Kaventuneet tilat teatterikeskustelu sanomalehdissä - PDF\nKaventuneet tilat teatterikeskustelu sanomalehdissä\nDownload "Kaventuneet tilat teatterikeskustelu sanomalehdissä"\n1 TEATTERIN TIEDOTUSKESKUS (TINFO) Lehdistökatsaus teatterivuoteen 2014, laatinut Elina Knaapi Kaventuneet tilat teatterikeskustelu sanomalehdissä JOHDANTO Teatterin tiedotuskeskuksen (TINFO) lehdistökatsaus perustuu suurimpien kotimaisten sanomalehtien kirjoituksiin teatterista vuonna Katsausta varten on seurattu säännöllisesti neljäätoista sanomalehteä, jotka ovat Aamulehti, Etelä-Saimaa, Etelä-Suomen Sanomat, Demokraatti, Helsingin Sanomat, Hufvudstadsbladet, Kainuun Sanomat, Kaleva, Kansan Uutiset, Karjalainen, Keskisuomalainen, Satakunnan Kansa, Savon Sanomat ja Turun Sanomat. Seurannassa on ollut myös verkkolehtien artikkeleita Ilkasta, Kansan Uutisista, Karjalaisesta, Keski- Pohjanmaasta, Lapin Kansasta, Länsi-Savosta ja Pohjalaisesta. Lisäksi mukana on ollut satunnaisia artikkeleita muun muassa Suomen Kuvalehdestä ja Metro-lehdestä. Runsaasta materiaalimäärästä lehdistökatsaus nostaa esiin puhutuimpia teatteriaiheita painetussa mediassa kuluneen vuoden ajalta. Lehdistökatsaus kiinnittää huomiota siihen, millaista teatterijournalismi on ollut vuoden 2014 aikana, ketkä ovat päässeet ääneen keskustelussa ja kenen kommenteilla on ollut painoarvoa. Aineistoa läpikäydessä on kiinnitetty erityisesti huomiota tapaan, jolla teatterista uutisoidaan ja jolla sitä pohditaan sanomalehdissä. Katsauksessa pohditaan, millainen kuva teatterista annetaan osana suomalaista kulttuuria ja yhteiskuntaa. Kasvava taloudellinen paine näkyy puheena teatterin merkityksestä kulttuurille ja yhteiskunnalle. Se poikii toiveita ja jopa ohjeita teatterin suhteen. Toimittajilla, asiantuntijoilla sekä kulttuurialan toimijoilla on valistuneet mielipiteensä teatterin tilasta. Printtimediassa kuitenkin poliitikkojen ohella myös tavallisen veronmaksajan mielipiteellä on väliä. Kulttuurivaikuttajien diskurssi kohtaa lehtikirjoituksissa toisenlaisen maailman muun muassa silloin kun on kyse veroeurojen jakamisesta homekoulujen ja teatterirakennusten kesken. Keskusteluavaruudet törmäävät myös silloin, kun teos jollain tavalla rikkoo totuttuja normeja. Katsaus pyrkii tarkastelemaan lehdistön roolia tässä keskustelussa. Sosiaalisen median ja verkkoympäristön hyödyntäminen sanomalehdissä on tehnyt teatterista keskustelemisen entistä moniäänisemmäksi. 1\n2 Sanomalehti on Suomessa mediana edelleen vahva mielipidevaikuttaja, vaikka sen asema on digitalisoitumisen myötä muuttumassa. Tilaa teatteria tai ylipäätään taidetta koskevaan kirjoitteluun on hyvin vähän. Tämä nostaa esiin kysymyksen siitä, onko sanomalehdissä ylipäänsä keskustelua teatterista. Lehdistökatsauksessa ymmärretään teatteri kiinteänä osana kulttuurikeskustelua. Katsauksessa on pyritty näkemään laajempia yhteyksiä, joissa teatterin ja kulttuurin merkityksestä lehdistössä puhutaan. KESKUSTELUN LÄHTÖKOHTANA TULOKSELLISUUDEN AIKA Ehkä teatterin ei pidäkään mennä eteenpäin vaan taaksepäin, --- riisua pois kaikki turha. (Mikko Roiha, Suomen Kuvalehti 4/2014) Sanomalehti keskusteluareenana Teatteri näkyi vuonna 2014 sanomalehdissä monipuolisesti. Paikallislehdet ovat ammattiesitysten lisäksi kiinnostuneita harrastajateatteriesityksistä sekä oman alueensa kulttuuritapahtumista ja vaikuttajista. Esittävän taiteen muodoista selvästi aiempaa enemmän esillä olivat stand up ja nukketeatteri. Teatterin suomalaisissa sanomalehdissä saama palstatila on kuitenkin marginaalista. Syvemmälle keskustelulle ja varsinkaan kritiikeille ei ole tilaa. Sanomalehti mediana tunnustaa nykyajan visuaalisuuden vaatimuksen ja mahdollisuudet, jotka liittyvät teatterista uutisointiin. Kuva on esimerkiksi yksittäisiä esityksiä koskevissa lehtijutuissa tärkeä ja usein sille annetaankin paljon tilaa. Toisaalta sanomalehdissä on havaittavissa lisääntyvää intermediaalisuutta. Ilmiöllä on kaksi mahdollista vaikutusta teatterijournalismin kannalta. Toisaalta se murentaa sanomalehdissä journalismin portinvartijoiden asemaa mahdollistaen teatterikeskustelun muillekin kuin kulttuuritoimittajille. Toisaalta se taas palvelee verkkoympäristössä kasvottomasti muotoilluilla kommenteillaan median mahdollista sensaatiohakuisuutta. Teatterialan vaikuttajat ja toimittajat pääsivät ääneen sanomalehtitilan niukkuudesta huolimatta. Usein tällaisia paikkoja olivat henkilöhaastattelut ja kolumnit. Vuonna 2014 henkilöhaastatteluissa 2\n3 dominoivat näyttelijät, joiden haastattelut olivat sisällöltään pääsääntöisesti pintapuolisia. Sen sijaan ohjaajilta kysyttiin useasti mielipiteitä teatterin tilasta yhteiskunnallisessa ja poliittisessa mielessä. Ahkerimpia kulttuurikeskustelua koskevien kolumnien kirjoittajia olivat toimittajien lisäksi kirjailijat. Uudet teatterimuodot taloudellisen niukkuuden luoma mahdollisuus vai pakko? Vallalla olevat yhteiskunnalliset arvot heijastuvat lehtikirjoituksiin. Keskustelu taiteen ja teatterin tilasta oli erityisen vilkasta vuoden 2014 alussa. Niihin aikoihin julkaistut teatterien omat katsojatilastot edellisvuodelta nostattivat pintaan keskustelua teatterin keinoista selvitä ilmiselvästä katsojavajeesta ja taloudellisesta ahdingosta. Vuoden aikana puhututti erityisesti se, millaista tulosvastuuta teatterilta voidaan odottaa. Sanomalehdissä pohdittiin, millainen taide ylipäänsä on yhteiskunnalle tarpeellista ja millaiset teatterin muodot vievät teatteria eteenpäin Suomessa. Erilaisia ratkaisuja, kuten yhteistuotantoja ja soveltavan teatterin muotoja, pyöriteltiin ja mielipiteitä löytyi puolesta ja vastaan. Mielenkiintoisen taustan teatterikeskustelulle antaa Helsingin Sanomien artikkeli 20.1., jossa kysyttiin teatterialan asiantuntijoilta, millainen suomalainen näyttämötaide on vuonna Haastateltuja asiantuntijoita olivat Teatteri Takomon taiteellinen johtaja Akse Pettersson, teatterityön professori Pauliina Hulkko, Joensuun kaupunginteatterin johtaja Vihtori Rämä, freelance-ohjaaja Hilkka-Liisa Iivanainen ja Tutkivan teatterityön keskuksen silloinen johtaja Mika Lehtinen. Raha nousi jutussa teatteria eniten koettelevimmaksi haasteeksi. Todettiin, että raha todennäköisesti sanelee monia ratkaisuja, mutta ei ehkä sittenkään ratkaise kaikkea. Artikkelissa oli positiivinen sävy sen esiin nostamista haasteista huolimatta: Vaikka taiteen elintilan kaventumisesta puhutaan nyt paljon, suomalaisen teatterin lähitulevaisuus ei näytä synkältä. --- Hyvinvointivaltioon luotu laitosteattereiden verkko natisee liitoksistaan, mutta kentälle ilmestyy jatkuvasti uusia, ketteriä toimijoita, jotka uudistavat niin sisältöjä ja estetiikkaa kuin teatterin katsojasuhdettakin. (HS 20.1.) Muutos ei jutun mukaan tuhoa kaikkea, vaan muodostaa uusia teatteria tulevaisuudessa määritteleviä muotoja. Näistä rahan sanelemista ratkaisuista nostettiin esiin erityisesti teatterin yhteistyö hoiva-alojen kanssa sekä teattereiden väliset yhteistuotannot. 3\n4 Näkyvimmin yksittäisistä vuoden 2014 yhteistuotantoesityksistä nostettiin lehdistössä esille Teatteri Telakan, Teatteri Vanhan Jukon ja virolaisen Rakvere Teaterin kansainvälinen esitys Köök. Yhteistuotannoilla oli lehtikirjoittelussa kannattajansa ja kriitikkonsa. Näkyvimmin niiden puolesta puhui ohjaaja Mikko Roiha, jolla on tällä hetkellä vankka asema mielipidevaikuttajana Suomen teatterikentällä. Osittain se liittynee hänen ulkosuomalaisuuteensa, sillä Berliinissä asuva Roiha edustaa kotimaiselle teatterikentälle toiseutta. Laajassa Suomen Kuvalehden 4/2014 jutussa Roiha vertaa suomalaista teatterikulttuuria Berliiniin määrittäen samalla, mitä suomalainen teatteri on ja mitä se ei ole. Suomessa kaikki loppuu lyhyeen, teatteriesitykset ja teatterikäsitykset, kohut ja keskustelut. Kun yksi alkaa käyttää videoita tai tehdä musiikkiteatteria, kaikki tekevät sitä kohta. Täällä brechtiläinen teatteriperinnekin elää edelleen vahvana, uuden rinnalla. Teatteri on kerroksellista. (SK 4/2014.) Kun Roihalta kysyttiin hänen luonnehdintaansa suomalaisesta teatterista, hän vastasi: Inhimillisistä, ajankohtaisista aiheista tehtyjä ihmissuhdenäytelmiä. Huolija hoivateatteria. Suomalainen teatteri on koko ajan hirveän huolissaan kaikesta, mielenterveyspotilaiden tilasta, sairaanhoidon tilasta, syrjäseutujen tilanteesta, kaikesta, koko yhteiskunnasta. (SK 4/2014.) Radikaaleimpana voidaan nähdä Mikko Roihan kommentti, jonka mukaan hän toivoisi, että suomalaiselta kulttuurilta leikattaisiin kunnolla koska ne ei ole käyttäneet kekseliäisyyttään teatterin uudistamiseksi. Hänen mukaansa laitosteatterit ovat jo saattohoitovaiheessa ja että pelko estää lähtemästä uudistamaan teatteria. Toimittaja Ilkka Kuosmanen (Savon Sanomat 12.2.) pohti kolumnissaan, onko Mikko Roihan kritiikille perusteita. Todennäköisesti on, hän totesi ja jatkoi, että teatteri pelaa tuttuudella ja hoivamentaliteetilla, jotta se pysyisi väleissä sekä kuntapäättäjien että oman kukkaronsa kanssa. Kyseessä on Kuosmasen mukaan broilerisuikaleharha, jossa kysyntä alkaa hiljalleen kohdistua teatterissakin siihen, mitä on eniten. Kohta saamme kaikki hunajamarinoitua kakkosluokan tavaraa, koska emme osaa vastustaa sitä ja vaatia parempaa. Mikko Roiha itse jatkoi teatterin tilan pohtimista ruokavertailuin. Kalevan jutussa Roiha argumentoi, ettei katsojalle tarjota koko voileipäpöytää, koska teatterit eivät kierrä. 4\n5 Tarjolla on hampurilaisia, ranskalaisia ja pitsaa, sillä niitä menee eniten. Ehkä karjalanpiirakka munavoilla myös. Pöydästä puuttuvat muut maut. (Kaleva ) Yhteistuotantojen kriitikkojakin löytyi. Muun muassa Helsingin Sanomien toimittaja Suna Vuori näki näkökulmassaan yhteistuotannot niukkuudesta johtuvana pakkona. Vuori tunnusti kiertämisen edut esimerkiksi harvaan asuttujen seutujen kannalta. Kuitenkin uhkakuvina Vuori näki vanhan näivettymisen ja näytelmätarjonnan kaventumisen. Pääkaupunkiin keskittyvän lehden näkemys on täysin päinvastainen kuin Roihan, jonka mukaan teatterien välinen yhteistyö on avain teatterin tarjonnan monipuolistumiselle. Todennäköisesti Mikko Roihan luonnehtimalle huolestuneelle teatterille on suomalaisessa yhteiskunnassa henkistä tilausta. Esimerkiksi Kansallisteatterin Kiertuenäyttämö kiersi vanhainkodeissa (Karjalainen.fi 14.1.) ja toteutti vankiloissa kiertävän näytelmän Aikaero, joka perustuu elinkautisvankien kirjoittamiin teksteihin (esim. HS Nyt-liite 28.2.) Muitakin hoivateatterin muotoja nähtiin. Etelä-Saimaa uutisoi otsikolla Taiteesta terveydenhoitaja, että Kaakkois-Suomeen palkataan läänintaiteilija lisäämään yhteistyötä taiteilijoiden sekä sosiaalija terveyspuolen kesken. Hoivateatteriinkaan ei sen positiivisista vaikutuksista huolimatta suhtauduttu lehtien sivuilla täysin kritiikittömästi. Taideväkeä huolestutti teatterin yhteiskunnallisen roolin muutos, jolloin sille lankeaa tulosvastuullinen tehtävä hyvinvoinnin ylläpitäjänä. Teatteria vuonna 2025 visioineessa jutussa Pauliina Hulkko kommentoi: Pitäisi pohtia, luodaanko nyt edellytyksiä sille, että teatteri ulottuisi erilaisille elämän alueille ja erilaisiin sosiaalisiin todellisuuksiin ilman välitöntä tulosvastuuta. Kohdassa, jossa yhteiskunta lakkaa pitämästä huolta kansalaisistaan, teatteriesityksistä tulee huolehtivia, osallistavia ja hoivaavia. (HS 20.1.) Helsingin Sanomien Lauantaiesseessä toimittaja Kaisa Viljanen käsitteli hyvinvointitaidetta laajasti. Hän kirjoitti, että hyvinvointitaiteen tämän hetkiselle muodikkuudelle on nykyään selkeät syynsä. Verovaroin maksetun kulttuurin pitäisi olla kaikkien saavutettavissa. Talouslamassa on entistä vaikeampi kestävästi perustella, miksi kalliita taidelaitoksia pitäisi yhteisesti ylläpitää, jos niitä käyttävät vain hyvätuloiset keski-ikäiset. (HS 24.5.) 5\n6 Samassa esseessä läänintaiteilija Anniina Aunola kommentoi, että tiukka nykytaide nähdään helposti hyvinvointitoiminnalle vastakkaisena. Vaikka taide kuohuttaisi, voi sillä silti olla yhteisölle valtavan positiivinen merkitys (HS 24.5.). Taide ei enää itseisarvona kiinnosta, vaan se on tärkeää vain jos se työllistää, kirjoitti Aamulehden toimittaja Anne Välinoro. Taiteilijatkin ovat nöyrtyneet ajatukselle, että teoksen pitää taipua vaikkapa ihmisten auttajaksi. Siksi hoivataide on suosittua. (AL 2.8.) Miehet ja naiset puheenvuoroineen Vuonna 2014 sanomalehdissä nousivat teatterikentän miesten puheenvuorot enemmän esille kuin naisten. Tämä näkyy esimerkiksi Mikko Roihan, Lauri Maijalan ja Juha Hurmeen runsaassa näkyvyydessä vuonna Ilmiö on toistuva esimerkki sukupuolittuneisuudesta, joka ilmenee myös Teatterin tiedotuskeskuksen Teatteritilastoista Teatteriin kirjoittavat ja ohjaavat miehet, vain vajaa kolmannes on naisia. Teattereiden suurten näyttämöiden ohjaajista 61,1 % miehiä. Lehdistössäkin painoarvoa annettiin miespuolisten toimijoiden teatteria koskeville puheenvuoroille. Esimerkiksi lehdistö antoi vuonna 2014 tilaa ohjaaja Lauri Maijalan henkilöhaastatteluille, joissa hän pääsi kertomaan näkemyksensä teatterin nykytilasta. Aamulehden haastattelussa Maijala sanoi, että teattereiden pitäisi keskittyä ensisijaisesti olemaan taidetalo eikä työpaikka. Teatterikentän kuumin nimi, Lauri Maijala kommentoi: Aivan liian paljon tehdään yleisöä kosiskelevaa teatteria, vailla sen syvempää sanomaa, jotta salit täyttyisivät. Taiteilijat uskaltavat pikkuhiljaa taas ottaa vastuuta taiteen tehtävästä. Tämä tarvitsee kuitenkin ennen kaikkea rohkeutta ja toki rahaakin. Mutta kyllähän rahaa on, kysymys rakenteista, siitä mihin julkista rahaa ohjataan. (Kansan Uutiset 17.1.) Poikkeuksen miesvaltaiseen taide- ja kulttuurikeskusteluun teki Taideyliopiston rehtori Tiina Rosenberg, joka henkilönä oli näkyvästi esillä vuonna Rehtorina hän puhui muun muassa taideopetuksen tärkeydestä suhteessa vaikeisiin taloudellisiin aikoihin: Teatteritilastot: 6\n7 Tietysti voi sanoa, että taidekoulutus tuottaa numeroilla mitattuna taloustappiota. Mutta toisaalta tuotamme henkistä kasvua ja hyvää. Ja eivätkö ihmiset, jotka voivat hyvin taiteen tekemisestä tai kokemisesta, luo tuottavuutta ja tavalla tai toisella hyödytä kansakuntaa kokonaisuutena? (SS 14.1.) Tiina Rosenberg oli myös yhtä mieltä Lauri Maijalan kanssa, että suomalaisestakin yhteiskunnasta kyllä löytyy varoja, mutta niitä ei kohdenneta demokraattisesti. Kyllähän kapitalistisessa yhteiskunnassamme rahaa on --- Kysymys vain on siitä, ketkä mihinkin yhteistä rahaa jakavat. Nykyään niitä ei kohdenneta niille tahoille, jotka ovat kaikkein tärkeimpiä henkisen hyvinvoinnin kannalta. Demokraattista keskustelua ei käydä missään. Vallitsevasta arvokeskustelusta ovat totaalisesti unohtuneet sivistys, taide ja kulttuuri, demokratia sekä koulutus. (Kansan Uutiset 24.1.) Pintapuolisissa näyttelijöiden henkilöhaastatteluissa poikkeuksen teki Anu Hälvä-Sallinen. Hän otti kantaa teattereiden työsuhdekäytäntöihin merkkipäivähaastattelussaan, joka oli otsikoitu muun muassa Kalevassa Blondista tuli teatterin kriitikko. Hälvä-Sallinen kaipasi teattereihin enemmän produktiokohtaisia kiinnityksiä. Taidepolitiikka vaikenee Vuonna 2014 taidepoliittinen keskustelu oli hyvin hiljaista. Syyksi tälle voidaan nähdä tulevat eduskuntavaalit. Sama ilmiö koettiin kevään Europarlamenttivaaleissa, joiden yhteydessä mikään kulttuuripolitiikan teema ei noussut esiin. Poliitikot eivät juuri ole halunneet ottaa kantaa kulttuurin tilaan. Baltic Circle -teatterifestivaalin ohjelmiston osana järjestetty Suomen taidepoliittinen tapahtuma antoi poliitikoille mahdollisuuden esittää puolueidensa kulttuuripoliittisia linjoja. Tapahtuma raportoitiin Helsingin Sanomissa otsikolla Puolueiden kulttuurilinjat hukassa. Vaikka tapahtumassa yleisö vaati puhujilta konkreettisuutta, vastaukset olivat ympäripyöreitä. Helsingin Sanomat kirjoitti, että kulttuurikenttää yritetään olla suututtamatta vaalien alla. Ainoastaan perussuomalaisten Juho Eerolalla oli selkeä kanta. Hän olisi valmis leikkaamaan taiteilijoiden apurahat. Eerola perusteli kantaansa siten, että Aleksis Kivikin kirjoitti suuressa köyhyydessä. (HS ) 7\n8 Myöhemmin Eerolan puheita pehmenneltiin. Aamulehdessä perussuomalaisten kansanedustaja Ritva Kike Elomaa kommentoi, ettei hyväksy apurahajärjestelmän romuttamista. Suomessa ei tunnuta tajuttavan sitä, kuinka merkittävä asia luova ala on koko maalle, Elomaa sanoi. Jutun kommenttina toimittaja Pekka Kymyläinen kirjoitti otsikolla Niin näkemykset muuttuvat, että todennäköisesti tähän mennessä perussuomalaisten keskuudessa apurahataiteilijoiden kovimmat arvostelijat on nyt komennettu hiljaisiksi. Kohta julkaistava perussuomalaisten eduskuntavaaleihin tähtäävä kulttuuriohjelma saattaa vielä yllättää monet. (AL ) Toisenlainenkin näkökulma hiljaiseen kulttuurikeskusteluun vuonna 2014 esitettiin. Nätyn yliopistolehtori ja Tampereen Teatterikesän taiteellisen valintaraadin jäsen Mikko Kanninen kirjoitti festivaalien alla Aamulehdessä 3.8., että tehokasta taide- ja kulttuuripolitiikkaa ei Suomessa yksinkertaisesti osata tehdä. Kirjoitus myös nosti esiin saman epäkohdan varojen kohdentamisessa, josta Lauri Maijala ja Tiina Rosenberg myös puhuivat. Yritys ja rahoitusmarkkinoiden edunvalvojat viljelevät kaiken aikaa mielikuvia väistämättömästä, niukemmasta valtiontaloudesta, jossa taiteen ja kulttuurin tukemiseen verorahoista ei yksinkertaisesti ole enää varaa. Politiikkaa on tehty näiden mielikuvien ehdoilla. Varsinaiset kulttuurista tehdyt selvitykset sen sijaan eivät juuri vaikuta poliittisiin päätöksiin Taiteen ja kulttuurin osuus oli valtionbudjetista vuonna 2013 noin 434 miljoonaa euroja, ja siitä 52 prosenttia rahoitettiin veikkausvoittovaroilla. Verorahoja taiteeseen ja kulttuuriin meni siis noin 208 miljoonaa euroa. Vertailun vuoksi yritysavustuksia maksettiin samana vuonna lähes 670 miljoonan euron edestä. Jos ajatellaan tätä valtion toteuttamaa rahapolitiikkaa tehokkuuden tai työllistymisen kannalta niin tiettyjen tutkimusten mukaan näiden lukujen pitäisi olla täysin päinvastoin. (AL 3.8.) Ongelmana voi myös olla se, etteivät kulttuuriväki ja poliitikot osaa kohdata toisiaan. Toimittaja Pirjo-Liisa Niinimäki peräänkuulutti taideväkeä pitämään ääntä itsestään, sillä muuten taiteilijaapurahojen lakkautusajatukset yhteiskunnassa leviäisivät entisestään (Satakunnan Kansa 8.12.). Poliitikon ja taideasiantuntijan roolit tuntuvat myös sekoittuvan toistuvasti kulttuuripoliittisessa keskustelussa. Todellisuudessa kyse on siitä, minkä joensuulainen kirjailija Tuula-Liina Varis 8\n9 ilmaisi Kansan Uutisten kolumnissaan: poliitikkoja ei haluta kertomaan mielipidettään taiteesta, vaan poliittisia tekoja. Keskustelua halutaan kulttuuripolitiikasta, joka ei ole maku- eikä tykkäämiskysymys. Taiteen autonomia ja vapaus on säädetty Suomen perustuslaissa, eikä sen sisältöä ja suuntia ole tarkoitettu poliitikkojen ohjailtavaksi. --- Tieteelle ohjataan rahaa luottaen tutkijoiden asiantuntemukseen. Miksi taiteen kohdalla kansanedustajalla pitäisi olla jokin taidenäkemys, josta hänen pitäisi osata taiteen tekijöiden kanssa puhua? (Kansan Uutiset 1.12.) Sanomalehdissä vuonna 2014 poliitikon mielipiteellä taiteesta oli kuitenkin väliä, ainakin heidän julkisuuskuvalleen. Tämä tuli todistetuksi, kun tuore kulttuuri- ja asuntoministeri Pia Viitanen ilmoitti utuisesti kuvitetussa henkilöhaastattelussa Helsingin Sanomissa 5.5. haluavansa työhuoneensa seinälle kissataulun. Haastattelu aiheutti arvostelun ryöpyn. Toimittaja Aapo Mentulan mukaan kritiikin laajuus oli aivan uudella tasolla (Etelä-Saimaa 11.5.). Irvailu Viitasen haastattelun perusteella oli todennäköisesti hyvin helppoa, sillä haastattelun tyyli oli raflaava. Lehdistö myös tuomitsi ministeri Viitasta koskevan pilkan (mm. Etelä-Saimaa 11.5., Keskisuomalainen ja Helsingin Sanomat 8.5.). Puolustajien mielestä ministerin tehtävä ei ole olla taideasiantuntija vaan poliitikko. Ilmiö ministeri Piia Viitasen ympärillä kertoneekin enemmän mediailmastosta kuin Viitasesta itsestään (Etelä-Saimaa 11.5.). Vaikka poliitikoilla oli mahdollisuus esittää kulttuuripoliittisia näkemyksiään, keskustelua syntyi hyvin vähän. Tästä voi syyttää myös vähä-äänistä kulttuuriväkeä, joka tekee töitään ilmeisessä hiljaisuudessa. Esiin lehdistössä nousevat sivuseikat ja julkisuuskuvat kuin hedelmällisen kulttuuripoliittisen keskustelun sijaan. Taiteen sananvapaus ja sensuurin tuoma turva Sovinnaisen taiteen ja viihteen rinnalla nähtiin myös normeja rikkovia esityksiä. Lehdistössä vuonna 2014 taiteen sananvapaus nousi esiin alastomuusteeman yhteydessä. Helsingissä Baltic Circle -festivaalilla sensuroitiin hollantilaisen taiteilijan Dries Verhoevenin performanssiteos, jossa esiintyi 83-vuotias alaston nainen. 9\n10 Tapaus aiheutti uutisointia päivälehdissä. Muun muassa Savon Sanomat otsikoi Taiteen vapaus hävisi. Demokraatti raportoi muiden lehtien tavoin Helsingin apulaiskaupunginjohtaja Ritva Viljasen kannanottoa, jossa Viljanen sanoi: Sananvapauteen kuuluu myös se, että sana voi ärsyttää, vimmastuttaa tai herättää pahennusta, mutta se ei kuitenkaan ole riittävä peruste sananvapauden käytön kieltämiseen. (Demokraatti ) Lehdistö suhteutti sensuuritapauksen kuitenkin niin, että tapaus oli ennen kaikkea kansallinen häpeä eikä lainkaan niin suuressa määrin osoitus taiteen sananvapauden kapeudesta. Suomi oli jälleen muita maita huonompi. Kahdeksassa muussa kaupungissa Suomen ulkopuolella Dries Verhoevenin esitys oli saatu esittää ilman sensuuria. Meillä se ei onnistunut. Se ei ole kunniaksi Suomelle (SS ). Lisäksi lehdistö pohti, toimiko esitykseen puuttunut poliisi oikein. Helsingin Sanomat haastatteli julkisoikeuden yliopistolehtori Pauli Rautiaista, joka piti teoksen kieltämisessä suurimpana ongelmana epäselvästi muotoiltua sukupuolisiveellisyyden kriminalisointipykälää. Kuitenkin Rautiainen kommentoi, että 1990-luvun puolivälissä perustuslakiin lisättiin erillinen maininta siitä, että taiteen sananvapaus on turvattu. "Meillä on konservatiivinen ilmapiiri, joka ajautuu helposti taiteen kanssa vastakkain." Rautiaisen mukaan Suomessa on nuori ihmisoikeuskulttuuri, mikä näkyy myös ohuena taiteenvapautena. (HS ) Lehdistö tyytyi raportoimaan kohun ympärillä vallinneita mielipiteitä. Muun muassa Baltic Circle - festivaalia johtanut Eva Neklyaeva kommentoi: En osannut odottaa, että kauteni johtajana päätyisi tällaiseen. Aloitimme festivaalin Suomen Taidepoliittisen tapahtuman Huippukokouksella, joka osoitti, miten heikko taloudellinen tilanne taiteilijoilla on. Nyt festivaali päättyi teokseen, joka osoitti, miten heikko juridinen asema taiteilijalla myös on. (HS ) Lehdistö otti tapauksen yhteydessä hyvin vähän kantaa taiteen sensuuriin Suomessa. Julkaistut näkökulmat olivat tapahtumien kertauksia ja latteita pyörittelyjä, joissa esimerkiksi todettiin, ettei evoluutio ole hävittänyt eläintä meissä (mm. HS ). Myöskään lehdistö ei käsitellyt juuri lainkaan sitä, mitä sensuroidulla teoksella haluttiin sanoa. Ainoastaan Helsingin Sanomat avasi teoksen tarkoitusta kiinnittää huomiota mainoskuvaston ihannoimaan nuoruuteen. (HS ) Kohu jätti niin taideteoksen tulkinnan kuin taiteilijan sananvapauden varjoonsa. 10\n11 Dries Verhoevenin performanssiteoksen sensuuritapaus osoitti, että vuonna 2014 konservatiivinen ilmapiiri ei ollut valloillaan ainoastaan pääkaupungin ulkopuolella. Alkuvuodesta oli Oulussa kuohuttanut Riisuttuna-tanssiteos. Lehdistö raportoi valtakunnallisesti keskustelua ja vääntöä muun muassa esityksen ikärajoituksesta. Lehtikirjoittelu keskittyi tässäkin kohun ympärille, eikä syvemmistä teemoista juuri puhuttu. Koreografi Satu Tuomisto pääsi kuitenkin avaamaan teoksensa sanomaa Helsingin Sanomissa: Meidät on kuorrutettu kaikenlaisilla suojamuureilla. Aloin miettiä, mikä ihminen on kaiken sen alla. --- Periaatteessa on helpompi riisua vaatteet kuin kaikki muu: roolit, käyttäytymismallit ja odotukset. (HS 18.2.) Teatterikeskustelussa alastomuuden ympärillä kohtaavat kaksi kulttuurikäsitystä. Se, mikä on teatteriväen mielestä kantaaottavaa, ei katsojien mielestä välttämättä edusta hyvää makua. Esimerkiksi hoivateatterin muodot sopivat paremmin nykyajan epävarmuuteen kuin alastomuus. Yhteiskunta tarvitsee turvaa, jolloin sitä haetaan jopa sensuurilla. Alastomuus ja paljaana oleminen ilman minkäänlaisia suojamuureja on vaikeaa. Lehdistö turvautuu viihderaportointiin ja kohuihin, jolloin taide-, kulttuuri ja teatterikeskustelua käydään rahan ja sensaatioiden ehdoilla, koska niille saadaan lehdistössä tilaa. Teatteritekojen Juha Hurme Teoilla vaikuttaa usein olevan enemmän merkitystä kuin puheella myös lehdistössä. Teatteriohjaaja Juha Hurmeen vuosi 2014 oli äärimmäisen työteliäs ja se näkyi lehtiartikkeleiden määrässä, jotka käsittelivät muun muassa hänen Suomi-trilogiansa esityksiä ja vaellusesitysten Operaatio Paulaharjua sekä romaaniansa Nyljetyt ajatukset. Demokraatin toimittajan Rolf Bambergin (3.4.) mukaan Hurmeen työtahti oli pyörryttävä. Keskipohjanmaan verkkosivuilla (7.3.) Jussi Kareinen kiteyttää: Juha Hurme on yksi suomalaisen teatterin omaäänisimmistä ja kiinnostavimmista tekijöistä. Hänen teatteritaiteensa pohjana on syvä tuntemus ja laaja yleissivistys. Hurmetta koskeva lehtiuutisointi oli materiaalin perusteella pääsääntöisesti positiivista ja myös kunnioittavaa. Toki hänen ohjaustyönsä Lahden kansanopistoon sai pientä arvostelua (mm. Aamulehti 17.4.). 11\n12 Hurme on teatterikentän outolintu, joka toimii vakavien aikojen tervehdyttävänä vastavoimana. Nykyajan vakavuudessa ja huolestuneessa ilmapiirissä hän voi sanoa, että teatterin pitää olla julmetun hauskaa! (Aamulehti 3.3.) Europaeuksen kritiikissä Suna Vuori kirjoittaa: Kovenevien kaupallisten paineiden ajassa Juha Hurme tekee teatteria, joka on myötätuntoista, tarkkanäköistä ja keskustelevaa, mutta samalla niin tinkimätöntä ja henkilökohtaista, ettei kerjää hyväksyntää itsensä ulkopuolelta. Antautuva katsoja ei voi kuin avata sydämensä, nauraa ensin ja itkeä sitten. (HS 2.3.) TEATTERITALOT MIELENKIINNON KOHTEINA Miun veroeurot eivät enää Lappeenrantaan jää. Annan mieluummin ne suosiolla Kreikkaan. --- Pitäkää tunkkinne ja hyvästi. (Lukija, Etelä-Saimaa 24.5.) Vuonna 2014 ympäri Suomea oli käynnissä teatterirakennuksien korjaus- ja rakennusvaihe. Monien kaupunkien teatterit olivat evakossa tilapäistiloissa ja monilla oli muutto edessä luvuilla rakennetut teatterit kärsivät sisäilma- ja homeongelmista sekä puutteellisista tiloista. Teatteriremontti alkoi muun muassa Turussa, Porissa, Rovaniemellä ja Imatralla. Kokonaan uuden teatterirakennuksen rakentaminen Lappeenrannan kaupunginteatterille on jo käynnissä. Espoon kaupunginteatterille uudisrakennus on ollut pitkään suunnitteilla. Vuoden onnistuja oli Kuopion kaupunginteatteri, jonka remontti valmistui sekä aikataulun että budjetin mukaisesti. Laitosteattereita koskeva uutisointi jätti alleen auttamattomasti ryhmät, jotka toimivat ilman tiloja. Teatteria tehtiin luovissa kohteissa, kuten esimerkiksi yksityiskodeissa Teatterikoneen projektissa Olemme kotona (KS 23.1.) tai kiertäen kaupunkikeskuksen lisäksi Itä- ja Pohjois-Suomen syrjäseuduilla kuten Vaara-kollektiivi (Kaleva 11.1.). Teatterirakennuksia koskevat ratkaisut kiinnostivat lehdistöä huomattavasti enemmän. Niiden ympärille kuitenkin punoutui teatteria taidemuotona arvottavaa keskustelua. Tapausesimerkki: Lappeenranta Teatteritalojen väistöratkaisut ja niistä koskevat kustannuskulut kiinnostivat paikallislehdistöä. Erityisesti teatterien tilanne kiinnosti lehdistöä Lappeenrannassa, Kuopiossa ja Turussa. 12\n13 Ylivoimaisesti kuumimpana teatteritaloa koskeva keskustelu kävi Lappeenrannassa, jossa uutta teatterirakennusta rakennetaan Iso-Kristiinan ostoskeskuksen yhteyteen. Lappeenranta on noussut aiempienkin Teatterin tiedotuskeskuksen lehdistökatsauksien aiheeksi. Vuonna 2012 lehdistössä pohdittiin katsojalukuja, jotka olivat jääneet alhaiseksi. Tuolloin Lappeenrannan kaupunginteatterin johtajan Jari Juutisen ohjelmistovalintoja kyseenalaistettiin. 2 Vuonna 2013 puolestaan puhututtivat niin ikään uutiset uudisrakennuksen toteutumisesta. 3 Kiivas teatterikeskustelu jatkui Lappeenrannassa myös viime vuonna. Siihen liittyi myös mahdollinen Lappeenrannan kaupunginteatterin johtajavaihdos. Lappeenrannan vuosi oli alkanut huonosti esitysten peruutuksilla, jotka paikallislehdistö säntillisesti noteerasi. Maaliskuuhun mennessä esityksiä oli peruttu jo 19 kappaletta (Etelä-Saimaa 29.3.). Keskustelua vauhditti toukokuun lopussa julkaistu uutinen, jonka mukaan Lappeenrannan kaupunginteatterin rakennuskustannukset ylittyisivätkin alkuperäisestä miljoonilla (Etelä-Saimaa 23.5.). Uutinen aiheutti lehdessä kiivaan palauteryöpyn. Teatterin miljoonat homekoulujen remontteihin, vaadittiin mielipidekirjoituksissa (Etelä-Saimaa 24.5.). Estarit-tekstiviestipalstalla ehdotettiin ratkaisuksi Lappeenrannan kaupunginteatterin ja Imatran teatterin yhdistämistä. Etelä-Saimaa nostaa esiin hyvin paljon verkkokeskustelua ja uutisoi teatteria koskevat käänteet rajun dramaattisesti. Kun Etelä-Saimaa muutamaa päivää myöhemmin uutisoi, että kaupunginhallitus ei hyväksy teatterin rakentamisen kustannusten nousua, kaupunginhallituksen puheenjohtaja Risto Kakkola (sd.) ei ainakaan myöntänyt, että kaupunkilaisten raivostumisella olisi ollut asian kanssa mitään tekemistä (Etelä-Saimaa 27.5.). Kuitenkin mielipidekirjoituksissa päätös otettiin kansalaisaktiivisuuden riemuvoittona vastaan (Etelä-Saimaa 28.5.). Kesän aikana kuhina jatkui muun muassa märkien villaelementtien ympärillä (Etelä-Saimaa 14.6.). Verkon rakennusvillakeskustelua nostettiin painettuun lehteen Teatterirakennuksen puolestapuhujia oli, vaikkakin selkeänä vähemmistönä. Etelä-Saimaa oli jo julkaissut jutun, jossa Lappeenrannan kulttuurilautakunta oudoksui kaupunkilaisten kielteistä suhtautumista omaan teatteriin. Silloin huolestutti Tiina Pulkkista (sd.) keskustelun muuttuminen 2 Mikko Karvinen: Tulevaisuuden suunta? Lehdistökatsaus teatteriin Minna Nurmi: Lehdistökatsaus teatterivuoteen 2013: Taiteen ja talouden taistelukentällä kurotellaan yli rajojen 13\n14 vastakkainasetteluksi. Hänen mukaansa esimerkiksi väite vanhustenhoito kärsii, jos teatteri rakennetaan lietsoo kielteistä asennetta (Etelä-Saimaa 17.1.). Vastakkainasettelu Etelä-Saimaan sivuilla ja erityisesti mielipidekirjoituksissa kertoo myös kireästä tilanteesta säästövelvoitteiden aikana. Ehdotukseksi nousi, että säästösyistä pieni näyttämö jätettäisiin rakentamatta, tai se rakennettaisiin myöhemmin. Etelä-Saimaan päätoimittaja Eeva Sederholm otti pääkirjoituksessaan 1.7. kantaa teatteria koskevaan säästösuunnitelmaan: Teatteriin liittyvä keskustelu kertoo tästä ajasta. Kaupunkilaiset ovat perinteisesti pitäneet teatteria yhtenä peruspalveluna. Nyt nihkeässä taloustilanteessa veronkorotusten kurimuksessa osa kyseenalaistaa kuitenkin koko laitoksen olemassaolon. Myös sisäilmaongelmista kärsivien Lappeenrannan ja Imatran teatterien yhdistämistä on spekuloitu. Keskustelun juuret on helppo ymmärtää. Valtakunnallista huomiota saanut teatterihanke ei välttämättä innosta, jos samalla kouluja yhdistämällä säästetään teatteriin verrattuna pieniä summia. --- Kaupungille imagopuolen opetus on, että teatteri ei ole koko kansaa puhutteleva sana. Teatterin sijaan olisi kannattanut alun perinkin puhua vaikka kulttuurikeskuksesta. (ES 1.7.) Pääkirjoitus puhuu sen ilmiön puolesta, joka teattereita on kohtaamassa tulevaisuudessa. Teattereiden on tehtävä muutakin kuin teatteria tullakseen perustelluiksi nyky-yhteiskunnassa. Lappeenrannan kaupunginteatterilla on selvästi jonkinlainen itsensä määrittelyn ongelma, jolloin se ei pysty perustelemaan kuntalaisille olemassaolonsa tarpeellisuutta. Teatteria puolustavien ääni pääsi esiin, kun Lappeenrannan kulttuuriväki teki kannanoton pienen näyttämön puolesta. Lappeenrantalaisen teatteriohjaaja Lilja Fischerin mielestä oli hölmöä, että kulttuuri asetetaan vastakkain kaupungin muiden palvelujen kanssa. Päiväkoti ja teatteri eivät ole toisiaan poissulkevia asioita, molempia tarvitaan (Etelä-Saimaa 5.7.). Dramaattinen johtajanvaihdos? Lappeenrannassa oli uuden teatterirakennuksen lisäksi toinenkin syy teatterikeskusteluun. Lappeenrannan kaupunginteatterin johtajan Jari Juutisen kausi oli lopuillaan. Juutinen olikin lehdistön kiinteä mielenkiinnon kohde myös vuonna Muun muassa hänen ja Imatran teatterin johtajan Timo Rissasen verotiedot julkaistiin vieretysten Etelä-Saimaan kulttuurisivuilla\n15 Kun avoin teatterijohtajan paikka ei tuottanutkaan hakijaryntäystä, käytiin lehden sivuilla myös pientä hylätyksi tulemisen ihmettelyä, jonka sävy oli jopa melodramaattinen. Missä hakijat?, kysyi lehti ja Eikö Lappeenranta kiinnosta? Kenties näihin otsikoihin liittyi myös itseironiaa. Etelä-Saimaassa oltiin sitä mieltä, että avoin hakumenettely ei kenties ollut paras mahdollinen ratkaisu. Valinnan yllättävyyttä lautakunta vierittää asian uutisoinnin niskoille, kirjoitti Etelä-Saimaa , kun kulttuurilautakunta oli valinnut Timo Sokuran uudeksi johtajaksi. Paria päivää aiemmin lehti oli uutisoinut näkyvästi, että seuraava johtaja on hyvin todennäköisesti Iiris Rannio (Etelä- Saimaa ). Valintauutisen yhteydessä kohumaisesti oli uutisoitu näyttelijöiden mielipide Näyttelijät pettyivät -otsikolla. Timo Sokuran kommentti oli otsikoitu sanoin Vaihto kuohuttaa. Sokura itse kommentoi valintaansa: En oleta tulevani töihin yhteen suureen onnelliseen perheeseen. Kyseessä on työpaikka, jossa kaikkia ei tarvitse rakastaa, mutta kaikkien kanssa on tultava toimeen. (Etelä-Saimaa ) Etelä-Saimaan teatterikeskustelun uutisointi on raportoivan lisäksi dramaattista vastakkainasettelua. Tosin samalla sen sisältö on erittäin moniäänistä. Leppoisien henkilökuvien ja esityspuffien ohella se nostaa mielellään esiin kuntalaisten verkkokeskustelua, joka käy ilmeisen kiivaana teatteriasian ympärillä. Kuopio näyttää mallia Samaan aikaan Kuopiossa Savon Sanomilla oli oma juttusarjansa, jossa seurattiin Kuopion kaupunginteatterin rakentumista vaihe vaiheelta. (Myös Lappeenrannan kaupunginteatterin rakentumista pystyi seuraamaan nettikamerasta. Etelä-Saimaa 12.2.) Remontin valmistuttua Savon Sanomat nosti sivuilleen teatterirakennukseen tutustumaan päässeen yleisön ilahtuneita kommentteja. Myös kaupunginjohtaja Petteri Paronen kommentoi 20 miljoonan investointia: Se on tällaisena aikana kova satsaus, mutta Kuopio on iso ja kasvava kaupunki, jolle kuuluu myös kulttuurista huolehtiminen. Tällä luodaan kaupunkikuvaa ja asukkaiden viihtyvyyttä. (SS 20.8.) Valmis tulos kiinnosti myös muiden alueiden lehtiä. Remontin valmistuttua Aamulehti kertoi Kuopion kaupunginteatterin remontin onnistuneen täydellisesti. Turun Sanomissa otsikoitiin\n16 Kuopio näyttää mallia Turulle. Kuopio kiinnosti Turkua sen tulevan oman remontin takia. Lisäksi Kuopion ja Turun kaupunginteattereilla on samoja suunnittelijoita, ne ovat pitkälti samanikäisiä rakennuksia ja myös remonttitarpeet ovat samankaltaisia. (Turun Sanomat ) Myös Etelä-Saimaa oli kiinnostunut Kuopion kaupunginteatterin remontista. Juttu oli otsikoitu lehdessä 2.9. Nuukailematta teatteri kuntoon. Juttu peilaili hyvin Lappeenrannan kaupunginteatterin rakentamista koskevia kipupisteitä. Kuopion kaupunginteatterin johtaja Pekka Laasoselta oli selvästi kysytty savolaisten suhdetta remonttiin. Etelä-Saimaa kirjoitti: Laasosen mukaan myös Kuopiossa on ihmisiä, joiden mielestä teatteriin investoidut miljoonat olisi pitänyt käyttää johonkin tärkeämpään. Jutussa Laasonen kommentoi: Silti kritiikkiä tuli yllättävän vähän. Kuopiossa teatteri koetaan tärkeäksi asiaksi. (Etelä-Saimaa 2.9.) Samassa jutussa Kuopion Pekka Laasonen myös kommentoi mahdollista pienen näyttämön rakentamatta jättämistä Lappeenrannan kaupunginteatteriin. Hänen mielestään yksi näyttämö olisi puute: Jos iso katsomo on suureksi osaksi tyhjillään, hevosmiesten tietotoimisto levittää ikävää viestiä. Laaksonen kommentoi, että pienen näyttämön rakentamatta jättäminen kertoo jotain kaupungissa vallitsevasta ilmapiiristä. (Etelä-Saimaa 2.9.) *** Lehdistöseurannan jälkeen on vaikea sanoa, millainen teatteri-ilmapiiri Lappeenrannassa on vallalla. Vuoden 2014 lehdistöaineiston perusteella se näyttäytyi vastakkainasetteluna veronmaksajien ja päättäjien sekä veronmaksajien ja teatteriväen kesken. Etelä-Saimaa mielellään nostaa esiin verkkokeskustelun kärkkäitä mielipiteitä teatterin puolesta ja vastaan. Niillä on vaikutuksensa jopa toimittajien kolumnien sisältöihin. Lehtikirjoitus välittää tietoa ja puhuu aina jollekin. Usein sen hahmottelema kuva teatterilehtikirjoittelun lukijakunnasta voi olla hyvin toista kuin mitä pelkän teatterikentän toimijat lukijoina olisivat. Lehtikirjoitus vaikuttaa siihen kuvaan, millainen asema lehden lukijalla on teatteriin. Lappeenrannassa asetelma vaikuttaa olevan joko hyvin jyrkästi teatterin puolesta tai hyvin jyrkästi sitä vastaan. 16\n17 TEATTERIJOURNALISMIN TILA Tähtiin typistetty Taloudelliset paineet kohdistuvat selvästi myös lehdistöön. Tämä näkyy väistämättä teatteria koskevan lehtikirjoittelun sisällössä. Muun muassa samoja kritiikkejä tai henkilöhaastatteluja kierrätetään saman konsernin sisäisten lehtien kesken. Käytäntö on ja on ollut hyvin yleinen tapa luoda keskitetysti teatterijournalismia lehden sivuille. Otsikkoa saatetaan muuttaa hieman paikallislehteen sopivaksi, mutta usein juttuun liitetty kuvakin on täysin sama jopa kolmessa sanomalehdessa. Artikkeleiden kierrättämisen typistäviä vaikutuksia teatterijournalismiin käsiteltiin edellisessä, vuoden 2013 lehdistökatsauksessa. Kehityssuunta vaikuttaa lehdistössä jatkuvan samana vuonna Käytän tästä esimerkkinä Aamulehden teatterikritiikkien tähtiasteikkoa, joka otettiin vuoden aikana käyttöön. Satunnaisia esimerkkejä Aamulehden antamista tähdistä, asteikolla yhdestä viiteen: Helsingin kaupunginteatteri ja Kansallisteatteri: Vanja-eno: molemmille 4 tähteä Kansallisteatteri: Maaseudun tulevaisuus 2 tähteä Helsingin kaupunginteatteri: Einsteinin rikos: 3 tähteä Teatteri Takomo: Vain kauniit ja laihat naiset: 3 tähteä Teatteri Telakka: Juha Hurme, Maailmankaikkeus: 5 tähteä Ryhmäteatteri: Supernaiivi: 3 tähteä Kom-teatteri: Vallankumous: 4 tähteä Pyynikin kesäteatteri: Pirunpelto: 2 tähteä Pääsääntöisesti tähtiä jakavat Aamulehden kriitikot, mutta tähtiä kysyttiin myös katsojilta Mikko Kannisen ohjaamalle Jatkuvaa kasvua -esitykselle Tampereen teatterissa 7.2. Kolme katsojaa antoi tähdet 3, 4 ja 5. Tähtiä käytettiin ammattiesitysten lisäksi myös harrastajateattereihin. Kesän aikana kesäteatteriesityksiä arvostellessa annettiin esityksille tähtien sijasta kesäkatsojana mansikoita. (Poikkeuksena Pirunpelto.) Aamulehti on ainoa tämän katsauksen lehdistä, joka viljelee tähtiasteikkoa. Muun muassa Satakunnan Kansa julkaisee Aamulehden kanssa identtisiä kiertokritiikkejä, mutta jättää tähdet pois. Tähtien käyttäminen on yleistä arvostellessa elokuvia. Tähtien (tai mansikoiden) käyttäminen hetkellisyyteen ja ainutkertaiseen perustuvasta teatteriesityksestä kiteyttää teatterijournalismin tilan sanomalehdissä vuonna Tilaa syvemmille esitysten pohtimisille ei ole. On helpompaa ja 17\n18 nopeampaa asettaa esitys tähtiasteikolle. Tällöin myöskään lukijan ei tarvitse syventyä esityksen arvioon. Otsikon, tähtien lukumäärän ja kuvan vilkaisu riittää. Kaksi Vanjaa yhden iskulla Typistäminen ja jopa sensaatiohakuisuus näkyi myös muiden lehtien kritiikeissä. Kansallisteatterin ja Helsingin kaupunginteatterin Vanja-enojen peräkkäiset ensi-illat tuottivat lehdistössä runsaasti tuplakritiikkejä. Esitykset innoittivat jo ennalta muun muassa Etelä-Suomen Sanomat käymään titaanien taistelun Kansallisteatterin ja Helsingin kaupunginteatterin välillä. Pisteitä tässä spekulatiivisessa teatterivertailussa jaettiin muun muassa parhaasta musikaalista, klassikosta ja pikkujoulumeiningistä ( Ollaanpas rehellisiä: teatteri on monille vain tekosyy saada juoda väliajalla ylihinnoiteltua konjakkia ). Kansallisteatteri voitti lehtiartikkelissa järjestetyn kuvitellun kamppailun niukasti pistein 3-2. Sen sijaan, että Vanja-enon esityksiä olisi arvioitu omina teoksinaan, tilaisuus tarttua vertailuun oli monelle lehdelle liian houkutteleva. Kyse voi olla sensaatiohakuisuuden lisäksi resurssipulasta, jolloin peräkkäiset ensi-illat kuitattuna samalla kritiikillä on oiva säästökeino. (Yhteiskritiikin julkaisivat mm Turun Sanomat, Aamulehti, Hufvudstadsbladet, Etelä-Suomen Sanomat ja Savon Sanomat samalla kierrätetyllä kritiikillä sekä Kaleva 28.9.) Kritiikin sisällä esityksiä arvotettiin roolisuoritusten, käännöksen, lavastuksen ja ohjauksen tunnelman kesken, joiden perusteella yleensä toinen julistettiin voittajaksi tai sitten tuli tasapeli. Etelä-Suomen Sanomien kritiikissä Vanja-enoa esittäneiden Kristo Salmisen ja Santeri Kinnusen kasvot oli asetettu vastakkain kuin taistelun osapuolet kehässä. Poikkeuksia Vanja-enon kritiikeistä löytyi. Kansan Uutisten Hannu Hurme argumentoi vertailua vastaan: Kaksi erilaista Vanja-eno -esitystä antaa katsojalleen loistavan mahdollisuuden ymmärtää jotain olennaista mestarin luoman draaman tulkinnasta. Tämä on tärkeintä, tärkeämpää kuin paremmuusajattelu. Kulttuurijournalismin intohimovaje? Mainion avauksen kulttuurijournalismin tilasta teki Helsingin Sanomien kulttuuritoimittaja Kaisa Viljanen alkuvuodesta. Hänen mukaansa kulttuurista kirjoittamista vaivaa intohimovaje. Lauantaiesseessään Viljanen kirjoittaa: 18\n19 Taide tuntuu väljähtyvän ennen kuin se pääsee paperille. Onko vika taiteessa vai kirjoittajassa? Jos näyttelijät, laulajat ja muusikot laittavat itsensä lavoilla peliin, pitää samaa vaatia myös kulttuuritoimittajalta. (HS 18.1.) Kulttuurijournalismin ongelma kirjoituksen mukaan on sen raportointimainen luonne. Kaisa Viljanen peräänkuuluttaakin kriitikoilta ja kulttuurintoimittajilta intohimoa ja kykyä heittäytyä kirjoituksissaan. Tämä palvelee kaikista eniten yleisöä, jonka palveluksessa kulttuuritoimittaja on. Pyrkiessä kaiken kattavuuteen journalismi latistuu, jolloin se myös unohtuu helposti. (HS 18.1.) Todennäköisesti kritiikin tila ei johdu kriitikoista itsestään. Kyse on sietämättömistä olosuhteista, jotka kurjistuttavat teatterijournalismia ja saattavat tehdä sen jopa mahdottomaksi. Myöhemmin aihetta kommentoi Helsingin Sanomissa 9.8. Minna Kristiina Linkala teatterikritiikkiä koskevan väitöskirjansa julkistamisen yhteydessä: Haastattelujen perusteella kriitikkojen mielipide on sellainen, että julkinen teatterikeskustelu on hävinnyt miltei kokonaan. Uutisessa myös kerrotaan, miten kritiikeistä on nähtävissä teatteriarvosteluiden sisältöjen ohentumista. Linkala onkin soveltanut toimittaja Heikki Hellmanin ajatusta, että sanomalehtiin kirjoitettu kritiikki on siirtynyt esteettisestä tekstistä kohti journalistista tekstityyppiä. LOPUKSI Teatterijournalismia sanomalehdissä analysoidessa on muistettava lehtien nopeasti muuttunut asema nykyajan mediaympäristössä. Sanomalehtien liiton tilaaman tutkimuksen mukaan puolet suomalaisista lukee sanomalehtiä älypuhelimella vähintään viikoittain. Saman tutkimuksen mukaan 26 prosenttia lukee lehtiä tabletilla. Kuitenkin paperisen sanomalehden katsotaan täyttävän lukijoiden tarpeet paremmin kuin digitaalinen versio. (Mm. Helsingin Sanomat 9.5.) Älylaitteet mahdollistavat uutisoinnin intermediaalisuuden. Todennäköisesti myös keskustelu teatterista liukuu ja on jo osaksi liukunut verkkoympäristöön lehtiartikkeleiden kommenttikenttiin sekä sosiaaliseen mediaan. Tästä hyvä esimerkki viime vuodelta oli muun muassa Maaseudun tulevaisuus -esitykseen liittyen. Ilta-Sanomien uutisen kommenttiosiossa käytiin keskustelua hyvästä teatterista. Nimimerkki Nyt meni överiksi kirjoittaa, että Nyt on asia niin että menee teatteri vaihtoon. Toisaalta Pappa 62 v kommentoi, että Kansallisteatterin ohjelmisto on ollutkin viime aikoina terävää draamaa, eikä onneksi yleisön kosiskeluun taipuvaa hömppää. Täytyypä tilata 19\n20 liput. 4 Mielenkiintoista olisikin tulevaisuudessa tarkkailla eri päivälehtienlehtien kommenttiosastojen eroja. Poikkeavatko esimerkiksi Satakunnan Kansan uutisten kommentoijat Etelä-Saimaan kommentoijista jonkin tietyn ilmiön ympärillä? Ilta-Sanomat on mediana ilmeisen sensaatiohakuinen, mutta katsauksen mukaan päivälehdilläkin on yhä enemmän sensaatiohakuisen lehden tunnusmerkkejä. Toimittaja Jorma Pokkinen syytti Maaseudun tulevaisuutta ja Kansallisteatteria tarkoituksellisesta kohuhakuisuudesta. Tavallinen taide käy kaupaksi. Kohu on hetken keino. (AL ) Tämän toivoisi koskevan myös lehdistöä. Kohujen sijaan lehdistön olisi annettava tilaa analyyttisemmälle kulttuuri- ja teatterikeskustelulle, joille on myös kovenevien taloudellisten ahdinkojen ajassa tärkeä tehtävänsä. Kulttuurijournalismi ei saa olla unohtuvaa pikaruokaa, vaan sen on oltava laadukasta ja merkityksellistä. Verkkoympäristö on keskusteluareenana kasvoton, jolloin voi huudella mitä tahansa. Kenties juuri tästä syystä sanomalehti nauttiikin mediana edelleen suomalaisten vahvaa luottamusta. Jopa 90 prosenttia suomalaisista lukee viikoittain sanomalehteä, joko painettuna tai verkkoversiona. (Mm. Satakunnan Kansa 18.6.) Sanomalehtien keskustelusta on kuitenkin verkon ansiosta tulossa moniäänisempää. Taiteen ja teatterin merkityksestä pääsevät puhumaan muutkin kuin vain ne, jotka ovat siitä omassa piirissään tottuneet puhumaan. Tämä luo keskusteluun uusia kulmia sekä haastaa teatterin määrittelemään ja perustelemaan itsensä osana yhteiskuntaa. 4 Kansallisteatterin uutuusnäytelmän nakuilu ja raju kielenkäyttö liikaa katsojille osa poistui kesken. Haettu


