Italialaisten matkija - HS.fi - Ruoka\nLilja, Karoliina Onnittele e-kortilla\nLa Capra Fujara 2009\nEtelä-Afrikka, WO Darling\nRypäleet: Sangiovese, Shiraz, Grenache\nMutkaton eteläafrikkalainen uutuuspunaviini, jonka tyyli on italialainen.\nMiksi: Tuottaja Fairview on muun muassa humorististen Goast Do Roam -viinien luoja. Goast Do Roamit ovat sanaleikkejä Rhônen alueen viineistä. Tämä La Capra taas on italialaistyyppinen viini (Sangiovese on italialaisperäinen rypäle). Tätä sekoitusta saa vain Suomesta.\nMillainen: Vahva väri. Tuoksu runsas: kirsikkaa, kahvia, mausteita ja tammisuutta. Maku on runsas, mausteinen, hiukan kahvinen ja tumman marjaisa. Täyteläinen, tyyliltään karhea ja rehellisen simppeli viini. Maussa on jotain italialaista, vaikka Italiassa ei näin täyteläisen runsaita viinejä tehdäkään.\nMihin: Talvisten lihapatojen kanssa. Sietää myös mietoja sinihomejuustoja.\nUutta tyylikkyyttä Australiasta\nMakea pari suklaajälkiruualle\nTyylikäs kuplajuoma Italiasta\nKypsän lempeä toscanalainen\nKahden maailman syrah\nTänään korkataan Beaujolais Nouveau\nMakeiden viinien kuningas\nHedelmään särmää yrttisyydestä\nMesimarjan makua Sisiliasta\nValkoviini aavikon viileydestä\nMaku kuin aamiaismehussa\nKuplia aterian päätteeksi\nPinot Noiria ja vasikkaa\nTäydellinen viini tuoreille mansikoille\nRyhdikäs luomukuohuviini kasvisruokien seuraan\nHapokas juoma grilliruuille\nRyhdikäs viini rentoihin ruokiin\nMuovipullo on helppo piknikille\nMakea kaveri raparperille\nÄidille kuplivat onnittelut\nKeväisen kepeä punaviini\nKlassikko valkoiselle parsalle\nKaritsalle käy myös pinot noir\nKympin vuosikertaa alle kympillä\nOmantunnon viini tilauksesta\nEi lattea eikä laiska\nMakuja liuskekivien välistä\nTalveen lämmikettä Välimereltä\nKuplia ja pippuria\nViime hetken ostos joulupöytään\nBordeaux'n ystävän kissanpäivät\nIkoni rantautui Suomeen\nPimenevien iltojen viini\nTodella tiukat tanniinit\nTasapainoinen Douron viini\nTyylipuhdas syrah riistalle\nErinomainen Tokaji leivoksen seuraksi\nIhastuttavan kuiva amontillado\nHawkes Bayn herkku\nMustatorvisienen herkullisin kumppani\nHiilineutraalisti tuotettu viini\nOmenaviinaa tiskin alta\nKesän makuinen valkoviini Espanjasta\nRaikas ja hapokas kesäruokien viini\nMutkaton rosee kesän aloitukseen\nLuksussakea korealaiselle sushille\nMakeaa kepeyttä äidille\nHS:n viinitesti: Edulliset samppanjat jyräävät\nHapokas falanghina sopii salaateille\nSiirtyykö tämäkin tuotanto Kauko-itään?\nMiksei tätä tehdä Suomessa?\nErinomaista makeutta pikkupullossa\nKeskinkertainen viini, nätti pullo\nHyvin kypsynyt perussamppanja\nRoteva viini kulttialueelta\nPelasta euro, osta tyylikästä portia\nIhastuttavan perinteikäs katalonialaisviini\nPreussilaista ryhdikkyyttä ruokapöytään\nSe hilpeä viini tuli taas\nPullo portia luomuna\nOle trendikäs, juo kuohuviiniä\nPakkaus on persoonallinen, viini ei\nUuden tyylin australialaisviini\nEi ainakaan sardiineille\nItalialaisklassikko on yhä täällä\nVähän alkoholia, paljon keveyttä\nPullollinen Italiaa Australiasta\nAmerikkalaisille tyypillistä muhkeutta\nYksi ihan tosi kalajuttu\nKaikki rosee ei ole kevyttä\nPaksu viini ei sovi kesäpöytään\nLaatua pienessä pullossa\nOmintakeinen mutta maineikas\nRaikas ja aromikas kesäviini\nModerni pinot noir Chilestä\nHarvinaisen halpoja tähtiä\nVain ranskalainen voi tehdä tämän\nHerkkä ja huokea pinot noir\nPieni mutta hyvin muodostunut\nViime hetken lammasviini\nNäin Alko ostaa viinin\nMarjakonvehti kätevässä pullossa\nSisäelimille sopiva viini\nHarvinainen rypälesekoitus Etelä-Afrikasta\nRanskan ja Chilen punaviinit vastakkain\nAjan kanssa paranee\nKyllä reilukin osaa\nHyvät kuohut kahdellakympillä\nTyylipuhdas ja herkullinen\nAlkon halvin glögi oli HS:n glögitestin paras\nHiipuvan trendin viini\nMaukas viini aterialle\nEi niin suoraviivainen\nTyylikäs, tahmea ja metsäinen\nRieslingin ystäville, Wachaun liuskekivikosta\nEi kalan kanssa\nKevyt rosee kesäpöytään\nHapokas ja mineraalinen viini parsalle\nBrunssille tai aperitiiviksi\nKirsikkainen pikkuviini Venetosta\nKiri kohti kärkeä\nLuomua ei aina tunnista luomuksi


Ajankohtaista – Kasvun Lähde ry\nTÖIHIN PÄIVÄKOTI TAIMITARHAAN\nPäiväkoti Taimitarhaan haetaan varhaiskasvatuksen opettajaa tai sosionomia vakituiseen toimeen, johon kuuluvat myös päiväkodin johtajan tehtävät. Tehtäviin kuuluu vastata päiväkodin toiminnasta sekä suunnitella ja arvioida sitä yhdessä työntekijätiimin ja yhdistyksen hallituksen kanssa.\nOdotammme hakijalta iloista ja uteliasta asennetta, tiimityö- ja organisointitaitoja sekä halua ja kykyä toisten kohtaamiseen. Edellytämme varhaiskasvatuksen pedagogista osaamista ja persoonallista sopivuutta tähän tärkeään tehtävään. Meillä lapsi on aina, kaikenlaisena ja kaikenikäisenä aarre!\nTyövuorot ajoittuvat ma-pe klo 6.30-17.00 välille. Työsuhteessa on 4 kk koeaika, palkkaus kelpoisuusvaatimukset ja palvelusuhteen ehdot ovat yksityisen sosiaalialan TES:n mukaiset. Myös valmistuvat varhaiskasvatuksen opettajat/sosionomit huomioidaan valintaa tehtäessä. Lasten kanssa työskentelevien tulee ennen tehtävän vastaanottamista esittää lainmukainen ote rikosrekisteristä.\nLaita hakemuksesi osoitteeseen: tuulai.palomaki@gmail.com (Huomaa i-kirjain!) Kerrothan hakemuksessasi, miksi haet juuri tätä paikkaa ja samalla siitä, miten toteuttaisit työssäsi kristillistä kasvatusta.\nVapaita hoitopaikkoja voi tiedustella: Taimitarhan puh. 044 236 8192 tai sähköposti: taimitarha.paivakoti@gmail.com.\nTulosta Hoitopaikkahakemus, täytä ja postita osoitteeseen: Päiväkoti Taimitarha, Kivenkatu 2 C 28, 38700 Kankaanpää


JULKISTA ASIAKASPALVELUA | Pyhtää\nOlin viime viikolla Asiakaspalvelu2014-tilaisuudessa, jossa käsiteltiin julkishallinnon asiakaspalvelun kehittämistä. Ihmisten palvelukysynnän luonne muuttuu, joten syytä on uudistaa asiakkaiden palvelujen tarjontaa myös julkishallinnon puolella.\nKaksi isoa asiaa, jotka ovat pohjana asiakaspalvelujen kehittämiselle ovat:\nEnnustetaan, että käyntiasioinnin määrä putoaa kolmannekseen tämän vuosikymmenen aikana (käyntiasioinnilla tarkoitetaan ihmisten käyntiä virastossa tai muussa palvelupisteessä).\nIhmiset haluavat palveluja yhdeltä luukulta, ts. pompottelu luukulta toiselle on huonoa palvelua.\nTavoitteena on, että valtion ja kuntien palvelut jo lähitulevaisuudessa löytyisivät yhdeltä luukulta. Tämä luukku voi olla sähköinen palvelu (suomi.fi), puhelinpalvelu tai yhteispalvelupiste, jossa asioiden hoituu kaikki valtion ja kuntien viranomaisten palvelut. Valtio on linjannut, että koko valtakunnassa pitää löytyä yhteispalvelupiste vähintään 40 kilometrin sisällä asuupa henkilö Suomessa sitten missä tahansa. Näitä yhteispalvelupisteitä olisi tulossa Suomeen 164 kappaletta, ja niiden pystytys alkaisi ensi vuonna.\nNäiltä näkymin pyhtääläisiä lähin yhteispalvelupiste on tulossa Kotkaan. Sieltä sitten löytyisi ainakin poliisin, TE-toimiston, verottajan, maistraatin, ELY-keskuksen ja KELAn palvelut samasta paikasta.\nPyhtään kunta on valmistautumassa asiakaspalvelun kehittämiseen hankkimalla sähköisten palvelujen alustan, josta olen aiemmin kirjoittanut. Olemme valtion kanssa puhuneet myös siitä, että voitaisiin perustaa kevyt-versio yhteispalvelupisteestä, jolloin pyhtääläiset saisivat käyntiasiointipalveluja myös omassa kunnassa. Painopiste kehittämiselle on kuitenkin ajasta ja paikasta riippumattomat sähköiset palvelut, joita me palvelujen tarvitsijat yhä enemmän haluamme.\nTulossa on normaalia rauhallisempi viikko, sillä olen varannut enemmän aikaa valmistelutyölle. Toisaalta, viikon aikana yleensä tuppaa syntymään uusia tarpeita tapaamisille. Tällä viikolla ohjelmassa:\nMaanantai: Aamulla kunnan johtoryhmä, sitten Kymenlaakson kaupan selvitykseen liittyvä tapaaminen.\nTiistai: Puolilta päivin yritystapaaminen ja iltapäivällä Cursorin hallitus.\nKeskiviikko: Kunnan sisäisen tiedonjakamisen järjestelmän suunnittelukokous.\nTorstai: Englannin seminaarimatkan jatkokäsittelytyöpaja Espoossa.


Wladimir Swertschkoff – Wikipedia\nWladimir Swertschkoff (ven. Владимир Дмитриевич Сверчков, Vladimir Dmitrijevitš Svertškov; 4. syyskuuta 1821 Loviisa – 14. heinäkuuta 1888 Firenze, Italia) oli Suomessa, Saksassa ja Italiassa asunut venäläissyntyinen taiteilija. Hän loi pääosan urastaan ulkomailla, mutta hänen on sanottu pitäneen itseään enemmän suomalaisena kuin venäläisenä.\nVladimir Swertschkoffin isä oli Suomessa prikaatinkomentajana toiminut venäläinen kenraalimajuri Dmitri Svertškov (Swertschkoff). Hänen äitinsä Katarina Jaenisch kuului merkittävään viipurinsaksalaiseen säätyläissukuun. Swertschkoffin veli oli Hämeen läänin kuvernöörinä toiminut jalkaväenkenraali Isidor Swertschkoff. Isä toivoi myös Wladimir Swertschkoffista upseeria, mutta hän luopui aloittamastaan sotilasurasta jo varhain omistautuakseen taiteelle.\nWladimir Swertschkoff: Kaarina Maununtytär luopuu kruunustaan, lasimaalausikkuna Turun tuomiokirkossa (1871).\nSwertschkoff suoritti taideopintoja ensin Turussa Thomas Joachim Leglerin johdolla ja myöhemmin upseerina ollessaan Helsingissä Pehr Adolf Kruskopfin johdolla. Erottuaan armeijasta vuonna 1842 Swertschkoff meni opiskelemaan Pietarin taideakatemiaan. Hän asui Roomassa vuosina 1844–1846 ja Münchenissä 1847 ja 1848. Münchenissä hän joutui Venäjän keisari Nikolai I:n vuoksi kaksintaisteluun ja pääsi siten keisarin ja hänen poikansa Aleksanterin (tuleva keisari Aleksanteri II) suosioon. Oolannin sodan aikana vuonna 1854 Swertschkoffilta tilattiin useita suuria Suomen sotatapahtumiin liittyviä maalauksia ja muotokuvia Helsingin keisarilliseen palatsiin (nykyinen Presidentinlinna). Niistä koottiin myös vuonna 1855 julkaistu litografiakokoelma Skizzer ur kriget i Finland 1854. Swertschkoff sai vuonna 1856 Pietarin taideakatemian kultamitalin, johon liittyi kuuden vuoden matka-apuraha. Swertschkoff opiskeli Pariisissa Thomas Couturen ateljeessa vuonna 1858 samaan aikaan suomalaisten Adolf von Beckerin ja Severin Falkmanin kanssa sekä myöhemmin Münchenissä Peter von Hessin johdolla. Vuonna 1866 Aleksanteri II lahjoitti Suomen Taideyhdistyksen kokoelmiin seitsemän Swertschkoffin tekemää kopiota vanhojen mestareiden tauluista.\nSwertschkoff asettui vuonna 1862 asumaan Saksaan Schleissheimiin Münchenin lähelle ja perusti sinne vuonna 1867 lasimaalaustyöpajan, joka sai tilauksia Saksasta ja Venäjältä. Hän säilytti ulkomaille muutettuaankin tiiviit suhteet Suomen taide-elämään. Swertschkoff lahjoitti 1870-luvulla äskettäin restauroituun Turun tuomiokirkkoon kolme työpajassaan toteutettua lasimaalausikkunaa: Kankaisten kappeliin vuonna 1871 sijoitetun Kaarina Maununtytär luopuu kruunustaan sekä Pyhän ruumiin kappeliin vuonna 1876 sijoitetut Kustaa II Aadolf Evert Hornin paarien ääressä ja Ristiinnaulittu Vapahtaja. Kirkkoon sijoitettiin myös kolme muuta hänen tekemäänsä pienempää lasimaalausikkunaa, joista vain Stålhandsken hautakammion vaakunaikkuna on säilytetty. Vuodesta 1873 Swertschkoff asui Firenzessä, jossa hän jatkoi maalausten ja lasimaalausten tekemistä sekä suunnitteli huonekaluja ja sisustuksia.\nSkizzer ur kriget i Finland 1854, Krimin sodan tapahtumista ja henkilöistä Suomessa kertova kivipainoalbumi, ilmestyi Pietarissa 1854 \nPietarin akatemian suuri kultamitali 1856\nKunniamaininta yleisessä taidenäyttelyssä Helsingissä 1885\n↑ Otavan Iso tietosanakirja, Otava 1966, osa 8 p. 765\n↑ a b c d e f g Aimo Reitala: Swertschkoff, Wladimir (1821 - 1888) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 23.3.2007. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.\n↑ Svertschkoff, Isidor Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917. Biografiakeskus, Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.\n↑ a b c d Wladimir Swertschkoff on wainaja. Uusi Suometar no 168 21.07.1888 s. 3 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)\n↑ Wladimir Swertschkoff taiteilijamatrikkelissa\n↑ Litografiskt nytt, Helsingfors Tidningar no 37 12.05.1855 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)\nKuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wladimir Swertschkoff Wikimedia Commonsissa\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Wladimir_Swertschkoff&oldid=18242581”\nSivua on viimeksi muutettu 27. kesäkuuta 2019 kello 00.05.


