Viikko 6: Paleltumista ja turhautumista – Hennin GIS-taistelut\nPosted on February 27, 2019 by Henni Wessman\nViime viikkoisen euforian jälkeen sain kylmän paluun todellisuuteen, kun lähdimme päivän aluksi tuntuvaan pakkaseen analysoimaan lähialueen kohteiden turvallisuutta, miellyttävyyttä ja käyttötarkoituksia. Onneksi sentään paistoi aurinko, joka lämmitti edes mieltä, vaikka sormet jäätyivätkin niin, ettei puhelimen näyttö meinannut tunnistaa kosketusta vastauksia näpytellessä. Opetuskerta ei myöskään ollut erityisen nousujohteinen, sillä pääsin tuntien ajan kokemaan pari viikkoa lähes piilossa pysynyttä äärimmäistä GIS-turhautumista ja epätoivoa. Yhdessä tehty tehtävä sujui tuttuun tapaan helposti oheistusta seuraten, mutta omatoimiset tehtävät ottivat pahasti hermoon.\nLopputulokseksi sain vaaditut kolme karttaa, mutta niiden informatiivinen ja visuaalinen arvo jäivät molemmat selkeästi standardieni alle. Tehtävänä oli tuottaa omavalintaiset kartat koskien maanjäristyksiä, tulivuoria, meteoriitteja tai niiden yhdistelmiä. Aloitin helpolla aiheella ja maanjäristykset viimeiseltä kolmeltakymmeneltä vuodelta löysivätkin helposti tiensä kartalle, eikä niiden luokittelunkaan kanssa ollut mitään ihmeellistä (kuva 1). Maanjäristysten lisäksi päätin lisätä toiselle kartalle viimeisen 65 vuoden aikana purkautuneet tulivuoret (kuva 2). Toinen kartta on vähän epäselvä, sillä kohteet menevät jonkin verran päällekkäin, mutta yritykseni havainnollistaa maanjäristyksiä jotenkin muuten (kartta 3) vei minulta innon tehdä mitään haastavampaa. Kolmas kartta on informatiivisesti yksi heikoimmista koskaan tekemistäni, mutta edes parin tunnin yrittämisellä en onnistunut hyödyntämään päivän teemaa, interpolointia, mitenkään paremmin. Kartan tavoitteena oli kuvata alueiden alttiutta voimakkaille maanjäristyksille, mutta ymmärrykseni aineiston ja ohjelman käytöstä ei riittänyt siihen, että olisin saanut niitä kuvattua todenmukaisesti. Nythän matalimpina arvoina kartalla näkyvät alueet, joissa on tapahtunut 7 magnitudin maanjäristyksiä, eikä suinkaan alueet, joilla maanjäristysriski olisi matalin.\nKuva 1: Yli 7 magnitudin maanjäristykset viimeisen 30 vuoden ajalta\nKuva 2: Yli 7 magnitudin maanjäristykset viimeisen 30 vuoden aikana sekä vuoden 1964 jälkeen purkautuneet tulivuoret\nKuva 3: Vuoden 1964 jälkeen purkautuneet tulivuoret sekä eri alueiden yli 7 magnitudin maanjäristyksille altistuminen viimeisen 30 vuoden aikana\nHalusin esittää aiheen Tyynimeri-keskeisenä karttana, sillä Tyynenmeren tulirengas on ennen kaikkea tulivuorten, mutta myös voimakkaiden maanjäristysten suhteen keskeisessä osassa. Oikea projektio löytyi helposti pienellä googlailulla, mutta aineistona olleet valtioiden rajat eivät suostuneet millään piirtymään kartalle oikein, vaikka asetin niille saman projektion. Tulivuoret ja maanjäristykset ovat eri vuosilta, sillä en viitsinyt tehdä enää uutta maanjäristysaineistoa, koska litosfäärilaattojen jatkuvan liikkeen seurauksena tulivuorenpurkausten ja maanjäristysten sykli on jokseenkin vakio ja samat alueet korostuvat vuosikymmenestä toiseen.