Suomentanut Anu Nyyssönen - PDF\nDownload "Suomentanut Anu Nyyssönen"\n2 Suomentanut Anu Nyyssönen\n3 1 Edie Kiglatuk sulatti retkikeittimellä jäävuoresta lohkaistua kimpaletta teevedeksi ja pohti syitä sille, miksi metsästysretki oli ollut niin käsittämättömän menestyksetön. Ensinnäkin kaksi miestä, joiden oppaana hän toimi, olivat kerta kaikkiaan surkeita ampujia. Toisekseen Felix Wagner ja tämän aisapari Andy Taylor eivät tuntuneet juurikaan välittävän, saivatko saalista vai eivät. Kuluneina parina päivänä miehet olivat viettäneet puolet ajastaan ihmetellen karttoja ja raapustellen muistikirjoihinsa. Ehkä he loppujen lopuksi vain kaipasivat arktista romantiikkaa, aitoa elämää eskimoiden kanssa villin luonnon keskellä, niin kuin retken esitteet lupasivat. Oli miten oli, Edie mietti, elämä ei jatkuisi kovinkaan kauaa, jos he eivät saisi pyydettyä jotain syötäväksi kelpaavaa. Hän kaatoi osan kiehuvasta jäävuorivedestä termospulloon, jossa oli valkoisten labradorinteeksi kutsumaa qungikia, suopursua, ja jätti loput vedestä sivuun itseään varten. Löytääkseen tundralta Qungikia piti matkustaa yli kolmetuhatta kilometriä etelään Umingmak Nunalta, Ellesmerensaarelta, jossa he nyt olivat. Jostain syystä etelänihmiset pitivät kuitenkin labradorinteetä aidompana, joten hän tarjosi aina sitä metsästysretkelle saapuneille asiakkailleen. Itse hän joi mieluummin jäävuoriveteen haudutettua Soma-merkin English Breakfastia, sokerilla makeutettuna ja hylkeenrasvapalasella terästettynä. Kerran eräs asiakas kertoi hänelle, että etelän vesi on kiertänyt joka paikassa dinosaurusten sisuskaluista lähtien ennen päätymistään vesihanaan, kun taas jäävuorten vesi on odottanut jäätyneenä ja eläinten tai ihmisten kos- 35\n4 M. J. McGrath kematta kutakuinkin aikojen alusta asti. Se oli vain yksi syistä, niin Edie arveli, joiden takia etelänihmiset olivat valmiita maksamaan kymmeniätuhansia dollareita tullakseen näin kauas pohjoiseen. Wagnerin ja Taylorin tapauksessa syy ei ainakaan ollut metsästys. Pian nuo kaksi saisivat kokea enemmän aitoa Arktista kuin olivat pyytäneetkään. Ei sillä, että miehet olisivat vielä tienneet sitä. Sillä välin kun Edie oli valmistanut teetä, tuuli oli kääntynyt. Nyt puhalsi puuskaisesti idästä, Grönlannin jäätiköltä, ja se ennusti lumimyrskyn tuloa. Ei välittömästi mutta pian. Vielä oli reilusti aikaa täyttää termospullot teellä ja palata takaisin pienten kivien peittämälle rannalle, jonne Edie oli jättänyt miehet pystyttämään leiriä. Hän heitti toisen jäävuoresta lohkaistun kimpaleen keittoastiaan, ja sillä välin kun vesi kuumeni, hän kaivoi repustaan palan igunaqia ja leikkasi siitä muutaman siivun. Igunaqin, mädätetyn mursunlihan, pureskelu vei oman aikansa mikä oli osa sen viehätystä ja kun Edie jauhoi lihaa hampaittensa välissä, hän antoi ajatusten palata rahaan ja sitä myötä poikapuoleensa Joe Inukpukiin. Joe oli suurin syy siihen, että hän oli siellä, missä oli, kahden metsästystaidottoman miehen kanssa. Opastamisesta maksettiin paremmin kuin opettamisesta, joka vei loput hänen ajastaan, ja Joe tarvitsi rahaa, jos aikoi saavuttaa sairaanhoitajan pätevyyden. Poika ei voinut odottaa apua Sammylta, isältään ja Edien ex-mieheltä, tai äidiltään Minnieltä. Edie ei säikkynyt helposti entisen jääkarhunmetsästäjän säikyttämiseen tarvittiin suhteellisen paljon mutta häntä pelotti se, kuinka paljon hän halusi Joen kouluttautuvan sairaanhoitajaksi. Arktis oli täynnä qalunaat-ammattilaisia, valkeita lääkäreitä, valkeita sairaanhoitajia, lakimiehiä ja insinöörejä, eikä useimmissa heistä ollut mitään vikaa, mutta oli korkea aika, että pohjoinen tuottaisi itse koulutetut ammattilaisensa. Joe oli todellakin tarpeeksi fiksu ja vaikutti omistautuneelta. Jos Edie olisi säästäväinen ja hänellä olisi tuuria asiakkaiden kanssa, hän arveli voivansa säästää tarpeeksi alkavan kesän aikana, jotta Joe selviäisi ensimmäi- 46\n5 Jään muisti sestä opiskeluvuodestaan. Metsästysretkien opastaminen oli pikkujuttu, kuin olisi lähtenyt huviretkelle taaperoiden kanssa. Hän tunsi joka ikisen jäätikön, vuonon ja harjanteen viidensadan mailin säteellä. Eikä kukaan osannut metsästää paremmin kuin Edie. Jääkimpale oli jo sulanut, ja hän oli pyörittämässä ensimmäisen termospullon korkkia auki, kun terävä piiskamainen ääni halkaisi hämärän ja säpsäytti hänet niin, että termospullo putosi kädestä. Kuuma neste höyrystyi välittömästi jääkidepilveksi, joka jäi värisemään aavistuksenomaisesti ilmaan. Edien metsästäjäminä tunnisti äänen, se oli täsmälleen sellainen pamaus, joka syntyy, kun 7 millimetrin luoti laukaistaan metsästyskiväärin piipusta, hyvinkin samantyyppisen kuin ne Remington 700:t, joita hänen asiakkaansa kantoivat. Edie siristi silmiään ja katsoi merijään yli toivoen saavansa vihjeen siitä, mitä oli tapahtunut, mutta jäävuori peitti rannan näkyvistä. Korkealla rannan itäpuolella tundra vastasi hänen katseeseensa tyhjin silmin, valtavana ja järkähtämättömänä. Tuuli piiskasi ilmaan jääsumua. Edie tunsi ärtymyksen nousevan. Mitä helvettiä qalunaatit luulivat tekevänsä, heidänhän oli tarkoitus pystyttää leiriä? Metsästävänsä? Se vaikutti epäuskottavalta ottaen huomioon miesten vähäisen kiinnostuksen ampumiseen. Ehkä karhu oli tullut liian lähelle, ja miehet olivat ampuneet varoituslaukauksen. Mutta jos kyse oli siitä, oli outoa, ettei hänen karhukoiransa Bonehead ollut saanut hajua ja alkanut haukkua. Boneheadin kaltainen herkkä koira saattoi haistaa karhun jo parin kilometrin päästä. Ei voinut muuta kuin ottaa selvää asiasta. Miehet olivat virallisesti hänen vastuullaan siihen saakka, kun he palaisivat Autisaqiin, ja näinä päivinä Edie otti vastuutehtävät vakavasti. Hän nosti termospullon hieman ärtyneenä siitä, että oli pudottanut sen ja läikyttänyt veden, tarkisti aseensa ja lähti sitten tavallisella vakaalla vauhdillaan tarpomaan kinosten poikki kohti moottorikelkkaa. Hänen lähestyessään kelkan rekeen sidottu 57\n6 M. J. McGrath Bonehead kohotti päätään ja heilutti häntäänsä. Jos koira olisi havainnut karvankaan karhusta, se olisi jo pyörinyt hullun lailla. Edie taputti koiraa ja sitoi keittovälineensä kiinni. Juuri kun hän oli pakkaamassa termospulloja suojapeitteen alle, kaikui meren jään yllä kimeä, salpautunut huuto. Edie tunsi niskansa jäykistyvän, ja hänen sydämensä alkoi jyskyttää. Siihen hetkeen saakka hänen mielessään ei ollut välähtänyt, että joku voisi olla loukkaantunut. Ääni alkoi huutaa apua. Huutaja, kumpi tahansa niistä kirotuista typeryksistä se olikin, oli unohtanut, että hän oli neuvonut heitä pysymään hiljaa maastossa ollessaan. Täällä huuto saattoi hajottaa jääseinän tai saada aikaan puuterilumen vyöryn. Se voisi kiinnittää ohi kulkevan karhun huomion. Edie mietti, vastaisiko huutoon, jotta saisi idiootin lopettamaan huhuilunsa, mutta hän oli tuulen alapuolella eikä ääni kantaisi kuitenkaan leiriin saakka. Hän komensi Boneheadia pysymään hiljaa, ja itselleen hän sanoi: Ikuliaq! Pysy rauhallisena! Jommallekummalle miehistä oli täytynyt tapahtua jotain. Se ei ollut harvinaista. Niinä kahtenatoista vuotena, joina Edie oli opastanut etelästä tulleita metsästäjiä, hän oli nähnyt niitä enemmän kuin nieriöitä kutulammessa: täyteen pumpattuja egoja ensi kertaa Arktiksella reppu pullollaan itsevarmuutta ja viimeistä huutoa olevia varusteita, luullen, ettei siellä olisi kummempaa kuin edellis kiitospäivän sorsastusreissulla Iowassa tai uudenvuoden peurajahdissa Wyomingissa. Sitten he joutuivat merijäälle, eikä kaikki ollutkaan enää niin helppoa. Jos karhut eivät miehiä säikäyttäneet, jäätävä kylmyys, hyiset tuulet, armoton aurinko ja ulvovat jäät tavallisesti hoitivat homman. Miehet välttelisivät pelkoa juomalla viinaa ja paukuttelemalla henkseleitään, ja juuri silloin onnettomuudet tapahtuivat. Edie käynnisti kelkan ja suuntasi jäävuoren ympäri ja läpi tuniqin, paksun ahtojäävallin. Tuuli oli jo voimakas, ja se puhalsi jääkiteitä silmiä ympäröivälle iholle. Kun Edie veti lumilasit silmilleen, kiteet löysivät tiensä suunympäryksen herkälle iholle. Jos 68\n7 Jään muisti kukaan ei olisi loukkaantunut vakavasti, he voisivat antaa myrskyn raivota ja odottaa rauhassa apua, joka saapuisi, kun sää viimein tyyntyisi. Hän rakentaisi lumimajan, jossa he pysyisivät lämpimänä, ja hänellä oli ensiapupakkaus ja tarpeeksi taitoa käyttää sitä. Hän pohti hetken, mitä kylän vanhimmat sanoisivat tapahtumista. Sammya lukuun ottamatta kukaan heistä ei erityisemmin hyväksynyt naisoppaita miesten retkillä. He etsivät jatkuvasti tekosyytä erottaa hänet. Tähän mennessä syytä ei ollut löytynyt. Vanhimmat tiesivät, että Edie oli paras hemmetin opas koko Kanadan Arktisella alueella. Hän ei ollut vielä kertaakaan menettänyt asiakasta. Kelkka poukkoili puikkojäisen alueen halki ja toi hänet takaisin siihen hetkeen. Kuten isoisä Eliahilla oli ollut tapana sanoa: turha pohtiminen oli valkoisten tauti. Mutta Edie olikin puoliksi valkoinen, joten ehkä hän ei voinut asialle mitään. Joka tapauksessa siitä ei ollut nyt mitään hyötyä. Ainoa tapa selvitä turvallisesti tilanteesta kuin tilanteesta oli keskittyä kulloiseenkin hetkeen. Arktiksella oli tilaa vain nykyisyydelle. Jäävallin toisella puolella hämärästä ilmaantui ihmishahmo, se laiheliini, Wagnerin avustaja. Edie paini hetken muistaakseen miehen nimen. Hänen mielessään tästä oli tullut Stan Laurel, ilman alkuperäisen charmia. Andy, sehän se oli, Andy Taylor. Mies heilutti kiihkeästi käsiään. Kun Edie saapui pienten kivien peittämälle rannalle, mies juoksi takaisin selällään lojuvan pomonsa luokse. Edie pysäytti kelkkansa rantaviivan tuntumaan kertyneen jäädyynin viereen ja kulki lumen peittämän rannan poikki. Taylor viittoili, yritti saada häntä kulkemaan nopeammin, ääliö. Edie jatkoi omaa vauhtiaan. Juokseminen oli yhtä kuin hikoilu, joka oli yhtä kuin hypotermia. Päästyään lähemmäs Edie näki, että tilanne oli vakavampi kuin hän oli antanut itsensä kuvitella, ja yhtäkkiä hän saattoi ymmärtää, miksi Taylor oli niin paniikissa. Haavoittunut mies makasi liikkumatta. Tämän oikean käsivarren alle oli kertynyt verilammikko, 79\n8 M. J. McGrath se oli sulattanut ympäröivää lunta ja jäätynyt violetiksi sorbetiksi. Paikalta nousi höyhenenohutta höyryä. Mitä on tapahtunut? Olin tuolla toisella puolella, Taylor mutisi. Kuulin pamauksen, juoksin. Mies osoitti jälkiä, joita tuuli jo piiskasi umpeen. Katso, katso, näetkö? Mieti, nainen. Seurasta huolimatta tai ehkä nimenomaan juuri sen vuoksi Edie tunsi itsensä toivottoman yksinäiseksi. Ensimmäinen asia, joka tuli tehdä, oli soittaa Robert Patmalle tai Joelle satelliittipuhelimella. Joe-kulta oli työskennellyt vapaaehtoisena Patman klinikalla nyt vuoden päivät ja tuntui keränneen lähes yhtä paljon ammattitaitoa kuin sairaanhoitajalla itsellään oli. Edie vilkaisi haavoittunutta miestä. Ei, tarkemmin ajateltuna aivan ensimmäinen asia oli tyrehdyttää verenvuoto. Edie palasi moottorikelkalle, kaivoi esiin ensiapupakkauksen ja kiirehti takaisin ylös rantaa haavoittuneen miehen luokse. Taylor oli polvillaan Felix Wagnerin vieressä, miehen kasvot olivat vääristyneet kauhusta ja kädet haparoivat Wagnerin vartalolla, yrittivät löysätä takkia haavoittuneen ympäriltä. Edie pudottautui polvilleen miehen viereen ja viittoi tätä väistymään tieltään. Vannon, että laukaus tuli tyhjästä. Taylorin ruikuttava ääni soi kimeänä. Jokin välähti miehen kasvoilla, hetkellinen epätoivo, ja kuin tajuten omien sanojensa järjettömyyden Taylor sanoi ne uudestaan. Se tuli tyhjästä. Edie ei ollut koskaan nähnyt niin pahasti haavoittunutta miestä: vaahto kupli Wagnerin suupielissä, mies huohotti ja tämän silmät tuijottivat sokeina kuopistaan. Kasvot olivat kalkkikiven väriset. Ilmassa leijui vahva urean lemu, mutta Edie ei tuntenut miesten ominaishajua tarpeeksi hyvin, jotta olisi voinut sanoa, kumpi heistä oli laskenut alleen. Hän veti Wagnerin takin sivuun ja tutki haavaa lämpökerraston läpi. Näytti siltä, että luoti oli lävistänyt rintalastan juuri sydämen yläpuolelta. Veri tihkui paidan läpi mutta se ei 810\n9 Jään muisti pulpunnut, mistä Edie päätteli, ettei luoti ollut osunut valtimoon. Suurin vaara Wagnerin hengelle olisi se, että keuhkot painuisivat kasaan. Hän kääntyi hetkiseksi Taylorin puoleen. Et siis nähnyt mitään, ketään? Minä en vittu vieköön ampunut häntä, jos sitä tarkoitat. Taylorin ääni vapisi, ja mies nosti molemmat kätensä ylös kuin antautumisen merkiksi. Minähän sanoin, että olin tuolla, kusella. Edie kohtasi Taylorin katseen ja muisti, ettei ollut pitänyt tyypistä tämän astuessa ulos koneesta kaksi päivää sitten. Mikään, mitä mies oli tehnyt viimeisten hetkien aikana, ei ollut saanut häntä muuttamaan mieltään. Voi jeesus sentään, tällä ei ole mitään tekemistä minun kanssani. Väärä vastaus, Edie sanoi ja käänsi huomionsa haavoittuneeseen mieheen. Tällä on aika paljonkin tekemistä meidän molempien kanssa. Wagnerin pulssi oli tiheä, ja mies hikoili voimakkaasti. Edie oli nähnyt eläimiä samanlaisessa tilassa. Sokissa. Vaikka keuhkot eivät pettäisi, olisi vaikea saada sokki helpottamaan. Ensisijainen tehtävä oli nyt saada verenvuoto tyrehtymään ja pitää mies lämpimänä. Ottaen huomioon haavan sijainnin, oli äärimmäisen epätodennäköistä, että mies olisi ampunut itseään vahingossa, mutta Edien vaistot kertoivat, ettei Taylorkaan valehdellut. Hän vilkaisi laihaa miestä: hansikkaissa ei ollut jälkiä ampumisesta. Jollei Edie ollut aivan väärässä, laiheliini ei ollut ampuja. Edie kumartui lähemmäs haavaa, nyppi lihasta pari luunpalasta ja viittasi Tayloria tulemaan lähemmäs. Wagner huohotti nopeasti muutaman kerran ja rauhoittui. Paina haavaa äläkä hellitä painetta missään vaiheessa. Soitan apua. Hetkisen Taylor näytti siltä, että oli pyörtyä. Paina? Millä? 911\n10 M. J. McGrath Kämmenellä, mitä väliä? Paina vaikka munalla, jos et muuta keksi. Edie otti huivin kaulastaan, jotta Taylor saattoi painaa sen haavaa vasten. Mies otti huivin vasempaan käteensä ja teki, kuten käskettiin. Mitä jos ampuja tulee takaisin? Edie katsoi miestä pitkään ja ankarasti. Sinähän olet metsästäjä, etkö olekin? Satelliittipuhelin odotti eristetyssä pussissaan laukun pohjalla, jonne Edie sen oli pakannut. Autisaqin vanhimpienneuvoston sääntöjen mukaan kaikkien paikallisten oppaiden tuli kantaa puhelinta mukana opastaessaan ulkomaalaisia ryhmiä. Muuten Edie ei satelliittipuhelimista piitannut. Kylmyys teki akuista epäluotettavia, ja yhteys oli usein huono. Joka tapauksessa hänellä ei ollut koskaan aikaisemmin ollut tarvetta käyttää koko puhelinta. Linjalta vastasi Sammyn ääni. Edie veti syvään henkeä. Kaikista päivistä juuri tänään juuri Sammyn pitikin olla vuorossa viestikeskuksessa. Hän vilkaisi kelloa. Taas yksi etelän tapa, Sammy sanoisi. Kello oli 14:00. Meille tapahtui metsästysonnettomuus. Parempi pitää asiat yksinkertaisina. Sattui aika pahasti. Rintahaava. Jos hyvin menee, haava tyrehtyy, mutta tyyppi näyttää siltä, että saattaa mennä sokkiin. Tarvitsemme Robert Patman ja lentokoneen. Missä olette? Craigilla. Uimmatisatsaqissa. Patma tietää paikan. Joe toi hänet tänne kerran kalaan. Sammy veti ilmaa hampaiden välistä. Edie saattoi kuulla miehen hengityksestä, että tämä pudisti päätään. Odota hetki, tarkistan lentoaikataulut ja sääennusteen. Odottaessaan Edie kaiveli pakkauksiaan, veti esiin palan polyuretaania, otti veitsen ja leikkasi irti silmämääräisen neliön. Puhelin rätisi, ja hetken aikaa Edie saattoi kuulla vaimeasti pätkiä toisesta puhelinkeskustelusta, kaksi ääntä kielellä, jota hän ei 12 10\n11 Jään muisti ymmärtänyt, sitten Sammyn ääni helisi jälleen kannettavassa puhelimessa. Edie, on tulossa lumimyrsky. Niinpä. Voi pyhä mursu, että mies osasi olla rasittava. Näyttää tavalliselta kevätmyräkältä. Emme voi lähettää konetta ennen kuin myrsky on ohitse. Entä ambulanssikone Iqaluitista? Tarkistin jo. Sää estää lentämisen. Edie kävi vaihtoehtoja läpi mielessään. Jos saamme tänne jonkun lääkintätaitoisen, voimme selvitä. Robert Patma voisi tulla moottorikelkalla. Hiljaisuus radioaalloilla, sitten toinen ääni: Kigga. Se oli Joe. Edie tunsi vartalonsa nytkähtävän. Kiggavituinnaaq, Haukka, Joen hänelle antama lempinimi. Poika sanoi aina, että hän eli omassa maailmassaan, ilmassa jossakin. Tarkkaan ottaen Edie ei ollut enää Joen äitipuoli, ei ainakaan virallisesti. Kigga kuitenkin, edelleen. Robert Patma lähti eilen etelään. Hänen äitinsä kuoli autoonnettomuudessa, isä on sairaalassa. He sanoivat, että lähettävät sijaisen, mutta ketään ei ole kuulunut. Edie huokaisi tyytymättömästi. He eli liittovaltion viranomaiset, jotka olivat vastuussa kaikesta eivätkä mistään, esimerkiksi: Henget olivat vihaisia siskolleni, joten ne varmistivat, etteivät viranomaiset hoidattaneet hänen tuberkuloosiaan ajoissa. Jos tieto leviää, Autisaq saa unohtaa koko opastusbisneksen. Edie oli vihainen, ei Robertille vaan systeemille, joka teki heistä niin avuttomia. Niin, Joe