Golfarit mukana Joulupatakeräyksessä - Golfpiste.com\nGolfarit mukana Joulupatakeräyksessä\nTeksti Golfpiste Torstaina 20. joulukuuta 2012\nGolfareiden oma keräysyhteisö löytyy Joulupadan nettisivuilta.\nPelastuarmeijan perinteinen Joulupatakeräys kerää varoja kymmenien tuhansien vähäosaisten lapsiperheiden ja syrjäytyneiden ihmisten auttamiseen aina joulun alla. Meillä golfareilla on hieno tilaisuus tehdä hyvää Joulupadan internetsivuilla, jonne on perustettu golfareille oma keräysyhteisö. Sen kautta voi lahjoittaa anonyymisti rahaa keräykseen, vain yhteisön koko potti näkyy internetsivuilla. Tätä kirjoittaessa (keskiviikkona 19.12.) Golfarit-yhteisöön oli kertynyt 10 lahjoitusta, joiden yhteisarvo oli 205 euroa. Summalla Golfarit ylsivät kaikkien yhteisöjen joukossa sijalle 40. Yhteisöt ja yritykset ovat yhteensä keränneet Joulupadan internetkeräykseen jo yli 66 000 euron potin (tilanne 19.12.). Yhteisöistä eniten rahaa on kerännyt yhteisö HIFK-fanit tukijoineen, joka sai alkunsa valmentaja Pasi Sormusen potkuja vaatineesta Jatkoaika.comin keskustelusta. Golfarit-yhteisö löytyy Joulupadan nettisivuilta (linkki alla) kohdasta ”Kaikki yhteisöpotit”. Janne Knuuti