Salon Seudun Sanomat 1956\nSalon Seudun Sanomat ilmestyi kansakoulun aloittaessani kolmesti viikossa. Lehti oli tuolloin nelisivuinen, joskus kuusisivuinen. Lehdessä oli yllättävän paljon ilmoituksia ja monet vieläkin tuttuja. Sarjakuvina oli Fantom, Naamioitu ratsastaja ja Touhulan Perhe. Mandrake Taikuri tuli vuoden loppupuolella lehteen. Kävin läpi 1956 vuosikerran Helsingin Yliopiston kirjastossa mikrofilmeiltä. Samat filmit ovat saatavilla myös Salon kirjastosta, mutta siellä on vain kaksi filminlukulaitetta, joten tein turhan lukumatkan Saloon tästä innostuessani.\nLapsuuteni jännittävin tapaus, Tähkän tulipalo sattui juuri kansakoulun aloittaessani. Lauantaina oltiin koulussa, ja silloin 8. syyskuuta 1956 oli naapurin poikamme Tauno Iivonen lämmittämässä viljankuivuria. Hän ja kauppias A Leino (Tähkän johtaja) näkivät savua ulkona ollessaan ja yrittivät sammuttaa kuivurin moottorin. Se ei onnistunut. Tähkän viljankuivaamo paloi. Vieressä olleet puuvaja ja varasto tuhoutuivat myös. Autoilija Lauri Ruokosen autotallin yläkerrassa olleet tuhoutuneet tavarat eivät olleet vakuutettu täydestä arvostaan. Seppä Alku Halmeen kalustovaja paloi, eikä sitä ollut vakuutettu. Postirakennuksen yläosa paloi, mutta päivän posti pelastettiin kuten kassakaappikin. Osa viljastakin oli vakuuttamatta. Sammutus onnistui hyvin, koska vettä saatiin helposti joesta ja sammutusyksiköitä oli paikalla useita. Paikalle vakuutuksista kirjoittamaan tullut lehden toimittaja kirjoitti kuivuritöissä olleesta maanviljelijän pojasta Toivosta, vaikka poika oli isätön naapurimme Tauno.\n1970-luvun radikaalinuoret muuttivat lainsäädännön perusteellisesti. Siksi meidän on vaikea ymmärtää, millaisia tuomioita 1950-luvulla annettiin. Taskukellon varastamisesta määrättiin kolme vuotta kuritushuonetta ja lisäksi 10 vuodeksi menetti kansalaisluottamuksensa, mikä tarkoitti ainakin sitä, ettei päässyt äänestämään. Taskuvarkaiden nimet (ei sentään kuvat) julkaistiin lehdessä avoimesti. Kaksi kaveria olivat kimpassa varastaneet 3600 markkaa rahaa. Toinen sai vuoden ja toinen kaksi vuotta kuritushuonetta. Rahalla sai 12 kiloa jauhelihaa ruokakaupasta, eli rahoillahan eli monta päivää. Huonommin kävi sillä, joka yritti varastaa lompakon maatalousnäyttelyssä Salossa. Hän epäonnistui ja jäi yrityksestä kiinni. Tuomio oli vuosi kuritushuonetta. Tuomioiden pituus ei mennyt ihan varkauksien määrän mukaan ja ”pomo” sai enemmän tuomiota kuin mukana ollut. Kaksi kaveria olivat yhdessä onnistuneet varastamaan 22.000 markkaa rahaa, taskukellon ja puukon. Toinen sai 3 vuotta kuritushuonetta ja toinen 2 vuotta. Kansalaisluottamuksen menetti pahempi mies 10 vuodeksi ja kiltimpi viideksi.\nTänä päivänä ei oikein pysty tekemään niin suurta rikosta, että joutuisi olemaan vankilassa kolme vuotta. Tappajatkin pääsevät vapaaksi nopeammin. Jos vuonna 1956 rangaistukset olivat kohtuuttomia, niin saman sanoisin tämän päivän rangaistuksista, jotka eivät aina enää edes ole rangaistuksia, kun suuri osa tuomioista on ehdollisia ja tuomion esimerkiksi autovarkauksista saa vasta kun muutaman sataa autoa ensin varastanut ja usein kiinni jäänyt. Vankilaan joutuneetkin pääsevät pian pois telkkaria katsomasta kun tuomioista leikataan puolet pois.\nLapsuudesta muistan, että joku oli saanut polkupyörävarkaudesta kolmen vuoden tuomion. Sen ymmärtää siten, että polkupyörä oli autojen puuttuessa elintärkeä kulkuväline ihmisille. Kaikilla ei ollut varaa pitää hevostakaan. Tuomioista voi lukea, että 50-luvulla yksi polkupyörä oli tärkeämpi kuin tänään sata autoa.\nSalon Kauppakoulu aloitti vuonna 1956. Elokuussa lehdessä oli useita mainoksia, joilla kalasteltiin nuoria kouluun. Hakemuksia tulikin sata, joista 72 aloitti koulun syyskuun alussa. Oma vuoroni tuli 8 vuotta myöhemmin.\nSalon markkinat pidetään vieläkin syyskuun lopussa. Aikaisemmin markkinat olivat tärkeä kauppatilaisuus, jossa syksyn sato myytiin eteenpäin. Markkinoihin tuli pian oma tunnelmansa ilmapalloista, kirjavista kepeistä ja markkinapalloista. Helppo-Heikit myivät suurisuiseen tapaansa sukkia, housuja ja kampoja. (Siis mikään ei ole muuttunut!) Joessa olivat silakkaveneet. Pokeriakin pelattiin avoimesti. Kun tuli nälkä voi ostaa torikojusta keittoa, voileipää ja maitoa. 50 vuotta sitten markkinoilla oli kaksi sirkusta ja tivoli. Juhlat jatkuivat pitkään ja viimeiset bussit lähtivät torilta maalle klo 24.00.\nLokakuussa 1956 pidettiin kunnallisvaalit. Vaaleihin osallistuivat maatalousväen, palkannauttijain ja karjalaisten vaaliliitto, maanviljelijäin, pienviljelijäin ja karjalaisten vaaliliitto ja kolmantena työväen, pienviljelijäin ja siirtoväen vaaliliitto. Ykkösliitossa hiisiläisiä edustivat mm. Esko Kakko ja Vilho Haukkamaa. Heidät sanoisin olleen maalaisliittolaisia (kepulaisia). Toisen liiton Lauri Ruokonen, Paavo Mettala, Toivo Ketola, Reino Lehti olivat kai kokoomuslaisia. Kolmannen liiton Kaarlo Aitamäki, Vilho Kiuru, Erland Lehtonen, Erkki Lindgren, Lauri Lento ja Väinö Manelius olivat kai jonkin sortin vasemmistolaisia. Vaalien ääniharava koko kunnassa oli Toivo Ketola. Hänen lisäkseen Hiiden kulmaa pääsi valtuustoon edustamaan Kakko, Haukkamaa ja Mettala. Porvarit saivat 12 ja vasemmisto 7 paikkaa uudesta valtuustosta.\nVaaliliittojen nimet kertoivat kuinka suuri merkitys Karjalasta evakkoon lähteneillä oli omalla kylällämmekin. Hyvin he olivat sopeutuneet, koska karjalaisiksi itse lapsena tunnistin vain Lampaiset. Toki oli paljon Määttäsiäkin. Muistan kun yksi Määttänen esitteli itsensä, sanoi alkuperäiskansaan kuuluva hiidenkyläläinen: ”Joo joo Määttäsiä te kaikki olette, mutta mikä sun nimes on”.\nSSS oli moni-ilmeinen lehti. Se kertoi sivuillaan suuren maailman menosta, mutta myös kuka oli muuttanut pois Perttelistä ja kuka tullut uudeksi asukkaaksi. Melbournen olympialaisista oli runsaat selostukset, mutta yhtä lailla maakuntasarjan jalkapallo-otteluista tai paikallisista pikkulasten urheilukilpailuista. Yleisurheilu oli 1956 kesällä suuressa huudossa. Salossakin pidettiin ”amerikkalaiskisoja”, joihin osallistui 2-3 amerikkalaista urheilijaa. Voitto Hellsten, Olavi Salsola, Olavi Vuorisalo, Eeles Landström, Soini Nikkinen, Kari Rahkamo, Carol Lindroos, Olavi Rinteenpää, Jorma Valkama ja monet muut tulivat lasten sankareiksi, koska he kilpailivat monta kertaa viikossa ja heitä hehkutettiin joka päivä lehdissä.\nOlympiakisat pidettiin Australiassa marraskuussa (heidän kesän alkunsa) ja Hellsten voitti 400 metrin juoksussa pronssimitalin. Hän juoksi välierissä hiilimurskalla ajan 46,1, johon 50 vuotta myöhemminkään suomalaiset eivät pysty. Voitto oli Perttelin Inkereen piikatuvassa syntynyt ja siksi pitäjän oma poika, vaikka edustikin Turun Tovereita. Talvisin Voitto harjoitteli lumihangessa, eikä mitään etelän harjoitteluleirejä ollut. Melbournen olympialaisista muuten voitiin lähettää vain 45 minuutin pituisia suoria radiolähetyksiä, kun oltiin niin kaukana. TV tuli olympialaisiin vasta Roomassa 1960. Tämän päivän satelliitteihin ja internettelevisioihin tottunut kansa ei varmaankaan ymmärrä tuotakaan rajoitetta.\nKaivolan urheilukentän rakentamisesta tehtiin päätös vasta syksyllä 1956. Päätös oli jotenkin outo, koska rata tehtiin vain 300 metrin pituiseksi, minkä johdosta siellä ei voitu pitää mitään virallisia kilpailuja, koska ennätyksiä ei hyväksyttäisi radan takia. SSS ei kertonut keneltä kentän maapohja ostettiin, se varmaan olisi selittänyt tuon kummallisen päätöksen. Kenttähän oli notkossa, jonne ei pitempää rataa voitu tehdä. Kunta joutuikin rakentamaan uuden uljaan 400 metrin pituisen radan urheilukentän myöhemmin Inkereelle.\nKuusjoella oli keskellä kuivia savitasankoja Nummijärvi, jonka rannalle oli rakennettu tanssilava. Siellä pidettiin juhannusjuhlia. Vuonna 1956 Keitaalla esiintyi suuri Olavi Virta sekä muina esiintyjinä humoristi, taitovoimistelija, iskelmälaulaja, tanssijatar, rumpalitaituri ja kansanpelimanni. Juhlissa oli tietenkin kokko, ja polkupyöräsäilytys. Tanssia sai kahdella lavalla. Bussikin vei Vähä-Hiidestä Kuttilan kautta Keitaalle. Paikka ja bussi tulivat minulle tutuksi kun menin ensimmäisiin juhannusjuhliini 1960-luvun puolessa välissä. Olisin silloin päässyt poikuudestani, kun samanikäinen mutta selvästi kokeneempi tyttö vei minut jonnekin Keitaan puskiin. Häkellyin asiasta niin paljon, että tyttö lopulta otti nokkiinsa. Ehkä hän löysi juhannusyönä sankarinsa ja pääsi puutteestaan. Tuli hän poislähtiessä samaan Saloon vievään bussiin, mutta vain tuhahti minulle.\nSSS:ssa oli jo silloin paljon mainoksia, tosin pienikokoisia. Asan putkiradion sai ostaa 19.900 markalla. Yhdeksän filmitähteä kymmenestä käyttää Lux-saippuaa. Me pojat lisäsimme siihen ”ja se kymmenes mäntysuopaa”. Elokuvateatterit Kiva, Bio-Salo ja Jännä mainostivat joka päivä eläviä kuviaan. Kaksi jälkimmäistä on vieläkin elokuvanäyttämöinä; Kivassa on ollut jo vuosikymmeniä muuta kivaa.\nEntä mitä oli silloin kun vielä ei ollut Floraa? Silloin oli Majesteetti-margariinia sarjakuvamainoksin: ”Aah! Tämäpä maistuu…”, ”Tämä maistuu aivan uskomattomalta”; ”Tätä täytyy saada LISÄÄ”.\nRuoan hinnoista tehtiin silloinkin tilastoja. Tässä vuoden 1956 kesän hintoja markoissa:\nMaito litra 30\nVoi kg 400\nMunat kg 240\nVehnäjauhot kg 50\nRanskanleipä kg 60\nNakkimakkarat kg 250\nLammas kg 320\nJauheliha kg 280\nHauki kg 200\nSilakat kg 100\nSähkö kwt 15\nTupakka aski 70\nKun tuntipalkka silloin työmiehillä oli noin 50-100 markkaa, voi jokainen laskea mielessään mitä elämä maksoi. Meidän silloinen kuusihenkinen perheemme söisi tänään helposti kilon jauhelihapullia yhdellä aterialla. Sen ansaitseminen isältä sekahommissa vei puoli päivää ja vielä oli maito, perunat, leipä, kahvi, voi, sähkö, asuminen ja isän tupakat tienaamatta. Vaatteista ja lämmityspuista puhumattakaan. Asiaan oli helppo ratkaisu: ei syöty lihapullia, vaan syötiin perunaa ja jauhoista tehtyä kastiketta. Ja varmaan ymmärrämme paremmin, miksi oma äitimme vielä viimeisinä vuosinaan katkaisi heti valot huoneesta, jossa ei kukaan ollut.\nVerojakin piti maksaa, kunnallisvero oli 10 markkaa äyriltä, eli 10 %. Itse asiassa Perttelin kunnan vero ei tähän verrattuna ole noussut hirmuisesti, kun nyt maksetaan 18,5 % – toki paljon suuremmasta summasta. Valtionveroista ei ollut mitään käsitystä, koska meidän perhe ei valtionveroja joutunut köyhyydessään maksamaan.\nVerojen muuttuminen 50 vuodessa kertoo paljon maailman muutoksesta.\n1956 1956 2003\nmrd mk 2005 euroissa mrd eur\nTulo- ja omaisuusvero 64 1,5 11,8\nLiikevaihtovero/arvonlisävero 45 1,1 12,9\nTuontitullit 25 0,6 0\nKahvi- ja valmisteverot 15 0,4 7,5\nPerintövero 0,8 – 0,4\nLeimavero/Varainsiirtovero 8 0,2 0,3\nVeikkausverot/voitot valtiolle 1,4 – 0,9\nTyönantajan lapsilisämaksu 20 0,5 3,3\nTyöeläkevakuutusmaksut tulivat vasta 1964. Ne ovat jo suuremmat (13 mrd euroa) kuin tuloveron tuotto ja edelleen nousussa. Kuntien verojen määrä (14 mrd euroa) on suurempi kuin valtion tuloverojen tuotto. Lapsuudessani tuontitullien määrä oli suuri, mutta sen tilalle ovat tulleet autojen verotus (4,5 mrd eur) eri muodoissaan. Liikevaihtoveron määrä on edelleen huippuluokkaa, nyt arvonlisäveron nimellä. Veikkaus on edelleen tärkeä rahasampo, vaikka silloin pelattiin vain vakioveikkausta. Suoma-täti muuten maksoi minulle pari riviä viikottain jalkapalloveikkaukseen. Paras tulokseni oli 9 oikein kahdestatoista, mutta ei sillä saanut mitään.\nValtion kekseliäisyys verotuksessa onkin ollut suunnaton. Kahvi- ja huviverot ovat poistuneet, mutta tilalle ovat tulleet mm. korkotulojen lähdevero, vakuutusmaksuvero, apteekkimaksut, tupakkavero, makeisvero, alkoholijuomavero, virvoitusjuomavero, polttoainevero, auto- ja moottoripyörävero, arpajaisvero, ajoneuvovero, jätevero, ratavero, lästimaksut, riistanhoito-, kalastus- ja metsästysmaksut, öljyjätemaksu, varmuusvarastointimaksu jne jne.\nLapsena opin laskemaan ihan itsekseni noin 5 vuotiaana. Olin katsellut laskukirjaa ja päätellyt, miten laskutoimitukset menevät. Varmistin asiaa äidiltäni parin yhteenlaskun osalta. Kun ne olivat oikein, aloin laskemaan ja laskemaan. Ja lasken vieläkin. Päässäni, paperilla ja tietokoneella. Osuuskaupan varastossa laskin snurralla. Joskus käytin isoveljeni laskutikkua. Olin alle kouluikäisenä laskenut, että Suomessa on liikaa lehmiä. Näin isosiskoni Aino väittää. Siksi muutama vuosi sitten laskin, että kun ihminen on aktiivisimmassa työiässään 25-45 vuotiaana hän maksaa veroja yli 70 % tuloistaan. Eli kun nuo kaikki verot lasketaan yhteen, niin ahkerimpien palkansaajien verot ovat hurjat. Kaikkein rikkaimmat eivät pääse noin korkeisiin lukuihin, koska he eivät maksa tuloistaan veroja palkansaajien verojen määrää. Sitten meillä on yhä kasvava määrä vapaamatkustajia, minkä vuoksi keskimääräinen veroaste Suomessa jää alle puoleen bruttokansantuotteesta.\nTuottavuudesta keskusteltiin jo 50 vuotta sitten. Busseissa oli vanhaan hyvään aikaan rahastajatyttö, joka oli yleensä koulusta päässyt nuori nätti tyttö. Siirryttiin vähitellen kuljettajarahastukseen ja kuljettajat protestoivat ”Ei tule menestymään”. Mutta niin vaan meen Erkkikin joutui itse rahastamaan matkustajansa.\nRadiossa oli suosittu Ota tai jätä-tietokilpailu. Sen vetäjä Tauno Rautiainen piti kilpailuja 50-luvulla myös tanssien ohessa, mm. Kovaskalliolla. Vuonna 1966 Salosta lähetettiin visailu radioon ja pääpalkintona oli 750 markkaa. Olisin rahoittanut sillä ainakin vuoden opinnot. Siksi menin innoissani ilmoittautumaan kisaan. Vetäjänä oli silloin Timo T Kaukonen, joka ei halunnut päästää liian innokasta kisaan viemään Yleisradion rahoja. Hän maanitteli naisia mukaan, mutta minua ei päästänyt, vaikka olin ainoa vapaaehtoinen. Koko illan aikana tuli vain yksi kysymys, johon en tiennyt vastausta. Kirosin koko miehen alimpaan helvettiin ja menin Helsingissä hänen venäläisiin ravintoloihin asiakkaaksi vasta kun äijä oli myynyt Troikkansa ja Kasakkansa muille.\n1956 alkoi Urho Kekkosen presidenttikausi. Se oli niin pitkä, että lopetin äänestämisen vuonna 1978, jolloin UKK vielä valittiin presidentiksi. Ja maaliskuussa alkoi yleislakko, mutta ei se Hiidenkylässä mitenkään näkynyt. Oksasen Heikki oli joutunut pysäyttämään kuorma-autonsa Iso-Hiiden tielle. Aarne oli Aijalan kaivoksessa töissä ja meni lakkoon. Hän oli oleskellut Helenansa vinttikamarissa lakon aikana ja lukenut Sinuhen.\nJa vuoden 1956 hyviä uutisia. Marjasato oli ennätysmäinen. Elokuussa eniten myyty kotimainen levy Salossa oli Suklaasydän (Brita Koivusen laulamana). Ulkomaisista parhaiten kaupaksi meni Puukko Mackie, jota mekin hyräilimme. Olihan se niin Cool. Yrittäjyyttä pidettiin jo silloin arvossa ja asiaa vaalittiin oikein yksityisen yrittelijäisyyden viikolla.