sanoi. Joea tuntui ärsyttävän, että Edie keskittyi systeemin vikoihin tällaisellakin hetkellä. Mutta tyyppi siis hengittää? Juuri ja juuri. Jos saamme hänen tilansa vakiintumaan ja verenvuodon lakkaamaan 11 13\n12 M. J. McGrath Onko sinulla muovia? Leikkasin jo palan. Jotain virtasi heidän välillään. Rakkautta, ihailua, ehkä sekoitus molempia. Pakkaan klinikan moottorikelkan ja tulen sinne itse, Joe sanoi. He lähettävät koneen, jos myrsky menee ohitse sillä välin. Jatka sitä mitä teet, äläkä anna hänelle mitään suun kautta. Joen ääni pehmeni. Kigga, mikään, mitä teet, ei voi huonontaa tilannetta. Joe Edie oli aikonut käskeä poikapuoltaan olemaan varovainen, kun hän tajusi, että Joe oli jo sulkenut puhelimen. Edie palasi kahden miehen luokse, veti Taylorin reestä kevyen retkiteltan ja oli muutamassa hetkessä pystyttänyt sen haavoittuneen miehen päälle. Oli alkanut sataa lunta. Parissa tunnissa myrsky olisi heidän päällään. Edie työnsi Taylorin kauemmas, nojautui Wagnerin kasvojen ylle, kokeili kaulasta pulssia ja ruumiinlämpöä, otti muovista leikkaamansa palan taskustaan, avasi miehen lämpökerraston veitsellä ja painoi muovin tiiviisti haavan päälle. Pieni ajatus välähti hänen mielessään. Vain kolme päivää sitten tämä pyylevä pikkumies oli valmistautunut suureen seikkailuun, sellaiseen, josta ylpeillä klubin baarissa kotona Wichitassa. Felix Wagnerin mahdollisuudet nähdä klubinsa vielä kerran olivat juuri parantuneet huomattavasti. Edie kääntyi Taylorin puoleen. Tee kaikkesi, ettei haavaan pääse ilmaa, tai keuhkot voivat painua kasaan. Minä rakennan meille suojan lumesta. Jos myrsky yltyy voimakkaaksi, tämä teltta ei kestä. Jos hänen tilansa muuttuu, kutsu minua, ok? Etkö aio mennä etsimään sitä, joka teki tämän? Taylor sanoi. Edie nieli ärtymyksensä. Jos hän jotain ei sietänyt, niin ruikuttajia. Kuule, haluatko, että leikin etsivää vai että ystäväsi pysyy hengissä? Taylor huokasi. Edie katsoi, kuinka mies katosi telttaan, ja ajoi sitten moottorikelkallaan rannan takaosassa kohoaville vanhoille 14 12\n13 Jään muisti kinoksille ja jatkoi ylös kivikkoista rinnettä sen korkeimmalle kohdalle etsien katseellaan jalanjälkiä ja hylsyjä. Hän ei aikonut antaa Taylorille sitä tyydytystä, että tämä tietäisi hänen tekevän niin. Silti hän halusi olla varma, ettei ampuja ollut enää lähistöllä. Ylempänä tuuli hakkasi jo rajusti lunta. Jos jälkiä olisikin ollut, ne olivat jo kadonneet. Hän käänsi moottorikelkan takaisin ja oli ajamassa paljaan kallionkielekkeen ohitse, kun hän näki maassa jotain. Hän painoi jarrua, hyppäsi kelkasta ja palasi tarkistamaan näkemäänsä. Siinä se oli, yhden ainokaisen jalanjäljen jäänteet, suojassa pahimmalta tuulelta pienen kivenlohkareen takana. Edie tutki painaumaa tarkemmin ja muisteli Taylorin kengänjälkiä. Tämä oli erilainen. Miehen jälki ja suhteellisen tuore. Ehkä se oli Wagnerin. Jos ei, niin se kuului todennäköisesti tappajalle. Hetken aikaa hän seisoi ja katseli tarkasti jalanjälkeä painaen muistiin siksak-kuviot, joiden keskellä näytti olevan jokin jääkarhun hahmon tapainen, samalla kun tuuli puhalsi lunta sen päälle hiutale hiutaleelta. Noustuaan jaloilleen hän saattoi juuri ja juuri nähdä nopeasti täyttyvät painaumat siinä, missä jalanjälkien ura oli aikaisemmin kulkenut. Se suuntasi pois, tundralle. Jos jäljet kuuluivat ampujalle, tämä oli häipynyt jo kauan sitten. Edie palasi rannalle ja keskitti huomionsa oikeanlaisen rakennuslumen löytämiseen. Liian kovaa eikä paloja saisi koskaan tilkittyä yhteen, liian pehmeää ja koko rakennelma olisi vaarassa romahtaa. Hänen joskus koulussa lukemassaan oppikirjassa oli kerrottu täydellisen rakennuslumen olevan tiheydeltään 0,3 0,35gm/ cm 3 :n ja lujuudeltaan gm/cm 3 :n välissä. Numerot olivat painuneet hänen mieleensä, niin abstrakteilta ja absurdeilta ne olivat tuntuneet. Maastossa piti tehdä itse omat arvionsa. Onni oli myötä, ja hän löysi tarkalleen oikeanlaista kolmikerroksista lunta kinoksesta rannan pohjoisreunalta. Hän sahasi mursunluisella lumiveitsellään lumesta suorakulmaisia tiiliharkon kokoisia paloja, kasasi ne rekeen ja siirsi pari kerrallaan pois kal\n14 M. J. McGrath lion suojista paikalle, jossa teltta seisoi. Työ vei aikaa, sillä Edie liikkui hitaasti välttääkseen hikoilua. Kun lumitiilet olivat valmiita, hän sukelsi takaisin telttaan tarkistamaan Wagnerin vointia. Haavoittunut mies oli nyt hiljaa, hengitys pinnallista. Edie tarkisti miehen kengät. Ei jääkarhua. Vieläkö hän vuotaa verta? Taylor pudisti päätään. Siinä tapauksessa tule auttamaan. Hän näytti Taylorille, kuinka asettaa tiilet paikoilleen ja kuinka tilkitä ne lumella, ja kun mies työskenteli, Edie kaivoi esiin jään pinnan ja tasoitti pohjan. Viimein he rakensivat kapean sisäänkäyntitunnelin, joka kaareutui alaspäin, jotta lämmin ilma ei karkaisi. Maja oli karkeatekoinen mutta sai luvan kelvata. Yhdessä he raahasivat Wagnerin sisään ja laskivat miehen pienen karibunnahkakasan päälle. Edie tyhjensi miehen taskuista valkean mustekynän, taskuveitsen ja muutaman kolikon ja viskasi ne laukkuunsa, sitten meni takaisin ulos hakemaan tavaransa ja vapauttamaan kiinni sidotun Boneheadin. Tuuli puri jo hyytävästi, lämpötila ehkä -45 ja ilma sakeanaan jääkiteitä. Edie rakensi pienen lisäosan lumimajan viereen, komensi Boneheadin sen sisään ja muurasi sen lumitiilillä umpeen. Lumi pitäisi koiran lämpimänä. Sitten hän meni sisään, kaatoi termospullosta kuumaa teetä, ojensi mukin Andy Taylorille ja kohotti omansa: Taas uudelle sotkulle! Andy nosti katseensa teestään ja mulkaisi häntä. Ymmärryskyvyn puutetta, ehkä. Todennäköisemmin halveksuntaa. Ohukaisesta ja Paksukaisesta. Kyllä minä tiedän, mistä se on. Andy Taylor pudisti päätään, naksautti kieltään kuin närkästynyt hanhi, jonka pesärauhaa on häiritty. Jestas, etkö yhtään tajua, kuinka sopimatonta tuo on? Edie rypisti nenäänsä ja tuijotti käsiään. Ei voinut muutakaan, muuten hän olisi lyönyt miestä. Jos kyseessä olisi inuk, mikään ei 16 14\n15 Jään muisti olisi pidätellyt häntä. Tällaisissa tilanteissa piti kertoa tarinoita, juoda kuumaa teetä ja vitsailla. Mitä vain, mikä pitäisi järjissään. Viisitoista minuuttia kului hiljaisuuden vallitessa. Lumimyrsky oli vielä hyvän matkan päässä. Odotuksesta tulisi pitkä. Meidän pitäisi syödä, Edie sanoi jonkin ajan kuluttua. Edellisestä ateriasta oli kulunut jo monta tuntia, ja hän ja Andy olivat käyttäneet paljon energiaa lumimajan rakentamiseen. Nälkäiset ihmiset tekivät huonoja päätöksiä. Hän kaatoi mukeihin lisää kuumaa teetä, kaivoi sitten laukustaan kiristysnauhallisen pussin ja leikkasi sen sisällöstä taskuveitsellään siivun, jonka ojensi Andy Taylorille. Taylor otti tarjotun vastaan ja silmäili sitä epäluuloisesti. Edie leikkasi toisen siivun itselleen ja alkoi pureskella. Hän näytti Taylorille peukkua. Hyvää. Taylor puraisi palan. Hitaasti miehen leuat alkoivat jauhaa. Pian Taylorin ilme vääristyi kuvotuksesta. Mies sylkäisi lihan kämmenelleen. Mitä vittua? Igunaq. Mädätettyä mursunlihaa. Tekee hyvää. Pitää lämpimänä. Tuuli ulvoi. Edie pureskeli. Taylor istui hiljaa paikallaan. Rakeet hakkasivat lumimajan seiniä niin kuin etäinen ukkonen. Taylor alkoi osoittaa tuskastumisen merkkejä. Se mies, kenen piti tulla tänne, mies tokaisi. Tietääkö hän, mitä on tekemässä? Taylorin piti huutaa saadakseen äänensä kuulumaan ulkona mellastavan myrskyn ylitse. Mistä tiedämme, että hän ylipäätään pääsee tänne? Kysymys vaikutti perin oudolta. Etelänihmisen kysymykseltä. Miksi Joe lähtisi matkaan, jos ei uskoisi pääsevänsä perille? Ei siellä niin paha keli ole, Edie sanoi. Taylor loi häneen ärsyyntyneen katseen. Kyllä se vaan pahalta kuulostaa. Ja jos se ei ole paha, niin miksi helvetissä ne ei lähettäneet konetta? Tuulee idästä\n16 M. J. McGrath Taylor pyyhki kasvojaan hansikkaalla. Miehen ääni oli vihamielinen, tai ehkä vain turhautunut, Edie mietti. Toisaalta hän saattoi olla väärässäkin. Etelänihmisiä oli vaikea tulkita. Hän selitti, että tuulet puhalsivat vuoristosolien lävitse ja kasvoivat voimakkaammiksi, paikallisiksi ja katabaattisiksi, melkein kuin minitornadoiksi. Lentokoneen olisi pakko lentää suoraan noiden tuulien lävitse, mikä voisi osoittautua äärimmäisen vaaralliseksi, mutta maan pinnalla tilanne oli vähän helpompi. Matka olisi haastava liian haastava, jotta he olisivat voineet taittaa sen Felix Wagner reessä maaten, mutta Joe oli hyvin kokenut liikkumaan vaikeissa olosuhteissa, ja hän toisi mukanaan kunnolliset ensiapuvälineet ja hänellä olisi enemmän lääkinnällistä asiantuntemusta kuin Ediellä. Edie leikkasi itselleen toisen palan igunaqia ja alkoi pureskella. Hän huomasi, että Taylor kavahti hieman. Kyllähän sinä tiedät, ettei minulla ollut mitään tekemistä tämän kanssa, vai mitä? Jos minulta kysyt, niin en usko, että teit sitä. Edie pohti, kertoisiko miehelle jalanjäljestä, mutta päätti sitten, ettei mies ansainnut vielä tietää. Mutta sitä on vaikea todistaa. Tuuli moukaroi lumimajan seinää ja sai palan tilkelunta putoamaan Wagnerin päälle. Mies alkoi taas voihkia. Mitä jos ystäväsi ei löydä meitä? Edie otti taas uuden palan igunaqia. Sinun pitäisi oikeasti syödä. Jumalauta, meillä on täällä haavoittunut mies! Edie pälyili Wagneria. En usko, että hänellä on nälkä. Taylor riisui hattunsa ja repi hiuksiaan. Eikö mikään saa sinua hermostumaan? Edie mietti hetken. Kysymys ei ollut maailman kiinnostavin mutta miehen tähän asti esittämistä ainoa, josta voisi saada aikaan keskustelua, ja se oli jo edistystä. No, siinä Jalat edellä, siinä on yksi kohtaus hän aloitti\n17 Jään muisti Kohtaus? Miehen ääni kuulosti jo kiimassa olevan ketun ulinalta. Ikävistä olosuhteista huolimatta Edie huomasi, että hänellä oli itse asiassa aika hauskaa. Justiinsa niin, Harold Lloydin elokuvassa. No kuitenkin, siinä on sellainen kohtaus, missä Harold Lloyd roikkuu pilvenpiirtäjän seinää vasten olevilta telineiltä, ihan kuin vuorenjyrkänteeltä, ja tuuli heiluttaa sitä. Andy Taylor katsoi häntä kuin mielipuolta. Mitä helvettiä? Joku elokuva vai? Ihmiset tekivät aina tuon saman erehdyksen. Edien oli aina pakko korjata heitä. No, onhan se elokuva, mutta Harold Lloyd teki itse kaikki omat stunttinsa. Taylor nauroi mutta luultavasti ei hyvällä. Ihan kokonaan, Edie jatkoi. Ei sijaisnäyttelijöitä, ei stuntmiehiä, ei kameratemppuja, ei mitään. Laiheliini-qalunaat pyyhkäisi otsaansa ja pudisti päätään. Sen jälkeen mies ei sanonut hetkeen sanaakaan. Aika kului. Tuuli yltyi raivoisaksi mylvinnäksi. Levoton Taylor alkoi kiemurrella. Ettekö te tyypit kerro tarinoita tällaisissa tilanteissa, eläimistä ja esi-isistä ja kaikesta semmoisesta? Te tyypit. Jo on mainiota, Edie ajatteli. Eräs heistä maksoi silläkin hetkellä puhdasta rahaa ollakseen yksi tyypeistä, eikä se ollut hän itse. Minähän juuri kerroin. Ei kun tarkoitin oikeita tarinoita, sellaista eskimo-meininkiä. Mm-mm. Tuttu syke nousi Edien oikeaan silmään ja soi hänen päässään. Kun hän oli ollut pikkutyttö, hänen isoisänsä oli sanonut, että ne tuntemukset olivat esi-isiä kulkemassa hänen vartalonsa läpi. Kuuntele, isoisä oli kuiskannut. Joku esi-isistä haluaa kertoa sinulle tarinansa. Edie sulki silmänsä, ne hiilenmustat kiekot, joiden Sammy oli aina sanonut muistuttavan auringonpimennystä kulmakarvojen täydellisten kaarten kohotessa maan kehänä hänen leveälle, litteälle otsalleen. Edie ajatteli isoäitiään Annaa, joka oli 17 19\n18 M. J. McGrath tullut Ellesmerelle aina Quebecistä saakka ja joka tapasi Eliahin metsästysretkellä, ja kuinka Eliah muutti sinne aina Grönlannin Etahista saakka ollakseen Annan kanssa. Hänen ajatuksensa ajautuivat Eliahin isoisoisään Welatokiin, joka oli opastanut valkoisia miehiä ja matkustanut aina Baffininsaarelle saakka ja asettunut lopulta Etahiin. Sitten hän mietti Maggieta, äitiään, joka lensi alas Iqaluitiin etsimään miestään, jota ei löytänyt, sillä mies oli pettänyt äidin eikä ollut siellä. Miten olisi tarina esi-isistä? Edie kysyi. Mikset sinä aloittaisi? Mitä? Taylorin kasvoille nousi hämmästynyt ilme. Kerro minulle esi-isistäsi. Minun mistä? Taylor kuulosti hermostuneelta, sitten miehen kasvot rypistyivät kuin hän olisi yrittänyt pusertaa niistä mehua. Hitto, mistä minä tiedän. Mies heilautti kättään. Äidin puoleinen isoisä tuli Irlannista. Perhehistoria ei ole erityisemmin koskaan ollut meidän heiniä. Vastauksen vihamielisyys, sen ylenkatseellinen sävy sai Edien hätkähtämään. Miten voitte elää tuolla tavalla, tietämättä, mistä tulette? Aika helposti. Aika vitun helposti. Minun isoisoisoisoisäni opasti qalunaat-tutkimusmatkailijoita. No sepäs somaa, mies sanoi hieman sarkastisesti. Teillähän on mukava perheyritys, sukupolvien kokemuksella jätetään ihmisiä kuolemaan keskelle ei vittu yhtään mitään. Hänen nimensä oli Welatok, Edie sanoi ja kieltäytyi kuulemasta Taylorin äänensävyä. Hän opasti miestä, jonka nimi oli Fairfax. Andy Taylor liikahti. Vai niin. Mies kaivoi taskuaan, otti esiin taskumatin ja näytti yhtäkkiä tyynemmältä. Mies otti pari siemaus ta ja heilautti taskumattia ilmassa. Haluaisikohan vanha kunnon Felix vähän tästä? Hän nukkuu\n19 Jään muisti Taylor laittoi taskumatin takaisin taskuunsa. Edie tiesi, miksi mies ei tarjonnut siitä hänelle. Inuitti ja juominen: helvetillinen yhdistelmä. Joka tapauksessa hän olisi kieltäytynyt. Hänen juoponpäivänsä olivat jo olleet ja menneet. Tämä vanha kunnon Felix tässä, hän tietää jutun jos toisenkin niistä vanhan ajan arktisista tutkimusmatkailijoista, kaikista sankareista: Pearysta, Stefanssonista, Scottista, Fairfaxista, Frobisherista. Aika kiinnostavaa kamaa, Taylor sanoi. Onko hän koskaan maininnut Welatokia? Edie kysyi. Taylor kohautti olkapäitään. Ei varmaan, Edie sanoi. Emme koskaan saaneet paljoa kiitosta. Wagner alkoi valittaa hiljaa heidän vieressään. Edie ajatteli Joea, joka taisteli samalla hetkellä merijään halki heidän luokseen. Millainen olisi pojan tulevaisuus sillä Arktiksella, joka vielä olisi jäljellä sen jälkeen kun kehitysintoilijat ja malminetsijät ja tutkimusmatkailijat olisivat vyöryneet alueen ylitse. Kyse oli himosta, Edie tiesi, vaikkei itse ollut koskaan kokenut sitä. No, rakkaudenhimoa kyllä, ehkä seksinhimoa, mutta ei himoa aineellisiin asioihin. Edien maailmassa, kuten useimpien muidenkin inuittien maailmassa, sitä omisti mitä tarvitsi, metsästi mitä tarvitsi, söi mitä tarvitsi ja jätti lapsilleen sen verran mitä tarvitsi, jotta nämä ja näiden lapset kunnioittaisivat kuoleman jälkeen. Kyse ei ollut voiton tavoittelusta. Kyse oli riittävyydestä. Jonkin ajan kuluttua Edie aisti Boneheadin tulevan levottomaksi ja raapivan jääkoppinsa seiniä. Andy Taylor oli nukahtanut. Wagner makasi hiljaa mutta hengitti kuitenkin. Edie heitti hylkeennahkatakin ylleen ja ryömi ulos suuaukosta. Ulkona ilma oli sakeanaan pistelevistä jääkiteistä ja irtolumesta, tuuli karjui kuin haavoittunut karhu. Edie seurasi lumimajan reunaa, otti esiin lumiveitsen ja leikkasi aukon Boneheadin suojaan. Koira ponnahti vankeudesta vapauteen lumihiutaleet pöllyten, tervehti pikaisesti emäntäänsä ja ryntäsi hämärään Joea vastaan\n20 M. J. McGrath Edie ujuttautui takaisin lumimajaan ja herätti Taylorin kertoakseen, että Joe oli tulossa. Kumpikaan heistä ei kuullut moottorikelkan ääntä ennen kuin se oli hyvin lähellä. Pian Joe itse ilmaantui oviaukkoon. Mitä on tapahtunut? Ennen kuin kukaan ehti vastata, Joe konttasi haavoittuneen miehen luokse. Hän veti hanskat käsistään, painoi oikean kätensä etu- ja keskisormen Wagnerin kaulalle ja laski pulssin kaulavaltimosta. Hän otti sinisen hoitajan muistikirjan päivärepustaan ja kirjoitti siihen jotain. Edie näytti peukkuja, mutta Joe vain kohautti harteitaan. Edie katseli, kuinka nuori mies tutki haavaa, ja tunsi tutun ylpeyden kuohahduksen. Hänen poikansa. Kuinka paljon verta hän on menettänyt? Paljon. Ehkä yli litran. Joe kääntyi päivärepulleen, veti esiin antibakteerisia kertakäyttöliinoja ja alkoi puhdistaa käsiään. Muutaman minuutin kuluttua Felix Wagner oli tipassa ja sai suolaliuoksessa kodeiinia kipuun. Tilanne oli hyvin vakava, Joe selitti. Haavoittunut mies oli hypovoleemisessa sokissa. Selviytymismahdollisuudet riippuivat sokin voimakkuudesta, eikä sitä voisi todeta ennen kuin mies olisi saatu sairaalaan. Jos sokki oli tarpeeksi voimakas, se voisi aiheuttaa munuaisten vajaatoiminnan ja vähitellen myös muut elimet alkaisivat yksi kerrallaan lopettaa toimintansa. Se voisi tapahtua muutamassa tunnissa tai viedä kokonaisen viikon, mutta jos Wagner ei ollut satumaisen onnekas, tulos olisi yksi ja sama. Meidän on pakko saada se lentokone, Edie puhui jälleen puhelimessa Sammyn kanssa. Myrsky raivoaa yhä. Entä Thule? Se oli paljon pyydetty. Yhdysvaltain lentotukikohdassa veden toisella puolella Grönlannissa oli suurempia koneita, jotka oli rakennettu kestämään arktiset olosuhteet Autisaqin pieniä Twin Otter -pienkoneita paremmin. Yleensä amerikkalaiset eivät 22 20