\nOlisin mieluusti lisännyt karttoihin litosfäärilaattojen rajat havainnollistaakseni niiden sijainnin yhteyttä esitettyihin ilmiöihin. Tähän sopiva aineisto olisi varmasti löytynyt melko helposti, mutta olin jo käyttänyt tuhottomasti aikaa karttoihini, enkä ehtinyt enää tehdä tätä toimenpidettä. Tähän mennessä löysin vasta muutaman blogipostauksen tältä kurssikerralta, eikä kenenkään blogissa toistaiseksi ollut karttaa, jossa näkyisi laattarajat. Ihastusta herätti kuitenkin Jaisan kartta, jossa hän oli hyödyntänyt bufferointia ja valinnut tulivuoret, joiden läheisyydessä oli tapahtunut tietyn voimakkuinen maanjäristys valittuna ajanjaksona. Puolestaan NASAn Earth Observatory -sivuilta löysin kartan, johon oli merkitty erilaisia siirroksia, aktiivisia erkanemisvyöhykkeitä sekä joitakin tulivuoria (kuva 4).\nKuva 4: NASAn kartta siirroksista ja tulivuorista\nKarttojen oli tavoitteena olla sellaisia, jotka toimisivat opetustarkoituksessa, joten eipä tule minusta opettajaa ainakaan tämän kurssikerran perusteella. Vaikka naamani jo lukion Geomedia-kurssin oppikirjoissa pyöriikin, on näistä karttaesityksistä vielä pitkä matka siihen, että karttani eksyisivät oppikirjan sivuille.\nhttps://blogs.helsinki.fi/jaisa/2019/02/26/81/ (luettu 27.2.2019)\nhttps://earthobservatory.nasa.gov/features/Tectonics (luettu 27.2.2019)


Reserviupseerin etäjäsenilta 10.2.2021 – Oulun Reserviupseerikerho\nReserviupseerin etäjäsenilta 10.2.2021\nKorona on peruuttanut tai siirtänyt lukuisia reserviupseerien tilaisuuksia, jotka kuitenkin vielä joskus jatkuvat entistäkin arvostetuimpina. Tulevia tapahtumia odotellessa kutsumme ORUKin jäsenistöä mm. maanpuolustushenkisiin etäkokouksiin ja -jäseniltoihin.\nReserviupseerin etiketti ke 10.2.2021 alk. klo 18:00\nRUL 90 juhlavuosi 2021 ja ORUK 90 juhlavuosi 2023 tapahtumineen edellyttävät reserviupseeritaitoja myös etiketin puolella. Juhlavuosiin liittyen pidetään lukuisia tilaisuuksia, joissa juhlapukeutumisen etiketti on hyvä hallita. Me reserviupseerit olemme esimerkkeinä myös pukeutumisessa ja kunniamerkkien kantamisessa. Siksi toivotamme sinut lämpimästi tervetulleeksi mukaan ”Reserviupseerin etiketti” iltaan Teamsissa, keskiviikkona 10.2.2021 klo 18 alkaen.\nORUKin kerhoupseeri Esko Junno on koonnut n. 1,5 tunnin esityspaketin, joka pohjautuu mm. alan johtaviin julkaisuihin, PV:n ja ritarikuntien ohjeisiin. Esityk-seen tuo asiantuntemuksensa pitkäaikaisella ja kansainvälisellä tapojen ja etiketin osaamisellaan kamarineuvos Markus H. Korhonen.\nLuennon aikana on hyvä esittää myös aiheeseen liittyviä kysymyksiä.\nLiity tietokoneellasi tai mobiilisovelluksella 10.2.2021 klo 17:55>\nMerkkaa siis kalenteriisi ORUK jäsenilta 10.2. 2021, ilmoittaudu mukaan ja osallistu mukavasti ja turvallisesti hyödylliseen etäkokoukseen!\nORUK hallituksen esittäytymis- ja kyselytunti\nORUKin uusi hallitus on järjestäytynyt ja tehtävävastuut jaettu. ORUK järjestää piakkoin uuden etäjäsenillan Teamsissa. Siinä kerhon hallituksen vastuuhenkilöt esittäytyvät ja sinulla on hyvä tilaisuus kysellä reserviupseerikerhon toiminnasta ja suunnitelmista. Tämä jäsenilta on hyvä päivityspaketti jokaiselle orukilaiselle. Jäseniltainfo ja liittymislinkki tulevat jäsenpostissa.