14.1.2021 klo 20.16\nAihe: iPhone X – näytönpäivitys nykii\n12.1.2021 klo 5.51\n11.1.2021 klo 15.02\n11.1.2021 klo 11.51\n23.12.2016 klo 14.29\n19.12.2016 klo 13.54\nAihe: iWatch +iPhone\n16.11.2011 klo 21.18\nAihe: iPhone 4:n antenni- ja verkko-ongelmat\n13.10.2011 klo 5.30\nAihe: iCloud tulossa\n15.8.2011 klo 20.54\nAihe: Tällä hetkellä soi... 2\nRe: Tällä hetkellä soi... 2\n5.11.2010 klo 4.42\nAihe: iPhone, Spotify ja auto\n20.8.2010 klo 7.01\nAihe: iMaciin moinitoimitulostin Canon vs HP\n12.7.2010 klo 11.12\nAihe: iOS 4 ja autostereot\n29.6.2010 klo 4.01\nAihe: Mikä olisi hyvä printteri/skanneri -yhdistelmä?\n22.6.2010 klo 20.25\nAihe: iOS 4 julkistettu\n4.6.2010 klo 17.04\n28.5.2010 klo 7.00\nTäällä heräillään Megadethin Countdown to Extinction -levyn tahtiin.. Hyvää huomenta vaan kaikille\n27.5.2010 klo 7.09\nAihe: iPhone 3GS ja Alpine iDA-X305 ongelma?\n26.5.2010 klo 19.52\nAihe: Soneran valtuutettu iPhone-huolto, SCF-huolto, mitä helv.!\nNo nythän on näköjään omankin 3GS:n (tilattu soneran nettikaupasta lokakuussa 2009) takakuori alkanut halkeamaan.. Laturin aukon kulmasta on ilmestynyt n. 0.5cm pitkä halkeama. Ja puhelintahan en ole tiputtanut ja muutenkin pidellyt tarkasti. Takakuoressa on gelaskinin suojatarra eikä puhelimesta löydy naarmun naarmua. Kiinnostuneena nyt jos muut ovat samankaltaisen vian vuoksi iLuuriaan takuuhuoltoon/vaihtoon lähettäneet? Kävin asiasta tiedustelemassa eräässä sonerapisteessä. Kauppias oli ´tietämätön´ että kyseisiä vikoja olisi ollut muilla. Mainitsin lukeneeni hompun sivuilta samankaltaisista halkeamista. Ensin arvelivat että jos lähetän luurin huoltoon, sanovat mekaaniseksi viaksi. Aikani...\n25.5.2010 klo 18.20\nJa täällähän näitä linkkejä riittää..\nPistetään nyt omakin esille: https://www.dropbox.com/referrals/NTc0MjYyMjU5\nSiitä vain klikkailemaan ja koneisiin dropboxia asentelemaan. Bonukset sulle ja mulle, kiitos 8)\nps. muistakaa muutkin poistella omia linkkejänne kun saatte lisätilat täyteen..\n25.5.2010 klo 5.39\nAihe: Kysely Applen tuotteiden käyttäjille (iPhone, tietokoneet, i\n16.5.2010 klo 12.38\nAihe: Siirryin Maciin\n16.4.2010 klo 17.18\n15.4.2010 klo 20.58\n9.1.2010 klo 21.53\nJoo, ei hätää enään.. Kaivelin vähän ja löytyihän niitä samankaltaisia ongelmia muiltakin.. Tosin 3G:n kanssa.. Ongelma johtuu ilmeisesti ohjelmistosta, Alpinella on tiedossa yhteensopivuus ongelmat ja erään tiedotteen mukaan niiden piti korjautua uusimman iPhonesoftan yhteydessä.. Mikä ei näköjään pidä paikkaansa. Vaikuttaa paremminkin vastuun siirtelyltä.. Mutta kuitenkin, pelkkä puhelimen uudelleen käynnistys toi avun.. Toimii kuin junan vessa! Ja näin lyhyen koekäytön perusteella voin kyllä sanoa et on kyllä mahtava peli! Musiikin kuuntelu navigaattoriakin käytettäessä toimi loistavasti ja musiikki vaimeni ohjeiden ajaksi juuri sopivasti.. Kokeilin myös 4gb muistitikulta soittaa musaa ja...\n9.1.2010 klo 17.21\nEnpä löytänyt tästä aiheesta apua hakemalla, joten kysynpä nyt tässä.. Eli, onko niin, että iPhone 3GS 32gb ei ole kokonaan yhteensopiva Alpinen "works with iPhone" - soittimen kanssa vai onko minulla vain asetuksissa vikaa.. Autosoitin siis on mallia iDA-X305.. Soitin ei löydä iPhonesta yhtään kappaletta eikä iPhonen ohjaus soittimen kautta onnistu.. Näytössä lukee vain "no songs". Ääni kyllä tulee jos manuaaliseesti puhelimesta käynnistää iPodin ja valitsee kappaleen.. Mutta ohjaus on täysin iLuurin varassa.. Ja välillä ääntä ei saa kuuluviin ollenkaan ennenkuin sammuttaa soittimen ja käynnistää uudelleen.. Apua jos sais niin ois kiva, tai ainakin et tietäis pystyykö as...


globaali matkailu Archives - Reilun matkailun yhdistys\nGlobaalin etelän matkailija etsii autenttisia kokemuksia ja kohtaamisia – mutta kenelle hyöty tästä jää?\nErilaisten kokemusten etsimisestä vieraista paikoista ja kaukaisista kulttuureista on tullut perustavanlaatuinen osa nykypäivän matkailua. HS kirjoitti taannoin siitä, kuinka paikallisen arjen kokeminen on muodostumassa kansainvälisen matkailun ykköshitiksi. Matkailijoille ei enää riitä all-inclusive pakettimatkat, joissa ainoana päämääränä on rentoutuminen keinotekoisesti lavastetuissa puitteissa. Moni matkailija suuntaa kohti globaalia etelää* tällaisten kokemusten perässä: Lue lisää…\nAnu Häkkinen, 3 vuotta helmikuu 8, 2019 sitten


Hankinta koskee potilasdokumentoinnin tarpeita kokonaisuudessaan, eli Harjun terveyden yksiköiden tarvitsemat sanelujen purkupalvelut kokonaispalveluna sekä sanelunhallinta- ja puheentunnisjärjestelmän toimittamisen Harjun Terveyden Lifecare-potilastietojärjestelmäympäristöön.\nMehiläisen ja Päijät-Hämeen hyvinvointiyhtymän perustama Harjun Terveys keskitti Diktamenille sanelunpurkupalvelut kokonaispalveluna, johon kuuluu vakituisen sanelunpurkuhenkilöstön liikkeen luovutus. Liikkeen luovutuksen yhteydessä Diktamenille siirtyy sanelunpurkutoiminnan järjestämisvastuu sekä kahdeksan sanelunpurkajaa vanhoina työntekijöinä. Työntekijät voivat jatkaa työtään Lahdessa ja heillä on mahdollisuus myös etätyöhön.\nHarjun terveys vastaa perusterveydenhuollon avovastaanottopalveluista ja suun terveydenhuollon palveluista Lahdessa, Kärkölässä ja Iitissä. Hankinta koskee potilasdokumentoinnin tarpeita kokonaisuudessaan, eli Harjun terveyden yksiköiden tarvitsemat sanelujen purkupalvelut kokonaispalveluna sekä sanelunhallinta- ja puheentunnisjärjestelmän toimittamisen Harjun Terveyden Lifecare-potilastietojärjestelmäympäristöön.\n"Kartoitimme erilaisia ratkaisumalleja terveydenhuollon sanelunpurkupalvelujen tuottamiseen. Kilpailutuksen perusteella päädyimme valitsemaan yhteistyökumppaniksi Diktamenin, joka tarjosi meille parhaiten soveltuvan ja laadukkaan kokonaisratkaisun sanelupurkuun, saneluiden hallintaan ja puheentunnistukseen ", kertoo hankinnasta vastannut Mehiläisen hankintajohtaja Satu Suominen.\n"Diktamen-sanelunpurkupalvelut on mahdollista hankkia oman toiminnan lisäresursointiin tai kokonaispalvelumallilla, johon voi sisältyä asiakkaan vakituisen sanelunpurkuhenkilöstön liikkeen luovutus. Yhä useampi asiakas valitsee kokonaispalvelun. Sen avulla voimme taata optimaalisen toimitusvarmuuden ja pitävät toimitusajat sanelunpurkuun, jolloin saavutetaan suurimmat kustannushyödyt välittömästi. Malli soveltuu erinomaisesti myös tukemaan puheentunnistuksen käytön laajentamista organisaatioissa, jolloin uuden teknologian hyödyt saadaan ulosmitattua riskittömästi heti", kuvaa Diktamenin toimitusjohtaja Olavi Valkama.\nDiktamenin tekstinkäsittelijä purkaa sanelun ja tuottaa potilasdokumentin Lifecare-järjestelmään määritellyn kiireellisyyden mukaan. Harjun terveyden sanelut puretaan vuorokauden ja kiireellisissä tapauksissa kahdeksan tunnin kuluessa. Saneluja puretaan päivystysaikoina klo 20.30 saakka.\nDiktamen-sanelunhallintajärjestelmää hyödynnetään toiminnan kehittämisessä entistä paremman laadun ja korkeamman kustannustehokkuuden saavuttamiseksi. Puheentunnistusta voidaan hyödyntää myös osana dokumentointia, jolloin sanelu muuttuu tekstiksi sanelijan silmien edessä suoraan Lifecare-potilastietojärjestelmään.\nLiikkeen luovutus kannattaa\nDiktamenin palvelu keskittyy sanelunpurkuun, joten työnohjaus ja resursointi on aina tehokasta. Toimivat työvälineet ja hyvät käytännöt pitävät huolta myös työtyytyväisyydestä, mikä ilmenee hyvin Diktamenille siirtyneen eläkkeelle jäävän tekstinkäsittelijän palautteesta:\n"Lämmin kiitos, että sain olla yrityksessänne, kun tulimme tekstinkäsittelijöinä liikkeen luovutuksella Harjun terveydestä. Nyt tuntuu haikealta lähteä eläkkeelle, koska täällä on ollut tosi hyvä työskennellä. Olisipa tämä mahdollisuus Diktamenista tullut jo paljon aikaisemmin. Kunpa suuret sairaanhoitopiiritkin ymmärtäisivät, miten loppujen lopuksi pienillä asioilla ja omalla esimerkillä voidaan motivoida työntekijät. Täällä Diktamenissa kaikki ihmiset ovat niin ystävällisiä ja auttavaisia, jotka meitäkin ovat kouluttaneet."\nKysy lisää Diktamen-kokonaispalvelu ja liikkeen luovutus-malleista myynnistämme: myynti@diktamen.com.


Skinnarilan hovin remontti alkaa ensi vuoden alussa – LAB-ammattikorkeakoulu etsii kunnostusta varten rahoitusta | Yle Uutiset | yle.fi\nYliopiston edustustilana ja yleisenä kulttuuritapahtumien järjestämispaikkana toimiva Skinnarilan hovi käy seuraavien kolmen vuoden aikana läpi perusteellisen remontin. Kuva: Yle\nLappeenrannassa sijaitsevaa Skinnarilan hovia aletaan remontoida vuodenvaihteen jälkeen.\nHovin omistava LAB-ammattikorkeakoulu tekee parhaillaan historiallista selvitystä, joka tarvitaan ennen kuin Skinnarilan hoville voidaan hakea rakennuslupaa. Rakennuslupahakemus on tarkoitus jättää heti kesälomien jälkeen.\nAmmattikorkeakoulu on saanut remonttia varten ely-keskukselta 9 000 euroa rahaa. Rahoitusta haetaan lisää, sillä Skinnarilan hovin ja sen pihapiirissä sijaitsevan rakennuksen korjaus maksaa yhteensä useita satoja tuhansia euroja.\nLAB-ammattikorkeakoulu hankkii rahoitusta sekä yksityisiltä että julkisilta rahoittajilta.\nKohtaamispaikka tiede-, kulttuuri- ja juhlaväelle\nKorjauksen on tarkoitus valmistua kolmen vuoden kuluttua eli vuonna 2024.\nSkinnarilan hovista tulee aktiivinen kohtaamispaikka tiede-, kulttuuri- ja juhlakäyttöön, kertoo LAB-ammattikorkeakoulun teknologiayksikön johtaja Kirsi Taivalantti.\nSkinnarilan hovi remontoidaan nykypäivän tiede- ja kulttuuritoiminnan tarpeisiin vanhaa arvostaen.\n– Hanke on myös oppimisprojekti, jossa ovat mukana Saimaan ammattiopisto Sampo sekä osaajia ja opiskelijoita LAB-ammattikorkeakoulun rakennusalan, muotoilun ja liiketoiminnan yksiköistä, Taivalantti kertoo.\nYli 100-vuotias päärakennus\nSkinnarilan hovin historia ulottuu 1890-luvun lopulle. Pietarilainen hopeaseppä Pekka Silventoinen osti tilan vuonna 1894. Vanha päärakennus paloi vuonna 1901. Nykyinen päärakennus valmistui vuonna 1903.\nSkinnarilan hovin historiaan liittyy monia vuosisadan alun kultuurihenkilöitä. Tunnetuin lienee säveltäjä Toivo Kuula, joka vihittiin Silventoisten tyttären Alman kanssa Skinnarilassa.\nKorkeakoulujen vieressä sijaitsevaa Skinnarilan hovia on viime vuosina käytetty edustilaisuuksissa ja pienissä tapahtumissa. Paikka siirtyi LAB-ammattikorkeakoulun omistukseen syksyllä 2020.\nrestaurointiSkinnarila, LappeenrantaammattikorkeakoulutLappeenrantaremonttiammatillinen koulutusrakennusluvatrakentaminenEdustustilatEtelä-KarjalaValtion tuet