Affenanmaan reissu 25.-28.9 - Nuuskun blogi - Vuodatus.net -\nAffenanmaan reissu 25.-28.9\nPerjantaina pakattiin puolen päivän aikaan koira ja kamat autoon ja lähdettiin ajamaan kohti Hesaa. Kiirettä meinasi pukata Helsingin päässä, kun etsittiin ja etsittiin ja etsitttiin Katajanokan terminaalia ja porttia C. Älkää koskaan luottako pelkkään navigaattoriin!!! Noh, onneksi ehdittiin autojonoon (oltiin viimeisiä) ja päästiin kuin päästiinkin sisälle Viking Gabriellaan.\nHiukan jännitti, miten Nuusku suhtautuu laivamatkaan, mutta huoli oli ihan turha. Lähinnä Nuuskua näytti jännittävän ja kiihdyttävän laivan käytävät ihmisineen ja hajuineen ja laivan henkilökunta saikin Nuuskulta beaglemäisen tervehdyksen komean ulvonnan muodossa. Hytissä Nuusku töhötti joka nurkan läpi ja rauhoittui sitten nukkumaan, sängylle tottakai (joo-o, tiedetään, koiran päästäminen vuoteeseen on kiellettyä...).\nIsäntäväki suuntasi buffet-ruokailuun heti kun laiva oli irronnut satamasta. Ruokavalikoima oli melkoinen ja nautittuamme siitä kohtuudella, suuntasimme tax free:hen ja sitten Nuuskun kanssa iltapissalle laivan kannella olleelle hiekka-astialle. Astia ällötti Nuuskua ja jalka ei noussut sitten millään, vaan Nuusku halusi astiasta mahdollisimman kauas. Lopulta luovutettiin ja todettiin, että Nuusku saa luvan pidättää Ahvenanmaalle asti. Suuntasimme siis yöunille hyttiin. Yöunet jäivät tosin vähiin, matkajännitystä vai mikä lie vaivannut, mutta uni ei tahtonut tulla millään. Puoli neljän maissa aamulla saavuttiin Maarianhaminan satamaan ja jo viiden jälkeen olimmekin kesämökillämme Torpin kylässä, Eckerön lähellä. Nuuskukin jaksoi pidättää oikein hienosti mökille saakka.\nMökki oli aivan loistava ja tilaa olisi ollut vielä muutamalle lisähengelle. Mökistä löytyi kaksi makuuhuonetta, WC ja suihku sekä tupa, josta löytyi TV, takka ja keittonurkkaus. Saunakin olisi löytynyt tien toiselta puolelta järven rannasta. Päätimme käydä samantien nukkumaan ja heräsimme aamulla kymmenen maissa. Ensimmäinen operaatio oli lähteä etsimään aamupalaa. Olimme laskeneet sen varaan, että Eckeröstä löytyy kauppa. Noh, löytyihän se, mutta ikkunassa oli lappu: mennyt konkurssiin. Se siitä sitten. Mitään muuta kauppaa emme löytäneet. Puolisen tuntia ajeltuamme löysimme pienen huoltoaseman, josta saimme onneksi ostettua perusaamupalatarvikkeet. Ajelimme takaisin mökille, söimme ja lähdimme kohti pohjois-Ahvenanmaata. Päivän vietimme ulkoillen ja tutustuen Ahvenamaan luontoon, joka oli aikas hieno.\nMyös ilmat sattuivat olemaan mitä parhaimmat, aurinko paistoi molempina päivinä lähes pilvettömältä taivaalta ja lämpöä oli parisenkymmentä astetta.\nNuusku onnistui löytämään metsästä jonkin todella hyvän jäljen, onneksi oli poika kiinni narussa. Mahtava ajohaukku on kyllä Nuuskulla... anteeksi vain muille Getalla ulkoilleille, emme tappaneet sikaa siellä metsässä... Getan luolat olivat mahtavia ja äitykki konttasi niitä läpi Nuuskun kanssa samalla, kun isukki toteutti rakasta harrastustaan, eli kiipeili kivillä ja kallioilla. Luolissa on asuttu 1700-luvulla, ihmiset piilottelivat niissä sota-aikana ja niissä on pidetty mm. jumalanpalveluksia ja hartaushetkiä tuolloin.\nIllalla suuntasimme Maarianhaminaan syömään, mutta yllättäen, mitään ruokapaikkaa emme tahtoneet löytää. Muutamia ravintoloita löysimme, mutta sisällä istui ihmisiä puvut päällä, joten arvelimme, ettei meitä lasketa edes sisälle ulkoiluvaatteissamme. Hetken pyörittyämme keskustassa löysimme Kotipizzan. Se sai kelvata. Hauskaa oli tehdä tilaus, kun ei tiennyt, olisiko puhunut suomea, englantia vai ruotsia. Aloitin ruotsilla, paikkasin englannilla ja kun tarjoilija kysyi suomeksi, syömmekö siellä vai otammeko mukaan, vaihdoin kokonaan suomeen.\nIllalla kävimme ajoissa nukkumaan, koska väsymys oli melkoinen huonosti nukutun yön ja ulkona vietetyn päivän jälkeen. Aamulla oli tiedossa aikainen herätys, koska olimme menossa kansainväliseen koiranäyttelyyn Eckeröhön. Mökiltä oli ajomatkaa näyttelypaikalle onneksi vain kymmenisen minuuttia. Puolessa välissä matkaa muistimme, että emme olleet ottaneet Nuuskulle mitään nameja kehään mukaan. Eikun takaisin mökille. Hiukan jännitti, miten kehässä sujuu, kun mahdollisen allergian takia myös lihapullat ovat kielletyn ruoan listalla. Hyvin kuitenkin meni, onneksi Nuusku tykkää allergianappuloistaan ihan tosi paljon!\nNäyttelyyn ei ollut ilmoittautunut kuin viisi beagleä ja kaikki uroksia. Tuomari oli norjalainen Arne Foss. Nuusku esiintyi oikein hienosti ja liikkuminenkin oli jopa parempaa kuin aiemmin. Seisominen sujui upeasti, Nuuskulle tarvisi antaa ehkä kaksi nappulaa koko kehässä olon ajan.\nKun lopulta Nuuskun osuus oli ohi, käteeni lykättiin sinenen nauha ja arvostelulappu. Monttu auki katsoin vain nauhaa ja mietin, mitä minun kuuluu tehdä. Lopulta älysin lähteä pois kehästä. Päästyäni kehän reunalle juoksi kehäsihteeri perääni ja sanoi, että tapahtui virhe. Sitähän minäkin! Kävelin sihteerin perässä takaisin arvostelupöydän luokse. Sihteeri otti minulta arvostelupaperin ja sotki EH:n yli ja laittoi ruksin kohtaan H. Nyt se on oikein, hän totesi. Pettymys oli siis melkoinen. Saatuamme Nuuskun takaisin koppaan, kävimme tavaamaan arvostelulomaketta, joka oli kirjoitettu ruotsiksi. En voinut ymmärtää, miksi Nuusku sai H:n, kun koko arvostelu oli täynnä ylistäviä sanoja: bra, mycket bra, mycket god.... Noh, eihän siinä. Onneksi reissuun oli lähdetty lähinnä lomailun kannalta. Sitten se vasta olisi harmittanutkin, jos olisi odotukset olleet ihan hirveän korkealla. Nuuskun turkin ja muutamasta aiemmasta näyttelystä saadun EH:n vuoksi ei odotukset olleet siis muutenkaan korkealla, mutta että H...? Ilmeisesti Nuuskun liikkuminen oli niin huonoa tuomarin mielestä, että siitä johtuen arvosana H. Turkki taas puolestaan oli tuomarin mielestä erittäin hyvä, tjaa... Tuomarin linja oli tiukka myös muiden beaglejen kohdalla, Nuuskun kennelveli Fairhill Laurentin sai EH:n ollen siten paras, muiden oli tyytyminen H:n, yksi sai T:n. Rodun paras jäi siten valitsemassa ja sert sekä cacib jakamatta kokonaan.\nNäyttelyssä oli siis vierähtänyt vain puolisen tuntia ja laiva takaisin Helsinkiin lähtisi vasta puolen yön aikaan, mitä siis tehdä? Päätimme käyttää tämänkin päivän kiipeilyyn ja ulkoiluun. Nuusku nautti metsässä mustikoista ja keppien syömisestä, isäntä kiipeilystä ja emäntä tyytyi valokuvaamaan.\nIltapäivästä suuntasimme takaisin mökille, siivosimme ja odottelimme, että kello tulisi kymmenen ja voisimme suunnata takaisin Maarianhaminaan. Satamassa odottelimme laivaan pääsyä yli tunnin. Paluumatka Viking Mariellalla oli kaikkea muuta kuin tasainen. Meri oli myrkyinen ja laiva piti kovaa kolinaa ja pauketta. Nuuskua ryske ei haitannut yhtään, päinvastoin. Äitin kainalosta löytyi hyvä paikka yöunille ja selällään kuorsaten se nautti paluumatkasta. Aamulla saimme nauttia vielä puffet-aamiaisesta. Kesken aamupalan tuli kuulutus, että laivalta oli löydetty dogo argentino ja pikku terrieri harhailemasta. Vähän naureskelimme, että kumpikohan oli aukaissut hytin oven, dogo vai terrieri? Aamiaisen jälkeen kävimme vielä uudestaan tax free:ssä ja suuntasime sitten hytille. Hytin ovi oli auki tullessamme. No niin. Kohta kuulutetaan että löytynyt minikokoinen suomenajokoira. Ei onneksi. Nuusku oli sisällä hytissä ja tuli ovelle vastaan häntä vatkuttaen. Oli poika onnistunut aukaisemaan oven, mutta ei ollut onneksi saanut vedettyä sitä kuin 10cm auki. Huh huh.\nEttä semmoinen reissu. Ahvenanmaalle voisi lähteä joskus uudestaankin, nauttimaan upeasta luonnosta ja vaikka kalastelemaan (järvet ovat tunnettuja isoista hauista), mutta vakavasti harkitsen tulevaisuudessa ulkomaille koiranäyttelyyn lähtemistä. Ihan järkyttävä homma ja rahan meno ja välttämättä et ole kuin kaksi minuuttia kehässä ja sitten sinut kätellään ulos ja thats it. Ainakin matkaan pitää yhdistää viikon loma tms, mutta pelkän näyttelyn vuoksi en kyllä lähtisi ulkomaille.\nTähän loppuun laitan vielä Nuuskun arvostelun näyttelystä. Käsiala on melko huonoa paikoittain, joten osittain on pitänyt arvailla sanoja. Myös ruotsin taito on ”vähän” ruosteessa, joten jos joku osaa tulkita arvostelua, niin saa laittaa mielellään tulemaan sähköpostia tai kommenttia., niin paikkailen sitten suomennosta Mielelläni ymmärtäisin koko arvostelun! (Kiitokset Tanjalle, suomennos nyt oikein!)\n”Mycket god typ. I stående rätt trevlig. Mycket bra propotioner, maskulin huvud, välavsatta örön, bra ögön, korrect bett, framskjuten skulava som förkortar hanslängden. Bra ben och tassar. Armbågarna kunde ligga bättre intill. Rör sig mycket korta och lite styva steg både fram och bak därav priset. Vänlingt temperament. Mycket god päls. Välvisad.”\nVapaa suomennos: ”"Erittäin hyvä tyyppi. Seistessään oikein mukava/hyvä. Erittäin hyvät mittasuhteet. Maskuliininen pää, hyvä korvien kiinnitys, hyvät silmät, oikea purenta. Etuasentoinen lapa lyhentää koiran pituutta. Hyvät raajat ja käpälät. Kyynärpäät voisivat sijaita lähekkäämmin. Liikkuu hyvin lyhyellä ja melko jäykällä askeleella edestä ja takaa. Ystävällinen luonne. Erittäin hyvä karva. Hyvin esitetty."\nLähettänyt: nuuskun - 19.2.2013 klo 04.52\nFairhill Express Ride 30240/06\nNuusku on ensimmäinen koiramme, 20.5.2006 syntynyt urosbeagle. Luonteeltaan Nuusku on kiltti ja rauhallinen, hyvähermoinen ja varma koira. Aivan ihana perheenjäsen ja lenkkikaveri!\nLauman naispuolisesta johdosta ja blogin ylläpidosta vastaan minä, Suvi. Olen syntynyt vuonna -84 ja ammatiltani olen ensihoitaja AMK. Harrastuksiin ja mielenkiinnon kohteisiin kuuluu koiran kanssa touhuamisen lisäksi ruoanlaitto ja leipominen, lukeminen, elokuvat ja pianon soitto sekä puutarhan hoito.\nAlfauroksena talossa häärii Juha, vm. -81 oleva tietotekniikan insinööri, työnimikkeenä radioverkkoasiantuntija. Vapaa-aikansa Juha viettää mieluiten tavalla tai toisella kalliokiipeilyn parissa. Myös muu liikunnallinen harrastus on sydäntä lähellä, tuttuja ovat niin hiihtoladut kuin Helsingin maratonkin.\nYhteisen vapaa-ajan vietämme kaikista mieluiten joko mökkeillen tai metsissä samoillen. Luonto on siis meidän kaikkien kolmen sydäntä lähellä!\nNäitä käyn lukemassa:\nLunnikoira Luka ja Lapinporokoira Tanhu\nIsland Hopping Kreikassa 2009