Kotipalvelutyöntekijä / Sosiaali- ja terveyspalvelut, kesätyö | Oikotie Työpaikat\nKotipalvelutyöntekijä / Sosiaali- ja terveyspalvelut, kesätyö\nStaffPoint Sairaanhoitaja (hoivakoti), Nokia (Taka-Lauttala)\nStaffPoint Lähihoitaja, kotihoito, Nokia\nStaffPoint Lähihoitaja, osa-aika, Tampere (Keskusta-Lapinniemi)\nStaffPoint Lähihoitaja, osa-aika, Nokia\nStaffPoint Lähihoitaja, osa-aika, Tampere (Hervanta-Kaukajärvi)\nHaemme kotipalvelutyöntekijöitä kesäsijaisuuksiin ajalle 1.5. - 30.9.2022. Työsuhteen kestosta sovitaan erikseen.\nHakijalta edellytämme hygieniapassia sekä positiivista ja motivoitunutta asennetta hoivatyötä kohtaan.\nTehtävät edellyttää tartuntatautilain 48 §:n mukaista rokotesuojaa.\nKesäsijaisuuksia on tarjolla alla olevissa yksiköissä:\nKoukkuniemen vanhainkoti (Havula, Iltala, Koivula):\nKotipalvelutyöntekijä työskentelee hoitotyön avustavissa tehtävissä, esimerkiksi asukkaiden arkisiin toimiin, ruokailutilanteisiin ja hoitotyöhön osallistuen, ilman lääkehoito-oikeuksia.\nEduksi katsotaan aikaisempi työkokemus hoivatyöstä ja ikäihmisten kanssa työskentelystä.\n(Havula) Osastonhoitaja Marjukka Kiuru puh. 040 806 3743\n(Iltala) osastonhoitaja Mirja Törmänen p. 040 8063736\nPalvelukoti (Männistö, Pohjola)\nPalvelutaloasumisessa toiminnan tavoitteena on asukkaan toimintakyvyn edistäminen ja ylläpitäminen, mikä tapahtuu asukkaan, omaisten ja moniammatillisen tiimin yhteistyönä tehdyn hoito- ja palvelusuunnitelman mukaisesti.\nKotipalvelutyöntekijän työpanos kohdistuu pääsiassa keittiötehtäviin ja asukkaiden ravitsemushuoltoon. Kotipalvelutyöntekijä huolehtii mm. ruokien tilauksesta, ruokatoimitusten vastaanottamisesta ja lajittelusta asianmukaisiin säilytystiloihin sekä ruokien valmistuksesta tarjoilukuntoon. Hän osallistuu myös asukkaiden pyykkihuoltoon ja asukkaiden avustamiseen ja ohjaamiseen.\nTyöaikamuotona on päivätyö (Männistö) ja 2-vuorotyö (Pohjola).\n(Männistö) Katja Keskinen p.0408063741\n(Pohjola) palveluaeisimies Sanna Kauppi, puh. 040 358 8626, vastaava sairaanhoitaja Eli Lemmetty, puh. 041 730 8163\nTehostettu palveluasuminen, Pohjola:\nTehostettu palveluasuminen tarjoaa ympärivuorokautista perusturvaa, johon kuuluu henkilökohtaisten tarpeiden mukainen hoito, apu, ohjaus ja tuki palvelukodin henkilöstöltä.\nKotipalvelutyöntekijän työpanos kohdistuu pääsiassa keittiötehtäviin ja asukkaiden ravitsemushuoltoon. Kotipalvelutyöntekijä huolehtii mm. ruokatoimitusten vastaanottamisesta ja lajittelusta asianmukaisiin säilytystiloihin, ruokien valmistuksesta tarjoilukuntoon, astianpesukoneen täyttämisestä ja tyhjentämisestä, jätteiden lajittelusta ja kuljetuksesta sekä keittiö-ja ruokailutilojen hygieniasta. Kotipalvelutyöntekijä osallistuu myös asukkaiden avustamiseen ja ohjaamiseen.\nEduksi katsotaan kokemus ikäihmisten kanssa työskentelystä, valmiudet tiimityöskentelyyn, joustavuus ja oma-aloitteisuus.\nElinvoiman ja kilpailukyvyn palvelualue / Tampereen lyseon lukio Tuntiopettaja, äidinkieli ja kirjallisuus / Tampereen lyseon lukio\nTampereen kaupunki, Kuusikon perhetukikeskus Sairaanhoitaja (2)/Kuusikon perhetukikeskus, nuorten päivystysosasto\nSivistyspalvelujen palvelualue / Perusopetus Koulupsykologi / Tammelan koulu