Pulpettipostia: Draamatyöskentelyä suomen kurssilla\nDraamatyöskentelyä suomen kurssilla\nSuomen alkeiskurssin opiskelijat pääsivät Kalevankadulla kokeilemaan uusia työtapoja, kun SPR:n harjoittelija Anniina saapui ohjaamaan draamatyöpajaa. Marraskuisessa illassa tuolit ja pöydät raivattiin luokan seinille ja opiskelijat saivat osoittaa luovuuttaan niin kielenkäytössä kuin fyysisessä ilmaisussa.\nOpiskelijat muodostavat yhdessä tilannekuvaa.\nAlun jännityksen jälkeen opiskelijat ylsivät huikeisiin suorituksiin. Luokassa esiintyi niin patsaita, ambulansseja ja monenlaisia tilannekuvia. Draama toimi erinomaisena jäänmurtajana kurssin alkutaipaleella ja opiskelijat saivat nauraa itselleen ja yhdessä.\nKismat imitoi patsasta.\nKäynti luotettavalla parturilla vapautti tunnelmaa.\nDraamatilanteet haastoivat ja innostivat kielenkäyttöön. Opiskelijat etsivät aktiivisesti uusia sanoja tarpeisiinsa ja he saivat myös huomata, kuinka pystyvät jo vähäisellä kielitaidolla ilmaisemaan itseään.\nOppiminen tapahtui myös pienryhmissä.\nIloiset terveiset suomen kurssilta!\nTeksti: Milka T. ja Anna L.\nKuvat: Anna Lavinto\nLähettänyt Helsingin aikuislukio klo 12.54\nTunnisteet: #kaikkioppii, draama, draamakasvatus, Helsingin aikuislukio, kotoutuminen, koulu, opiskelu, oppiminen, pienryhmä, ryhmäyttäminen, s2-opetus, suomen kielen opetus, suomen kurssi, suomen opiskelu\nAnother day at the office  Luokassa. Helsi...