4.2/5 tähteä|Perustuu 258 kansainväliseen arvioon\nRuuvit ei pidä ja keikkuu\nTuolit ollut käytössä nyt muutaman kuukauden. Olen todella pettynyt tuoleihin, ovat kauniit ja mukavat istua mutta ruuvit ei pysy kiinni ja tuolit alkaa keikkua kun ruuvit löystyy. Useamman kerran olen kiristänyt ruuveja jo.\nNimi: Anne von Wendt\nOstettiin alennuksesta ja muutaman kuulauden käytön jälkeen tuolin jalkojen liima kohta alkanut heilumaan. Eikä tietenkään liimakohtaa voi itse kiristää. Muuten todella kauniita ja sopivat pöytään joten harmittaa.\nNimi: Sari Juntunen\nHienot tuolit, mutta todella huterat ja ruuvit tippuu yksitellen irti, vaikka moneen kertaan olen niitä kiristänyt.\nHyvä ostos, laadukas ja kaunis tuote, voin suositella\nNimi: Hakanen Rita


Metsähallitus ja Keski-Savon Jätehuolto sopimukseen maakaupasta | Metsähallitus\nMetsähallitus ja Keski-Savon Jätehuolto sopimukseen maakaupasta\nMetsähallitus ja Keski-Savon Jätehuolto liikelaitoskuntayhtymä ovat sopineet kaupasta, jossa Metsähallitus myy Keski-Savon Jätehuollolle 160 hehtaaria maata Leppävirran Riikinnevalla sijaitsevan Riikinnevan jätekeskuksen vierestä. Kauppahinta on 1 090 000 euroa. Kauppa allekirjoitetaan tammikuussa 2022.\nRiikinnevan jätekeskus sijaitsee Leppävirran kunnan alueella lähellä Varkauden ja Joroisten kunnan rajaa. Riikinnevan jätekeskuksen vieressä sijaitsee myös Riikinvoima Oy:n jätteenpolttolaitos. Riikinnevan nykyinen alue on noin 50 hehtaaria. Alue on käymässä pieneksi, kun jätteenkäsittelyyn syntyy uusia toimintoja ja toimintaa.\n”Metsähallitus haluaa alueen suurena maanomistajan tukea ja mahdollistaa maakaupalla vastuullisen kierrätystoiminnan kehittämisen ja uusien liiketoimintamahdollisuuksien sijoittumisen alueelle”, Metsähallituksen kaavoitusinsinööri Jarkko Mähönen sanoo.\n”Jätehuollon huima kehitys perinteisestä kaatopaikkatoiminnasta kohti lähes 100 prosenttista jätejakeiden hyötykäyttöä luo uusia merkittäviä mahdollisuuksia uusille kierotaloustoiminnoille. Riikinnevan alue on keskeisen sijainnin ja siellä sijaitsevan jätteenpolttolaitoksen vuoksi suuri mahdollisuus. Tämä maakauppa mahdollistaa alueen kehittämisen nyt ja tulevaisuudessa”, Keski-Savon Jätehuollon toimitusjohtaja Janne Kuronen sanoo.\nKeski-Savon Jätehuolto ylläpitää ja kehittää Riikinnevan jätekeskuksen toimintoja sekä vastaa omistajakuntiensa asuin- ja vapaa-ajan kiinteistöjen ja julkishallinnon sekajätteiden keräyksestä, keräyksen kilpailuttamisesta sekä kerätyn jätteen käsittelystä. Jätehuolto vastaa myös kiinteistökohtaisesta hyötyjätteiden keräämisestä lukuun ottamatta keräyspaperia.\n”Nyt toteutuvalla maakaupalla ei ole vaikutusta asiakkailta perittäviin jätemaksuihin”, toteaa toimitusjohtaja Janne Kuronen.\nToimitusjohtaja Janne Kuronen, Keski-Savon jätehuolto, 040 5458518, janne.kuronen@varkaus.fi


heinäkuu | 2019 | www.anssivanska.com\nTänään tytöistä treenaamassa olivat Nea, Peppi-Rosa ja Tuuli. Verryttelyksi tytöt hölkkäilivät pari kierrosta ja lisäksi juostiin/hypittiin katsomon portaita noin kymmenen kertaa, tehtiin liikkuvuus- ja keskivartalojuttuja ja käveltiin aitoja noin 10×6-aitaa. Verryttelyosion loppuun juostiin vielä juoksukoordinaatioita noin 7×20 metriä.\nNea ja Peppi-Rosa juoksivat aitatreeninä 8 aitaa (76cm, 8m). Juoksuja tuli yhteensä noin 6, osassa juostiin kaikki aidat ja osassa osa aidoista.\nTuuli puolestaan juoksi 2x4x150 metriä rennon vauhdin juoksuja ja loikki niiden jälkeen muutamia loikkia nurmella.\nTreeniin aikaa meni puolisentoista tuntia.\nJulkaistu 29.7.2019 23:09 kategoriassa Harjoittelu, Nea, Peppi-Rosa, Tuuli, kirjoittanut Anssi.\nEmilia aidoissa myötätuuleen 14,01\nEmilia kävi eilen Kouvolassa juoksemassa aitakisan. Olosuhteet kovaan juoksemiseen olivat hyvinkin otolliset kun helteen lisäksi juoksu juostiin kovaan myötätuuleen ja juoksussa oli sopivan tasoisia kilpakumppaneitakin.\n17-sarjan aitajuoksuun sattui päivän kovin myötätuuli kun mittari näytti +4,0 sekuntimetrin myötätuulta. Emilia juoksi kisan toiseksi ajalla 14,01. Juoksuna kisa ei ollut ollut ihan täydellisen tuntuinen, joten hyvällä juoksulla sallituissa olosuhteissakin pitäisi olla mahdollisuuksia alle 14 sekuntin alitukseen.\nJulkaistu 29.7.2019 08:46 kategoriassa Emilia, Kilpailut, kirjoittanut Anssi.\nEmilia teki tänään omaan treeniinsä omatoimisen reilun puolentunnin verryttelyn. Harjoituksen pääosiona juostiin sitten aitatreeni. Parin verryttelyaitajuoksun jälkeen siirryttiin heti juoksemaan ”kovaa”. 4-5 aidan (76cm, 8,25m) vetoja vedettiin noin 6 kertaa. Vauhdikkain 60 metrinen aitojen yli meni käsiaikaan 8,69, mikä on varmaan kovinta harjoitusvauhtia mitä Emilia koskaan on juossut. Aitomisten jälkeen Emilia juoksi vielä nurmella 3×60 metriä avojaloin rentoja juoksuja.\nViikonloppuna Emilialla on tarkoitus juosta tähän mennessä kesän sopivan tasoisin kisa. Ainakin tämän treenin perusteella juoksu voi kisassa kulkea hyvinkin hyvin.\nAikaa treeniin meni kokonaisuudessaan lähes kaksi tuntia.\nJulkaistu 26.7.2019 23:39 kategoriassa Emilia, Harjoittelu, kirjoittanut Anssi.\nNea ja Peppi-Rosa olivat tänään tekemässä voimatreeniä. Verryttelyksi tytöt pelailivat poikien kanssa lähes puolituntia ”poikien peliä”. Verryttelyjen jälkeen siirryttiin jäähallin punttisalille. Puntilla tehtiin ensin lihaskuntoa noin 10×10-15-toistoa osittain painon kanssa.\nYhden jalan kyykkyä tehtiin 3×4+4×20-30 kilolla, ylöstyöntöä 3x6x25 kilolla, lantion nostoa 3x6x45-65 kilolla ja pohkeita 3x10x20 kilolla. Lisäksi tytöt tekivät omatoimisesti muutamia lisäliikkeitä.\nTreeniin aikaa meni vajaat kaksi tuntia.\nJulkaistu 26.7.2019 23:39 kategoriassa Harjoittelu, Nea, Peppi-Rosa, kirjoittanut Anssi.\nEilisessä treenissä mukana olivat Nea, Peppi-Rosa, Siiri ja Tuuli. Siiri teki taas omia kuntouttavia juttujaan sekä vähän voimatyyppisiä liikkeitä sekä muutamia koordinaatiojuttuja kävellen. Verryttelyjuttujen jälkeen toiset tekivät tikapuilla reilut 15 kierrosta erilaisia liikkeitä.\nTuuli kokeili verryttelyjen jälkeen kuulantyöntöä. Työnnöt eivät vieläkään olleet kivuttomia, joten kovin montaa työntöä ei tullut. Työntöjen jälkeen Tuuli juoksi nurmella noin 5×60 metriä rentoja juoksuja.\nNea ja Peppi-Rosa juoksivat 10 tötsän yli juoksuja 6 kertaa tötsien välien ollessa 5,5-6 kenkää. Näiden lisäksi tytöt juoksivat vielä nurmella 100+80+60 metriä kiihtyvillä vauhdeilla.\nJulkaistu 26.7.2019 23:39 kategoriassa Yleistä, kirjoittanut Anssi.\nNea Joensuu Junior Gameseissa\nNea oli ainoa meidän porukasta joka kisaili keskiviikon Motonet GP:n esikisana kisatuissa Joensuu Junior Gameseissa. Neallakin tosin aitakisa jäi kesken ensimmäisen aidan jälkeen.\nNyt kuitenkin päästiin pykälää pidemmälle kuin edellisessä kisassa. Nyt tarvittaisiin kuitenkin taas yksi onnistunut suoritus, jotta pieni lukko saataisiin auki ja tulokset sitä kautta omalle tasolle.\nJulkaistu 26.7.2019 23:39 kategoriassa Kilpailut, Nea, kirjoittanut Anssi.