Susannan Työhuone - Tee-se-itse-elämää vanhalla rautatieasemalla: Leikkikalun paikka\nTein tuossa jokunen aika sitten päätöksen pyhittää työhuoneeni työlle ja poista sieltä tilaavievät lelut. Onneksi huomasin hetken päästä, että toimistossa oli vielä vapaana seiniä ja hyllynpäällisiä sen verran, että melkein kaikki Playmobilit mahtuivatkin sinne. En siis joutunutkaan kätkemään niitä laatikoihin.\nLinnaa jouduin tosin hiukan taas supistamaan ja poistamaan siltä piha-alueet. Pelkkänä rakennuksena se istahtikin sopivasti keltaisen mappikaapin päälle.\nVankkurit jouduin nyt sijoittamaan erilleen muusta hovista.\nSeinäkaappi sai uuden maalipinnan ja nostin sen vesipisteen yläpuolelle. Jos jonain päivänä... siis KUN jonain päivänä taas saan päähäni vaihtaa tämän kaapin väriä, minun on varmaan jo ihan pakko rapsutella siitä vanhat maalit pois. Erivärisiä kerroksia kun on siinä jo huomattavan paljon.\nKaappi sisältää kirkon vihkiäisineen.\nToinenkin pikkukaappi mahtui seinälle. Sille löytyi paikka vanhan sähkötaulun alta. Ja sehän kätkee sisälleen leipomon.\nMyös nukekkotini seisoo nyt toimiston puolella.\nTestasin tässä samalla, miltä suurikokoisemmat kuvat näyttävät blogissa. Mahtuvatko ne ruuduillenne?\nTämän kirjoitti Susanna klo 10.48\nAiheet: harrastuksia, playmobil, sisustus, toimisto\nMy life 15. helmikuuta 2013 klo 11.02\nHyvin mahtuu! No, on sulla paljon leluja! Vau! Hyvää viikonloppua! Minä matkustan viettämään hiihtolomaa siihen Imatran naapuriin.\nSusanna 15. helmikuuta 2013 klo 13.10\nHyvää lomaa näille nurkille!\nTi 15. helmikuuta 2013 klo 11.04\nNiin selkeitä ja hyviä kuvia (mistä ihmeestä taiot tuon kaiken valon? Kysyy nimim. sumukuvaaja). Hauskaa, että eri toimipisteet ovat omissa kaapeissaan.\nHyvin mahtuvat kuvat ainakin oman läppärini ruutuun, vielä jäi tilaakin. :)\nSusanna 15. helmikuuta 2013 klo 13.11\nMitä ihmettä, justiin meinasin tähän postaukseen kirjoittaa pahoittelut suttukuvista! En saanut mitenkään hyviä kuvia aikaan, vaikka käytin parempaa objektiiviani.\nValoa saa taiottua, kun käyttää jalustaa ja antaa sulkijan olla auki vaikka minuutin, jos on tarpeen.\nTi 15. helmikuuta 2013 klo 14.05\nMies aina tarjoaa jalustaa, kun valittelen huonoja kuvia. En kuitenkaan mukamas ehdi sen kanssa säätämään ja tulos on aina yhtä surkea. Olen muuttunut hutaisemalla tekijäksi. *häpeää*\nSusanna 15. helmikuuta 2013 klo 14.57\nKokoa itsesi, nainen!!!! :D\nJovelan emäntä 15. helmikuuta 2013 klo 13.13\nVoi että! Noi on kyllä niin hauskoja ja niiden katselu tuo piristystä työpäivään!\nSusanna 15. helmikuuta 2013 klo 14.58\nNiihin myös saattaa uppoutua niin, että aika katoaa ja työt jää tekemättä. :)\nJovelan emäntä 15. helmikuuta 2013 klo 15.20\nEi sekään niin paha asia ole. Joskus on hyvä unohtua ja tehdä sitten tehokkaasti sen jälkeen ;)\nTeSa 15. helmikuuta 2013 klo 13.28\nOnpa ihana postaus!\nSusanna 15. helmikuuta 2013 klo 14.59\nSoja 15. helmikuuta 2013 klo 13.28\nAinakin miun näytölle mahtuvat just ja just, eli passelisti :)\nSusanna 15. helmikuuta 2013 klo 15.00\nVoinpa sitten ruveta harrastamaan sellaisia jatkossa.