Päivittää: Samsung Galaxy Note 7 on ollut muistutti johtuen useista ilmoituksista, jotka osoittavat, että puhelin voi itsestään syttyä tai aloittaa tupakoinnin. Jos omistat Note 7: n, kytke se pois päältä ja palauta se valmistajalle tai operaattorillesi niin pian kuin mahdollista. **\nSamsung Galaxy Note 7 -sagaa sai uuden karkean käännöksen viikonlopun aikana, koska lukuisat raportit osoittivat tämän monet puhelimet, jotka Samsung oli jo korvannut, syttyivät myös tuleen ja joissakin tapauksissa aiheuttavat vammoja. Jo ilmoitetaan, että Samsung on keskeyttämässä tuotantoa puhelimessa ainakin väliaikaisesti, kunnes pitkäaikainen ratkaisu löytyy.\nTarpeeksi riittää: Samsungin on aika siirtyä eteenpäin Galaxy Note 7: stä.\nMutta vaikka tämä vika tunnistetaan ja korjataan nopeasti, riittää: Samsungin on aika siirtyä eteenpäin Galaxy Note 7: stä. Ja ihmisille, jotka ovat ostaneet Note 7: n, on yksi ratkaisu: ota yhteys operaattoriin tai Samsungiin ja hanki toinen puhelin. Kaikkien lentoliikenteen harjoittajien tulisi noudattaa näitä pyyntöjä tällä hetkellä, joten ota yhteyttä ja teen sen nyt.\nIstuessani sohvallani viime yönä huomautuksella 7 kädessäni, löysin itseni nopeasti samaan asema miljoonina Samsungin asiakkaina: lukemassa hajallaan olevia online-raportteja ja mietin mitä minä Pitäisi tehdä. Vältäkö sen kytkemistä verkkoon? Suljetaanko tämä asia kokonaan? Menin lopulta turvallisimmalle reitille: sammutin Note 7 -sarjani ja kaivoin ulos vanhan puhelimen (A Galaxy Note 2, omituisen kyllä) ja käytin sitä, kunnes sain uuden puhelimen.\nJa vaikka ymmärrän, että puhelimeni syttymisvaara on katoamisen vähäinen, se ei vain ole riski, jonka olen valmis ottamaan. Ei silloin, kun tyttäreni nukkuu 30 metrin päässä siitä, missä pidän puhelimen kytkettynä. Vaikka se olisi pieni haitta, se ei vain ole sen arvoista.\nJa se on lähestymistapa, jonka Samsungin olisi noudatettava. Vaikka riski on pieni ja vaikka Note 7 ei olekaan oikeastaan vaarallisempi kuin muut puhelimet, vahinko tapahtuu. Tai ainakin sen pitäisi olla.\nTässä vaiheessa Samsung Galaxy Note 7 -sagata on ollut yritykselle tuskallinen. Se on vahingoittanut Samsungin mainetta, ja se vaikuttaa varmasti yrityksen tulokseen. Vielä tärkeämpää on, että jotkut asiakkaat ovat loukkaantuneet, ja toivottavasti Samsung tekee heistä oikean. Mutta kuluttajatuotteiden synkän historian muistiinpanoissa Note 7 ei ole läheskään Firestone-, Pinto- tai edes IKEA-tason tasolla.\nSamsung ei voi tallentaa Note 7: tä, mutta se voi silti tallentaa itsensä.\nEn tuota tätä ongelman minimoimiseksi, mutta korostan sitä tosiasiaa, että Samsungilla on vielä aikaa tehdä tämä oikein. Sillä välin Note 7 -asiakkaiden ei pitäisi odottaa enää. Jos operaattorisi tarjoaa vaihdon Note 7: ään jotain muuta, suosittelemme tekemään sen. Haluaisin jopa suositella Samsung S7 tai S7 Edge, jotka molemmat ovat yhtä hyviä ja ovat olleet markkinoilla kuukausia ilman asioita.\nRiippumatta siitä, minkä puhelimen valitset, on selvää: on aika hankkia uusi puhelin.\n10 hymiötä, joita et tiennyt näyttää täysin erilaisilta älypuhelimesi perusteella\nSanDisk esittelee huippuluokan älypuhelinten tallennusratkaisun\nKäytännössä ZTE Grand X 3: lla