Agra: 30 parasta hotellia – Ilmainen peruutus, vuoden 2021 hinnat ja arviot parhaille hotelleille kohteessa Agra, Intia\nLöydä hotelleja kohteessa Agra, Intia\n930 vuokralomakohdetta ja hotellia heti saatavilla\nAgra, Intia pähkinänkuoressa\nMajoituspaikat 930 majapaikkaa\nSuosittu hotelli Radisson Hotel Agra\nSuosittu alue Tajganj\nLentokenttä Agran lentokenttä\nTutki kohteen Agra naapurustoja\n4 tuntia 25 minuuttia sitten\n4 tuntia 57 minuuttia sitten\n5 tuntia 17 minuuttia sitten\nPerustuu 604 arvioon\nHotelli oli todella tyylikäs ja kaunais ja ja huoneet vastasivat hotellin ylseisilmeen ta...\nHotelli oli todella tyylikäs ja kaunais ja ja huoneet vastasivat hotellin ylseisilmeen tasoa. Huoneet olivat tilavat ja kylpyhuone oli ihana. Kaunis puutarha ja uima-allasalue, täällä olisi voinut olla kauemminkin kuin kaksi yötä. Ilahduttavaa, ainut naispuolinen vastaanotovirkailija koko 3 viikon matkamme aikana täysin miesvaltaisessa maassa.\nHyvä sijainti, mutta huonetta varatessa kannattaa huomioida että osa huoneista on maan all...\nHyvä sijainti, mutta huonetta varatessa kannattaa huomioida että osa huoneista on maan alla ja niissä on "piiloikkunat".\nPerustuu 1068 arvioon\nLikainen hotelli, jonka henkilökunta ei osannut englantia. Kehno aamiainen, jonka jätimme ...\nLikainen hotelli, jonka henkilökunta ei osannut englantia. Kehno aamiainen, jonka jätimme toisena aamuna syömättä. Mainostettiin Taj Mahal näköalalla, mutta näkymä oli sumuinen saasteisen ilman vuoksi. Kaupungista löytyy varmaan parempiakin hotelleja samaan hintaan.\nerittäin siisti, yksinkertainen mutta asiallinen huone, lämmin vesi pyynnöstä ämpärillä ky...\nerittäin siisti, yksinkertainen mutta asiallinen huone, lämmin vesi pyynnöstä ämpärillä kylpyhuoneeseen. Ruoka edullista ja aivan hyvää\nIntia – muita suosittuja kohteita\nAgra — lisätiedot\nAgoda.fi tarjoaa majoitusvaihtoehtoja eri puolilta kaupunkia. Vuoden huippuluokan kansainvälisestä ketjuhotellista perheomisteiseen vierastaloon, kaikkien matkustajien tarpeet täyttyvät. Tarjoamme laajan valikoiman hotelleja auttaaksemme sinua löytämään parhaan lomakohteen kohteessa Agra. Agra Golf Course, Rakabganj, Tajganj ja kaikilla muilla suosituimmilla alueilla on tarjolla laaja valikoima hotelleja. Agra on paljon nähtävää ja tutkittavaa, kuten sen kiehtova menneisyys, nykyisyys ja jännittävä tulevaisuus. Jos haluat rukoilla tai pohtia hienoa arkkitehtuuria, 3 uskonnollista paikaa odottaa sinua. Säästä aikaa ja rahaa meidän asiakasystävällisellä varausjärjestelmällä, joka takaa halvimmat hotellihinnat.\n(2 847 293)\nMajapaikat: Uttar Pradesh\nTekemistä kohteessa Agra\nLöydä lisää majapaikkoja kohteessa Agra\nSuositut hotellit kohteessa Agra


Elokuu kukkakimpussa - Kasvihormoni\nTänä kesänä meillä on ollut harvinaisen vähän kukkakimppuja. Tavallisesti olen poiminut niitä tuon tuostakin sisälle ja ilahduttanut milloin aamiaishetkeä, milloin olohuoneen siivouksen jälkeistä kotia. Jäin pohtimaan, mistä mahtaa olla kyse: lieneekö ollut liian viileää vai sadeko on laannuttanut intoni? Veikaan tuota lämpötilaa, sillä nyt, kun kesälämmöt pölähtivät maahamme, pinkaisin saman tien pihalle poimimaan kukkia.\nElokuun alussa kukkakimpussa pitää olla maitohorsmia. Ne eivät sinällään ole pitkä ilo poimijalleen, kestävät vain muutaman päivän, mutta ne ovat koulunaloituksen adventtikalenteri: kun horsma on tapissaan, alkavat koulut. Tänä vuonna oli koulujen alkaessa vielä harvinaisen paljon kauniin kartion muotoisia kukkia ja etenkin varjossa kukat olivat selvästi päättäneet, että koulukkaat saavat vielä pari viikkoa lomaa ennen rutiinien aloitusta. Onneksi ainakin meidän juniorit säntäsivät aamusta ihan innoissaan koululle eivätkä vedonneet kukkakalenterin aikatauluihin. Myös malvat kuuluvat kimpun nopeisiin kuihtujiin mutta onneksi niiden nuput aukeavat sitä mukaa kun vanhat kukat kuihtuvat pois. Pitkäkestoisia kukkijoita ovat puolestaan viimeiset pihalta löytyneet jättipoimulehdet sekä jo toukukuussa kukintansa aloittaneet daaliat sekä jaloangervot, jotka kukkivat mielestäni yhtä hyvin niin maljakossa kuin pihallakin. Minun piti viedä tämä kimppu töihin ilahduttamaan kahvihuoneen (”henkilökunnan sosiaalitila”) pöytää. Helteiset kelit tekivät kuitenkin sen, että en ole malttanut käyttää sellaista kulkuvälinettä, jossa kimppua viitsisi kuljettaa. Katsotaan uudemman kerran sitten, kun tässä taas viileys saapuu ja sade rummuttaa ikkunaa.\nAugust is a great time to make bouquets inside. The colors are lush and there is so much to pick outside.\n12.8.2015 at 15:05\nEhkä taas ensi vuonna on pakko laittaa daalioita:)\n13.8.2015 at 19:44\nDaaliat ovat kyllä huippuja kukkakimppuja ajatellen. Ja silloin minun mielestäni toimivat parhaiten nämä pienet pompom-daaliat. Laita ihmeessä!\nAvainsanat: kukat maljakossa, luonnonkasvi, Perennat


Siemen ruokkia Phangania, vegaaniravintolaa ja salaattibaaria\nKoti › Uudet artikkelit › Siemen rehuksi Phanganissa - Vegaaniravintola- ja salaattibaarissa\nSiemen rehuksi Phanganissa - Vegaaniravintola- ja salaattibaarissa\nSijoita purkauksesta «yhtäkkiä», vain ajoin. Sijaitsee Phanganin länsirannikon keskustassa. Jos ymmärrät jo enemmän tai vähemmän saaren maantieteen ja tiedät tärkeimmät rannat, niin selvitän - alueella Ao Hin Kong, buddhalaisen temppelin takana Wat Samai Kongka. Jos olet vielä uimassa paikannimissä - katso minun megavalikoima Phangan-rantoja kuvauksin ja valokuvin. Joten Seed to Feed sijaitsee yhdellä saaren pienemmistä poluista, eikä se ole kovin havaittavissa päivällä (hehkuu yöllä), koska puuttuu kirkkaita merkkejä ja outoja rakennuksia a la kasvihuoneita laitoksen lähellä. Ja tämä, ei enempää, ei vähemmän - oma puutarha.\n1 Siemen ruokkia Phangania\nSiemen ruokkia Phangania\nRavintolan nimi on Salad Bar, eli ei edes ravintola, vaan baari. Sen erityispiirre on, että tämä lepo kasvaa itsessään viheriöitä. Omat istutukset vievät 10 kertaa enemmän tilaa kuin ravintola itse. On selvää, että kaikenlaisia eksoottisia hedelmiä, mausteita ja muita palkokasveja täällä et näe niiden luonnollisessa ympäristössä, mutta salaatteja, yrttejä, paikallisia hedelmiä ja vihanneksia on runsaasti. Muut tuotteet ovat kaikki luonnollisia.\nAT «Sid Tu Fid» kaikki on tuoretta, ilman torjunta-aineita, GMO: ita ja muita nykyaikaisia lisäaineita, joita ei voida hyväksyä monille kasvissyöjille, ja vielä enemmän vegaaneja ja kaikenlaisia raa'an ruoan syöjiä on Phanganilla runsaasti. On outoa, että täällä tarjotaan olutta, viiniä, kotitekoisia munia, mikä näyttää olevan täysin sopimaton vegaaneille.\nPidän henkilökohtaisesti ravintolasta enemmän tai vähemmän, haluan kokeilla jotain epätavallista ja käydä eri paikoissa koko ajan. Huolimatta siitä, että pidän thaimaalaisista ruuista, mutta koko ajan olin Koh Phanganissa, söin sen vain pari kertaa. Tämä saari on aivan täydellinen paikka kokeilla melkein kaikkia maailman ruokia. Erityisesti tämä lepo on kerran minulle.\nLisään plusseihin vielä yhden yksinkertaisen, mutta miellyttävän ravintolan suunnittelun. Suuri määrä puisia osia, tyynyjä, erilaisia valaistuksia, baaritiskilla on baarituolit, joissa voit istua lasillisen smoothiet, yrttitee tai kuppi orgaanista kahvia kanssa.\nSiemen ruokasalaattibaariin Koh Phanganissa\nAukioloajat ovat 9–22. Pysäköinti on pieni, mutta lähellä sisäänkäyntiä.\nHinnat ovat keskimääräistä korkeampia, joten sinun on alun perin ymmärrettävä, maksaako sinun tästä erityisesti. Tavalliset liha syöjät todennäköisesti eivät mene.\nLähellä kasvaa vegaaniravintola, salaattibaari, salaattiviljelmiä, hedelmiä ja vihanneksia.\nLähellä kasvaa ravintolan tarpeita varten vegaaniravintola, salaattibaari, salaattiviljelmät, vihannekset ja hedelmät. Ravintolatiedot.\nVaikutelmia kommunikoinnista Thaien tai englannin kielellä Thaimaassa\nKatso sateinen Pariisi ja pysy hengissä


TRAVEL THE WORLD: maaliskuuta 2015\nINFOT KESÄN 2015 MATKAAJILLE\nMoikka, moni matkaaja onkin varmasti nähnyt, että lähtijäinfo päivämäärät on tulleet niin EF:n sivuille kuin sähköpostiin. Ja ne on näkyvissä kaikille täällä. Lähtijäinfoja järjestetään Helsingissä, Turussa sekä Tampereella ja tietysti Onlinessä, johon minäkin sitten ilmottauduin. Mun äiti ainakin halusi heti ilmottautua tähän ja saada lisää tietoa tulevasta matkasta, ja niin halusin minä itsekkin! Tilaisuuksissa saadaan tietä lisää kohteesta, aktiviteeteista ja saa myös kysyä omia kysymyksiä jos niitä on sattunut tulemaan.\nSivuille on lisäksi ilmestynyt jo infot kesästä 2016 kiinnostuville, toivottavasti myös Vaasaan olisi tulossa, niin pääsisi heittämään ambassador hommia :-) Lisää tietoja 2016 kohteista tuon esille tänne kun saamme niistä tietoa, esitteitä on valmistumassa kevään mittaan ja pian niitäkin rupeaa toivon mukaan samaan! Ihanaa kesä tulee.\nVentrua International, California. Tarkemmin ottaen vielä Oxnard. En voisi olla tyytyväisempi! Nyt vain pidetään peukut pystyssä että saan pitää kohteeni, eikä muutoksia tulisi ;-). Vaikka matkan kohteella ei ole hirmuisesti väliä, koska kokemukset ja ihmiset tekevät matkasta ihanan. Mutta missä ja millainen on tarkemmin ottaen Ventura?\nVentura sijaitse Los Angelesin suuralueella meren äärellä. MyEF:ssä kerrottiin ja kuvista huomaa, että maasto on vuorista ja illalla onkin jo aika viileeä. Surffailu ja rennosti ottamien on tärkeää täällä :-). Los Angelesiin on matkaa noin tunnin verranja San Franciscoon noin viisi tuntia. Lisäksi siihen tulee päälle myös mahdolliset ruuhkat. Cheerleadingia rakastaneena Californiassa Ventura on myös tärkeä paikka, koska siellä sijaitsee California Allstar:n gym elikkä treenihalli jossa myös 3-kertaiset Worlds voittajat treenaavat (Smoed). Olisi mahtavaa käydä täällä ;-) Nyt kuitenkin odotellaan vielä perhetietoja :-)\nLINKKAA KIELIMATKABLOGIN TOP 3\nEhdottomasti ensimmäiselle sijalle tuli Tiinan blogi. The World Awaits. Tiinan blogissa on ihana ulkoasu joka selkeyttää paljon lukukokemusta ja saa fiiliksen kattoon ;-). Blogista löytyy paljon hyviä kuvia ja tietoa joka on auttanut myös omaa matkaani. Toivottavasti ihana Tiina jatkaisi ahkeraa postailua ♥\nToiseksi blogiksi ponnahti Erikan Universumin ympäri. Erika on ollut niin Maltalla, Californiassa ja on lähtemässä vielä kaiken lisäksi Floridaan. Tämä kertoo paljon ahkerasta ambassador taustasta. Erika on myös päässyt vierailemaan Lontooseen EF:n kansaiväliseen tapaamiseen. Blogissa on paljon erilaisia tekstejä ja postauksia matkoista joka tekee blogista aivan uniikin!\nTop kolmoseen mahtui vielä Jeminan Dreams come True with EF blogi! Jemina on ollut kielimatkalla Australiassa ja Maltalla. Lisäksi hän on lähdössä kesällä 2015 matkalle. Blogi on ollut melko kauan pystyssä ja siellä riittääkin infoa moneen lähtöön. Erityisesti pidän siitä kun Jemina on ollut hieman erilaisemmassa kohteessa josta riittää varmasti kerrottavaa :-)\nHeippa! Mun kielimatka lähestyy päivä päivältä, enkä malta oottaa että pääsisin jo reissuun! Lisää mun matkasta on tulossa pian koska oon kuullut uusia tietoja, joista mun täytyy kertoa tietysti myös teille :-) Koska oon lähdössä USA:han täytyi mun hankkia ESTA maahantulolupa. Hankkiminen oli erittäin helppoa vaikka muutama kohta todellakin yllätti, mutta onneksi oli auttajia EF:n toimistolla ja nyt ESTA:kin on hankittu ja enää puuttuu pari juttua :-)\nESTA:n pystyy tosiaan hankkimaan monesta eri paikasta, mutta EF:llä suositeltiin tätä paikkaa ja sieltä me päästiinkin se hommaamaan. Maahantulolupa piti hankkia itselleen ja netin lomakkeissa kysyttiin henkilötietoja (mm passinnumero, osoite yms) Lisäksi kysyttiin USA:ssa vierailun aikana olevaa osoitetta, mutta koska emme tiedä vielä tarkkaa osoitetta kannattaa kohtaan laittaa Unknown. Lisäksi lomakkeissa kysyttiin kysymyksiä joihin piti vastata kyllä tai ei. Melko varmasti jokaisella tulee kysymyksiin pelkkiä ei - vastauksia. Tietojen kirjoittelun jälkeen ESTA täytyi maksaa luottokortilla, hinta oli siis 14 dollaria. Joka vastaa hieman yli 10€. Sen jälkeen ESTA todistus täytyi printata ja lähettää EF:n toimistolle. Helppo homma, mutta tärkeä jos matkalle meinaa lähteä ;-) ESTA on voimassa kaksi vuotta, joten jos jollakin ESTA sattuu olemaan ei tästä tarvitse huolehtia. Olettehan te muut siis jo hommaneet omat Estanne.