\nSesse 15. helmikuuta 2013 klo 23.44\nHyvin mahtuu ja hyvät ovat kuvat! Ihana nukkis!\nKarkkis 16. helmikuuta 2013 klo 10.22\nVoi miten ihania (ja hyvin ruudulle mahtuvia) kuvia! Rakastan katsella tuollaisia pieniä maailmoja. Minusta on hauskaa, että niitä on ripoteltu ympäri huonetta, eikä kaikki ole samassa paikassa. Pienenä minunkin huoneeni oli kokonainen "Kellukkalan kaupunki", josta löytyi jos jonkinlaisia kotikoloja. Ehkä taas joskus kun on tilaa ja innostusta...\nSusanna 20. helmikuuta 2013 klo 17.39\nMinä aina haaveilen sellaisesta yhdestä huoneesta, joka voisi olla kokonainen Barbie-maaila. Että siellä ei olisi mitään kalusteitakaan, vaan pelkkä kaupunki koteineen, kauppoineen, rantoineen... Jospa sitten eläkkeellä uhraan työhuoneeni leluille kokonaan.\nNanainen 20. helmikuuta 2013 klo 17.30\nAivan törtsyhienoja universumeja sulla kaapeissa piilossa.\nKaappileipomo! Toi nukkekodin keittiö on suoraan Astrid Lindgrenin maailmasta. LUV!\nPitäskö sun laajentaa tätä sun harrastusta ihan työksi asti?\nSulla näyttää olevan hallussa tää juttu niin.\nPoikasten huoneessa on jättimäärät Playmobileja - ovat kasvaneet ohi.\nArvaa miksen raaski niitä viedä edes kellariin? ;D\nToi keltanen mappikaappi on upea.\nSusanna 20. helmikuuta 2013 klo 17.41\nJos tästä tulisi työ, niin sitten varmaan tosiaan alkaisin harrastaa ihan vimmalla tiskirättejä. :D\nEi minulla ole kovin hyvin hallussa nukkekotihommat. Mutta sadoilla muilla on, ja netti on täynnä ihan käsittämättömän hienoja tekeleitä.\nTee sinä niistä poikasten aarteista omia kaappimaailmojasi!


Hämeenlinnan Tarmo hakee urheilutoiminnan päällikköä – Yleisurheilu.fi\nJulkaistu 11.10.2019 18.10.2019\nYleisurheilujaostomme hakee päätoimista urheilutoiminnan päällikköä toistaiseksi voimassa olevaan työsuhteeseen.\nUrheilutoiminnan päällikön keskeisimmät tehtävät ovat:\n– urheilu- ja harrastustoiminnan organisointi ja kehitystyö\n– valmentaminen ja valmennustoiminnan organisointi ja kehitystyö\n– yhteistyö kunnan liikuntatoimen kanssa\nOdotamme valittavalta henkilöltä tehtävään soveltuvaa koulutusta (mielellään omaa yleisurheilutaustaa), kokemusta urheiluvalmennuksen toimintaympäristöstä ja urheiluseuratyöstä. Edellytämme oma-aloitteisuutta, hyviä vuorovaikutustaitoja ja toimisto-ohjelmistojen sekä internetin, Facebookin jne sujuvaa hallintaa.\nToivomme uuden urheilutoiminnan päällikön aloittavan työssä mahdollisimman pian. Aloitamme haastattelut heti sopivien hakijoiden löydyttyä\nHakemukset ansioluettelon ja palkkatoiveen kera tulee toimittaa 31.10.2019 mennessä sähköpostilla osoitteeseen: hameenlinnantarmo.kmk@gmail.com\n045-179 6870, 040-737 0588\nHämeenlinnan Tarmo on 116-vuotias yleisseura, jonka suurin jaosto on yleisurheilujaosto. Seura on Kanta-Hämeen alueella aktiivinen ja merkittävä toimija. Tarmo liikuttaa niin lapsia, nuoria kuin aikuisiakin on kyseessä sitten harrastusliikunta tai kilpaurheilu. Tarmon yleisurheilutoiminnan tavoitteena on tarjota monipuolista laadukasta toimintaa sekä auttaa nuoria kilpaurheilijoita etenemään urheilu-urallaan.