Suonpää: Lisää elintilaa miehille, joita naisten pappeus hiertää - Kirkko ja kaupunki\nnull Suonpää: Lisää elintilaa miehille, joita naisten pappeus hiertää\nKirkosta uhkaavat loppua papit, jotka kieltäytyvät yhteistyöstä naisten kanssa ja tilat, joissa naisia saa syrjiä. Nyt tähän pyydetään oikein piispallista apua.\nIhan koko kirkkoväki ei vieläkään ole oppinut tulemaan toimeen sen asian kanssa, että yhä useammin Jumalaa ja seurakuntaa palveleekin oikean papin sijaan nainen. Siitä alkaen, kun pappisviran pätevyysvaatimukset vuonna 1988 muutettiin, on kirkon vanhauskoinen vähemmistö kärsinyt jatkuvasta ahdistuksesta. Kirkossa ei enää voikaan olla varma, onko papilla täysi papillinen varustus vai puuttuuko alban alta jotakin elimellisesti pappeuteen kuuluvaa.\nKolme viikkoa sitten kolmisenkymmentä vähemmistöjen oikeuksiin huomionsa kiinnittänyttä kirkolliskokousedustajaa ja pappia lähetti piispoille avunpyynnön. Kirkossa pitäisi ottaa paremmin huomioon myös ”naisten pappeutta vastustava seurakuntaväki”. Huolia on kaksi: tilat ja naispappeutta vastustavien miespuolisten pappien määrä.\nTilaongelmassa on kyse niinsanotuista nurkkamessuista. Kun messuissa on mennyt meno sekavaksi, on tullut tarve järjestää erikseen sellaisia messuja, joissa naisia ei alttarille päästetä. Nämä ovat nyt, kirjeen mukaan ”moninaisten naispuolisiin pappeihin liittyvien kohtaamisongelmien myötä”, vähentyneet. Seurakunnat eivät enää päästäkään alttarille niitä, jotka eivät halua päästää alttarille naisia. Nyt osa seurakuntalaisista joutuu pitämään omia messuja. Kirjeessä pyydetään piispallista kaitsentaa sen turvaamiseksi, että messuyhteisöjen omien tilojen lisäksi naisia voitaisiin paremmin syrjiä myös seurakuntien tiloissa.\nPapiksi ei siis enää pääse, ellei suostu nöyrtymään siihen, että piispa saattaa samalla vihkiä papiksi myös jonkun naisen.\nToinen huutava epäkohta ovat pappisvihkimykset. Nykyisin piispat eivät suostu järjestämään kohtaamisongelmaisille miehille erillisiä pappisvihkimyksiä. Papiksi ei siis enää pääse, ellei suostu nöyrtymään siihen, että piispa saattaa samalla vihkiä papiksi myös jonkun naisen. Tilanne on kovin ahdistava ja saattaa pitkittyessään johtaa siihen, että koko naispappeusongelma poistuu kirkosta. Kirkosta uhkaavat nimittäin loppua papit, jotka kieltäytyvät yhteistyöstä naisten kanssa, siksi vanhakantaisia pappeja pitäisi nyt kiireesti vihkiä lisää.\nKirjeen huolenilmaisu on kuitenkin rakentava. ”Ykseyden takia on suostuttava tiettyyn moniäänisyyteen kirkossamme”, allekirjoittajat korostavat. Kirkkoon siis mahtuisi useampia näkemyksiä kuin yksi. Tältä porukalta se on suorastaan radikaali näkemys. Myös seurakuntavaalien vaalikoneessa nimittäin kysyttiin, tulisiko kirkon hyväksyä, että sen sisällä on erilaisia näkemyksiä ja voisiko pappien antaa toimia omantuntonsa mukaan:\n”Ei kukaan muu työnantaja hyväksyisi sitä, että työntekijä toimii vastoin työnantajansa periaatteita. - - Näissä asioissa heidän tulee edustaa kirkkoa, ei omia ajatuksiaan”, painotti kirkolliskokousedustaja Hannele Karppinen Hyvinkäältä.\n”[K]irkon tulisi säilyttää toiminnassaan vallitseva linjaus ja pappien tulisi noudattaa kirkon päätöksiä ollessaan kirkon palveluksessa”, vaati kirkolliskokousedustaja Johanna Lumijärvi Kirkkonummelta.\n”Kirkolla ei voi olla monenlaista oppia - -. Saattaisi johtaa hajaannukseen”, pelkäsi tiukan linjan seurakuntaneuvos Jouko Ylinen Seinäjoelta.\n”Pappi on sitoutunut omassa pappislupauksessaan noudattamaan kirkon lakia ja järjestystä, eikä hän voi ’omantuntonsa’ mukaan päättää, mitä tekee ja mitä ei”, tyrmäsi kirkolliskokousedustaja Pekka Niiranen Kuopiosta koko ajatuksen omantunnonvapaudesta.\nNäin tyrmäävän vastaanoton saivat moniäänisyys ja omantunnonvapaus vaalikoneessa samoilta kirkolliskokousedustajilta, jotka kirjeessään vaativat nyt tilaa naispappeuden vastustajille. Vaalikoneen kysymys toki koski avioliittoa, ei pappeutta. Kovasti kiinnostuneena odotan, onko heistä tullut tasa-arvoisen avioliitonkin suhteen moniäänisyyden ja omantunnonvapauden kannattajia vai kelpaako kristityn omatunto vain varmistamaan, että naisia syrjitään jatkossakin.\nSuonpää: Vau mikä uutispommi – rikkaat maksavat veroja enemmän kuin köyhät 19.12.2018\n"Joka vuosi on tuntunut pahalta" – Naispapit järjestivät Maata näkyvissä -festivaalien aikana kriittisen somekampanjan 20.11.2017