Yleinen virhe, jonka moni tekee pastaa keittäessä – ja 10 superhyvää reseptiä arkeen - Ajankohtaista - Ilta-Sanomat\nMaistuisiko pasta? Sen sekaan sopii upottaa niin lohta, lihapullia kuin tomaatitkin.\nJulkaistu: 12.11. 14:32\nPasta on maistunut suomalaisille jo vuosikymmenien ajan.\nKun arjen tohinat iskevät voimalla päälle, eivät päivän tunnin useinkaan riitä pitkällisiin kokkailusessioihin. Kulinaristiset kokeilut sijoittuvat työpäivien jälkeisen kiireen sijaan viikonlopuille ja lomille, se on vissi.\nNopeasti valmistuvan arkiruuan ei kuitenkaan tarvitse tinkiä mausta saati laadusta. Esimerkiksi pasta pitää kotikokkien klassikkoaineksena huolen tästä.\nPastassa parasta lienee ehdottomasti sen monikäyttöisyys: sen voi sekoittaa lähes minkä tahansa ruoka-aineen kanssa maukkaaksi ateriaksi.\nToisin sanoen luovuuden käyttö on enemmän kuin sallittua pastaa tuunaillessasi!\nLisäksi pasta on jo itsessään varsin täyttävää ruokaa. Vaaleamman, ”tavallisen” pastan ohella tarjolla on myös tummempaa pastaa sekä täysjyväpastaa.\nÄlä kämmää öljyn kanssa\nVaikka kyseessä on ripeästi ja helposti valmistuva ruoka, pastankin kanssa voi mokata.\nKuten olemme viime vuonna kertoneet, esimerkiksi kirjankustantaja ja kokki Hanna Gullichsenilla on hihassaan tarkka vinkki pastankeittäjille.\n– Lorautatko pastan keitinveteen öljyä siinä toivossa, etteivät spagut tarttuisi toisiinsa? Säästä öljy johonkin muuhun, kikka ei nimittäin toimi. Se toimii vasta kypsän spagetin kanssa, Gullichsen on kuvaillut kirjassaan.\nLue lisää: Laitatko öljyä pastaveteen? Ei kannata, Hanna Gullichsen vinkkaa\nHanna muistuttaa siitäkin, että vettä sopii käyttää keitettäessä runsaasti. Myöskään suolan käyttöä ei kannata pelätä, sillä kaikki keitinveteen lisätty suola ei siirry suoraan pastaan.\nGullichsen neuvoo myös keittämään pastaa ohjeen mukaisesta ajasta 80 prosenttia, minkä jälkeen maku ja koostumus on hyvä tarkistaa.\nMyös aiemmin olemme listanneet yleisiä vaaranpaikkoja spagetin keittämisessä.\nLue lisää: Luulitko osaavasi keittää spagetin? 13 kohtaa joissa voi mennä pieleen\nNostimme tällöin esiin esimerkiksi sen, että veden on kiehuttava kunnolla, ennen kuin spagetti upotetaan sekaan.\nLisäksi pastoja on hyvä keittää vain yhtä laatua kerrallaan, sillä niillä kaikilla on omat ideaalit keittoaikansa.\nMuistutimme myös olemaan huuhtelematta pastaa keittämisen jälkeen. Näin siinä säilyy hyvä maku ja tärkkelys, jotka ovat tärkeitä lopputuloksen kannalta. Pasta kannattaa huuhdella vain silloin, jos tekeillä on kylmä pastasalaatti.\nHerahtiko vesi kielelle? Keräsimme reseptipankista kymmenen herkullisinta ja toisistaan poikkeavaa pastareseptiä. Kokeile vaikka tänään:\n10 maukasta pastareseptiä\nLohipasta on helppo ja ripeä arkiruoka!\nTomaatti ja vuohenjuusto sopivat täydellisesti yhteen – etenkin pastassa!\nLuulitko osaavasi keittää spagetin? 13 kohtaa joissa voi mennä pieleen\nHertan superhyvä lohipasta on valmis 20 minuutissa: ”Aivan loistava ruoka”\nIhanan helppo vierasruoka! Pastavuoka on vartissa valmis uuniin


Omaishoitajan toimijuuden tukeminen Pielisen Karjalan seutukunnassa\nVallius, Susanna (2018댊)\nTämän opinnäytetyön tarkoitus oli kehittää OmaisOiva-toimintaa Pielisen Karjalan seutukunnan alueella haastattelemalla omaishoitajia, kuinka saada toiminta vastaamaan omaishoitajan tarpeita ja toiveita sekä antamalla ääni omaishoitajalle. Tavoite oli omaishoitajan toimijuuden tukeminen arjessa. Omaishoitajista vain pieni osa on omaishoidon tuen piirissä.\nKohderyhmä olivat omaishoitajat Siun soten pohjoisella alueella Lieksassa, Nurmeksessa ja Valtimolla. Haastatellut omaishoitajat olivat OmaisOiva-toiminnassa mukana. Kävi ilmi, että omaishoito on henkisesti raskasta, koska ei ole vapautta päättää omasta ajankäytöstään. Voimavaroja tuovat lapset perheineen sekä ystäväperheet, joissa ei ole omaishoitajia. Sähköinen asiointi oli osalle vieras käsite eikä se herättänyt suurta kiinnostusta. Omaishoitoon liittyviä uusia asioita toivottiin käytävän läpi OmaisOivan tilaisuuksissa. Toinen toive oli, että OmaisOiva järjestäisi paikan, jonne voisi jättää omaisen kaupungilla asioinnin ajaksi.\nVaikka väki vähenee, niin omaishoitoa tarvitsevien omaisten määrä kasvaa. Väestön ikääntymisen myötä myös omaishoitajat ikääntyvät. On pohdittava vakavasti, mitä tehdä, ettei omaishoitajasta itsestään tule hoidettava omainen.


Päivänpesän elämää: Uusi pää\nmehtäemäntä 12. marraskuuta 2012 klo 13.02\ntosi hyvä on tuo väri noissa hivuksissa. ja ai mikä löytö tuo paita...\nKatja 12. marraskuuta 2012 klo 16.22\nMua etukäteen jännitti tuo värjäys, näin jopa painajaisia :D\nPaitamekko oli kiva löytö, voi pitää töissäkin.\nNitta 12. marraskuuta 2012 klo 13.50\nVau! Hyvältä näyttää!\nSaila 12. marraskuuta 2012 klo 20.11\nTosi kiva väri ja malli! Mulla on tapana laittaa jotain väriä kevättalvella, kun sekä ihon että hiusten väri on pitkän pimeän kauden jäljiltä ihan harmahtava, tai iho ehkä ennemmin pakastesei. Kyllä se piristää, ja just ihanaa että väri on luonnollinen, sellainen kevyt raikastus. Ammattitaitoinen kampaaja on huippujuttu!\nKatja 12. marraskuuta 2012 klo 21.04\nPakastesei, osuvasti sanottu ihon väristä talven jälkeen :DD\nAnonyymi 12. marraskuuta 2012 klo 20.42\nOnnistuneen luonnollinen,mutta veikeä väri.Minäkin laitan yleensä hiukset kiinni ("turvadonitseja riittää") ja suosittelen sinulle muovisia hainhampaita. Eivät katko hiuksia, ja on jotenkin huoliteltu olo.\nKatja 12. marraskuuta 2012 klo 21.05\nHainhampaat on hyviä, mutta mulla on niin liukkaat hiukset että ei pysy kiinni pelkillä hainhampailla tai muilla vastaavilla. Pitää olla ponnarilla ensin tai miljoona pinniä jotka näkyy ikävästi. Pari viikkoa ilman ponnaria niin on taas kasvaneet ohi kuminauhakohdan :)\nHyvä Mieli 12. marraskuuta 2012 klo 21.27\nNäyttää tosi hyvältä!! Ja tuo paita on ihana ja mukava varmaan päällä.\nSe on totta, että hyvä kampaaja on iso juttu. Ettei tarvitse pelätä, mitä sieltä tulee;)\nKatja 12. marraskuuta 2012 klo 21.58\nKiitos :( Paitamekko on ollut mieluinen, päällä jo monta kertaa. Luottokampaaja on iso juttu ja mukava kun löytyi vieläpä täältä läheltä.\nAnskuli 12. marraskuuta 2012 klo 22.04\nkivalta näyttää ja täytyy sanoa että sä oot muuttunu tosi paljon niistä kuvista sitten ennen laihdutuksen.. :)\nKatja 12. marraskuuta 2012 klo 22.27\nOnhan tuo ulkonäkö vähän uusiksi mennyt :)) positiiviseen päin, uskoisin.\nAnskuli 16. marraskuuta 2012 klo 9.47\nehdottomasti positiiviseen :)\nMaMMeli 12. marraskuuta 2012 klo 22.06\nLuottokampaaja on kullanarvoinen:) Ihana sävy hiuksissasi, sopii sinulle:)\nKatja 12. marraskuuta 2012 klo 22.28\nKiitos, tykkään itsekin että sopii mulle. Onneksi uskalsin kuunnella kampaajaa.\nAnonyymi 12. marraskuuta 2012 klo 22.14\nTäältä myöskin komppaan, että tosi kauniit hiukset;-)\nIhanaa aina lueskella sun kirppislöydöistä. Alkaa tuntua, että toisilla vaan on jotenkin oikeanlaista silmää ja toisilla ei. Kun aikoinaan kävin kirppareilla yhden tuttuni kanssa, kuljin usein edeltä enkä löytänyt mitään. Kaveri tuli perässä ja teki löytöjä löydön perään;-)minä puusilmä en nähnyt mitään.\nKatja 12. marraskuuta 2012 klo 22.30\nKiitos! Tuo paitamekko oli hassu sattuma. Yleensä kierrän kaukaa ne pöydät jossa on metrin pino vaatetta toisiinsa kietoutuneena ja täysin solmussa. Olin kirpparilla miehen kanssa ja pysähdyin odottamaan häntä. Siinä joutessani käänsin vähän yhtä isoa kasaa ja mekko sattui käteen. Ostin sovittamatta ajatellen että ei ole iso menetys jos ei mahdu. Onneksi ostin :))


Masennuksen ennaltaehkäisyn mahdollisuudet kouluyhteisössä : ammattiin opiskelevien nuorten näkemyksiä ja kokemuksia tarvitsemastaan avusta ja tuesta\nHaukio, Meri (2010)\nOpinnäytetyön aiheena oli masennuksen ennaltaehkäisyn mahdollisuudet kouluyhteisössä – Ammattiin opiskelevien nuorten näkemyksiä ja kokemuksia tarvitsemastaan avusta ja tuesta. Opinnäytetyön tarkoituksena oli selvittää nuorten mielenterveyttä suojaavia ja vaarantavia tekijöitä kouluyhteisössä sekä ammattiin opiskelevien nuorten avun ja tuen tarpeita masennuksen ennaltaehkäisemiseksi toisen asteen toisen vuoden opiskelijoiden näkökulmasta. Tutkimuksen tavoitteena oli saada tietoa mihin tekijöihin vaikuttamalla voidaan parhaiten en¬nalta¬ehkäistä nuorten masen¬nusta kouluyhtei¬sössä sekä antaa nuorten kanssa työskenteleville aikuisille käytän¬nönläheistä tietoa nuorten masennuksesta ja sen ennaltaehkäisyn keinoista. Opinnäytetyön teoriaosassa käsiteltiin nuoren kehitystä, masennusta sairautena ja masennuksen ennaltaehkäisyn keinoja.\nOpinnäytetyön aineisto kerättiin strukturoidun kyselylomakkeen avulla loka-marraskuun vaihteessa 2010. Kyselyn kohderyhmänä olivat Länsirannikon Koulutus Oy WinNovan Porin toimipisteissä toista vuotta ammattiin opiskelevat nuoret. Otannan koko oli 105 henkilöä. Vastaustilanteessa opiskelijoita läsnä oli 87. Vastausprosentiksi muodostui 83 %. Saatu tutkimusaineisto analysoitiin tilastollisin menetelmin käyttäen Tixel-ohjelmaa.\nSuuri osa vastaajista oli tyytyväisiä tämänhetkiseen tilanteeseen kouluyhteisössä. Tutkimustulosten perusteella nuoret saivat erittäin vähän yöunta arkipäivisin sekä ruokailu ja liikuntatottumukset olivat epäsäännöllisiä. Opinnäytetyön kyselytutkimuksessa vastaajilta eniten mainintoja saaneet stressitekijät olivat luokan edessä esiintyminen, kiire, koulutyön vaikeudet, opintosuunnitelmassa pysyminen, kokeet, ja mielipiteen ilmaisemisen oppitunnilla. Kyselylomakkeessa mainituista tukitoiminnoista viisi eniten mainintoja saanutta tukitoimintoa olivat ymmärtäminen, kannustaminen, palautteen anto, kuunteleminen ja opinnoissa auttaminen. Opinnäytetyön kyselyn vastaajista suurin osa koki saavansa opettajilta tasa-arvoista kohtelua. Epäasiallista kohtelua tai häirintää ilmeni opiskeluyhteisössä erittäin vähän. Ihmisten välisen yhteistyö toimi ryhmässä erittäin hyvin. Vastaajista koki kuuluvansa luokkayhteisöön suurin osa. Kehittämisehdotusten yhdeksi oleellisimmista kehittämisalueista nousi informatiivisen tuen kehittäminen. Vastaajat toivoivat lisäksi enemmän ymmärrystä ja erilaisuuden hyväksymistä sekä rajoja ja koulukiusaamiseen puuttumista ajoissa.


F-Securen tietoturva-asiantuntija Sean Sullivanin mukaan maailma on muuttunut. 20 vuotta sitten virustorjunta oli vielä yksinkertaista: piti suojata ainoastaan oma tietokone.\n- Virukset eivät tuolloin tehneet juuri muuta kuin kiusaa. Ne eivät vieneet rahojasi. Nykyään lähes kaikki laitteet ovat yhteydessä verkkoon ja verkkorikollisuudesta on tullut jättibisnes. Siksi verkkoon kytketyt laitteet on pakko suojata luvattomalta käytöltä, Sullivan sanoo.\nViime vuonna F-Secure yhdisti TOTAL-tuotteeseensa palkitun SAFE-tietoturvaratkaisun ja FREEDOME VPN -tuotteen, joka mahdollistaa verkkoliikenteen salaamisen, virtuaalisen sijainnin käytön sekä jäljittämättömän nettisurffailun. Jatkossa TOTAL sisältää myös F-Secure KEY- ja F-Secure SENSE -tuotteiden monipuoliset ominaisuudet ja suojaa näin kaikki kotitalouksien älylaitteet.\n- TOTAL haluaa korjata ongelman, joka on heikentänyt tietoturvaa jo vuosikymmenien ajan – salasanat ja niiden hallinnan, Sullivan toteaa.\nMaailman yleisimmät salasanat ovat 123456, password, 123456789, 12345678, 12345 ja qwerty, selviää F-Securen toukokuussa 2018 ostaman MWR Securityn asiantuntijan Ben Berkowitzin tekemästä selvityksestä. Viime vuosina vääriin käsiin on vuotanut miljardeja salasanoja. Vuodot ovat jättäneet heikkoja salasanakäytäntöjä noudattavat käyttäjät rikollisten armoille riippumatta siitä, miten hyvin he suojaavat laitteensa tai kotinsa.\n- KEY helpottaa yksilöllisten, vahvojen salasanojen käyttöä kaikissa palveluissa ja pitää salasanat ajan tasalla jokaisessa laitteessa, joka kulkee käyttäjän mukana. Lisäksi se osaa varoittaa käyttäjää merkittävistä tietomurroista, joten ne eivät jää pimentoon, sanoo F-Securen tuotehallintajohtaja Antero Norkio.\nF-Secure TOTAL suojaa haavoittuvat laitteet pakettiin kuuluvalla F-Secure SENSE -sovelluksella. Sen avulla voidaan suojata kaikki kotona olevat älylaitteet, mukaan lukien nettiyhteyttä käyttävät televisiot sekä keittiön älylaitteet, jotka voivat tehdä koko kotiverkosta haavoittuvan. Sovelluksen edellyttämä SENSE-reititin myydään erikseen.\nF-Secure TOTALin tilaus sisältää jatkossa:\nF-Secure SAFE on palkittu tietoturvaratkaisu, joka suojaa viruksilta, haittasovelluksilta ja kiristysohjelmistoilta, turvaa pankkiyhteydet ja mahdollistaa vanhemmille lasten nettikäytön rajoittamisen.\nF-Secure FREEDOME VPN kätkee toimintasi verkossa ja tekee nettiselailusta anonyymiä ja turvallista.\nF-Secure KEY suojaa kaikki salasanasi ja PIN-koodisi – kaikissa laitteissasi.\nF-Secure SENSE turvaa älylaitteet ja kodinkoneet. Sen käytön edellyttämä SENSE-reititin on ostettava erikseen.\nLue lisää SENSE-reitittimestä.


