Mutta onneksi isot vauvat on usein vähän helpompia käsitellä :)\nMulla muuten meni ihan mettään toi painoarvio. Tosissaan 3,7kg oli vielä synnärilläkin arvio ja tyttö painoi 4310g. Mutta voipa nuo mennä myös toisin päin!\nMoon, 26 elo 2011\nMinun tyttöni arvioitiin 39+ ? viikolla 3200g mutta syntyessään tyttö painoikin vain 2890g.\nmamssi, 5 syys 2011


Onko kaunosieluista kyborgeiksi?: Eastwood: "J. Edgar" (2011)\nJ. Edgar Hoover oli melkein 50 vuotta 'FBI:n' vahva johtaja. Elokuvassa paneudutaan Hooverin elämän eri puoliin. (IMDb)\n"J. Edgar" (2011) on Clint Eastwoodin ohjaama elämäkerrallinen draamaelokuva. Käsikirjoitus on Dustin Lance Blackin. Elokuva käsittelee FBI:n johtajan J. Edgar Hooverin elämää, muun muassa hänen väitettyä homoseksuaalisuuttaan. Mies tuli tunnetuksi ennen muuta paranoidisista kommunisti-vainoista 1950-luvulla. (Wikipedia)\n"J. Edgar" (2011) alkaa tilanteesta, jolloin Hoover (Leonardo DiCaprio) on jo töissä oikeusministeriössä - ja pääsemässä virkaan eli FBI:n johtajaksi, jossa viettää seuraavat liki 50 vuotta. Työpaikalle tulee viehättävä nuori nainen Helen Gandy (Naomi Watts), jonka kanssa Edgar pääsee kerran treffeille, kosii heti - ja saa pakit. Naisesta tulee kuitenkin koko hänen uransa ajaksi hänen sihteerinsä.\nHieman samanlainen kuvio toistuu, kun J. Edgar Hoover hakee itselleen varajohtajaa, jollaiseksi hän lopulta valitsee Clyde Tolsonin (Armie Hammer), jonka kanssa hänellä elokuvan tulkinnan mukaan on homosuhde koko elämänsä ajan.\nVaikka Hoover itse ei viettänyt omassa yksityisyydessään normielämää ja työpaikalla hän oli jonkin sortin diktaattori, hän edellytti muilta amerikkalaisilta tiukkaa moraalia ja lainkuuliaisuutta.\nEri aikoina hänellä oli aina jokin ryhmä, jota hän systemaattisesti vainosi - ja meni itse lakien ja moraalin - toiselle puolen. 1920-luvulla ja 1950-luvuilla vainottiin kommunisteja, 1930-luvulla järjestäytynyttä rikollisuutta ja 1940-luvulla epäisänmaallisia sodanvastustajia ym. 1960-luvulla olivat hampaissa kansalaisoikeusaktivistit ja mm. presidentti John F. Kennedy.\nPoliitikkoihin Hooverilla oli kaiken kaikkiaan ongelmallinen suhde, ja hän pyrki pitämään heihin hajurakoa. Pysyäkseen niskan päällä hän alkoi kerätä salaista arkistoa, mistä hän kaivoi tiukan paikan tullen esimerkiksi presidenttejä ja heidän lähipiirejään koskevia arkaluontoisia tietoja, joita hän käytti heitä vastaan tai ainakin uhkasi tiedoilla.\nMiehen uralla on unohtumattoja caseja, jotka vaikuttivat niin koko USA:aan kuin miehen uraan ja hänen maineeseensa. Yksi näistä oli Charles Lindberghin pojan kidnappaus ja sen selvittäminen. Tällöin FBI sai ennennäkemättömät oikeudet puuttua ihmisten yksityisyyteen, mikä tilanne on jatkunut tähän päivään asti.\nKaikki tämänä päivänä rikostutkinnasta tutut 'crime lab' -menetelmät ovat esitetty Hooverin aktiviteetin ansiona, sillä hän pyrki systemaattisesti jahtaamaan rikollisina ja yhteiskunnan vihollisina pitämiään ihmisiä.\nVuosien ja vuosikymmenten varrella Hoover yhä enemmän menettää otteensa todellisuuteen - ja esim. 1950-luvulla hänen FBI:nsa oli hyvin vainoharhainen kommunistivainossaan. Esim. monet tunnetut Hollywoodin näyttelijät kuten Marlon Brando olivat hänen vainonsa kohteina, mistä elokuvassa ei kerrota mitään. Myös seksitutkija Alfred Kinsey joutui hänen hampaisiinsa. Hän hyökkää salakavalasti Martin Luther Kingin kimppuun ja yrittää rasistisesti mustamaalata miehen.\nHieman ennen tähtensä lopullista hiipumista Hoover ottaa elokuvassa yhteen kakkosmiehensä Tolsonin kanssa, joka syyttää siitä, miten FBI:n päällikkö on luonut kuolemattoman maineensa monien valheiden varaan. Hän on vuosia kertonut julkisuudessa itsestään sankaritarinoita, jotka ovat olleet vääristeltyjä tai tekaistuja, mihin hänen alaisensa eivät ole puuttuneet.\nHoover esim. väitti henkilökohtaisesti pidättäneensä Lindberghin pojan murhanneen Hauptmannin, vaikka hän ei ollut itse edes paikalla. Kun mies tuotiin kotoaan FBI:n kuulusteltavaksi, hän kuitenkin lyöttäytyi kameroiden eteen ja otti tilanteesta ansion itselleen.\nTunnisteet: 1950-luku, Clint Eastwood, elokuvat, J. Edgar, kommunismi, Kylmä sota, näyttelijät, taiteilijat, USA, vainoaminen