Erikoiset Asiantuntijat: Kantti vs. puntti\nKantti vs. puntti\nOnko mielestäsi yläkanttiin vai alakanttiin arvioitu, että kyllä suomen kieli on maailman paras kieli? Muun muassa sen sanamuotojen, etuliitteiden, kuvailuun taipuvien sanankäänteiden ja sanojen monimerkityksellisyyksien ansioista. Kyllä en vaihtaisi suomen kieltä englantiin enkä venäjään saati kiinaan. Enkä mihinkään. Omalta kantiltani katsottuna.\nSuomalaisella on kanttia puhua suomea maailmallakin, vaikka toiselta kantilta katsottuna kantti saattaa pettääkin. Suomen kieli kun ei mene muunkieliselle kuulijalle perille, vaikka sitä koittaisi puhua englanniksi murtaen tai lisäämällä volyymia. Onpa jollain ollut kanttia vääntää englantia suomalaisittain. Kaikkia tapoja olen kuullut yritettävän ja maanmiehen tai -naisen kantilta katsottuna se voi saattaa meidät kansakuntana noloon asemaan. Puhutaan vaan rohkeasti sitä ulkomaan kieltä ja yritetään ääntää - kyllä kantti sen kestää.\nVierailin tässä taannoin sellaisella kantti kertaa kantti kokoisella näkötornilla. Kyllä piti varovaisesti askeltaa, melkein menin kengän kantilla pohjia säästellen. Näkötornin mitoitus oli tehty pinta-alaltaan hieman alakanttiin, mutta kiikarointiaukko oli vastaavasti ihan yläkantissa. Kyllä siinä meinasi lyhyeltä naisihmiseltä mennä kantti, kun piti varpasillaan kurkkia maisemia.\n”Kollaa kestää”, mutta kestääkö kantti. Tutiseeko puntti ja kestääkö puntin kantti. Puntilla käynti kerran viikossa ei taida riittää eikä sen myötä kasva ainakaan kantti. Kanttia kysyy käydä puntilla useammin, mutta siihen voi auttaa kukkakaupasta saatava puntti punaisia tulppaaneja. Kotiväki kiittää ja tulee katsoneeksi puntilla käyntiä vähän eri kantilta.\nNäin syyspimeillä on hyvä varata ainakin puntillinen tulitikkuja, on sitten kanttia raapaista vaikka useampikin kynttilä tulille. Raapaisupinta on sitten siinä askin kapeammalla kantilla. On asioita, joita ei tule arvioida alakanttiin ja yksi on hyödykkeiden riittävyys. Puntti paperia ja puntti päälle, niin ei tuuli vie mennessään. Puntin pituudesta ei myöskään kannata tinkiä, pysyy nilkka lämpimänä ja on kanttia lähteä ulos säiden viilentyessäkin.\nVai mitä sanoisi tähän Valtosen Puntti? Onko kanttia vastata.\nKristiina Kortelahti 7. marraskuuta 2021 klo 9.27\nMinun kantiltani ei löydy mitään sellaista sanottavaa, sen paremmin kantista kuin puntistakaan, jota sinä et jo olisi tässä esittänyt. Luulin jo keksineeni hauskan sanonnan, mutta kun luin tekstin uudestaan, niin siellähän jo se juuri keksimäni tulikin vastaan.\nTaidan lähteä puntikselle!\nErikoiset Asiantuntijat 7. marraskuuta 2021 klo 17.38\nKiitos kommentistasi! Oli sitten kanttia lähteä puntikselle! 😉\nLeena 10. marraskuuta 2021 klo 22.11\nHauska! Tähän olisi voinut laittaa myös sanat kontti,suntti,lantti, ja Pentti. Tosin niillä ei ole niin montaa merkitystä. MÄNTTI ehdotus siis��\nErikoiset Asiantuntijat 13. marraskuuta 2021 klo 21.57\nEi ollenkaan mäntti ehdotus - näistä kaikista -ntti-loppuisista sanoista voisi riimitellä loppusointuisen tarinan. Laitetaanpa idea muhimaan 😉


Musamiehen oluet: Stallhagen Pumpkin Ale – Stallhagen\nStallhagenin maisteluilla jatketaan. Mieltä on kutkuttaneet viimeaikoina maustetut olut ja hedelmä/marja oluet, kun itsekin on tullut tehtyä pihlajanmarja IPAa ja pari satsia joulumausteista belgityylistä alea. Ja kovasti olisi kiehtonut päästä maistamaan Sori Brewingin ja Maku Brewingin kurpitsa tuotokset Olut Expoon, mutta ei onnistunut. Joten, kun kaupassa törmäsin oluthyllyllä tähän Stallhagenin kauppavahvuiseen kurpitsaan, pääsi se sen suuremmin pohtimatta heti koriin mukaan.\nPumpkin Alea ja pyttäriä eilisistä\npotuista ja possun uunifileestä.\nStallhage Pumpkin Ale on väriltään kauniin meripihkan oranssia ja väri on hyvin tasainen lasin reunoilla ja keskellä. Valo tulee kauniisti läpi. Vaaleaa vaahtoa kertyy vajaan sentin kerros, joka laskeutuu aika nopeasti, mutta peittää pintaa ohuena huntuna vielä jonkin aikaa.\nTuoksussa mallasta ja kevyttä humalointia. Ehkäpä aavistus kurpitsaakin. Ehkä.\nEnsi kulauksessa maistuu miedohko maltaisuus ja hitunen kurpitsaa. Maku on kevyt, raikas ja siinä on tasapainoinen humalointi. Jälkimaussa kevyttä katkeroa ja kurpitsaa. Vaikka maku on aika hyvä ja maukas, niin hieman kevyeksi se jää. Olisin kaivannut vähän enemmän tuhtiutta. Ei paljoa, mutta ainakin hieman.\nSuutuntuma on pehmeä ja raikas. Vaikka maltaisuuttakin on, jotenkin tämä jää vetiseksi. En tiedä olenko tottunut liikaa tuhdimpiin oluisiin, mutta ei oikein nämä hyvin kevyt ja vetiset nappaa yhtään.\nKaikkiaan kauniin värinen, miellyttävän tuoksuinen ja maistuva olut, mutta mallasrungolta olisin odottanut himpun verran enemmän. Ehkä kurpitsaakin olisi saanut olla enemmän, mutta sen osalta hyvä näinkin. Muut mausteet ei oikein maistu, mutta ehkäpä tasapainottavat makumaailmaa. Kyllä tätä voisi ehkä toisen pullonkin testata.\nVetistelyn vastateemaksi sopiikin loistavasti Dave Matthews Bandin Don't Drink the Water biisi, joka yltyy lopussa mahtavaan pauhuun ja kääntää iloisen sävelkulun hieman vinksahtaneen surulliseksi. Tässä hieno liveversio mahtavalta bändiltä. Ei paras biisi, mutta sopii tähän. Niin ja muista kuitenki juoda sitä vettä, mutta älä oluessasi. Juo niiden välissä. Se on hyvä asia.\nMuuta: Vaniljaa, kanelia, kurpitsaa, mausteneilikkaa, maustepippuria ja muskottipähkinää.\nLähettänyt Musamies klo tiistaina, joulukuuta 09, 2014\nTunnisteet: hedelmäolut, kaneli, Kurpitsa, kurpitsaolut, mausteneilikka, maustepippuri, muskottipähkinä, Stallhagen, vanilja


Historian siipien havinaa - Amiga ja C64 tulossa takaisin - Talous - Uutiset - MTV.fi\nTalous Julkaistu 02.09.2010 13:05 (Päivitetty 06.09.2010 15:18)\nCommodore USA aikoo tuoda markkinoille uuden Amiga-tietokonemalliston. Amiga 500 oli 1990-luvun alussa suosittu pelikone. Järeämmät mallit, kuten Amiga 3000, oli suunnattu ammattilaiskäyttöön. Koneiden valmistaja Commodore ajautui konkurssiin vuonna 1994. Tämän jälkeen Commodoren tavaramerkki pallotteli eri yritysten hallussa.\nNyt Commodore USA ilmoittaa hankkineensa oikeudet Amiga-tuotemerkkiin, jonka se aikoo herättää henkiin. All In One-tyyppisten laitteiden luvataan tukevan AROS:ta, joka on avoimen lähdekoodin hanke AmigaOS 3.1 järjestelmästä.\n- Commodoren ja Amigan tuotemerkit ovat jälleen yhdistyneet niin monen vuoden jälkeen, hehkuttaa Commodore USA:n johtaja Barry Altman.\nAltmanin mukaan julkistettavat Amiga-tietokoneet tarjoavat uuden alun perinteitä vaalivalle innokkaalle Amiga-yhteisölle.\nTeknologiasivusto Engadget kertoo, että Commodore USA:lta on tulossa myös 1980-luvulla suositun Commodore C64 -tietokoneen täydellinen näköisversio - PC64. Uutuustuotteiden sisuksissa kiiltelee luonnollisesti samaa tekniikkaa kuin muissakin nykytietokoneissa.\nEngadgetin sivustolla pohditaan, että alkuperäisellä "kuusnelosen" näppäimistöllä kirjoittaminen voi tuntua tuskalliselta nykynäppäimistöihin tottuneille. Legendaarisilla tuotemerkeillä ja muodoilla on kuitenkin varmasti oma vannoutunut ostajakuntansa.\nEngadget: Commodore USA to relaunch Amiga brand with series of AROS desktops\nEngadget: Commodore USA announces the PC64, an Atom-powered PC in a replica Commodore case\nStora Enso kiistää huhut yhdistymisestä HD-puhelu pieksee perinteisen puhelun – Kuuntele ero


Hyvä Aparthotelli! - arvostelun kohteena Fuengirola Beach Aparthotel, Fuengirola, Espanja - TripAdvisor\nHotellit lähellä paikkaa Fuengirola Beach Aparthotel\nHotellit lähellä paikkaa Fuengirola Skate Park\nHotellit lähellä paikkaa Centro Comercial Miramar\nHotellit lähellä paikkaa Karting Experience Fuengirola\nHotellit lähellä paikkaa Cafeteria Matteo Carfora\nHotellit lähellä paikkaa El Ático Gourmet\nHotellit lähellä paikkaa Bar El Castillo\nHotellit lähellä paikkaa Fuengirola Adventure Golf\nHotellit lähellä paikkaa The Smile Bar\nRavintolat lähellä paikkaa Fuengirola Beach Aparthotel\nKaikki nähtävä ja koettava lähellä kohdetta Fuengirola Beach Aparthotel\nHyvä Aparthotelli! - Fuengirola Beach Aparthotel\nArvostelu: Fuengirola Beach Aparthotel\nVietin 3 viikkoa kyseisessä aparthotellissa lokakuussa 2016. Hyvätasoinen paikka ja Miramar kauppakeskuksen vieressä. Erittäin hyvät lenkkeilymaastot vieressä. Fuengirolan linna lähellä ja hotellissa on kiva allasalue palveluineen. Fuengirolan keskustaan on hieman matkaa, mutta etäisyydet ovat lyhyitä ja sujuvat kävellen tai bussilla ja taksilla. Rauhallinen sijainti.Lisää\nKysy kaverilta timppalahtinen yrityksestä Fuengirola Beach Aparthotel\nKiitä käyttäjää timppalahtinen\nFUENGIROLABEACH, Recepcionista yrityksessä Fuengirola Beach Aparthotel vastasi tähän arvosteluunVastattu 12. marraskuuta 2017\nRakastamme, että pidit siitä ja että sinulla olisi rento loma.\nAnteeksi, jos Google ei auta minua niin paljon kuin minun olisi pitänyt suomea.\nToivomme, että voit palata hotellille myöhemmin.\nNäytä kaikki 1 607 arvostelua\nHotel IPV Palace & Spa(Fuengirola)(Loistava hinta-laatusuhde!)\nLas Rampas(Fuengirola)(Loistava hinta-laatusuhde!)\nHotel Ilunion Fuengirola(Fuengirola)(Loistava hinta-laatusuhde!)\nMyramar Fuengirola Hotel(Fuengirola)(Loistava hinta-laatusuhde!)\nStella Maris Apartamentos(Fuengirola)(Loistava hinta-laatusuhde!)\nMediterraneo Real Aparthotel(Fuengirola)(Loistava hinta-laatusuhde!)\n1 607 tulosta\nenglanti (1 443)\n3–8/1 607 arvostelua\nToivoimme hiljaista huonetta, ja sellaisen saimme (käytävän varrella ei ollut kuin muutama huoneisto). Huoneet, jotka ovat X22 asti, ovat altaan puolella, mutta jäävät varjoon heti aamupäivästä, sen sijaan X23-> numeroidut huoneet ovat altaalle päin, mutta aurinkoa riittää pitempään. Meillä oli 524.\nHyviä puolia: tilava huoneisto, oli kaksi kunnon makuuhuonetta, riittävästi tilaa ruokapöydässä ja parvekkeella neljän hengen perheelle. Keittiössä oli vedenkeitin, kahvinkeitin, leivänpaahdin, mikro, liesi (2 levyä), jääkaappi ja perusvälineet syömiseen ja yksinkertaiseen ruoanlaittoon. Pyyhkeitä tuotiin lisää ainakin joka toinen päivä. Uima-allas ok, baareista sai pientä syötävää (myös pizzaa, puolikas kana...), aamupalaa jne. Uima-allasalue oli viihtyisä ja suojaisa, lapsille paljon aktiviteettia mm. lastenkerho, leikkipaikka, pingistä ja biljardia, pelihuone kellarissa. Lähtöpäivänä sai käyttöön SUIHKUhuoneen puoleksi tunniksi suihkussa käyntiä ja vaatteitten vaihtoa varten. Yöt olivat rauhallisia eikä meluongelmia muista huoneista ollut (huoneen päällä ei tosin toista huonetta). Pimennysverhot hyvät, oli säkkipimeä nukkua. Suihkussa riitti painetta ja lämmintä vettä aina. Sijainti hyvä, kauppakeskuksesta saa aivan kaiken mitä tarvitsee, Sohailin linna on vieressä, kävelymatkan päällä minigolf, eläintarha, vesipuisto ja tietenkin ranta ja rannan ravintolat.\nKorjattavaa: siivous oli toisena päivänä ja sitten lähtöä edeltävänä päivänä (olimme viikon) - lattiaa piti jo itse lakaista, kun hiekkaa ym. tarttui jalkapohjiin suihkun jälkeen. Pyyhkeitä vaihdettiin, mutta shampoota ja suihkugeeliä ei tuotu lisää. Sängyissä ei ollut petauspatjaa, vähän kovanlaiset siis oli runkopatjat. Tyynyt pitkulaiset ja litteät, mutta komerossa oli lisätyynyjä. Ilmastointi toimi niin, että olkkarissa puhalsi kovin kylmää, samoin toisessa makkarissa, mutta kolmanteen ei hönkä oikein riittänyt. Oli sielläkin viilennys, mutta ei siis tasaisesti jakautunut ilmastointi koko huoneistoon. Allasalueen ohjelma oli ihan viihdyttävää ja musiikki leppoisaa, mutta sitä soitettiin välillä todella kovaa. Etenkin iltaisin oli ärsyttävää, jos musiikki kaikui altaalta huoneistoon (ei onneksi kuin parina iltana). Musiikki kyllä loppui klo 00.00, samoin tuolloin sammutettiin parvekkeiden valot - niitäkään ei voinut itse siis kontrolloida, vaan valot oli päällä koko illan, halusi tai ei :D ei mitään tunnelmallista kynttilänvalossa istumista. Sijainti sinänsä ok, mutta kyllä jossakin vaiheessa alkoi tympiä se ainainen kävely rannalle ja takaisin, matkaa oli hyvälle rannalle juuri vähän liikaa. Asiakaspalvelu ok, osa halusi pantin pingismailoista, osa ei :D\nHuonevinkki: Pyydä huonetta joko kulmasta (näkymä linnalle/merelle ja altaalle) tai sitten rakennuksen matalammasta siivestä (numerot juoksevat 23 -> ).\nKysy kaverilta Miia M yrityksestä Fuengirola Beach Aparthotel\nKiitä käyttäjää Miia M\nFUENGIROLABEACH, Director de Relaciones con Clientes yrityksessä Fuengirola Beach Aparthotel vastasi tähän arvosteluunVastattu 23. kesäkuuta 2017\nViisi kuukautta kesää talvisaikana\nKysymyksessä on valoisa ja siisti huoneistohotelli lähellä ulkoilumahdollisuuksia ja isoa kauppakeskusta. Talvisin kannattaa pyytää huoneistoa linnan puolelta, koska sillä puolella on aurinkoista. Jos huoneisto on ensimmäisessä kerroksessa, niinkuin meillä nyt, ylettyy aulan ilmainen wifi myös huoneisiin. Muuten joutuu ostamaan internetin 40 euron kk-hintaan.\nHotellin hinta/laatusuhde on asujan kannalta edullinen. Huoneistoon kuuluu kaksi tilavaa huonetta, eteinen ja kylpyhuone sekä koko huoneiston levyinen parveke, johon pääsee kummastakin huoneesta. Makuuhuoneessa ovat erilliset mukavat vuoteet, kunnollinen vaatekaappi, kolme pikkupöytää laatikoineen ja maksullinen kassakaappi. Olohuoneessa on kaksi sohvaa(jotka ovat samalla vuodesohvia, kaksi matalaa pöytää ja hyllykkö. Toisessa päässä olohuonetta on ruokapöytä ja tuolit, 2-levyinen hella, jääkaappi, mikroaaltouuni, siivouskomero ja kaapisto. Astioita, ruokailuvälineitä, tarvekapistuksia ja keittovälineitä on 6 hengelle. Useampaan kertaan viikossa on siivous, lakanoitten vaihto ja puhtaat pyyheliinat.\nEniten arvostan hotellin hyvää sijaintia ja siisteyttä. Pidän siitä, että aulassa on aina runsaasti tuoreita kukkia. Arvostan, että hotellissa ihan k a i k k i toimii. Minua jurppivat Espanjan eteläpuolisista maista tulevat toiset turistit, jotka virkistyvät vasta pimeän tultua.\nHuonevinkki: Sohailin linnan puolen huoneistot ovat aurinkoisia. Alimman kerroksen huoneistoihin ulottuu respan ilmainen netti.\nKysy kaverilta Sirkka-Liisa R yrityksestä Fuengirola Beach Aparthotel\n1 Kiitä käyttäjää Sirkka-Liisa R\nFUENGIROLABEACH, Reception - Guest Services yrityksessä Fuengirola Beach Aparthotel vastasi tähän arvosteluunVastattu 20. tammikuuta 2017\nWe are delighted how well you describe our hotel and very happy you have enjoyed that much.\nHotelli sijaitsi hieman sivulla keskustasta, joten käytimme taxia liikuntarajoitteisuuden vuoksi. Huoneistohotelliksi hiljainen, muista huoneistoista ei kantautunut ääniä. Hotellin sijainti takasi myös sen, ettei katujen äänet häirinneet. Hotellin vieressä on ostoskeskus josta sai helposti ostettua kaiken tarvittavan ja vähän enemmän. Ainoa huono puoli oli siivous, joka ei toiminut hyvin. Huoneisto oli huonosti siivottu edellisten asukkaiden jäljiltä ja huoneisto siivottiin ainoastaan kerran viikon matkan aikana.\nKysy kaverilta Hemuli85 yrityksestä Fuengirola Beach Aparthotel\nKiitä käyttäjää Hemuli85\nSuuntasin jälleen matkani Fuengirolaan ja hotelliksi kovan kriteeristön jälkeen valikoitui Fuengirola Beach Apart. turisticos. Syynä siihen oli huoneistojen iso koko todella hyvä allasalue ja hyvä sijainti. Kaikki nämä asiat olivat kunnossa. Allasalue oli siisti ja siellä oli ohjelmaa päivittäin, huoneessa oli hieman moittimista, siivous ei pelannut ihan niin kuin oli luvattu, mutta koska itse siellä asuimme ei huone tietenkään kovin epäsiistikään ollut.Tärkein eli vuoteet olivat hyvät.\nWifi oli maksuton respan ympäristössä ja toimi hyvällä tuurilla myös Lobbybaarissa.... Itselläni ei toiminut maksuton Wifi koko aikana paitsi yöllä...\nLobbybaarissa oli vallan mainiot mansikka juomat. Tiistai-iltaisin hotellilla järjestetään BBQ ilta. Emme muistaneet ilmoittautua, ja menimmekin viimetipassa, mutta se ruoka oli sitten todella hyvää. Salaattia ensimmäisen kerran koko reissulla ja lihaa oli niin paljon, että sillä olisi ruokkinut jo kyllä hieman useammankin nälkäisen. Uuni/grilliperuna oli ihana. Paikalla ollut miestarjoilija oli ystävällinen ja palvelualtis.\nUima-altaalla järjestettiin ohjelmaa päivittäin, tosin kahteen vuotees se ei ollut juurikaan uusiutunut, samat bingo ja pallopelit biisien arvaus oli kuin ennenkin, Sehän ei tietenkään haittaa jos ei ole useaan otteeseen ko. hotellissa.\nHuonevinkki: Huoneistot tilavia\nKysy kaverilta Anni S yrityksestä Fuengirola Beach Aparthotel\nKysy kaverilta Passenger00724083151 yrityksestä Fuengirola Beach Aparthotel\nFUENGIROLABEACH, Recepcionista yrityksessä Fuengirola Beach Aparthotel vastasi tähän arvosteluunVastattu eilen