Tunneäly onnistuneen johtamisen työkaluna, osa 2 - Hallintoakatemia\nTämä on jatko-osa perjantaina 3.8.2018 julkaistuun Pia-Christina Rothin kirjoitukseen. Lue ensimmäinen osa täältä.\nKun tarkastellaan Kolarin (2010) haastattelemien johtajien ja esimiesten omia arvioita siitä, millaisia tunneälykompetensseja johtajilla oli, voidaan havaita sellaisia ominaisuuksia kuin hyvä itsetuntemus ja itsekontrolli, suorituskyky, kyky sopeutua ja palvella sekä hallita konflikteja. Näiden ominaisuuksien koettiin olevan johtajilla keskitasoa vahvempia. Sen sijaan kehittämiskohteina nähtiin mm. eläytymiskyky, kyky kehittää toisia sekä yhteistyötaidot. Johtajia ja esimiehiä arvioitiin heidän itsensä, mutta myös henkilöstön taholta. (Kolari 2010, 103)\nKolarin (2010, 98) väitöstutkimuksessa käsiteltiin myös johtamisen suhdetta henkilöstön osaamisen kehittymiseen ja motivaatioon. Henkilöstön haastattelun pohjalta voitiin päätellä, että kyky ohjata, valmentaa ja delegoida työtehtäviä sekä luovuus, innovatiivisuus ja muutosherkkyys johtajassa liitettiin henkilöstön voimaantumiseen ja kehitykseen.\nTunneälyn käyttö johtamisessa johtaa väistämättä henkilöstön motivaation lisääntymiseen. Hyvä johtaja varmistaa sen, että työntekijöitä kohdellaan tasavertaisina kaikissa tilanteissa ja että työntekijä saa tietoa ja palautetta työnsä perusteista, siihen vaadittavasta ajasta ja työn merkityksestä. Se, että esimies luottaa työntekijäänsä, antaa vapautta, ottaa huomioon tämän esityksiä ja ehdotuksia hyödyntäen niitä, motivoi työntekijää tekemään parempaa tulosta. Tunneälykäs esimies on kiinnostunut työväestään, kannustaa ja ’likaa kätensä’ työntekijöiden kanssa, kun taas tietojen panttaaminen, hierarkkinen johtaminen ja päättämättömyys vähentävät motivaatiota. (Kolari 2010, 119—122) Johtajat, jotka havainnoivat työntekijöiden tunnetiloja, lisäävät ryhmähenkeä ja työmoraalia ja näin ollen lisäävät työn tuloksellisuutta. (Kerr ym. 2006, 268).\nTunneälyn käyttö muutosjohtamisessa\nMuutosjohtamisessa usein keskitytään hallintorakenteiden ja toimintojen muutokseen management-johtamisella, mutta jotta muutos olisi hallittu ja organisoitu, tarvitaan myös tunneälykästä leadership-johtajuutta, jossa voimaannutetaan ja motivoidaan muutoksessa mukana olevaa henkilöstöä (Gill 2002). Tyypillinen tunneälyn puutteesta kielivä johtamistyyli on ylhäältä alaspäin suuntautuva, top-down -tyyppinen johtaminen, kun taas tunneälyä käyttävässä johtamisessa käytössä on alhaalta ylöspäin suuntautuva, bottom-up -johtamistyyli (Paradeise & Thoenig 2013; Bleiklie, Enders & Lepori 2017). Bottom-up -tyylisen johtamisen viestinnällä, motivoinnilla ja osallistamisella pystytään muutos vakiinnuttamaan (Välimaa & Nokkala 2014). Usein tällainen tyyli vie enemmän aikaa kuin suoraviivainen, poikki ja pinoon -tyyppinen management- johtaminen, mutta kannattaa, koska tällöin muutos on pysyvämpää (Juppo 2011, 50—51).\nKolari (2010) on tutkinut sitä, millaiset tunneälyn valmiudet erityisesti muutoksen johtamisessa ovat merkittäviä. Johtajuudessa tulisi ensinnäkin tunnistaa ne tekijät ja mekanismit, jotka kussakin yksilössä vaikuttavat. Hyvällä johtajalla on kyky arvioida ja reflektoida omaa toimintaa ja ajattelua kriittisesti ja tunnistaa ihmisten tunnetiloja (Kolari 2010, 5—6). Myönteinen ja vahvistava, voimaannuttava palaute, kokemus hyväksytyksi tulemisesta ihmisenä sekä ammattilaisena ja tunne kuulumisesta sosiaaliseen yhteisöön sitouttavat työntekijän organisaatioon ja sen läpikäymään muutokseen. Jotta muutosta voi johtaa menestyksekkäästi, on työntekijöitä voimaannutettava ja motivoitava. Ihmiset ovat organisaatiossa tärkein resurssi ja siksi heidät on saatava mukaan muutokseen (Gill 2002).\nMuutosjohtaminen on vaarassa epäonnistua, mikäli prosessidynamiikka – eri intressiryhmien väliset kohtaamiset – ja siinä vaikuttavaa dialektinen näkökulma jätetään huomioimatta. Tämän välttämiseksi on muutosjohtajien pystyttävä tarkastelemaan sekä omaa että toisten toimintaa ja nähtävä muutosprosessi kaikkien osapuolten myötävaikuttamana kokonaisuutena. (Hayes 2014, 1—5). Jos tässä ei onnistuta, luottamuspula voi johtaa alempaan suorituskykyyn, poissaoloihin ja jopa työkyvyttömyyteen (van Houtte 2007, 826).\nJos tarkastellaan muutosjohtamista johtajien näkökulmasta, saattaisivat he kritisoida yllä esitettyjä ajatuksia. Onko henkilöstön avoin osallistaminen päätöksentekoon liian aikaa vievää ja haasteellista, jos muutosprosessin on tapahduttava nopeasti? Monesti muutosvastarinta – joka on luontaista kaikissa muutoksissa – on muutosjohtajien näkökulmasta monesti turhauttavaa ja saatetaan ajatella, että henkilöstön osallistaminen eri vaiheisiin ei ole vaivansa väärti, jos lopputulos päätöksissä on kuitenkin jo ennustettavissa ja pahimmillaan vastakkainen siihen nähden, mikä johtajien mielestä olisi relevantein vaihtoehto. Ei siis haluta riskeerata toimia sitomalla käsiä demokraattiseen päätöksentekoon tai tehdä asioita pitkän kaavan mukaan.\nSukupuolen merkitys tunneälykkäässä johtamisessa\nKoska tyttöjä kannustetaan poikia useammin harjoittamaan tunteita ja perehtymään niihin, olisi oletettavaa, että naiset ovat empaattisempia kuin miehet. Aina näin ei kuitenkaan ole, ainakaan työelämässä. Naisilla on mahdollisesti enemmän tunnetaitoja tietyissä asioissa ja tilanteissa, mutta miehet voivat yleisellä tasolla olla tunneasioissa naisia taitavampia. (Goleman 2012, 366)\nJos empatialla tarkoitetaan toisten tunteiden myötäilyä eli kyvyllä myötäelää iloa ja tuskaa, ovat naiset yleensä empaattisempia ja kykenevämpiä omaksumaan spontaaneja tunteita kuin miehet. Naiset kykenevät myös havaitsemaan herkemmin toisten ohikiitäviä tunnetiloja. Tämä on havaittu mm. tutkimuksissa, joissa testattiin miesten ja naisten kykyä havaita tunnetiloja ilmeen ja äänensävyjen perusteella (80 %:ssa otoksista naiset olivat parempia arvaajia kuin miehet). Toisaalta, miten enemmän tunnevihjeitä annettiin mm. vartaloviestinnän tai kasvoilla salamannopeiden mikrotunteiden osalta, sen enemmän miehet pystyivät lukemaan tunteita. Ajatusten aavistamisessa sukupuolten välisiä eroja ei ole havaittu ollenkaan. (Goleman 2012, 367)\nMielenkiintoinen ajatus, jonka Goleman (2012, 368) tuo esille, on se, että miesten ja naisten välisen empaattisuuden ero saattaa johtua enemmänkin siitä kuvasta, jonka miehet ja naiset haluavat antaa omasta empaattisuudestaan, kuin todellisesta empaattisuuden tasojen erosta. Kuten kaikki tiedämme, on mahdotonta yleistää asioita niin, että naiset olisivat miehiä empaattisempia, sillä on olemassa tunnekylmiä naisia ja hyvinkin empaattisia ja muiden tunnetiloja vahvasti kokevia miehiä ja myös päinvastoin eli tunnekylmiä miehiä ja lämpimiä, vahvasti empaattisia naisia. Johtajuudessa sukupuolella ei ole merkitystä, mutta sen sijaan rekrytointitilanteessa rekrytoijan sukupuolella saattaa olla vaikutusta.\nTunneälyn havaitseminen rekrytointitilanteessa\nJohtajan rekrytoinnin osalta on mahdollista tehdä joko suuria virheitä tai onnistumisia ja siksi rekrytointiprosessissa olisi syytä ottaa huomioon myös tunneälytekijät. Johtamisen tuloksellisuuteen on tutkimusten mukaan havaittu olevan yhteys johtajien ns. ’big-five’ -piirteillä, joita ovat avoimuus, tunne-elämän tasapainoisuus, sovinnollisuus, ulospäin suuntautuneisuus ja tunnollisuus. Myös aktiivisuuden, luovuuden, motivoituneisuuden sekä henkilökohtaisten suhteiden joustavuuden on todettu olevan yhteydessä tuloksellisuuteen. Rekrytointitilanteessa juuri näihin tekijöihin olisi kyettävä kiinnittämään huomiota. (Lumijärvi 2009, 65—66)\nMiten rekrytointitilanteessa, joka mm. haastattelun osalta kestää parhaimmillaankin ehkä tunnin ajan, pystytään tällaisia ominaisuuksia tai niiden puutteita luotettavasti havaitsemaan? Toki jo haastattelussa ainakin ulospäin suuntautuneisuus on mahdollista havaita, mutta entä esimerkiksi tunne-elämän tasapainoisuus tai tunnollisuus? Näiden ominaisuuksien olemassa olon tai puuttumisen havaitseminen on erittäin haasteellista. Kuten edellisessä alaluvussa todettiin, naiset osasivat päätellä 80% ohikiitävien tunnetilojen tulkinnoista. Pitäisikö siis naisten olla rekrytoimassa, jotta ihmisten luonteiden arvioinnissa päästäisiin useammin oikeaan tulokseen?\nItsensä johtaminen, itsetuntemus ja intuitio\nJokaisella on omat kehitysalueensa, eivätkä kaikki ole luontaisesti vahvalla tunneälyllä varustettuja. Tietoisuutta itsestään on kuitenkin mahdollista kehittää ja jos haluaa johtaa, se on välttämätöntä. Sydänmaalakka (2006, 33) vertaa tietoisuutta, joka on ydinminämme, toimitusjohtajaan, joka valvoo eri osastoja ja ohjaa kokonaisuutta. Omantunnon ja itsetietoisuuden kehittyminen on ihmisen kehityksen korkeimpia tasoja. Jotta voi johtaa muita, on osattava johtaa itseään. Itsensä johtaminen on perusta kaikelle johtamiselle ja itsensä tulisi nähdä osana kokonaisuutta, yhteisöä ja sen vuoksi on tärkeä ottaa itseensä etäisyyttä ja tarkastella omaa toimintaansa ’helikopteriperspektiivistä’ käsin. Itsensä johtaminen onkin vaikuttamis- ja oppimisprosessi, joka kohdistuu ihmiseen itseensä ja on edellytys kyvylle kohdata muita.\nKolari (2010, 97) käsitteli itsensä johtamista Bayesilaisen riippuvuussuhdemallin avulla. Mallin avulla oli havaittavissa, että johtamiskokonaisuudet ovat sidoksissa toisiinsa ja itsensä johtaminen on kaikessa alkulähtökohtana. Näin ollen itsensä johtaminen korreloi vahvasti tulosjohtamisen, business-osaamisen, ihmisten johtamisen ja vuorovaikutustaitojen kanssa ja vaikuttaa näin ollen kaikkeen menestykseen.\nJotta itseään voi johtaa, on oltava itsetuntemusta. Goleman (2012, 72—75) pohti itsetuntemusta intuition kautta, joka on yksi tärkeimmistä työelämässä menestymisen mittareista ja kertoo sisäisestä tunnemuistista. Intuitio on henkilökohtainen arvostelukyvyn ja viisauden lähde ja siksi äärettömän tärkeä itsetuntemukselle. Itsetuntemus puolestaan on välttämätön pohja tärkeille tunneälytaidoille. Tällaisia taitoja ovat itsearviointi, eli tietoisuus ja tarkka kuva omista taidoista ja kyvyistä, omista heikoista puolista ja kyky oppia kokemuksista; tietoisuus omista tunteista, omien tunteiden vaikutuksesta suoritukseen ja kyky päätöksiin omien arvojen pohjalta sekä itseluottamus, joka kumpuaa omista kyvyistä, arvoista ja rohkeudesta.\nEsimerkkinä itsetuntemuksesta kumpuavasta intuitiosta Goleman (2006) kertoo ihmisistä, jotka ovat joko ohittaneet intuitionsa – ja katuneet valintojaan myöhemmin – tai kuunnelleet intuitiotaan hyvin seurauksin. Vahva tunneälytaitojen käyttö on myös eduksi mm. rekrytointitilanteessa, sillä elämänkokemuksen tuoman tunneälyn perusteella ihmiset huomaavat usein jo hyvinkin nopeasti, onko henkilö sopiva siihen työhön, joka on tarjolla. Ihmiset, joilla ei ole käsitystä omista tunteista eikä tunteiden lukutaitoa, ovat alakynnessä. Ilman näitä kykyjä työelämässä on vaikea menestyä.\nTarkasteltaessa tunneälyn merkitystä johtamisessa voidaan havaita monta eri ulottuvuutta, joiden kautta kokonaisuutta voidaan lähestyä. Itsetuntemus ja itsekontrolli, palveleminen, sopeutuminen ja konfliktien hallinta, eläytymiskyky, yhteistyötaidot ja kyky valmentaa, kannustaa ja kehittää alaisia ovat tärkeimpiä tunneälykkään johtajan ominaisuuksia. Merkittävimpänä seurauksena tunneälyn käytöstä johtamisessa voidaan nähdä henkilöstön luottamus johtajiin ja sitä kautta motivaatiotason kasvu, joka erityisesti muutosjohtamisessa korostuu. Viestinnän avoimuus sekä kuuntelu ja henkilöstön osallistaminen ovat avaimet tavoiteltuun muutosprosessiin ja muutokseen.\nItsetuntemuksella ja kyvyllä johtaa itseään on selkeästi suurin merkitys tunneälyjohtamisessa, sillä ilman kykyä johtaa itseään ei kykene johtamaan muita. Hyvästä itsetuntemuksesta syntyy tunneälykompetenssi, joka johtaa intuitiivisuuteen, muiden huomioimiseen ja sitä kautta menestyksekkääseen johtamiseen. Tunneälykkäät ihmiset tietävät, mitä tuntevat ja miksi ja ymmärtävät tunteiden yhteyden ajatuksiin, tekoihin ja sanoihin; he ymmärtävät tunteiden vaikutuksen työsuorituksiin ja osaavat kulkea päämääriään kohti arvojensa pohjalta.\nMiten tunneälyä voisi sekä yksilö- että työyhteistasolla kehittää? Miten voi löytää juuri sopivia, tunneälyllä varustettuja henkilöitä eri vakansseihin? Suuremmilla työyhteisöillä on varaa palkata mentoreita ja ohjaajia, mutta myös pienemmillä työyhteisöillä on mahdollisuus vaikkapa eri työkalujen kautta tarkastella kunkin persoonallisuustaipumuksia ja niiden vahvuuksia sekä kehittämiskohteita. Erilaisia välineitä persoonataipumusten tunnistamiseen on useitakin ja yksi parhaista on Myers-Briggs’n persoonallisuustesti. Varmasti löytyy myös muita erinomaisia testejä arvioimaan mm. stressinhallinta-, ihmissuhde- ja ongelmanratkaisutaitoja.\nKysymys, joka tarkastelluista tunneälytutkimuksista ensisijaisesti heräsi, on tämä: kun kerran tunneälyjohtamisella on niin suuri merkitys organisaation henkilöstön hyvinvoinnille ja sitä kautta tuloksellisuudelle, miksi yrityksissä on niin paljon henkistä pahoinvointia, loppuun palamista, sairaspoissaoloja ja irtisanoutumisia? Tässä olisi suunnaton tutkimus- ja työsarka niin johtajuustutkijoille kuin työyhteisöpsykologeille. Työyhteisön hyvinvointiin ja sitä kautta tuloksellisuuteen on avaimena luottamus johtajuuteen. Tämä voidaan saavuttaa ainoastaan avoimella, osallistavalla ja kuuntelevalla, eli tunneälykkäällä johtajuudella. Pehmeisiin arvoihin panostaminen johtaa koviin tuloksiin.