Ilmainen ehkäisy käänsi Rauman aborttiluvut laskuun | Yle Uutiset\nSTM ja THL ovat esittäneet jo vuosia, että kuntien pitäisi tarjota nuorille ilmainen ehkäisy. Toistaiseksi näin tekee vain muutama kunta Suomessa.\n19.2.2015 • Päivitetty 19.2.2015 07:03\nSTM ja THL suosittelevat, että kunnat tarjoaisivat nuorille ilmaisen ehkäisyn\nToistaiseksi ilmaista ehkäisyä tarjoaa aniharva kunta. Ainakin Raumalla, Forsassa ja Tervolassa nuorten ehkäisy on ilmaista\nVuonna 2014 tehtiin alle 20-vuotiaille reilut 1600 raskaudenkeskeytystä\nIlmaista ehkäisyä alettiin tarjota Raumalla alle 20-vuotiaille tytöille neljä vuotta sitten. Asia lähti kuntalaisaloitteesta, kun teiniraskaudet ja abortit olivat Raumalla kasvussa. Nuoret ovat ottaneet ilmaisen ehkäisyn tyytyväisenä vastaan.\n– Minun mielestäni on tosi hyvä, että ei tarvitse maksaa. Monille nuorille voi olla kynnyskysymys, että uskaltaako tai haluaako pyytää vanhemmilta rahaa, tai kuinka nuorena sitä uskaltaisi kysyä, pohtii lukiolainen Selma Laaksonen.\nRauma säästää ilmaisessa ehkäisyssä\nIlmainen ehkäisy eli käytännössä e-pillerit maksavat Rauman kaupungille vuodessa parikymmentätuhatta euroa.\n– Raskaudenkeskeytykset alle 20-vuotiaitten osalta ovat vähentyneet hurjasti näiden ilmaisten pillereiden myötä. Vuonna 2011 meillä oli 71 keskeytysta, ja viime vuonna niitä oli 40, Anne Vertainen kertoo.\nJoka vuosi Raumalla aloittaa ilmaisen ehkäisyn parisataa uutta nuorta. Ilmaisen ehkäisyn mahdollisuudesta kerrotaan kaikille 8.-luokkalaisille. Nuorimmat aloittavat ehkäisyn tosin jo aikaisemmin.\n– Nuorimmat asiakkaat ovat 13-vuotiaita, kertoo Rauman perhekeskuksen ehkäisyneuvolassa työskentelevä kätilö Titta Taivainen.\nNuorimmat asiakkaat ovat 13-vuotiaita.\nTaivainen sanoo, että kaikki asiakkaat, vaikka nämä olisivat alaikäisiäkin, käsitellään luottamuksellisesti. Kenenkään käynneistä ei kerrota kotiin, eikä tyttöjä yritetä puhua ympäri ja luopumaan ehkäisystä.\n– Mikäli ehkäisyn tarve on olemassa, niin on ehdottoman hyvä, että he tulevat tänne meille, sanoo kätilö Titta Taivainen Rauman ehkäisyneuvolasta.\nIlmaisuus lisää ehkäisyn käyttöä\nSosiaali- ja terveysministeriö sekä Terveyden ja hyvinvoinnin laitos ovat suositelleet jo vuosia, että kaikkien suomalaisten kuntien pitäisi tarjota nuorille ehkäisy ilmaiseksi. Näin voitaisiin vähentää nuorten sukupuolitauteja sekä ei-toivottuja teiniraskauksia sekä abortteja.\nVuonna 2014 alle 20-vuotiaille tehtiin Suomessa hieman yli 1600 aborttia. Vaikka Rauman kokemukset ovat olleet hyviä, harva kunta on seurannut perässä. Ylen tietojen mukaan Rauman lisäksi ainoastaan Forssassa ja Tervolassa nuorille tarjotaan ilmaiseksi ehkäisy.\nSelma Laaksosen mielestä ehkäisyn ilmaisuus saisi nuoret käyttämään enemmän ehkäisyä.\nKyllä ehkäisyä varmaan käytettäisiin enemmän jos se ei maksaisi.\n– Kyllä ehkäisyä varmaan käytettäisiin enemmän, jos se ei maksaisi. Kaikki eivät halua laittaa siihen rahaa, sanoo lukiolainen Selma Laaksonen.\nIlmaisesta ehkäisystä on ollut Raumalla myös se hyöty, että nuorten klamydiatartunnat ovat vähentyneet kolmanneksella. E-pillereiden lisäksi kun nuorille annetaan myös kondomeja.\nVuonna 2011 Raumalla oli 110 klamydiatartuntaa, vuonna 2014 määrä oli tippunut 77:ään.\n– Kondomeja annetaan asiakkaille tarvittaessa, mutta ei säännölliseen käyttöön, sanoo Rauman perhekeskuksen päällikkö Anne Vertainen.\nNuorille ei vielä ilmaista ehkäisyä Länsi-Pohjassa 16.10.2014\nTerveysKotimaaPerhesuunnitteluRaumaAborttiSeksiRauman seutukuntaNuoretRaskausSosiaali- ja terveysministeriöPerheetTerveyden ja hyvinvoinnin laitosTeiniraskausKlamydiabakteeriKondomitSatakuntaEhkäisypillerit


Haglund syyttää puolustusliittojupakasta huonoa journalismia Kotimaa\nHaglund muistutti Ruotsin auttaneen Suomea edellisessä sodassa, mutta mitään takeita tulevaisuuden avusta ei ilman sopimuksia ole. Haglundin mukaan maiden välisen puolustusliiton selvittämisestä viime viikonloppuna syntynyt erimielisyys johtui "huonosta journalismista". Maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnan seminaarissa puhuneen Haglundin mukaan Hufvudstadsbladetin juttu oli hyvä, mutta Ruotsin puolustusministeri Peter Hultqvist kommentoi jutusta tehtyjä lyhyempiä siteerauksia. Mainos (uutinen jatkuu alla)\nHaglundin mukaan siteerauksista ei selvinnyt, että hän ehdotti puolustusliiton selvittämistä vasta seuraavalla hallituskaudella.Hän pitää Hultqvistin varautunutta vastausta vaillinaisilla tiedoilla ymmärrettävänä. Myös ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Timo Soini (ps.) sekä ulkoasiainvaliokunnan varapuheenjohtaja Pertti Salolainen (kok.) ovat kritisoineet Haglundin avausta. Haglund pohti Hufvudstadsbladetin haastattelussa esimerkiksi Suomen ja Ruotsin meri- ja ilmavoimien yhdistämistä. Haglund piti Suomen ja Ruotsin puolustusyhteistyön kehittämistä puolustusministerikautensa tärkeimpänä tavoitteena. Hän myös arvioi, että lähivuosinakin Suomi puolustaa itse itseään, sillä EU:n puolustusyhteistyö, Nato-kumppanuus ja yhteistyö Ruotsin kanssa ovat nykyisellään rauhan ajan yhteistyötä. MTV UUTISET-STT\nPuolustusvoimat vaitonainen Tuomiojan ripityksestä


Iso Salmijärvi (Orivesi) – Wikipedia\nKoordinaatit: 61°38′24″N, 24°15′25″E\nIso Salmijärvi (Orivesi)\nKoordinaatit 61°38′24″N, 24°15′25″E\nIso Salmijärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Yliskylän lähellä sijaitseva järvi.\nJärven pinta-ala on 3,5 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Yliskylästä länteen lähtevän yhdystien 3241 vieressä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on kartan mukaan autio. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä, joka on metsämaata.\nJärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,5 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja, Pikkuisen Salmijärven ja Pajujärven laskuojat. Järven oma laskuoja virtaa itään ja laskee neljän kilometrin päässä Längelmäveden Pappilanselkään.\nVuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvien nimet olivat ”Salmijärvet”, jolla vitanneen Isoon ja Pieneen Salmijärveen. Järvet ovat voineet olla yhtä järveä, joiden välissä olisi ollut salmi. Jos järvien vedenpinnat olisi laskettu, on niiden nimeen jäänyt siitä vihje. Asia tulisi kuitenkin todistaa kirjallisesta lähteestä.\n↑ a b c d e f g Iso Salmijärvi, Orivesi (sijainti maastokartalla) Karttapaikka. Helsinki: Maanmittauslaitos. Viitattu 13.9.2019.\n↑ Iso Salmijärvi, Orivesi (sijainti ilmavalokuvassa) Karttapaikka. Helsinki: Maanmittauslaitos. Viitattu 13.9.2019.\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Iso_Salmijärvi_(Orivesi)&oldid=18407820”\nSivua on viimeksi muutettu 13. syyskuuta 2019 kello 19.39.


Haamuliikkeet? - Yleistä vauvoista - Suomi24 Keskustelut\nHei! Tunnetteko muut äidit haamuliikkeitä?\nItse tunnen päivittäin vaikka synnytyksestä on jo pian 2 vuotta.\nTuntuu täysin samalta kuin silloin kun oli oikeasti raskaana ja vauva potkii.\nOlen jopa pari kertaa tehnyt huvikseen testinkin kun tuntuu niin oikeilta potkuilta, mutta raskaana en ole. Mistähän nuo haamuliikkeet johtuu?\nSuolistohan järjestyy vähän uudella tavalla (kohtu työntää) raskausaikana ja jostain syystä raskauden jälkeen monet tuntevat eri tavalla ilman liikkumisen suolistossa, vaikka sisäelimet palailevatkin sitten omille paikoilleen. Minulla on tuo sama juttu ja ilmakuplat muistuttavat erehdyttävästi vauvan liikkeitä.\nMuutaman kerran ajatuksissani olen vatsaa silittänytkin kun "muistan", että olen raskaana "potkuja" tuntiessani vaikka vauva on jo 2,5kk.


Lahjoittamisen käytännöt | Åbo Akademi\nÅbo Akademilla on parhaillaan käynnissä neljä keräystä: strategiset tutkimusprofiilimme Meri ja merenkulku, Vähemmistötutkimus, Kestävän tulevaisuuden teknologiat ja Terveyteen liittyvät ratkaisut. Kaikkiin kohteisiin on kaksi lahjoitustapaa: verkkolahjoitus tai tilisiirto.\nVoit myös lahjoittaa tutkimusprofiilien hyväksi tekemällä tilisiirron seuraavalle pankkitilille:\nLahjoituksen viestikenttään merkitään lahjoittajan nimen ja yhteystietojen lisäksi lahjoituksen kohde (”Meri”, ”Vähemmistötutkimus” tai ”Teknologiat”).\nOman keräyksen käynnistäminen\nSuuremmat lahjoitukset on mahdollista kohdentaa tarkemmin yliopiston toimintaan (tällöin ne eivät ole oikeutettuja valtion vastinrahoitukseen). Otathan yhteyttä Kei Heikkilään (kei.heikkila@abo.fi tai 050 475 9796) jos haluat tietää enemmän.\nKäynnistä oma keräys\nVoit myös käynnistää oman keräyksen ja tukea korkealuokkaista ruotsinkielistä koulutusta ja tutkimusta Suomessa.\nNäin teki joukko Åbo Akademin alumneja kemiantekniikan vuosikurssilta 1969. He kokoontuivat juhlistamaan ystävänsä Jacques Grönlundin pyöreitä vuosia tammikuussa 2020 ja tekivät lahjoituksen tämän nimissä.\nYstävykset (vasemmalta) Robert Ådahl, Jacques Grönlund, Pehr-Göran Thölix, Björn Oldenburg ja Krister Sannholm. Kuvasta puuttuu Bengt Lindholm. Valokuva: yksityinen.\nOtathan yhteyttä, niin kerromme mielellämme lisää oman keräyksen järjestämisestä (varainhankinta@abo.fi, puh. 050 517 7865).\nLahjakirja lahjoituskohteille Meri ja merenkulku, Vähemmistötutkimus, Kestävän tulevaisuuden teknologiat sekä Terveyteen liittyvät ratkaisut\nÅbo Akademilla on Poliisihallituksen 15.7.2020 myöntämä rahankeräyslupa RA/2020/867, joka on voimassa toistaiseksi koko maassa Ahvenanmaata lukuunottamatta.\nÅbo Akademilla on myös Ahvenanmaan maakuntahallituksen 17.11.2021 myöntämä rahankeräyslupa ÅLR 2021/9405, joka on voimassa 1.12.2021–30.11.2022 Ahvenanmaalla.\nKerätyt varat käytetään yliopistolain (558/2009) 2§:ssa tarkoitettuihin tehtäviin. Åbo Akademi toteuttaa keräyksen itse.


Etusivu » Kansainväliset vierailijauutiset » Jamaikan matkauutisia » Jamaikan matkailuviranomaiset kiertävät Alpha Campuksen kunnostushanketta\nJamaikan matkailuviranomaiset kävivät eilen Alfa-musiikkimuseossa, joka on osa Alfa-kampuksen uudistushanketta organisaation South Camp Road -kampuksella.\nVirkamiehet kävivät laitoksessa eilen 13. toukokuuta 2021 tutkiakseen projektin edistymistä.\nMatkailun kehittämisrahasto on myöntänyt 100 miljoonaa dollaria kunnostushankkeeseen.\nMuseosuunnittelija Sara Shabaka selitti suunnitelmia tarjota parempaa vierailukokemusta Alfa-musiikkimuseossa.\nPääkuvassa Jamaikan matkailuministeriön pysyvä sihteeri Jennifer Griffith (2.oikea) ja matkailuministeriön tekninen johtaja David Dobson (vas.) Kokeilevat käsiään koskettimien parissa, kun he tutkivat soittimia Alfassa. Musiikkimuseo.\nTällä hetkellä jakavat TEF: n (Tourism Enhancement Fund) pääjohtaja, Dr. Carey Wallace (oikealla) ja Alpha-kehitysjohtaja Charles Arumaiselvam. Jamaikan matkailu virkamiehet kävivät laitoksessa eilen (13. toukokuuta) tutkiakseen hankkeen edistymistä, joka on lähellä valmistumista. TEF on myöntänyt 100 miljoonaa dollaria kunnostushankkeeseen.\nMatkailuvirkamiehet kuuntelevat innokkaasti museosuunnittelija Sara Shabakaa (oikealla), kun hän kertoo suunnitelmistaan tarjota parempi vierailukokemus Alpha-musiikkimuseossa.\nKuvassa ovat myös (L: stä R: hen), turismituotekehitysyhtiön (TPDCo) vt. Toimitusjohtaja, Stephen Edwards; TEF: n matkailun kehittämisrahaston toimitusjohtaja, tohtori Carey Wallace; Matkailuministeriön pysyvä sihteeri Jennifer Griffith ja matkailuministeriön tekninen johtaja David Dobson.