Lumo Finland eläinkokeettoman kosmetiikan listalle - Animalia ry\nSuomalaiselle Lumo Finland Oy:lle on myönnetty kansainvälinen eläinkokeettoman kosmetiikan Leaping Bunny -merkki.\nLumo Finland Oy on suomalainen kampaamoalan yritys, joka valmistaa vegaanisia hiustenhoitotuotteita luontoa ja ympäristöä kunnioittaen. Nyt Lumo on päässyt myös eläinkokeettoman kosmetiikan listalle, jota Suomessa ylläpitää Animalia.\nLumo Finland Oy:sta kerrotaan, että listalle hakeminen oli heille itsestäänselvyys. Eläinkokeettomuus on yritykselle tärkeä asia, eikä eläinkokeiden käyttö ole enää nykypäivänä perusteltua.\nLumo Finland Oy valmistaa Hair Balance -tuotesarjaa, johon kuuluu erilaisia sampoita ja hoitoaineita. Tuotteissa käytetään luonnosta saatavia tehoaineita, kuten koivusokeria, aloe veraa sekä mustaherukan siemenöljyä.\n”Lumo Finland liittyi yhä kasvavaan joukkoon suomalaisia ja kansainvälisiä kosmetiikkamerkkejä, jotka haluavat sitoutua eläinkokeettomuuteen. Eläinkokeista luopuneet kosmetiikkayritykset käyttävät vain sellaisia raaka-aineita, joiden turvallisuus tunnetaan esimerkiksi pitkäaikaisen käytön perustella. Myös esimerkiksi tietokoneanalyysien ja soluviljelmien keinoin voidaan tehdä eläinkokeetonta tutkimusta”, eläinsuojeluasiantuntija Laura Uotila Animaliasta sanoo.\nEläinkokeettomat tuotteet tunnistaa Leaping Bunny -logosta.\nAnimalia ylläpitää yhdessä eurooppalaisten ja amerikkalaisten eläinsuojelujärjestöjen kanssa kansainvälistä standardia eläinkokeettomalle kosmetiikalle ja kodinkemikaaleille. Standardiin sitoutuneiden yritysten koko tuotantoprosessi valvotaan ulkopuolisen auditointiyrityksen taholta niin, että eläinkokeettomuus varmistuu sekä ainesosien että lopputuotteiden osalta. Standardi on ainutlaatuinen ja ainoa, jonka noudattamista valvotaan.\nKosmetiikkadirektiivi kieltää kosmetiikan eläinkokeet sekä eläinkokeilla testatun kosmetiikan myynnin EU:n jäsenmaissa. Kiellon valvonta on kuitenkin puutteellista EU-alueelle tulevien tuotteiden tarkastusten osalta. Siksi eläinkokeettoman kosmetiikan listaa tarvitaan yhä.\nLue lisää eläinkokeettoman kosmetiikan listasta.\nLumo Finland Oy\nBy AnimaliaIn Ajankohtaista, TiedotteetTags eläinkokeeton kosmetiikka, kosmetiikka, kosmetiikkalista, Leaping Bunny\nMiksi Atrialle annettiin 7 minuutin mainos Ylen prime timessa?Animalia näyttävästi osana Poliittisen valokuvan festivaalia\nKosmetiikan eläinkoekiellot etenevät maailmalla\nSuomalainen AM Natur sitoutui eläinkokeettomuuteen\nKosmetiikan eläinkokeet jäävät tänään historiaan EU-alueella\nLiittolaisuutemme jää helposti muutaman sentin etäisyydelle muista lajeista


Annika in the USA : huhtikuuta 2014\nExchange year is the best year in your life so far -without doubt\nOon kirjoittanut tän postauksen varmaan viisi kertaa valmiiksi, olematta silti tyytyväinen tekeleisiini. En ole varma, oonko nytkään tyytyväinen. Aihetta on vaikea selittää. On vaikea yrittää kertoa muille, miksi vaihtovuosi on ehdottomasti paras vuosi elämässäni. Että saisin välitettyä edes pienen palan siitä mitä mun mielessä liikkuu.\nSuurinosa vaihtareista palaa kotimaahan mielessään päälimmäisenä ajatus, kuinka uskomaton kokemus vaihtovuosi oli. Moni ei edes halua lähteä. Uskokaa tai älkää, mutta tämäkin itkupilli ja syksyn masentunut vaihtari tulee melkoisen varmasti jättämään Amerikan juuri edellä mainituin fiiliksin.\nOlen puhunut blogissani paljon vaihtovuoden haasteista. Vaikka nyt mun elämä olisikin täällä chillailua ja elämästä nauttimista, en ole unohtanut niitä kauheita sopeutumisvaikeuksia tai raastavaa koti-ikävää, en myöskään sitä järkyttävää kulttuurishokkia. Vaihtovuosi on täynnä haasteita ja helpolla siitä ei selviä kukaan. Mutta takaan, että ne haasteetkin ovat kaiken sen arvoista. Tässä voitte lukea aiempia postauksiani vaihtovuoden vaikeuksista.\nExchange year is the worst year in your life -without doubt\nMikä sitten saa vaihtareilla aikaan sen uskomattoman fiiliksen? Mikä saa meidät sanomaan, että tekisin kaiken uudelleen? Mikä tekee siitä kaikesta sen arvoisen? Voin puhua vain omasta kokemuksesta, mutta uskoisin, että moni muukin vaihdossa oleva tai ollut voi samaistua fiiliksiini.\nVaihtovuotta ennen mielessä siintää haaveet uskomattomasta vuodesta. On kuultu ja luettu mahtavia tarinoita edellisvuosien vaihtareilta, kuinka he ovat nähneet ja kokeneet niin paljon, tavaneet upeita ihmisiä ja omaksuneet vielä toisen kielenkin sujuvasti. Näistä asioista haaveili Annikakin viime vuonna tähän aikaan. Nuo asiat kuulostivat uskomattomilta. En vain silloin tajunnut, kuinka uskomatonta vaihtovuosi todellisuudessa tulisikaan olemaan.\nVaihtovuosi toi mun elämääni ihmisiä, joita en olisi muuten koskaan tavannut. Tärkeimpiä ihmisiä ovat tietenkin host perheeni. Klisee tai ei, en olisi ikinä uskonut, että alle vuodessa johonkin ihmisiin voisi kiintyä näin paljon. En olisi ikinä uskonut, etta ihmisistä, jotka tapasin ensimmäistä kertaan elokuun 11. Salt Lake Cityn lentokentällä, voisivat tulla minulle näin tärkeiksi. En uskonut, etta voisin oppia rakastamaan heitä niin paljon. En olisi uskonut, että heidän kodistaan tulisi joskus minunkin kotini. En uskonut, että voisin kutsua heitä oikeasti perheekseni. Minulla on Suomen äidin ja isän lisäksi nyt mum ja dad, pikkusiskon lisäksi kaksi big sisteriä ja vielä big brotherkin.\ndad, Riley, me, mum, and Brady\nMe, Brady, and Riley\nmum and Brady\nVaihtovuoteni aikana olen tavannut niin paljon ihmisiä. Olet tavannut monia hienoja ihmisiä. Kauniita ihmisiä sisältä ja ulkoa. Toiset olen tavannut vain kerran. Toisten kanssa hengaillut useasti. Toiset olivat ihmisiä, joiden kanssa yhteinen sävel loytyi, vaikka taustat olivat niin kovin erilaiset. Joistain heistä on tullut minulle niin kovin läheisiä, vaikka yhteistä kieltä ei välttämättä ollut. He ovat niitä, joiden kanssa olen kulkenut matkaani täällä. Joiden kanssa olet jakanut iloni ja suruni. Yksi heistä on mun kanssa samaisesta kotimaasta tuleva ihana typy. Toinen ihana typy tulee Ranskasta. Näin kaksi hyvää ystävääni mainitakseni. Jokaisella ihmisellä, jonka olen matkani aikana tavannut, on ollut jokin merkitys. Some of them were blessings, and some of them lessons. He ovat ihmisiä, joiden kanssa olen jakanut vaihtovuoteni.\nKellekään ei liene epäselvää, kuka Luca on. Se että, osaanko kertoa teille tai edes Lucalle itsellensä, kuinka merkittävä hän on mulle, onkin sitten eri asia. Poika, jonka joskus vaihtovuoden alussa ajattelin vain olevan ylimielinen snobi, kuuluu tänäpäivänä mun elämäni tärkeimpiin ihmisiin. Joskus heikkoina hetkinä, kun olen miettinyt, että joku muu osavaltio olisi ollut siistimpi, vie tollaiset ajatukset mielestäni heti se fakta, että jos en olisi hyväksynyt viime vuonna host perhettäni ja en olisikaan tullut Utahiin, jos en olisikaan mennyt Highlandiin, vaan lähikouluuni, jos en olisikaan mennyt silloin fall breakilla kouluni football peliin, jos näitä kaikkia sattumuksia ei olisi käynyt, en olisi ikinä tutustunut tähän uskomattoman upeaan ihmiseen. Luca on paras ystäväni. Ystävyys Lucan kanssa kuuluu vaihtovuoteni parhaimpiin asioihin. Meidän suhdetta on vaikea selittää, se on vain jotain tosi erityistä. On erityistä, miten nopeasti lähennyttiin Lucan kanssa. Ja nyt vaan tuntuu, että oltaisiin tunnettu aina. Hän on tukeni. Ja turvani. Ihminen, jonka seurassa voisin olla vaikka kuinka kauan kyllästymättä. Ihminen, joka tuntee minut kenties paremmin kuin muut. Ihminen, joka tulee Suomeen takiani. Ihminen, jonka takia varaan pian lennot Sveitsiin. Ihminen, jota tulen kaipaamaan eniten, kun joudun palaamaan. Luca on veli, jota mulla ei koskaan aiemmin ollut.\nVaihtovuoden aikana olen kokenut ja nähnyt niin paljon. Olen nähnyt huikeita paikkoja, mitkä ovat saaneet mut haukkomaan happea. Olen kokenut asioita, joita moni muu ei ikinä pääse kokemaan. Olen matkustellut ja kokenut. Lupaan, että vaihtovuosi saa sut tuntemaan itsesi pienemmäksi kuin koskaan. Se avaa sulle kokonaan uuden maailman. Se laittaa näkemään asiat aivan uudesta perspektiivistä.\nOlen puhunut aiemmin kulttuurien eroista ja kuinka uusiin tapoihin ja elämään on vaikea sopeutua. Nyt naurattaa, kun muistelen, kuinka hukassa olin tänne tullessa. Olin hiljaa, kun niinhän Suomessakin oltiin. Hämmennyin joka kerta, kun kaupassa myyjä iloisesti kyseli kuulumisiani. Minä siinä sitten vastailin nyrpeänä, kun en osannut muutakaan. Olin kuin kala kuivalla maalla. Huvittaa ajatella, kun host siskoni sanoi kerran muutaman kuukauden täällä oloaikani jälkeen: "Anni, sinähän olet alkanut jo vähän puhumaan ja hymyilemäänkin".\nTavat ovat hyvin erit jopa Amerikan ja Euroopan välillä. Suomessa meidän kulttuurimme on vähäsanaista ja -eleistä.. Täällä meno on toinen. Olen kuitenkin vihdoin ymmärtänyt vaihtovuoden alussa Exploriuksen meille kertoman sanonnan merkityksen: "It's not right, it's not wrong. It's just different". Nimenomaan, ei se ole oikein tai väärin, vaan erilaista.\nNyt tilanne on noihin syksyn hapuiluihin verrattuna aivan toinen. Olen sopeutunut tänne. Olen sisäistänyt tavat. Osaan käyttää oikeita sanamuotoja ja lausahduksia, vastata oikealla äänensävyllä, toimia tilanteessa kuin tilanteessa, enkä ole epävarma enää laisinkaan. Small talk ei ärsytä, enkä mie vaikuta jurpilta suomalaiselta. Tuntuu hyvältä, että kielitaidon lisäksi olen kehittynyt kulttuurinymmärtämisessä. Niinhän sitä sanotaan, että kulttuuria tai kieltä ei opi kuin kokemalla. Ja näiden asioiden kokeminen henkilökohtaisesti antaa jo sellaista sisältöä elämään, mitä en osaa sanoin kuvailla.\nTiedättehän, jos jokin asia tuntuu ensin vaikealta ja sitten kun sen oppii, tulee ihan mahtava olo. Vaihtovuosi on opettanut minulle niin paljon. Se on asettanut eteeni vaikeuksia, jotka haastoivat mieltä ja ravistelivat kunnolla. Mutta se tunne, etta minä oikeasti selätin kaikki ne haasteet, jotka tuntui ylitsepääsemättomiltä joskus, tekee kaikki ne itkut ja surut sen arvoisiksi. Minä opin ja nyt ymmärrän. Vaihtovuosi antoi minulle erinomaisen englannintaidon. Vaihtovuosi antoi elämääni paljon uusia ihmisiä. Se antoi minulle toisen perheen. Vaihtovuosi antoi minulle uusia ystäviä. Vaihtovuosi antoi rutkasti itsevarmuutta. Se opetti minut tuntemaan itseni. Se opetti elämästä. Ja maailmasta. Se opetti suvaitsevaisuutta. Se opetti näkemään. Se näytti minulle puolia ihmisistä, maailmasta ja itsestäni, joita en olisi ehkä koskaan nähnyt, jos en olisi lähtenyt vaihtoon. Vaihtovuoden takia valmistun vuoden ikäisiäni myohemmin. Vaihtovuoden takia en tanssinut Wanhoja parhaiden ystävieni kanssa. Vaihtovuoden takia missasin niin paljon. Se otti minulta niin paljon. Mutta se myos antoi. Jos olisin jättänyt lähtemättä, olisin missannut enemmän. Vaihtovuosi antoi minulle enemmän kuin mikään elämäni aikana on minulle antanut. Ennen kaikkea, se antoi minulle tunteen, että pystyn mihin vaan. Ja sillä jos millä luulisi pääsevän pitkälle.\nEn tiedä, voiko läheiseni koskaan ymmärtää puoliakaan siitä, kun sanon, että vaihtovuosi on ollut elämäni parhain. En tiedä, voiko kukaan edes tuhatsivuisen eepoksen luettuaan tajuta, mikä vaihtovuoden arvo oikeasti on kokematta sitä. En tiedä, muuttaako tekstini yhdenkään tulevan vaihtarin ajatusmaailmaa. En tiedä, auttaako blogini niitä, jotka arpovat vaihtoonlähdon kanssa. Toivottavasti.\nSeikkailuani täällä hamppareiden ihmemaassa on vielä on reilu 40 päivää jäljellä. Ihanaa ja kamalaa, hullua ja pelottavaa.\nLähettänyt Annika klo 4/28/2014 10:36:00 ap. 8 kommenttia:\nTunnisteet: the best year so far, vaihtovuosi