Käytännössä kaiken mahdollisen voittanut Barcelonan valmentaja Josep Guardiolahttps://www.is.fi/haku/?query=josep+guardiola on urallaan pian tienhaarassa. Valinta ei tule olemaan helppo.\nGuardiolan edeltäjä Frank Rijkaardhttps://www.is.fi/haku/?query=frank+rijkaard oli samaten valmentajana ylistetty hahmo Barcelonassa. Kun seura voitti hollantilaisen ja tämän apurin, Henk Ten Catenhttps://www.is.fi/haku/?query=henk+ten+caten johdolla Mestarien liigan vuonna 2006, maailma oli Rijkaardin. Seuran pelitapaa ylistettiin voittamattomaksi ja menestystä satoi. Kuulostaako tutulta?\nGuardiolalla onkin kaksi vaihtoehtoa: Hän voi halutessaan yrittää Barcelonan Sir Alex Fergusoniksihttps://www.is.fi/haku/?query=alex+fergusoniksi, vuosikymmeniä ja jalkapallon muuttuvia trendejä uhmaavaksi luotsiksi, joka luo ikiaikaisen perinnön yhteen seuraan. Ferguson on kestänyt vuosikymmenten mittaan Liverpoolin, Blackburnin, Newcastlen, Arsenalin ja Chelsean rynnistykset ja rakentanut neljä eri uskomatonta voittajasukupolvea. Haaste on kuitenkin kova, sillä kohtalo voi olla sama kuin Rijkaardin.\nToinen vaihtoehto on ryhtyä ”mourinhoksi”. Portugalin Antti Muurinenhttps://www.is.fi/haku/?query=antti+muurinen on kuin parasta materiaaliaan tykittävä stand up-koomikko. Kun show saavuttaa kliimaksin ja yleisö ulvoo hysteerisenä, portugalilaisvelho kiittää, kuittaa ja vaihtaa maisemaa. Kannattajat jäävät aina vaatimaan lisää, ja myytti voittamattomasta velhosta sen kuin kasvaa. Kysykääpä Chelsean ja Interin kannattajilta, maisuisiko viime kauden jälkeen lisäannos Mourinhoa. Portossakin voisi olla kysyntää, jos Andre Villas-Boashttps://www.is.fi/haku/?query=andre+villas-boas kulkee tähtiin kirjoitettua tietään, haluaa mourinhoksi mourinhon paikalle ja vaihtaa maisemaa.\nJos minulta kysytään, toivon pitkää jatkoa Barcelonassa. Haluan nähdä Guardiolan jatkavan oman perintönsä luomista Barcelonassa ja uhmaavan aikaa, kun maalitaulu Blaugranan selässä kasvaa vuosi vuodelta. Haluan nähdä, miten Guardiola sopeutuu ja reagoi, kun pokaalisade hiljenee vuodeksi-kahdeksi ja avainpelaajat joko ikääntyvät tai vaihtavat maisemaa.\nHaluan nähdä kolmannen, neljännen, viidennen ja sadannen luvun Guardiolan ja Mourinhon eeppisessä taistossa jalkapallogalaksin herruudesta. Miesten filosofinen ero hakee vertaistaan. Darth Vader ja Luke Skywalker ja jopa Maverick ja Icemankin jäävät kevyesti kakkoseksi tässä vastakkainasettelussa.


Temppelin alta paljastui tunneli täynnä aarteita | Historianet.fi\nArkeologit uskovat, että Teotihuacánin rauniokaupungissa temppelin alla kulkevan tunnelin päässä odottaa huikea löytö.\nTunneli johtaa hautakammioon\nTeotihuacánin rauniokaupunkia tutkineet arkeologit ovat innoissaan. Sergio Gómez Chávezin johtama ryhmä on nimittäin löytänyt tästä noin 50 kilometrin päässä pääkaupungista Méxicosta sijaitsevasta rauniokaupungista Meksikon historian merkittävimpiin kuuluvan arkeologisen aarteen.\nVuonna 2003 tutkijat löysivät Quetzalcoatlin temppelin alta 120 metrin mittaisen käytävän, ja nyt kaivaukset ovat edenneet sen loppupäässä sijaitsevaan suureen kammioon. Sieltä on kaivettu esiin jo noin 50 000 esinettä, kuten koruja, kivipatsaita ja keihäänkärkiä. Esineet on viety tunneliin vuoden 200 tienoilla, minkä jälkeen tunneli on sinetöity kivillä ja irtomaalla.\nUseita ainutlaatuisia löytöjä tiedossa\nArkeologit uskovat löydettyjen esineiden perusteella, että aarrekammion takana tunnelin päässä on useita kuninkaallisia hautoja.\n"Hautaesineiden määrän vuoksi on vaikea uskoa, että hautakammiot olisivat missään muualla kuin täällä", Gómez Chávez toteaa.\nTutkijaryhmä on edennyt vasta noin metrin verran kolmen laserkeilauksessa paljastuneen kammion suuntaan. Jatkokaivausten uskotaan kestävän vähintään vuoden.\nTuhansien hautaesineiden joukossa on muun muassa runsaasti pieniä kivipatsaita.\nTemppelin uumenista löytyi 120 metrin mittainen tunneli\nVoimakas sadekuuro paljasti vuonna 2003 Quetzalcoatlin temppelin alta pitkän tunnelin. Tutkijat uskovat sen johtavan 200-luvulta peräisin oleviin kuninkaallisiin hautoihin.\nMiksi löytö on niin tärkeä?\nTeotihuacánin hallitsijan jäännöksiä ei ole toistaiseksi löydetty.\nJos tunnelin päässä on kuninkaallisia hautoja, niistä voidaan saada uutta tietoa Meksikon muinaisten asukkaiden uskonnosta ja rituaaleista.\nVideo: Teotihuacánin temppelin tunneli\nLasermittausten mukaan tunnelin päässä on useita kammioita. Arkeologit toivovat niiden olevan koskemattomia kuningashautoja. Kammioita päästään tutkimaan, kun tunnelin kaivaukset saadaan päätökseen noin vuoden kuluttua.


Tällaisia ovat suomalaiset jihadistit - Kotimaa - Ilta-Sanomat\nTällaisia ovat suomalaiset jihadistit\nTaistelualueille lähteneiden ikähaarukka on 18–50 vuotta, mutta suurin ryhmä ovat 21–25-vuotiaat.\n16.6.2017 9:00 | Päivitetty 16.6.2017 9:08\nSuomalaiset väkivaltaiseen jihadismiin kääntyneet ovat kirjava joukko: toisaalta siihen ajaa köyhien olojen epätoivo, mutta joukossa on myös islamiin kääntyneitä kantasuomalaisia, myös hyväosaisia. Siksi yhtä stereotyyppistä kuvaa ei voida piirtää.\nNäin kertoo tutkija ja toimittaja Kristiina Koivunen, joka kirjoitti viime syksynä julkaistun kirjan Suomen nuoret jihadistit (Into 2016). Kirjassa Koivunen selvitti virkamiehiä ja muslimiyhteisön jäseniä haastattelemalla sekä raportteja tutkimalla, millaiset tekijät ajavat suomalaisia väkivaltaiseen ekstremismiin.\nSuojelupoliisi tiedotti keskiviikkona, että terrorismin uhka Suomessa on kohonnut. Sen tietoon on tullut aiempaa vakavampia terrorismiin kytkeytyviä suunnitelmia ja hankkeita Suomessa. Suomesta on aiemmin arveltu noin sadan ihmisen lähteneen konfliktialueille, mutta keskiviikkona Supo kertoi tutkittavien henkilöiden määrän nousseen 350:een.\nSupon mukaan suurimman uhan Suomessa muodostavat edelleen yksittäiset toimijat tai pienryhmät, jotka saavat motivaationsa toimintaan radikaali-islamisesta propagandasta tai terrorijärjestöjen kehotuksista.\nSuojelupoliisin mukaan Suomesta lähteneitä vierastaistelijoita on noussut erityisesti terroristijärjestö Isisissä merkittäviin asemiin, ja heillä on laaja suhdeverkosto järjestön sisällä.\nMutta millaisia ovat suomalaiset jihadistit?\nKoivunen erittelee kirjassaan viranomaisten julkaisujen ja haastattelujen pohjalta Suomesta konfliktialueille lähteneiden piirteitä.\nJoukossa on esimerkiksi väkeä kaikkiaan 19:stä eri kansallisuudesta, kantasuomalaiset mukaan lukien. Vuoden 2015 arvion mukaan jopa 62 prosentilla on Suomen kansalaisuus.\nLähtijöiden ikähaarukka on 18–50 vuotta, mutta suurin ryhmä on 21–25-vuotiaat.\nLähtijöistä jopa viidennes on naisia. Osa jihadisteista on ottanut mukaan vaimonsa, jotkut jopa lapsensa.\nSuojelupoliisin mukaan osa Suomesta lähteneistä on terrorijärjestö Isisissä jopa johtotehtävissä ja heillä on laaja suhdeverkosto järjestön sisällä.\nSisäministeriön mukaan jihadismin riskihenkilöillä on usein rikostaustaa, ja osaa heistä pidetään taustaltaan rikollisina. Vuonna 2015 noin viidesosalla riskihenkilöistä oli erilaisia rikosepäilyjä aina omaisuus- ja petosrikoksista huumausainerikoksiin.\nKuitenkin Koivusen kirjaan haastateltu muslimimies kertoo, että kaikki Syyriaan lähteneet suomalaiset niin sanotut vierastaistelijat eivät ole marginalisoituneita, vaan joukossa jopa hyvin toimeentulevia, maallistuneista muslimiperheistä tulevia henkilöitä.\nKoivunen kertoo, että Isisin rekrytointi ympäri Eurooppaa on järjestelmällistä. Rekrytoijat oppivat tunnistamaan ne, joilla on sosiaalisia ongelmia ja joilta puuttuu yhteiskunnan turvaverkko. He pyrkivät perheen korvikkeeksi.\nJa kun prosessissa joutuu tarpeeksi syvälle, pois pääseminen käy lähes mahdottomaksi.\nKoivunen toivoo enemmän julkista keskustelua pehmeistä menetelmistä ekstremismin torjunnassa, jotka pureutuisivat jihadismin juuriin kuten syrjäytymiseen.\nKoivusen mukaan Suomessa syntyneet muslimit ovat ryhmä, joka pitäisi huomioida aktiivisemmin, jopa omana vähemmistöryhmänään.\nSuomeen 1990-luvulla tulleiden maahanmuuttajien lapset ovat nyt aikuistumassa ja joutuvat muodostamaan identiteettiään eräänlaisessa välitilassa.\n– He kokevat olevansa suomalaisia, ja mennessään vanhempiensa kotimaahan he kokevat olevansa ulkomailla, vieraassa ympäristössä, Koivunen kertoo.\nKirjassa kuvaillaan, kuinka Suomessa maahanmuuttajaperheeseen syntyneet nuoret voivat jäädä vanhempiensa ja suomalaisen kulttuurien väliseen limboon.\n– Kotona meille opetetaan, kuinka meistä ei voi tulla suomalaisia eikä kristittyjä. Lapset kilpailevat siitä, kuka lukee Koraania kauneimmalla äänellä ja pukeutuu peittävimpään asuun. Koulussa opetetaan suomen kieltä ja suomalaisuuteen assimiloitumista, kertoo kirjaan haastateltu maallistunut muslimimies.\n– Ei ihme, että lasten pää menee sekaisin. Jotkut kyllästyvät ja jättäytyvät kokonaan islamin ulkopuolelle.\nJuttua muokattu 16.6.2017 kello 15.54: lisätty juttuun tieto siitä, että Supo kertoi keskiviikkona epäiltyjen konfliktialueille matkanneiden määrän nousseen 350:een.\nKotimaa 14.6.2017 12:27\nSuojelupoliisi: Isisin suomenkielinen propaganda kehottaa terroritekoihin Suomessa\nKotimaa 15.6.2017 10:54\nUlla Appelsinin kommentti: Lontoon tulisi herättää myös Suomi\nKotimaa 9.6.2017 15:04


Hotellit Karwar - Peruutusoikeus tietyissä hotel | Hotellitarjoukset | Hotels.com\nHotellit – Karwar\nKarwar: Missä kannattaa yöpyä?\nKarwar: Suosituimmat nähtävyydet\nKurumgad Island löytyy 20,4 km:n päästä kaupungin Karwar keskustasta, joten mikset poikkeaisi siellä reissusi aikana. Mikset lähtisi rannalle katselemaan auringonlaskua, kun kerran olet alueella?\nJos kaupungin Karwar museot kiinnostavat, on valintasi kenties Warship Museum.\nRavindranath Tagoren ranta\nJos haluat syventää rusketustasi, on rantavalintasi kenties Ravindranath Tagoren ranta, joka sijaitsee 18,5 km:n päässä kaupungin Karwar keskustasta. Auringonlaskusta rannikolla voi nauttia kohteessa Kaju Baghin ranta.\nJos haluat jaloitella ulkoilmassa, hengittää raikasta vuoristoilmaa ja ihailla kaupunkiin Karwar avautuvia näkymiä, valitse kohteeksi Guddalli Peak.\nJos haluat reissussasi kierrellä nähtävyyksiä, ota suunnaksi Maruti Temple – yksi maamerkeistä, joka sijaitsee 12,6 km:n päässä kaupungin Karwar keskustasta.\nJos haluat syventää rusketustasi, on rantavalintasi kenties Kaju Baghin ranta, joka sijaitsee 15,5 km:n päässä kaupungin Karwar keskustasta. Auringonlaskusta rannikolla voi nauttia kohteessa Ravindranath Tagoren ranta.\nJos etsit uutta suosikkikohdetta, sopiva vaihtoehto voisi olla Karwar. Viivytpä sitten yhden yön tai kokonaisen viikon, kohteen Karwar alueelta löytyy majapaikka jokaiseen tarpeeseen. Etsi kohteen Karwar hotelleja Hotels.comista karttamme avulla. Karttamme kattaa kohteen Karwar alueet ja naapurustot, joten voit kätevästi nähdä majapaikkasi lähimmät nähtävyydet sekä tarkastella laajempaa näkymää. Meiltä löydät kohteen Karwar parhaat hotellitarjoukset ja hyödyt edullisimman hinnan takuusta.\nLisää hotelleja: Karwar, Intia\nKarwar: Parhaat arvosanat saaneet hotellit\nKarwar: Lähellä olevat kaupungit\nNäytä lisää hotelleja: Karwar