Afrikka on minulle mystinen ja etäinen. En osaisi sijoittaa läheskään kaikkia maita edes kartalle. Ehkä vähän sinne päin. Aikoinaan OAJ:stä tehtiin kehitysyhteistyötä Botswanaan ja Zimbabween, perustettiin kai opettajajärjestöjä, ehkä kehitettiin opetussuunnitelmia, en tiedä tarkemmin. Muistan vain yhden tahattoman vitsin, jonka silloinen puheenjohtaja tiuskaisi valtuustolle, kun sieltä oli kuulunut epäileviä ääniä jotenkin: mitä sitä jonnekin Afrikkaan rahaa syydetään, eikö täällä omassakin maassa olis tarvetta... Vitsi on (hiukan) sopimaton kerrottavaksi, mutta koko valtuusto räjähti nauruun. - Samantapaista nurinaahan sitä jatkuvasti eduskunnastakin kuulee, ainakin joiltakin suunnilta.\nEilen näin tallennuksesta elokuvan Yhdistynyt kuningaskunta. Ruth Williamsin ja Seretse Khaman tarinan. Seretse oli Betsuanamaan kruununprinssi, joka tapasi 40-luvulla Lontoossa opiskellessaan konttoristi Ruthin. Rakkautta ensisilmäyksellä, mutta ihan hirveä kauhistus molempien perheille ja maille. Heidän avioliittonsa yritettiin estää jos milläkin keinolla, Seretsen nousu valtaistuimelle samoin. Britannian parlamentti kävi melkoista vääntöä, Seretse sai ensin viiden vuoden karkoituksen omasta maastaan, sittemmin elinaikaisen. Eihän Britannia millään voinut ylikävellä ystävänsä Etelä-Afrikan näkemystä, jossa apartheid kukoisti. Onneksi löytyi suoraselkäisiä ja oikeudenmukaisia ihmisiä, toimittajia ym, jotka auttoivat Khaman pariskuntaa monella tapaa ja kotimaahan paluu sallittiin sittenkin. Ja Betsuanamaan kansan hyväksymänä hallitsijana Seretse sittemmin piti hienon puheen, julistaen demokratiaa, joka ei voi sallia ihmisten erottelua mm. ihonvärin perusteella. Ruthin olivat kansalaiset myös täysin hyväksyneet alun tyrmistyksen jälkeen. Valkoinen nainen, joka ei halunnut erottautua heistä vaan teki samoja töitä heidän kanssaan, istui heidän joukossaan jne. "Afrikan tulevaisuus ei voi eikä saa olla Etelä-Afrikan esimerkin mukainen!" sanoi Seretse. - Samoihin aikoihin maasta löytyi timantteja, joiden tuotto piti saada alueen ihmisten hyväksi, eikä Britannialle. Onnistuttiin, maa sai itsenäisyyden vuonna 1966 ja Seretse valittiin ensimmäiseksi presidentiksi ja hallitsi maata kuolemaansa saakka 1980.\nElokuva oli tosi mielenkiintoinen. Kuuluu sarjaan näitä rasismin vastaisisia filmejä, joita on viimeaikoina tullut paljon. Ehkä rasismi pikkuhiljaa saadaan kukistettua, kaikki taiteenlajit ovat olleet aina edelläkävijöitä ja suunnannäyttäjiä maailman kehityksessä.


Evakuointibusseihin tehdyn iskun uhriluku kasvaa rajusti – ainakin 112 kuoli, satoja vakavasti haavoittuneita - Ulkomaat - Uutiset - MTV.fi\nEvakuointibusseihin tehdyn iskun uhriluku kasvaa rajusti – ainakin 112 kuoli, satoja vakavasti haavoittuneita\nUlkomaat Julkaistu 16.04.2017 11:38\nPommi-iskun kohteeksi joutuneista evakuointibusseista nousi sankka savu. AFP / Lehtikuva\nEvakuointibusseja vastaan tehty itsemurhaisku on vaatinut jo ainakin 112 henkeä, ilmoittaa sotaa seuraava kansalaisjärjestö Syrian Observatory for Human Rights. Bussikolonna oli kuljettamassa evakuoituja ihmisiä Syyriassa piiritetyistä Fuaan ja Kafrayan kaupungeista.\nEilen tapahtuneen iskun uhrimäärä on noussut alkuarvioista selvästi. Aluksi arvioitiin, että kuolleita olisi noin 40. Tarkkailijajärjestön mukaan kuolleista 98 oli evakuoituja, muut avustustyöntekijöitä ja vartijoita. Kuolonuhrien määrä voi kasvaa entisestään, sillä vakavasti haavoittuneita on satoja.\nIskussa ajettiin räjähdysaineilla lastattu ajoneuvo päin busseja, jotka olivat pysähtyneet tarkastuspisteelle.\nFuaa ja Kafraya ovat olleet kapinallisten piirittäminä yli kahden vuoden ajan. Vastineeksi niiden asukkaiden evakuoinnista Syyrian hallitus on luvannut, että hallitusjoukkojen piirittämistä Madayasta ja Zabadanista saadaan evakuoida ihmisiä.\nVastaavia vaihtokauppoja on tehty ennenkin. Syyrian hallitus pitää väestönvaihtoja parhaana keinona lopettaa väkivaltaisuudet, mutta kapinallisten mukaan hallitus pakottaa ihmisiä pakenemaan kodeistaan pommitusten ja piiritysten avulla.\nKuvat: Verta ja pippurikaasua – sananvapausmarssi Trumpin puolesta puhkesi joukkorähinäksi Trumpin vastustajien kanssa Kuvat lohduttomasta surusta: Räjähteillä lastattu auto ajoi päin sodan keskeltä evakuoituja – jo yli sata kuollut, satoja loukkaantunut


EFG Mingle -konseptisohva on uusi tilatehokas ratkaisu, design... - EFG Toimistokalusteet Oy\nUutinen • Helmi 03, 2017 16:53 EET\nEsittelemme Tukholman huonekalumessuilla 7.2.-11.2.2017 KnudsenBergHindenesin suunnitteleman EFG Mingle -konseptisohvan. Konsepti vakuuttaa tyylikkyydellään ja se on tilatehokas ratkaisu tämän päivän työympäristöön.\n“Suunnitteluprosessissa meille on ollut tärkeää saavuttaa kalustesarjalle korkeatasoinen istuinmukavuus ahtaissakin tiloissa”, sanoo Steinar Hindenes. EFG Mingle -konseptisohvan muotoilu on yksinkertainen ja se sisältää muutaman tarkkaan valikoidun yksityiskohdan, jotka antavat sohvalle oman luonteensa. Steinar Hindenes kuvailee muotoilua myös joissain määrin hillityksi, sillä sohva sopii useisiin erilaisiin ympäristöihin moduulirakenteensa ansiosta.\n“Odotamme innolla asiakkaidemme kokemuksia Mingle -sohvakonseptista,” sanoo tuotepäällikkö Johan Björkman. ”Haluamme esitellä, että on mahdollista luoda mukava, käytännöllinen ja esteettisesti vetoava sohvasarja, joka vie arvokasta tilaa minimaalisesti”, jatkaa Johan Björkman.\nEFG Mingle -konseptisohva on helposti muokattavissa modernin ja muuttuvan ympäristön vaatimuksiin moduulirakenteensa ansiosta. Moduulit ovat muunneltavissa lukemattomiin kaarevista ja suorista muodoista koostuviin yhdistelmiin, ja niitä voidaan käyttää luomaan suljettuja tai avoimia tiloja – pieniä tai suuria.\nEFG Mingle -konseptisohvan on suunnitellut KnudsenBergHindenes\nTervetuloa EFG:n messuosastolle A37:20 Tukholman huonekalumessuille 2017.\nTapio Heikkilä, toimitusjohtaja, tapio.heikkila@efg.fi, puh. 040 734 0764\nSari Pakkanen, markkinointipäällikkö, sari.pakkanen@efg.fi puh. 041 445 3808\nMarianne Guriby Dahl, tuotekehitysjohtaja, marianne.dahl@efg.se, tel. +46 765 367 508\nTapaa EFG tuotesuunnittelijat\nEFG Woods by KnudsenBergHindenes\nArkkitehtuuriFurniture industryKiinteistöt, kiinteistönhoitoMyyntiSisustusTyöympäristöUudet tuotteet, palvelutYritystoimi\nTukholman huonekalumessut 2017aulatilatkohtaamistilatavotoimistotmonitilatoimistot\n040 734 0764\n484 KB • 1250 x 729 px\n126 KB • 1200 x 900 px\nEFG Mingle -konseptisohva\n68,4 KB • 640 x 426 px\nEFG Woods -tuolisarja\nTiedostot • 2016-04-19 13:40 EEST\nEFG Woods -tuolisarjassa on laaja valikoima pitkäkestoisia ja monikäyttöisiä neuvottelutuoleja toimiston erilaisiin neuvottelutiloihin ja kohtaamistiloihin. Tuoleissa on erittäin hyvä istuinmukavuus ja klassinen muotoilu. EFG Club on sarjan uusi, matala ja monikäyttöinen lepotuoli. jossa on puhdaslinjainen muotoilu. Design: KnudsenBergHindenes.\n16 Maalis 11:00\n2017-03-16, 11:00 - 13:00 EET\nEFG Toimistokalusteet Oy, Hämeentie 135 A, Helsinki (Arabiakeskus)


13 venäläiselle syytteet USA:n vaaleihin vaikuttamisesta - Savon Sanomat\nUlkomaat 16.02.2018 21:11\n13 venäläiselle syytteet USA:n vaaleihin vaikuttamisesta\nYhdysvalloissa erikoissyyttäjä Robert Mueller on nostanut syytteet 13:a Venäjän kansalaista vastaan yrityksistä vaikuttaa Yhdysvaltojen presidentinvaaleihin. Lisäksi syytteen sai kolme venäläistä yritystä.\nSyytteen mukaan syytetyt yrittivät vuodesta 2014 lähtien häiritä Yhdysvaltojen vaaliprosessia. Muellerin mukaan syytetyt esiintyivät amerikkalaisina ja hallinnoivat sosiaalisen median tilejä, jotka keskittyivät Yhdysvaltojen kansaa jakaviin sosiaalisiin ja poliittisiin kysymyksiin.\nValeuutisia levitettiin muun muassa Facebookissa, Twitterissä, Youtubessa ja Instagramissa.\nMuellerin mukaan ryhmää johti Venäjän presidentin Vladimir Putinin läheinen liittolainen Jevgeni Prigozhin. Heidän valeuutisensa tavoittivat "merkittävän määrän amerikkalaisia".\nSyytteen mukaan ryhmä toimi lähinnä Pietarista käsin niin sanotulta trollitehtaalta, mutta osa syytetyistä matkusti myös Yhdysvalloissa.\nInformaatio-operaatioon osallistui vuoroissa satoja ihmisiä, ja sen budjetti oli miljoonia dollareita.\nMueller ei kuitenkaan syytteessä vihjaa, että Venäjä olisi onnistunut vaikuttamaan toissa vuoden presidentinvaalien lopputulokseen. Syytteen mukaan yksikään amerikkalainen ei tietoisesti osallistunut vaikuttamisyrityksiin.


Satakunnan linnut: Varanki maaliskuu 2011(1)\nLähettänyt Satakunnan linnut klo 16.38\nHieno retkikuvaus ja hienoja kuvia. Skipagurrassa on ainakin ollut kaksikin ruokapaikkaa josta se kapakka on parempi;) Vadsössä ei 90-luvun lopullakaan ollut ainuttakaan baaria, joten ollessani siellä joskus keskitalvella jouduin ajamaan aina Vuoreijaan kahville.\nÄkkiähän se silti meni, matkaa on vain 70 km joka on vähän noilla nurkilla.\nTeillä oli tuuria Båtsfjordin suhteen koska tie oli juuri suljettuna muutaman päivän tätä kirjoittaessa. Kai se nytkin yöksi puomitetaan kiinni.\n30. maaliskuuta 2011 klo 22.53\nKyllä tuntuu mukavalta lukea juttua ja katsella kuvia tutuilta paikoilta, vaikka olemmekin liikkuneet siellä heinä-elokuussa, eikä näin kevättalvella.\nToivottavasti jatkoa jutulle seuraa.\nJälkimmäisellä reissulla Båtsfjordiin ajoimme lumiauran vetämässä kolonnassa. Siitä tulee postaus lähipäivinä.