Snautserit Milan ja Lili sekä kääpiösnautserit Nomi, Ilsa ja Uri: maaliskuuta 2012\nTreenipäiväkirjaa videoiden muodossa :)\nEnsin Nomi aksailemassa. Ns. mersunmerkkiä valssiin yhdistettynä, ei ihan niin helppoa, jos ei koira irtoa hyvin :)\nNäköjään oppii se pujottelemaankin vaikkei asiasta mitään stressiä otakaan. Hiljaa hyvää tulee. Vähän aikaa sitten poistettiin keskelta yksi ohjuri ja nyt otettiin loputkin keskeltä. Eli vain aloituksessa ja lopetuksessa sellaiset vielä on. Taitava pieni!\nLajin vaihto lennosta tokoon, samassa paikassa kuitenkin jatkettiin. Milanin melkein mallikelpoiset kaket :) Tämän jälkeen ei sitten onnistunutkaan yhtään mikään...\nTunnarissa molemmat tekee edelleen huipputyötä oman etsimisessä. Milanin tyylinäyte videolla.\nRuudussa vahvistettiin keskikohtaa alustalla ensin muutama kerta (alusta valmiina ruudussa) ja sitten ilman. Vauhti ja tarkkuus kesti molemmilla hyvin. Lilin mallisuoritus siihen asti kunnes kameran muistikortti tuli täyteen :)\nLilin maanantain ryhmätreenit, rata näytti tältä piirroksen muodossa:\nKoottuina selityksinä :)\nMuutamaan kohtaan harjoiteltiin takaaleikkausta ihan vaan takaaleikkaustreenin vuoksi eli hypyt 4-5 sekä 10 hypyltä kepeille. Pitäisi olla ohjaus terävämpää. Kepeille käännös oli sen verran tiukka, että piti vetää vähän taaksepäin. Vaihtoehtoja takaaleikkaukselle löytyi mm. pyörittämällä A:n puoleisen siivekkeen kautta tai vaikka vastakäännös (ei näitä itse kokeiltu). A:n jälkeisille hypyille myös esim. persjättö + jaakotus, linja vitoshyppyä nuollen. 14 hyppyä kokeiltiin ensin kauempaa lähetettynä, ei irronnut (paitsi keinulle :), mutta ehtihän sen sittenkin tekemään niistolla. Viimeiselle hypylle testasin että saisiko vedettyä oikealla puolelle vastakkaiselle puolivalssin sijaan, onnistui, mutta jatko-ohjaus jäi edelleen tekemättä. Mutta sentään puoliksi oikein :)\nKääntää, mut kuin paljon ja mihin suuntaan...\nMeneehän se päivä noinkin, houkuttelevampaa ja hyödyllisempää olisi ollut viettää se vaikka jäällä hiihdellen auringonpaisteessa, kun se vielä olisi onnistunut. Kesti vielä tänäkin aamuna kävelyä :)\nKisat lähti menemään heti alusta alkaen putkeen, kun vasta kisapaikalla Imatralla tajusi, että katos kilpailukirja puuttuu. No ei muuta kuin kotonta hakemaan, mikäs siinä on uutta 6-tietä kevätkelissä huristellessa.\nMutta eipä sillä kisakirjalla mitään loppujen lopuksi tehty, kun ei minkään näköisiä merkintöjä siihen saatu.\nAgirata näytti just niin ei meidän radalta, mutta menihän se lopulta ihan jees. Paitsi toki yksi kohta, ja hyl. Hyppyrata oli helpohko, mutta kun ei kykene pysty ohjaamaan, niin hyl edelleen.\nTällä menolla voi taas lopettaa kisaamisen toukokuun lopussa ja jatkaa joskus syksyllä...\nSentään Astran puskurit näyttivät taas mistä ovat tehty, vaikka yksi pitkäkilpinen yritti kovasti niiden kestävyyttä testata parkkipaikalla (ja liukeni paikalta toki samantien). Siinä taistelussa sentään tuli voitto kotiin :)\nLähettänyt Stiina klo 8.55 Ei kommentteja:\nToiveiden tunnit jatkuu\nJos me vielä otetaan hylky, että koira menee putken väärään päähän, niin ei se ainakaan siitä enää johdu etteikö asiaa olisi harjoiteltu. Ja vielä viisaampien johdolla, joka auttaa kummasti :)\nMaanantain ryhmätreeneissä oli meille tuttuja hylkykohtia. Ratapiirros suuntaa antava, tarkemmat esteen sijoittelut voipi tarkastaa videolta...\nEnsimmäinen haaste oli saada koira A:lle putken sijaan. Miulla on näköjään vaikeuksia arvioida tarvittavan kääntämisen määrä, kun sain sitten ekalla kerralla Lilin siihen putken ei-tyrkyllä olevaan päähän. Hmm, eikä ole edes ensimmäinen kerta... Seuraavilla kerroilla meni kiltisti A:lle varsin vähällä vaivalla. Oltaiskohan myö jotain opittukin? Tai sitten tässä vaan ehdittiin paremmin edelle, kun ei ollut takaakiertoa suoran alkuun kuten kisoissa oli.\nSitten se meidän toinen hylkyrysä eli 12-13-14. Kaikkea mahdollista siihen on jo ehditty kokeilla, mutta ei sitten tietenkään sitä toimivinta. Eipä olisi tullut mitenkään mieleen, että 12 hypyn jälkeen voisi tehdä persjätön. Vähänkö se toimi hyvin! Loistavaa!\nToisella kierroksella Lilillä oli pöksyissään sata sähköjänistä ja sinkoili aivan mihin sattuu enkä minä saanut hommaan mitään tolkkua. Varasti vielä lähdössäkin ja roiski rimoja miten sattuu. Kamala... Pakko oli jäädä treenien päätteeksi itsenäisesti treenaamaan ja se onneksi kannatti! Se on nyt vaan uskottava kun sanon että hyvin meni, vaikka ei ollut kukaan todistamassa :)\nKoska keinu ei mene vielä loppuun asti itsenäisesti, niin tehtiin takaaleikkaus 17 hypylle, käsi ohjaa hypylle, oma rintamasuunta jo jatkosuuntaan. Eniten vaikeuksia tuotti koko ajan keppien jälkeinen hyppy, kun ei ensin meinannut millään lähteä valssiin ja sen jälkeen oli menossa vaan putkeen eikä meinannut lähteä hyppäämään takaisin. Vaihtoehtoisesti kokeilin myös pakkovalssia, mutta vaikka olin jo valmiina hypyn takana kun Lili vielä pujotteli, kunnon merkkaus ja käskytys niin silti hyppäsi kerta toisensa jälkeen hypyn suoraan miun selän takana. Mitä sillä ohjaajalla radalla tekee... Todella aikainen valssi ja erittäin huolellinen päällejuoksu niin pelitti. Renkaalle ennakoivaa puolivalssia, 27 hypyn jälkeen persjättö ja putki seinän puolelta niin ei tarvinnut varoa jaloille tulemista. Lopulta hyvä treeni, parempi mieli! Eiköhän tällaiset treenit ennen pitkää siinä tuloksessakin näy :)\nVideo siltä ajalta kun muitakin oli vielä paikalla :)\nKoska Sami ei olekaan meillä Imatralla tuomarina, niin käytiin vielä keskiviikkona vähän treenailemassa Mattssonin viime kevään kisakuvioita. Lilin kanssa oltiin silloin vielä 2-luokassa (ekaa kertaa), mutta Kiia & Hannele olivat tosi toimissa kolmosen radoilla.\nVasta jälkikäteen tuli tarkastettua videolta, että alun hypyt olivat enemmän viistossa, mutta tässä toimi hyvin että meni jo valmiiksi kolmosen luokse ja vaan tyrkkäsi kakkoselle. Ei edes vilkaissutkaan putkea ja hyvät linjat. Putki ja keinu olivat sitten vuorotellen tuossa yhdessä paikassa :) Jos alku oli helpompi, niin putken jälkeen olikin jo vaikeampaa kisaan verrattuna kun putken suu osoitti suoraan väärälle hypylle ja kepeille avokulma. Voin sanoa että tuota hyppyä paineltiin suoraan hyvin monta kertaa. Toimi vasta kun kävi käyttämässä kättä putken suulla että haloo, nyt käännytään. Sen jälkeen oli kyllä vähän kiire ennakoivaan valssiin... Keppien avokulma toimi joka kerta! 12 hypylle ennakoivaa ja valssi keinun päässä ja siitä putkeen (vielä oikein :) Kisoissa keinu olikin loivemmin, että valssi ennen keinua olisi ollut mahdollinen, mutta kuin hyvin olisi taas mennyt vetämällä putkeen. 25 hyppy tyylikkäästi viskileikkauksella, muistin myös käytää sitä toista kättä kääntämään välistä kepeille :) Ja sehän pelitti!\nKaikki valmista siis sunnuntain kisoihin! Periaatteessa :)\nAi niin, olihan maanantaina Nominkin treenit. Nomikin aloitti nyt ryhmässä treenaamisen muiden kakaroiden kanssa. Kouluttajana toimin minä :) Maanantaina siis oikein kunnon aksailupäivä. Ensimmäisellä kerralla kaksi viikkoa sitten tehtiin samaa rataa kuin tässä, kun ei ollut mitään tietoa muiden koirakoiden tasosta. Lisäksi treenailtiin rengasta, yksittäisenä esteenä sekä putkesta tultaessa. Hyvin malttoi Nomi keskittyä tekemiseen (suurimman osan ajasta ainakin :), vaikka välillä oli kaveri seinästä karattuaan samaan aikaan rataa tekemässä :)\nTämän viikon kiemurat näytti tältä:\nTämäkin ollaan tehty jo joulukuun alussa. Eihän sitä ryhmäläisillä voi teettää sellaista, mitä ei ole ensin itse testannut toimivaksi :) Edelleen mentiin myös suoraan, mutta sen lisäksi piti myös kestää lähdössä kun vastaanotto kahden hypyn takaa, vähän turhan suora putki että olisi ehtinyt valssaamaan, joten kuljetus & kääntö kauimmaiseen putken päähän. Ja sitten vielä piti muistaa ottaa koira kunnolla putkesta mukaan. Pussia treenailtiin erillisenä esteenä, nyt Nomi osaa sekä 1. että 2. kentän pussit ilman avustamisesta.\nLähettänyt Stiina klo 11.01 Ei kommentteja:\nNyt se suuri päivä koitti - Nomi 1 v.!!! Päiviemme ilo, prinsessa aurinkoinen on jo niin iso :) Tietenkään juhlapäivää ei noin vain ohitettu vaan juhlittiin perinteiseen malliin.\nAlkuihmettelyn jälkeen (mitä ihmettä koristeet tekee miun ruuassa) kakku hotkaistiin kitaan varsin nopeasti. Toki ensiksi sitä pyöriteltiin vähän aikaa matolla...\nKavereille oli vastaavat annokset. Ilmeisesti sen verran harvinaista tarjottavaa, että Milan yritti tukehtua siihen... Karvattomille vieraille oli sentään omat tarjoilut. Pääsiäistunnelmissa jo :)\nVatsa kylläisenä jaksaa painia sekä spurttailla ulkona. Turvallista on pikkutyttöjen touhuta kun aina on esiliina matkassa.\nNiillä Nomin kohta puoliin alkavilla juoksuilla ei ole varmaan mitään tekemistä asian kanssa :)\nSeuraavaksi jaksoi jo keskittyä lahjojen avaamiseen. Mitäs sieltä paljastuukaan?\nOi, oma rottweiler retuutettavaksi!\nKaksi-yhtä-vastaan taktiikalla pistetään tämäkin matalaksi!\nIsoja poikia leikitti myöskin :)\nMikäs tää nyt sitten on? A) Iso pääsiäismuna, B) epäilyttävä pikkukoirien kidutusväline vai kenties C) uusi aktivointilelu. Nomi kallistui vaihtoehtoon B...\nMutta onneksi potentiaalisia leikkijöitä riitti aina jonoksi asti :)\nKaikki tiesivät heti mitä moisella tehdä, toiset teki sen vähän rauhallisemmin kuin toiset :) Milanilla piti jo vaikeusastetta nostaa, ettei kaikki namit sinkoa ulos jo muutamalla (villillä) pyöräytyksellä. Muska näyttää mallia:\nIllalla oli väsynyttä porukkaa. Päivällä oli ollut jo ensin Nomin näytelmätreenit ja M&L kävi puolestaan tokoilemassa.\nLauantaipäivä oli puolestaan Lilin, kun Kylliäisen Kati oli taas meitä tullut kouluttelemaan. Olihan taas huippua! Ja kummasti oli rataan saatu niitä putken väärän päähän vientiä kuin tilauksesta :) Kokonaisuudessaan rata näytti tältä:\nAlku toimi parhaiten vastaanottamalla kolmosen luota, ajoissa liikenteeseen niin sai hyvin työnnettyä oikein putkeen. Ilman omaa vauhtia vekki käänsi ensin liikaa ja oli muutenkin hidas putkeen meno. Seuraavat hypyt pakkovalssi-välistäveto-pakkovalssilla. Toimi myös päällejuoksu-viskileikkauksella. Milloinkohan minä pääsisin eroon noissa leikkauksissa siitä toisen käden halvauksesta... Puomin jälkeen heitto 9 hypylle ja juoksulinja suoraan 12 hypyn takaakiertoon. 12-15 hypyissä ajoissa seuraavalla esteelle, ei jäädä ihailemaan koiran takaakiertoja... 16-17 väliin vekki ja lähetys putkeen ja samantien juoksujalkaa toiseen suuntaan. 20-21 väliin persjättö, valssi pituuden jälkeen. Kunhan saadaa opeteltua varmaksi nuo putken oikeat sisäänmenot, niin sitten on korkea aika palauttaa muistin syövereistä sellainen asia kuin putkijarrutus. Joo, ei ihan toiminut :) Mutta toisaalta, eipä kepeille mentäessä edes vilkaissutkaan ohjaajaa putkesta tultuaan :) Keinu pitäisi saada myös itsenäisemmäksi eli menisi myös tuollaisessa tilanteessa yksin loppuun asti. Sen treenaamista ollaankin nyt jo aloiteltu. Viime aikaisten treenien perusteella voin allekirjoittaa tässäkin koulutuksessa lausutun viisauden - VET (veto/hirtto ei toimi). Vekki oli aika kova sana.\nSen verran vauhdikas rata oli, että kun treeniajassa alettiin lähestyä 20 minuuttia (vaikka tehtiin 2 x 10 min osissa) niin oli jaloista täysin puhti pois. Vaikka miten yritti juosta, niin ei vaan enää päässyt mihinkään. Päässäkin ajatus oli jo niin sumea, että ei enää tiennyt mistä päästä se koira sitä putkea ulos tulee :)\nVideotakin olisi tarjolla :) Ääniraita on poistettu kovaäänisen yleisön takia, ei sen takia että minä siellä puuskutan kun kunto loppuu :)\nPääsiäistä odotellessa, silloin onkin Katin tuplakoulutus! Onneksi Nomin kanssa ei sitten seuraavana päivänä kehässä tarvitse juosta vaan ihan kävelyvauhti riittää :)\nLähettänyt Stiina klo 10.15 2 kommenttia:\nEnnen valokuvausta pitää olla karvat ojennuksessa, snautserilla parta eritoten. Nomi näyttää mallia kuinka parta pistetään ojennukseen!\nKuvauspaikalta kerätään ensin risut pois (syömällä toki)...\nMuistetaan tervehtiä kuvaajaa kunnolla....\nMuistutukseksi, tältä Nomi näytti tosi pienenä (noin 6 vkoa):\nSisarusten kanssa, Nomi keskellä:\nOsaa olla pikkuotuksen kuvaaminen haastavaa, mutta tällaista jälkeä tänään saatiin... Ikää muutama päivä vajaa 1 v. Sunnuntaina on bileet :)\nKestää varmasti paikoillaan, kun kaappaa syliin :)\nJos vaikka näyttelyyn mennessä ostaisin sellaisen pannankin mitä tykkää itse käyttää :) Mutta muuten ei tarvitse ryhtiä tehdä pannasta nostamalla!\nPöydällä näytti, että etureisissä valkoiset karvat on aivan liian lyhyet, mutta näyttäähän niissä pituutta olevan... Sakset?\nKuvaussession päätteeksi pätevät aksailut! Kun viimeeksi tehtiin rataa, niin nyt oli vuorossa Nomilla estetreeniä. Rengasta, pussia, keppejä ja puomia. Kepeillä otettiin keskeltä yksi ohjuri pois (viisi jäljellä), ei edes huomannut että se puuttui. Ja malttoi myös hyvin lähteä pujotteluun vaikka oli etupalkka houkuttelemassa. Sekä renkaalla että pussilla kokeili kerran, että jos esteen kiertämällä saisi palkan nopeammin. Fiksu likka ei tehnyt tyhmyyksiä toista kertaa :) Puomilla juoksin täysiä ohi ja niin vaan pysähtyi kontaktille. Jotenkin miusta tuntuu, että jossain vaiheessa tulee ongelmaksi se kontaktilta liikkeelle lähtö :)\nLili (ja Milankin) treenaili kontakteja sekä sitä putken väärään päähän vientiä. Yllättäen Milan oli aika taitava tässä jälkimmäisessä, joskus jätkä ihan yllättää :) Ensimmäinen kohta oli suht helppo, mutta siitä kun jatkettiin pidempi kaarre ja putken päät lähellä toisia ja houkuttimena ollut vielä edempänä (putki enemmän J kuin U) kuten Mattsonin 2-lk.n radalla viime keväänä ja hyppy aivan vieressä. Tässä tehtiin Lilin kanssa hyvin monta toistoa, että meni lopulta oikein. Ei meinnut millään tajuta oikeaa putken päätä siinä välissä, hyvin herkästi hyppäsi hypyn jos kääntyi. Eikun lisää treeniä vaan!\nLähettänyt Stiina klo 19.47 Ei kommentteja:\nLumitöitä, näyttelykoulutusta, lumitöitä, trimmauskoneen huolto, koiran pesu ja föönäys + trimmaus, juoksemaan... Siinähän se viimeinen lomapäivä hurahti. Näköjään kannattaa sitä trimmauskonetta huoltaa vähän useammin kuin kerran seitsemässä vuodessa (apuva...), on muuten jälki aika paljon siistimpää tai yleensä leikkaakin jotain :) Ja säästyy uusien terien ostamiselta. Mutta jos vaihtaa hiilet koneeseen niin kannattaa laittaa kunnolla ne paikoilleen, muuten tykkää huonoa :)\nOn se Nomi vaan niin nätti! Turkki on niin kiiltävän musta ja värimerkitkin puhdistui kummasti Super White sampoopesussa :) Virallinen 1 v. kuva otetaan myöhemmin viikolla, kun pääsee ulos kuvaamaan. Näistä nyt mitään järkevää tullut, mutta laitetaan silti. Huomaa neitien huoneen uusi hempeä väritys :) Saattaa ehkä jossain kuvassa toistua oikeinkin.\nPikkuotuksella on jopa kaulaakin, toisin kuin kahdella muulla tappikaulalla :)\nJa mököttävä ilme :)\nJa lyhyt pinna :) Mutta johan sitä oli muutama tunti pöydällä seisoskeltukin.\nTänään ei olekaan treenejä, kun olis epikset, joihin ei olla osallistumassa. Viikonlopun Kotkan kisatkin jouduttiin jättämään väliin, kun tuli viime hetkellä muuta menoa. Minkäs teet...\nKoska koirat olivat ehtineet lauantaipäivän lepäillä, niin illalla suunnattiin hallille partojen & Muskan kera. Penskoille pientä radan pätkää, Milan teki samaa mielenvirkistykseksi ja Lili treenasi lähinnä putken "väärään" päähän vientiä sekä kontaktia etupalkalla niin että minä jään taakse/takaviistoon. Helppoa kuin mikä, jos vaan on etupalkka käytössä... Hirttokin toimi tällä kertaa putkella 100%:sesti :) Milan meni toisella kentällä aika hienosti Hannelen kanssa. No osaahan se vaikka mitä, jos sattuu ohjausta seuraamaan :)\nTreeneistä pieni videonpätkä. Nomin loppusuoran tykityksestä näkee sen vauhtipotentiaalin, josta muuten on käytössä vaan murto-osa. Kun on niin paljon kaikkea mielenkiintoista, hallin mattopohja täynnä ihania hajuja ja makupalanmurusia, ihmisiä, koiria, kontaktiesteitä, you name it... Vaikka olisi ohjaaja varustautunutkin juoksemaan, niin silti olisi ollut häviö kirkas. Nyt ei mahtunut kunnolla edes samaan kuvaan :)\nLähettänyt Stiina klo 10.53 2 kommenttia:\nSaapa nähdä viekö kevät voiton ja onko tämän (lyhyen) talven hiihdot jo hiihdetty. Tällä viikolla on varmasti saanut jonkin sortin raitisilmamyrkytyksen - ensin aamulla jäälle lenkille, iltapäivällä Nomin kanssa hiihtelemään ja sitten vielä uudestaan hiihtämään Milanin & Lilin kanssa. Vetopedot kun ei millään ymmärrä rentoa hiihtelyä vapaana ja Nomille vähän turhan rankkaa 10 km lenkki tuota vauhtia. Mutta mitäpä sitä lomalle tekisi kuin nauttisi ulkoilusta :)\nNäin hiihdellään Nomparellin kanssa:\nTässäkin kesti kuvaaja pystyssä :)\nYltyvä tuuli enteili kelin vaihdosta... Seuraavana päivänä tehtiinkin lumitöitä.\nOnko Lili kutistunut vai hämääkö vai kuvakulma :)\nNiin kiireinen loma ettei ehtinyt Nomiakaan siistimään. Mutta joutaahan sitä sen verran nyhjäämään sisällä myöhemminkin! Ja ensimmäiseen näyttelyyn on vielä hyvin aikaa :)\nNomin vuoro aksailla videon kera\nAgilityssä on tärkeää, että lihakset on hyvin lämmitelty suoritusta varten. Lähes 1,5 tunnin lenkki jäällä upeassa auringonpaisteessa (huh, että lämmittikin) kavereiden kera varmasti hoitaa homman!\nYksi pari harmaita:\nJotka eivät mahdu samaan paikkaan lenkkeilemään variksien ja lokkien kanssa moottorikelkoista puhumattakaan, joten flexi kutsui aika nopeasti. Kannattaa olla taskut täynnä herkkuja, että riittää kaikille!\nJa täältä suoraan hallille. Nomi veteli sikeitä radanrakentamisen ajan, joten ei ehkä ollut odotettavissa kovin räjähtävää menoa. Mutta "nolla" puristettiin loppuun silti :)\nLili puolestaan treenaili kontakteja. Jos nyt vihdoin ja viimein opettaisi sillekin oikean 2on2offin eikä vain jotain sinne päin... Ei oikein toimi kaikissa kuvioissa :)\nIllalla taas harmaiden kanssa jäälle hiihtämään. Tai no minä siis lähinnä seisoskelin suksien päällä, hyvä että edes lämmin tuli. Voi olla että ei enää kauaa tarvitse jäälle mennä, joten nyt otetaan siitä kaikki ilo irti!\nLähettänyt Stiina klo 20.04 Ei kommentteja:\nLomaa & treeniä (ja videota!)\nMitäs meinasit tehdä lomalla? Ootko lähdössä matkalle? Öö, en mitään ihmeellistä. Toisin sanoen yritän olla menemättä hallille joka päivä treenaamaan :D Mutta ei tartte mennä joka päivä, kun käy yhden päivän aikana kolme kertaa! Tervettä touhua... No kolme koiraa ja kaksi lajia sekä kisat viikonloppuna sotki normiaikatauluja.\nLilin treeneistä on jopa videotakin ja tällä kertaa editoija pääsi suht helpolla :) Huipputreenit, vaikkakin joutui vähän jo pinnistämään että jaksoi vielä päivän päätteeksi.\nEi kai näitä tartte selitellä, video puhukoon puolestaan...?\nNo, lisätään tarkemmat analyysit joskus myöhemmin. Nyt on muutakin tekemistä! Säiden puolesta lomaviikon valinta osui nappiin!\nLähettänyt Stiina klo 15.09 Ei kommentteja:\nAsennetta oli, mutta kuis tulokset...?\nReilun 3 kk:n kisatauko ohi ja rento aloitus kotikisoilla ja vain kahdella startilla. Näin ollen kisat oli ohi jo ennen puolta päivää :)\nTuomari Leena Rantamäki-Lahtinen oli tehnyt sujuvat radat, mutta kyllä sieltä ne omat haasteensa löytyi. Agiradalla meidän pommi oli taas kerran putken väärään päähän vienti pituuden jälkeen. Laskujeni mukaan taisi olla jo neljäs hylky tuollaisesta kuviosta - ei mene vedolla, puolivalssilla eikä valssilla. No jos kokeilis seuraavaksi vaikka sitä hirttoa ja oikeasti treenaisikin tuota. Ja muutenkin niitä putken vääriä päitä. Tässä epäonnistui kyllä itse puolivalssikin teknisesti. Muuten meno oli oikein mukavaa, muisti juosta ja ääntäkin lähti, mutta taisi jäädä vähemmälle juuri siinä kriittisellä hetkellä... Toisella kierroksella saattoi ehkä keinukin olla vähän turhan vauhdikas :)\nHyppärillä pääsi taas liikkumaan vauhdilla, Lilin ääntelystäkin huomasi että nyt ei himmailla :) Hienot persjätöt kepeille ja hyppyjen välissä ennen okseria. Vedätyksen varjopuoli on että rimat on herkemmin vaarassa ja nyt sitten rysähti okserilla rima. Erikoisesti eka eikä jälkimmäinen rima. Juuri keskiviikkona treenailtiin 65 cm rimoja ja okseria vedättämällä, silloin ei vahinkoa käynyt. Riman pudotuksen jälkeen meni itseltä paras terä ja putkeen ohjaus oli vähän turhan ennakoiva, joten ohihan siitä tultiin. Lopulta hylky tuli vasta toka vika esteellä, kun jäin siinä ennakoivan valssin jälkeen turhaan seisoskelemaan, jonka takia oltiin sitten jatkossa myöhässä enkä enää nähnyt mitään järkevä käydä väkisin survomaan takaakiertoon. Virheitä jo 10 alla ja oma moka kun oli myöhässä!\nKisakausi ei ehkä alkanut tulosten puolesta kovin loistavasti, mutta on sitä silti huonompaakin menoa radalla nähty. Toivottavasti tämä fiilis jatkuu!\nLähettänyt Stiina klo 14.34 2 kommenttia:


Silloin joskus, kun olin ala-asteella, liikenteellä oli kaikenlaisia kaverikirjoja. Niissä kysyttiin ties mitä tärkeää, kuten mikä on lempiruokasi tai lempivärisi. Enhän minä muista enää, mitä olen mahtanut tuolloin vastata, mutta en ainakaan mitään kovin syvällistä ja ajanpitävää. Ei minulla nimittäin ole koskaan ollut varsinaista lempiruokaa, enkä kyllä tiedä lempiväristäkään. Ei sillä, että vastauksella olisi ollut vielä tuolloinkaan kovin suurta uutisarvoa. Pienen lapsen mielessä sillä oli kuitenkin painava merkitys, kun samoihin aikoihin lehdissä pyöri urheilijoiden haastatteluita, joilta niinikään kysyttiin aina samat kysymykset. Olihan se hienoa, jos lempiruoka sattui olemaan sama kuin itsellä.\nNo, en tosiaan ole koskaan pitänyt mitään ruokaa varsinaisena lempiruokanani. Tein kuitenkin viime viikolla lasagnea ja rupesin miettimään omaa suhdettani tuohon ruokalajiin. Kotona asuessa lasagne oli yksi äidin tekemistä ruoista, jolla oli jo silloin jonkinlainen erityisasema. Sitä oli yleensä tarjolla satunnaisina viikonloppuina ja se tuntui maistuvan kaikille lapsille.\nJollain tavalla lasagne lähti mukaani samalla, kun muutin omaan asuntoon. En aluksi osannut kokata kovinkaan kummoisasti, mutta lasagne sysäsi homman käyntiin. Muistan kokanneeni lasagnea aluksi kaupan valmispakkauksesta, sitten kaupan valmiilla juustokastikkeella ja lopuksi kaiken itse valmistaen. Nykyisin kaiken itse valmistaminen onkin peruslähtökohtana.\nLasagne oli myös ensimmäisiä ruokia, mitä kokkasin luokseni saapuneille vieraille. Tein sitä aina suuren määrän, josta sitten riitti syötävää ihan reilusti. Lasagne säilyi pitkään perinteenä, useilla reissuilla.\nNyt, kun mennyttä pohtii taaksepäin, voin huomata lasagnen päätyneen jonkinlaiseen erityisasemaan myös omassa elämässäni. En keksi montaakaan ruokalajia, johon liittyisi omalla kohdallani lähellekään vastaavaa tarinaa, joten on varmaan vihdoin myönnettävä, että lempiruokani on lasagne.\nOlen kokannut lasagnea niin paljon, että resepti on elänyt vuosien varrella aika paljon ja sitä se tekee jatkuvasti. Etsin jatkuvasti Sitä Täydellistä Lasagnea. En tosin tiedä minkälaista lasagnea metsästän, kun en ole vielä syönyt itse tekemääni lasagnea parempaa. Silti parempaa on etsittävä joka kerta, kun lasagnevuoka kaivetaan esiin. Uskon kuitenkin lasagnen olevan niitä ruokia, jotka kaikki uskovat tekevän itse parhaiten. Katsotaan siis, milloin joudun muuttamaan mieltäni.\nLasagneni vaihtelee vähän kokkauspäivän mukaan. Joskus jääkaapissa on ylimääräisiä juustoja tai jotakin muuta sellaista, joka on syytä viskata lasagnen sekaan. Nyt kuitenkin mentiin suunnilleen tällaisella:\nJauhelihakastike eli Ragú\nValkokastike eli Besciamella (Bechamel)\nLasagnen valmistus alkaa jauhelihakastikkeen tekemisellä. Se on kaikista aikaavievin vaihe, koska kastike saa porista jopa tunteja. Oman kastikkeeni porisuttelen yleensä noin kolmessa vartissa. Aluksi ruskistan jauhelihaan hieman väriä pannulla ja sitten heitän ne kattilaan kuullotettujen sipuleiden ja porkkanoiden kanssa. Jauhelihan ei tarvitse olla vielä kypsää, koska se kypsyy kyllä kattilassa. Sitten lisään sekaan punaviiniä reilulla kädellä ja jatkan porisuttelua. Noin 5-10 minuutin kuluttua lisään sekaan tomaattipitoiset ainekset ja jatketaan porisuttelua. Kunhan kastike alkaa keittyä kasaan hyvin tiiviiksi massaksi, niin aloitan lisäämään vettä, tai liha-/kasvislientä. Maustaminen tapahtuu prosessin varrella.\nValkokastiketta, tai omalla kohdallani pikemminkin juustokastiketta pidetään työläänä, mutta sitähän se ei suinkaan ole. Kattilaan tarvitsee vain laittaa voita, johon sekoitetaan jauhot. Siihen sitten ryhdytään lisäämään vähitellen maitoa, jota kuumennetaan kunnes kiehuu. Lopuksi maustan oman bechamelini mustottipähkinällä, suolalla, mustapippurilla ja juustolla. Laitan milloin mitäkin juustoa. Joskus juustoa ei välttämättä edes tarvitse, jos kerroksien väliin on paljon hyvää parmesania.\nLopuksi vain kasaaminen voideltuun vuokaan. Pohjalle laitan yleensä vain jauhelihakastiketta, jonka päälle laitan ensimmäiset lasagnelevyt. Sitten päällekkäin jauhelihakastiketta ja valkokastiketta. Jokaiseen kerrokseen voi laittaa reilun ripauksen parmesania. Kasaaminen kannattaa lopettaa juustokastikkeeseen, jolloin pinnasta tulee kaunis.\nPaistaminen riippuu vähän käytetystä vuoasta, lasagnelevyistä ja ties mistä tähtien asennoista, mutta yleensä paistan lasagnea 150-175 asteessa n. tunnin. Tarvittaessa laitan päälle leivinpaperia tai foliota, ettei pinta pala.\n[Best_Wordpress_Gallery id=”2″ gal_title=”Lasagne”]\nlasagne\tJätä kommentti