Hurja suomalaissuoritus yhä viimeisin lajissaan - murtuneilla kylkiluilla olympiakultaan: "Se oli hengenvaarallista"\n07.08.2016 klo 11:02\nSalomäen kylkiluut murtuivat kesken vuoden 1984 olympiaturnauksen. Mies paini yhden ottelun sanomatta asiasta kenellekään, mutta finaaliin kylki puudutettiin.\nSalomäki voitti vielä maailmanmestaruuden vuonna 1987, mutta sitten vatsa oli täynnä.\nJouko Salomäen kultamitalituuletuksesta tuli 2. elokuuta kuluneeksi 32 vuotta. IL-ARKISTO\nMurtuma tapahtui alkulohkon päätteeksi käydyn kaksivaiheisen karsinnan ensimmäisessä ottelussa Romanian Stefan Rusua vastaan.\n– Mattotilanteessa ne menivät. Puolustin rullausta ja tiesin, ettei saa antaa pistettäkän. Ajattelin, että ei tässä mitään, pidetään kädet edessä ja puolustetaan, Salomäki muistelee 32 vuotta myöhemmin.\nKaksi kylkiluuta menivät poikki, yksi halki.\nKarsinnän jälkimmäisen, merkityksettömän ottelun Salomäki paini Jugoslavian Karlolj Kasapia vastaan ilman puudutusta.\n– Se oli hengenvaarallista, mutta painin sanomatta mitään. Ennen finaalia sitten mainitsin, että kylki on hajalla, ja sitä voisi vähän puuduttaa.\nVamman salaaminen korostui ottelun loppuhetkillä.\nSalomäen kylki kesti Tallrothin yritykset.\nOlympiavoiton varmistuminen innosti Salomäen volttiin molskilla. AL-ARKISTO\n– Siellä oli kenttä Jalasjärventiehen saakka aivan täynnä autoja. Ja terminaalissa ei meinannut mahtua kävelemäänkään. Väkeä oli aivan tajuttomasti. Ja kotona oli kukkia niin, että kaikki huoneet olivat täynnä.\nTunnemyrsky oli Salomäen mukaan valtava. Mies ei kykene sitä täysin kuvailemaan vielä 32 vuoden jälkeenkään.\nMenestyksessä on luonnollisesti hyvät ja huonot puolensa.\nToisinaan tekisi mieli vetää naamari kasvoille, ja elää kuin muutkin.\nNykyiseen työhönsä myyntiedustajana Salomäki kertoo olympiavoiton vaikuttaneen kuitenkin positiivisesti.\n– Normaalisti pitäisi myydä ensin itsensä ja sitten vasta tuote, mutta minun ei tarvitse koskaan esitellä itseäni. Sitä saa vaan mennä tupaan ja alkaa jutella isännän ja emännän kanssa.


Tuote: ARMO RIITTÄÄ, HILJA AALTOSEN MUISTOKIRJA – Kristillinen kirjakauppa - aikashop.fi\nARMO RIITTÄÄ, HILJA AALTOSEN MUISTOKIRJA\ntoim. Matti Niemelä\nHilja Aaltonen teki pitkän päivätyön evankelistana, runoilijana, esirukoilijana ja säröille menneen ihmisen ymmärtäjänä. Hänen viimeinen palvelupaikkansa oli oma huone vanhainkodissa, missä hän vuonna 2013 kuoli 105-vuotiaana.\nLohdutus ja rohkaisu olivatkin aina Hilja Aaltosen ominta ja rakkainta sanomaa: "Kun ihminen löytää Jumalan ja saa laskea avuttoman kätensä suurempaan käteen, turvallisuus täyttää sydämen. Huolten ja pelkojen kuorma kevenee."\nTämä kirja maalaa moniulotteisen kuvan Jumalan vaatimattomasta palvelijasta, joka on vaikuttanut tavattoman monen ihmisen elämään. Kohtaamisia muistelevat muun muassa muusikko Nina Åström, kirkkokunnanjohtaja emeritus Jorma Kuusinen ja evankelista Riku Rinne.