Crusader Kings 2 | Limun Ropellukset\nHome→Pohdintaa→Crusader Kings 2\n← Synamusaa luolastoihin\nIsles of the Dead →\nSuurin osa lukijoista on varmaan tietoisia että Paradoxin Crusader Kings 2 oli viime viikolla ilmaiseksi ladattavissa Steamin kautta. Nyt peli on taas maksullinen, mutta mainostempaus on nostanut kuusi vuotta vanhan pelin uudestaan parrasvaloihin. Ja ilmaiseksihan sai pelkän peruspelin, kaikki lisäosat pysyivät maksullisina. Tempaus sai minutkin latailemaan, lähinnä sen vuoksi että pidin aikoinaan paljon Crusader Kings ykkösestä ja ajattelin että pääsisin suorilta nauttimaan myös kakkosesta. Kakkosessa on kuitenkin niin paljon enemmän nippeleitä ja yksityiskohtia, että opetteluun meni käytännössä useampikin tunti. Nyt peli jo sujuu, mutta on se niin monimutkainen, että vasallien tyytyväisinä pitäminen ja sotiminen samanaikaisesti ei vielä oikein taivu.\nPeli on ihailtavan monipuolinen mallinnos keskiaikaisesta elämäntavasta, mutta osa monimutkaisuudesta johtuu kyllä ihan puhtaasti myös surkeasta käyttöliittymäsuunnittelusta. Tarvittava tieto on siroteltu sinne-tänne eri välilehdille ja piilopaikkoihin, eikä mistään oikein tunnu saavan tyydyttävää yleiskuvaa hallittavista alueista. Se ei sinänsä ole mikään uutinen Paradoxin pelejä aikaisemmin pelanneille, sillä sama ongelma on vainonnut firman pelejä alusta asti. Jo valmiiksi monimutkainen peli saadaan vaikuttamaan todellisuutta monipuolisemmalta surkealla käyttöliittymäsuunnittelulla, etenkin kun pelintekofilosofiana tuntuisi olevan pelkkä asioiden simulointi elegantin pelikokemuksen tai abstrahoinnin sijaan.\nOn Crusader Kings 2 kuitenkin ihan mukiinmenevä peli, ja jonkinlainen addiktiotaso on päällä tälläkin hetkellä. Peliä pelatessa on myös tullut pohdittua miten sen feodaaliajan mallia voisi käyttää roolipelikampanjan osana. Ehkä suurin yskittäinen oivallus on, että vasallit ovat lähtökohtaisesti epälojaaleja, eikä sisällissodilta lopulta edes voi välttyä. Kun naapurikreivikunnan sekopää juonittelee jatkuvasti selkäsi tavalla ja yrittää kaikin keinoin päästä kanssasi tukkanuottasille, ei auta kuin ruveta tekemään vastasuunnitelmia. Miten kelmin saa vangittua ja teloitettua mahdollisimman vähin seurauksin? Entäpä kuinka täyttää tyhjänä ammottava valtionkassa kiinni otettujen ruhtinaiden lunnasrahoilla?\nCrusader Kingsin machiavellimäisestä maailmasta voi rivien välistä lukea, kuinka valta korruptoi aina, tavalla tai toisella. Korruptio on ilmaistu hahmojen keräämien traitien avulla, ja pelaaja saa olla aikamoinen velho että pystyy välttämään kaikki negatiiviset ominaisuudet tai muuten vain pitämään hallitsijansa hengissä. Hahmon keräämiä traiteja ei voi täysin hallita, jossa taitaa lopulta piillä systeemin viehätysvoima. Täydellisen hahmon kehittely suotuisia geenejä yhdistelemällä ja hyvän kasvatuksen avulla on juuri sopivasti peli (eikä pelkkä simulaatio), että siitä voi nauttia kerta toisensa jälkeen. Ja sinänsä pelihahmon jälkeläisille periytyvät ominaisuudet sopii systeeminä pitkään roolipelikampanjaan paremmin kuin hyvin…\nPosted in Pohdintaa, Tietokonepelit\tTagged Crusader Kings, Crusader Kings 2, feodaali, herttua, käyttöliittymä, kreivi, Paradox Entertainment, Paradox Interactive, Steam, trait\tpermalink


Tänään TV:ssä: 80-luvun toimintatrilleri keräsi kehuja, mutta ei löytänyt yleisöä – kuolemantapaus varjosti kuvauksia – Mesta.net\nTänään TV:ssä: 80-luvun toimintatrilleri keräsi kehuja, mutta ei löytänyt yleisöä – kuolemantapaus varjosti kuvauksia\n30.11.2021 Jouni Leffat & sarjat\nPakojuna – FOX tiistaina 30.11. klo 23:00\nFOX esittää tiistaina vuonna 1985 valmistuneen toimintajännärin, joka perustuu Akira Kurosawan tarinaan.\nAndrei Kontsalovskin ohjaamassa elokuvassa pakomatkallaan oleva kaksikko (Jon Voight ja Eric Roberts) hyppää erääseen tavarajunaan. Hyvin alkanut pakomatka saa karmaisevan lopun, sillä veturin kuljettaja kuolee äkilliseen sydänkohtaukseen ja juna kiitää entistä kovempaa kohti tuhoaan.\nPakojuna sai kehuja, mutta sen yleisömenestys jäi erittäin heikoksi. Elokuva esitettiin ensi-iltaviikonloppuna lähes tuhannessa teatterissa Yhdysvalloissa. Laajasta levityksestä huolimatta 9 miljoonaa dollaria maksanut elokuva tuotti lopulta vain 7,7 miljoonaa dollaria.\nRotten Tomatoesin kävijät ovat antaneet Pakojunalle mukavan 83 prosentin suosituksen.\n”Pakojuna on avoimesta ihmisvihastaan huolimatta kuitenkin lopulta hyvin inhimillinen elokuva. Ohjaaja Konchalovsky ei ole ollut kiinnostunut toiminnan näyttävästä visualisoimisesta, vaan on luottanut yksinkertaiseen ja rosoiseen ilmaisuvoimaan, jolla hän on luonnenäyttelijöiden kautta pureutunut peräänantamattomasti ihmisluonteen pimeään ytimeen”, Film-o-Holicin kriitikko kirjoitti.\nPakojunan kuvauksia varjosti traaginen onnettomuus, kun Richard Holley kuoli ennen pääkuvauksia etsiessään kuvauspaikkoja Alaskassa. Hänen ohjaamansa helikopteri osui voimalinjoihin ja putosi maahan. Elokuva on omistettu hänelle ja se mainitaan lopputeksteissä.\nPrevious Post:Tänään TV:ssä sotaveteraanien muistelmiin perustuva elokuva, nousi 90-luvun katsotuimmaksi kotimaiseksi – ”antaa ajattelemisen aihetta”\nNext Post:Näyttelijä Arlene Dahl on kuollut


Ilmaiset Kasino Pelit – Uutiset — Suomi Kasino\nKatso - 23. Optio yhteydessä velkarahoitusta vuoden 2006 aikana. Mutta koska tämä tapaus ja erityisesti 25 peräkkäisen voittaa blackjack kädet, olen lopettanut pelaa kaikki kasinopelejä. Tämä bonus on voimassa vain ensimmäisen talletuksen. Kuten olemme jo mainittiin, useimmat prepaid vaihtoehtoja nauttia samoja etuja.\nIlmaiset kasino pelit, Pelaa suomalaisella casinolla\nPerini myös haastaa mgm resorts clark county district court maksamatta jättäminen. Spin mennä max käynnistää tänään pokerstarsilla, markkinoiden johtava poker tuotemerkin tähdet ryhmä, ja on myös ominaisuus uusi animaatioita, ääniä ja grafiikka antaa mukaansatempaavan pelikokemuksen. Huoneiden määrä - 300 hiljattain uusittuja huoneita ja sviittejä. Tai enemmän, ovat ennakonpidätyksen alaisten by arizona lottery. Suuria tappioita on vaikutusta sekä taloudellisesti että psykologisesti. Ei ole väliä, jos et voi affort molemmat määrät menetetään heti. Useimmat kanadan bitcoin kasinot ovat mobiili-ystävällinen, joten voit nauttia suosikki pelejä liikkeellä.\nOlemme varmoja, että monet opiskelijat ehdokkaat kohtaavat kampuksella ensi syksynä tulee tarjota todisteita kasino pelaamista tarjoaa polku keskiluokan ihmisiä kaikista taustat ja kokemukset. Positiivinen seisoo in online-pelaamista teollisuudelle suuri casinomeister - teollisuus-foorumeilla, teollisuuden verkostot. markkinointi hype ei anna näitä pelejä ensimmäinen piirtää, mutta heidän huippuosaamista on varmistaa, että he jatkavat vetää liikennettä.\nNopea ja ammattitaitoinen asiakaspalvelu, mukaan lukien live chat, suorittaa kaikki ympäri palvelun, joka tekee 10bet puhelin talletus kasinot valinta pelaajille kaikki maistuu ja vedonlyönti budjetit. Yhden asian tiedän, jos minulla oli ollut muutamia ylimääräisiä pelimerkkejä, kuten, sanoin, edes itselleni, toisinaan seuraan newbie, jos haluan panostaa ja nähdä mitään muuta siellä tukikohtaan päätöksen. Sen tarkoituksena on yhdistää kaikki sääntelyviranomaisten ja saavuttaa tasaus toimielin, esimerkiksi välillä maltan lainsäätäjien ja curacao niistä. Ok, minulla on vaan live-kuvaa ei näyttää, miten monet muut, jos jokin vedonlyönti samanaikaisesti, mitä vedot, mitä määriä. syyskuuta - yhdeksän kuukauden päättyi 30. Seuraava maamerkki sopimus liettuan kanssa topsport viime kuussa, tom horn laajenee edelleen vuonna 2018 kuvakortit uuden isoftbet kumppanuuden rinnalla muita uusia yhteistyökumppaneita, koska viimeistellään q4 2018.\nJosh reichard oli ensimmäinen tehdä splash lisäämällä alan 227 tulokkaiden voittaa tapahtuma 5 365 pot limit omaha 17,021 ja hänen kuudes piiri rengas.\nEn tiedä kuinka monet ihmiset uskoivat numerologia tässä urheilussa tai tässä maailmassa kunnes tulin kentucky tänä vuonna keselowski vitsaili. Pelaaja käyttöliittymän alareunassa näytön vasemmassa on välilehti viimeisin. Jalka kashatoa tulivuori on kahdeksan taskua kertomalla numeroita. Hänellä on useita vahva turnaus esityskertoja jälkeen, mutta ei suuria otsikoita. Se ei ole uutinen, että new jersey on-kasinot ovat varainhankintakierroksella järkyttävä määrä.\nKaikki kerätyt varat on kulutettu läänin komissio seuraavalla tavalla. Lisäksi 100 pelaajaa saa koko vuoden tarjonta 10 päivittäin iso kierrokset päälle hedelmäpeli pelejä, sekä muut tarjoukset. Englanti ja cantor gaming toimitusjohtaja lee amaitis on ollut eturintamassa muutokset nevada urheilu pelanneet teollisuuden. Siellä ei ole tapa, jolla hän, että hän voi tehdä 300-vedonlyönti 10 15 nopeasti. 4Grinz tarjoaa lähes satoja pelejä seuraavissa luokissa - lähtö, taulukko pelejä, video poker, casual-pelejä, kortti, pelit, lotto, craps ja live jälleenmyyjä. Jos haluat oppia lisää vaihtoehtoja laillisesti pelaamalla oikean rahan pokeria verkossa, vieraile sivulla, joka kattaa arkansas online poker.\nÄlä lakaista puolelta toiselle tai edestakaisin kuin jos silitys yleensä; joka tekee liimaa kerätä möhkäleitä. Lisäksi, löydät tilastot eri tutkimus-yritykset väittävät, että osuus aktiivisia käyttäjiä verkon yli 50 tänään. Ei minun kasino-ohjelmisto ja olen täällä sanoa se, koska se tosiasia. Skrill eurooppa-toimisto on lontoossa. maaliskuuta 10 pelaajat saavat 10 ilmaiskierrosta jokainen.


Suolaisia pisaroita: Mitä jää jäljelle?\nLuin pitkästä aikaa kirjan, joka sai minut miettimään asioita. Liian paljon tulee lukeneeksi yhdentekevää tavaraa, joka ei ota kantaa tai tekee sen liian sovinnaisesti. Luin Kjell Westön kirjan Missä kuljimme kerran.\nKirja on melko apea ja kuvaa elämän repaleisena korttitalona, jossa ihmiset epätoivoisesti sekoilevat ympäriinsä. Onnellinen hän, joka pystyy jättämään huomiotta elämän pohjalla vallitsevan surun ja levottomuuden. Kirjassa vallitseva tunnelma on se, että elämä vain tapahtuu. Ihmiset poukkoilevat ympäriinsä tarpeidensa vietävänä ja yrittävät suoriutua omien edellytystensä mukaisesti maailmassa, joka on alun alkaen ollut epäreilu ja kaoottinen.\nKirjasta on myös sanottu, että se on kunnianosoitus Helsingille ja toden totta: tuntuu hassulta lukea kirjaa, jonka miljöö on omassa mielessä niin tarkkana, koska tietää miltä nuo kaikki kadut ja rakennukset tänäpäivänä näyttävät. Paikat toimivat kulisseina erilaisille näytöksille samalla tavalla kuin ne ovat toimineet kulisseina oman elämäni näytöksille.\nToisaalta kirja herätteli myös omaa perushaikeuttani ja antaa uusia värisävyjä mustavalkoisten valintojen joukkoon. Kirjassa puhuttiin paljon rakkaudesta ja siitä mitä koko sana loppujen lopuksi tarkoittaa. Toisaalta rakkaus kuvataan illuusiona ja utopiana, joka on harvojen etuoikeus ja heillekin korvattavissa. Toisaalta rakkaus kuvataan totaalisena ihmisen musertavana voimana, joka sekoittaa elämän ja menetetty rakkaus vie pohjan elämänilolta ja johtaa lopulta traagisiin kohtaloihin. Mutta ennen kaikkea rakkaus on salaisuus, joka määrittää ihmistä, ja saa hänet toimimaan tietyllä tavalla. Hyvin todettiin kirjan viimeisillä sivuilla, että tunteen paloa saa kokea vain kerran ja kaikki sen jälkeen on vain epätoivoista autenttisuuden tavoittelua. Totaalisuudessaan symppaan tuota määritelmää.\nToisaalta kaikkein kaunein ja omasta mielestäni puhtain kuva rakkaudesta tulee kahden elämässään epäonnistuneen ihmisen kohdatessa ja sitoessa toistensa haavat. Silloin rakkaus saa merkityksen sinä kunnioituksen ja hyväksymisen voimana, jota se tarkoittaa omassa mielessäni. Sekin on raastavaa ja totaalista, mutta anteeksiantavaa. Rakkauden edessä jokainen on nöyrä, jokaikinen. Ja täyttyessään hyväksyvä rakkaus tarkoittaa pyyteetöntä yhdessäoloa; koska kaikki virheet on jo tehty, niin jäljelle jää vain hyväksyntä. Ja sen seurauksena elämä järjestyy omalla tavallaan harmonisesti vaikka edellytykset ja kulissit olisivat vaatimattomat.\nJa mielestäni tästä näkökulmasta palataan kuitenkin takaisin ajatukseen, että tietyt asiat elämässä ovat yksinkertaisia, jos ihminen vain osaa hyväksyä ne.\nPosted by Mikko Saxberg at 10:00 PM\nLabels: herkkyys, ihmisyys, rakkaus, riippumattomuus, sopeutuminen, tiedostaminen, tunteet