Vartiointiliikkeiden tarroja jo kotienkin ikkunoissa – valvontajärjestelmät yleistyvät\nYritysten käyttämät turvajärjestelmät ovat yleistyneet myös kotitalouksissa. Myös kodin turvaaminen vartiointipalvelun avulla on kasvussa. Poliisin mielestä Suomessa paras turva rikollisuutta vastaan on tasa-arvoinen yhteiskunta.\nPolisi tutkii asuntomurtojen sarjaa Kankaanpäässä\nAsuntoja oli tarkkailtu etukäteen. Poliisin mukaan vorot ovat myös merkinneet ulko-ovia.\nAsuntomurtajat edelleen kateissa – poliisi julkaisi kuvan epäillyistä\nKahta liettualaismiestä epäillään noin 30 Pirkanmaalla ja Keski-Suomessa tehdystä asuntomurrosta. Miehet yrittävät mahdollisesti poistua maasta.\nVarkaat tarkkailivat etukäteen kohteitaan – poliisi tutkii laajaa asuntomurtojen sarjaa\nPoliisi epäilee, että murtomiehet ovat pukeutuneet työmailla käytettäviin huomioliiveihin, jotta he näyttäisivät luvallisilla asioilla liikkuneilta työntekijöiltä.\nPoliisi epäilee auton liittyvän asuntomurtoihin. Valkoisen Toyota Hiacen rekisterinumero on EGE- 357. Havainnot voi ilmoittaa hätänumeroon.\nKodinturvajoukot myös Kouvolassa – ryhmä irtisanoutuu laittomuuksista\nKansalaisten katupartiotoiminta on levinnyt eri puolille maata. Kouvolassa ryhmä ilmoittaa Facebook-sivullaan liikkuvansa ennaltaehkäisevänä toimena ja lain puitteissa. Poliisi kehottaa havainnointiin, mutta muistuttaa, että turvallisuudesta vastaa poliisi.\nMyrsky irrottanut talojen kattoja Lounais-Norjassa – "Vaarallista mennä ulos"\nHordalandin läänin poliisilla on niin paljon hälytyksiä, että se on pyytänyt siviilipuolustukselta apua.\nLiukkailla kaatuillaan, mutta kompurointeja sattuu myös sisätiloissa – yövalo ja tasapainoharjoittelu turvaavat liikkumista\nSuomalaisille sattuu vuosittain lähes 390 000 kaatumista ja liukastumista. Moni loukkaantuu ja kaatuu sisällä, omassa kodissaan. Kodin turvallisuutta voisi kuitenkin parantaa jo ihan pienillä teoilla.\nÄänekoskella useita asuntomurtoja – poliisi etsii nuorehkoa miestä\nÄänekoskella murtauduttiin keskiviikkona aamupäivällä useisiin asuntoihin. Osa murroista jäi yritykseksi. Poliisi kaipaa havaintoja nuorehkosta miehestä.\nKuopiossa asuntomurtojen sarja – poliisi pyytää ilmoituksia epäilyttävistä ovikellonsoitoista\nPetosen ja Saaristokaupungin alueilla tehtiin saman illan aikana neljä asuntomurtoa. Poliisin mukaan tekotapa viittaa ulkomaalaisiin tekijöihin.\nHeinolan Rainiossa hiippaili murtomiehiä viikonloppuna\nHeinolassa tehtailtiin lukuisia asuntomurtoja viikonloppuna. Poliisi epäilee, että murtoja tekee sama porukka.\nAsunnottomien yö - tapahtumia yli 20 paikkakunnalla\nVaikka oma asunto on perusoikeus, eikä sen puuttumista voi hyväksyä missään olosuhteissa, Suomessa oli vuoden 2014 lopussa 7107 asunnotonta.\nKeski-Suomen käräjäoikeus on vanginnut tänään 23-vuotiaan jyväskyläläisen miehen epäiltynä useisiin asuntoihin kohdistuneista rikoksista.\nHalikon katupartio aikoo seurata tarkasti turvapaikanhakijoita\nHalikon entiseen sairaalaan avattava turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus saa maanantaina ensimmäiset asukkaat. Osa Märynummen asukkaista on valmiita aloittamaan katupartioinnin poliisiin vastustuksesta huolimatta.\nRaamatun lehtiä postilaatikossa – käännytystä vai murtomiesten uusi konsti?\nHiippaileeko kotisi ympäristössä outoja tarkkailijoita, tuntuuko että taloasi pidetään silmällä? Poliisitarkastajan mukaan murtovarkaat ovat aina harrastaneet tiedustelua. Keinot ovat monet, mutta evankeliumi postilaatikossa ei ole poliisille toistaiseksi tuttu.\nÄänekkäiden varkaiden keikka meni kahdesti mönkään – asukkaat heräsivät\nMurtautujat tunkeutuivat omakotitaloihin Kouvolassa laseja rikkomalla. Kahdessa talossa murtautujille tuli kiire pois, kun asukkaat heräsivät kolinaan.


stiinapauliina: Arjen pientä hemmottelua\nSain eilen omeltua istuintyynyt parvekkeelle. Vielä täytyy saada niihin sisätyynyt. Kun vain tulee aurinkoinen ja lämmin päivä, niin laitataan parveke uuteen kuosiin.\nKävin hakemassa lohta kauppahallista, enkä voinut vastustaa kiusausta. Istahdin rauhallisella päiväkahville ja nautiskelin kunnon ja aidon herkkumunkin (vaaleenpunapäällinen, hillot ja kermat sisällä). Njam. Aamun vesijumpan jälkeen annoin itselleni luvan vähän hemmotella itseäni.\nMuutama päivä sitten kirjoittelin siitä, miten turhaa on ostaa lehtiä kun kirjastostakin saa. Ihan pakko oli ostaa uusin Kauniit kodit -lehti. Mielestäni se on yksi parhaista sisustuslehdistä. Kannattaa tsekata. Ja uusin Deko-lehti D:lle kun siinä oli parvekeviljelystä juttua...\nNyt minä ja maha köllötetään hetki sohvalla reippaan kaupunkireissun jälkeen :)\nLähettänyt stiinapauliina klo 13.20


Catch - Sivu 59 - Potku.net\nViesti Huppu » touko 11, 2015, 22.38\nKatoin tän pohjalle, niin voi olla ettei siks säväyttänyt tuo\nViesti Jasse » touko 13, 2015, 15.47\nTässä laadukasta Catch-painia vapun alla pidetystä iltamasta. Curranilla on vahva folck-style tausta ja Aminilla freestyle tausta. Kummatkin on treenannu Catchiä pari vuotta.\nViesti Jasse » touko 20, 2015, 20.56\nLisää huippu-Catchiä samaisesta tapahtumasta.\nAmerikkalaisen tivolipainijan Billy Wicksin ykkösoppilaan, John Striklandin lahjakas ykköstykki Matt Tran ottelee kanadalaista Adam LaPortea vastaan.\nViesti Mika » touko 20, 2015, 21.02\nOli ihan mielenkiintoinen ja kivuliaan näköinen matsi. Tuo selostus oli hyvä lisä.\nViesti Jasse » touko 20, 2015, 21.21\nMika kirjoitti: Oli ihan mielenkiintoinen ja kivuliaan näköinen matsi. Tuo selostus oli hyvä lisä.\nJuu, naamalukot on ikäviä + Matilta hyvä half-nelson venytys alkuun ja kaksoisranneote/kimura puolivälissä.\nViesti Jasse » kesä 6, 2015, 15.55\nJuuri ilmestyneessa FightSportissa allekkirjoittaneen kolmas ja viimeinen artikkeli Suomalaisista Catch-legendoista otsikolla "Armas Amerikassa". Ja tekniikkaosiossa haarakiristyksestä niskankiertoon.\nViesti Mika » kesä 9, 2015, 05.38\nNetissä luki, joten totta se on.\nViesti Jasse » kesä 9, 2015, 18.25\nKaverin sivulta ton näinkin ja tämmösen kirjoitin:\n"Haha! Some statement! Where and when did Carl say that? Royce's style was somewhat lazy but Shamrock's leg lock did not work that well. Renzo's style was lot more agressive and he kicked the shit out of Oleg when the Russian went for his leg. Saku whoped ass of all the Gracie clan but Goes did very well against him fighting off his back. Now days all the serius BJJ competitors have some type of game for leglock, but still one could say thats the weak spot."\nViesti Jasse » kesä 14, 2015, 14.22\nItsensä Frank Gotchin tekniikkamanuaali sähköisenä:\nViesti Jasse » heinä 21, 2015, 01.11\nBarnettin tuomaroima Catch-paininäytösottelu. Kaikki lopetukset sallittu ja selätys vasta "kolmeen-laskusta". Ihan vauhdikasta.\nViesti Mika » elo 7, 2015, 06.36\nJotenkin tästä tuli kätsi mieleeni.\nOlenko ihan hakuteillä?\nViesti Jasse » elo 7, 2015, 12.30\nIhan oikea mielikuva\nTwister on varmasti tunnetuin niistä "Catch-lopetuksista" jotka on joko keksitty uudestaan tai kulkeutuneet painista (amatööri tai ammatti) moderniin lukkopainiin (räteillä tai ilman) ja vapaaotteluun. Twisterin "keksi" lukkopainiin erikoistuneen koulun/tyylin 10th Palnet JJ kehittäjä Eddie Bravo, joka oli oppinut liikkeen painiessaan lukiossa folck-stylea. Folikissa, jota aikoinaan kutsuttiin amatööri-catchksi, tätä kivuliasta selätysliikeettä kutsutaan guillotineksi, mutta Eddien opettaja JJ Machado kutsui liikettä "omituiseksi väännöksi" - tästä nimi Twister.\nTässä kuva sekä Twisteristä että sen kaverista Banana-splitistä suomalaisesta "Painiskeluoppaasta" vuodelta 1924.\nTässä vielä Twisteri vähän erikoisemmalla jalkasidonnalla:\nViesti Jasse » elo 13, 2015, 15.07\nLähden huomenna Jyväskylään häröilemään ja vedän lauantaina klo 13.30 Fight Clubilla kahden tunnin Catch-seminaarin.\nSunnuntaina matka jatkuu Tampereelle jossa vedän saman setin WFC-salilla klo 18.00. Tervetuloa!\nTässä hieno kuva 20-luvulta jossa Amerikassa menestynyt ammattipainija Ole Kolehmainen väänttää parilleen Catchille tyypillistä varvasotetta/pohjelukkoa.\nViesti JanneM » elo 13, 2015, 20.44\nTässä vielä Jyväskylän seminaarin facebooktapahtuma\nSalin osoite on Erämiehenkatu 14, Jyväskylä\nViesti Andy » elo 13, 2015, 20.50\nAi Under Armourin painitrikoitako sai jo 1920-luvulla?


Kiina Customized Logo Kierrätettävä paperi-elektroniikka Pakkauslaatikon valmistajat ja toimittajat - Tukku tehdasta - Caicheng Printing\nEtusivu > Tuotteet > Paperille ruutuun > Paperin pakkauksesta, elektroniikka\nRäätälöidyt logot Kierrätettävä paperi-elektroniikka Pakkauslaatikko Edut (1) Perustetaan vuonna 1996, 20 vuoden kokemus. (2) 100% valmistus. (3) Yksipuolinen pakkausratkaisujen toimittaja suunnittelusta, tuotannosta ja merenkulusta. (4) OEM tai ODM on saatavana. (5) Vapaa näyte näytekoneella. (6) ...\nLisää kuvia paperilaatikosta :\ntuotteen nimi Kierrätettävä paperi-elektroniikan pakkauslaatikko\nTervetuloa ostamaan paras laatu, ympäristöystävällinen ja kaunis katsekotelo Caicheng Printing, joka on yksi Kiinan suurimmista valmistajista ja toimittajista. Meillä on tuottava tehdas, jolla on paljon kokeneita työntekijöitä. Voit olla varma tukkumyymälän laatutuotteille kanssamme.\nHot Tags: Räätälöity logo kierrätettävä paperi elektroniikka pakkauslaatikko, Kiina, valmistajat, toimittajat, tehdas, tukku, ostaa, parhaat, tuotteet