Löysin tälläisen kuvan vanhoja kuvia selatessa.\nPariviikkoa on taas vierähtänyt ihan huomaamatta viimeisimpien kuulumisten kertomisen jälkeen. Parin viikon aikana pakkaset on lauhtuneet ja tälläkin hetkellä pihalla muistuttaa enemmän luistirataa. Ja pelkäänpa pahoin, että niin kenttäkin. Kahden viime viikon aikana meillä on ollut koulussa käynnissä koerumba ja vielä olisi yksi kuviksen työ palauttamatta ja englannin uusintakokeeseen lukemista. Tammikuun viimeisenä viikonloppuna vietin varmaan koko vuoden ihanimman viikonlopun poikaystävän ja tämän perheen kanssa laivalla. Oli kyllä ihan mahtava viikonloppu!\nTammikuun viimeinen viikko oli täynnä hevostelua. Ratsastin Remin kahtena päivänä, kävin kokeilemassa yhtä hevosta ja menin valmennukseen samalla hevosella perjantaina (tästä uudesta kaviokkaasta tulossa ihan oma postauksensa piakkoin!) ja tietenkin ratsastin Roosalla sen viisi tai kuusi kertaa.\nTammikuun ensimmäisellä viikolla ollaan Roosan kanssa treenailta lyhyitä pätkiä kunnolla saaden Roosan ratsastettavuutta paemmaksi. Viikonloppuna havahduin, että jes, nyt tämä on ihan selkeästi parempi! Miten ihana tunne. :) Sunnuntaina meillä piti olla maastoilukeli, mutta teiden ollessa peilijäätä vietettiin vaparia.\nTuntuu jotenkin todella vaikealta kertoa kuulumisia selkeästi ja kattavasti kahden viikon ajalta. Ja mikä masentavinta, kun ei ole kuvamateriaalia.. Aina sama virsi, mutta ehkä suurin ongelma tällä hetkellä ajanpuutteen lisäksi :/ Yritetään kuitenkin palailla mahdollisimman pian!


järvivalo arkistot - Retkipaikka\nPaasselän pirut ja Paholaiskivet\n16.2.2013 /0 Comments/in Retket /by Vierailija\nSuomi on täynnä kiehtovia retkipaikkoja, joihin liittyy toinen toistaan mielenkiintoisempia tarinoita. Paasselkä kuuluu tässä valossa kärkikastiin. Paasselkä sijaitsee Saimaan Oriveden eteläosissa. Paikan historia ulottuu noin 200 miljoonan vuoden taakse. Tuolloin maahan jysähti meteori, jonka kraaterissa pyöreähkö selkävesi sijaitsee. Vaan eipä siinä vielä kaikki. Paasselän reunalta löytyy saari, jolta puolestaan löytyy ryhmä erikummallisilla ominaisuuksilla varustteuja kiviä, […]\nhttps://retkipaikka.fi/wp-content/uploads/2013/02/jarvijavalo.jpg 1944 2592 Vierailija http://i1.wp.com/retkipaikka.fi/vapaa/wp-content/uploads/2015/04/retkipaikka_vaaka.png Vierailija2013-02-16 18:50:472017-11-01 12:50:21Paasselän pirut ja Paholaiskivet


Client Global Insights: havaintoja vakuutusalan digitalisaatiosta | CGI FI\nVideolla CGI:n Kim Kalpio kertoo tuoreen asiakastutkmuksemme tuloksista ja siitä, mitä ne tarkoittavat toimialalla.\nCGI Client Global Insights kokoaa yhteen havaintoja yritysten digitransformaation tilasta ja trendeistä eri toimialoilla. Tämän vuoden tutkimuksessa esitellään havainnot 1 447 haastattelusta, jotka on toteutettu kasvokkain eri yritysten ja organisaatioiden johtajien kanssa. Haastattelut jakautuvat lähes 50-50 pandemian käynnistymistä edeltävään ja sen jälkeiseen aikaan. Näin ollen keskustelujen ajoitus antaa käsityksen siitä, kuinka liiketoiminnan ja IT-painopistealueet muuttuvat nopeasti markkinamuutoksia seuraten.\nLataa toimialan yhteenveto\nCGI on julkaissut raportin ratkaisevista tekijöistä, jotka julkisen ja yksityisen sektorin johtajien on huomioitava selviytyäkseen COVID-19-pandemian aiheuttamista merkittävistä taloudellisista, markkinoiden ja liiketoiminnan muutoksista.


Tuin kutomo: Arvonta!\nAku Ankan paksut Joulumantelit oli ihaninta, mitä tiesin lapsena 1960-luvulla. Aloin odottaa niitä jo kesällä :D. (Ravelryssa olen Heli-keiju).\nTaskarien lukeminen tietysti! :) Nyt meillä on menossa projekti kerätä kaikki alle 80-numeroiset taskarit, ei tarvi olla ensipainoksia eikä edes priimakuntoisia, muttei kuitenkaan kokoväriuusintapainoksia. Aika monta on jo kasassa mut yllättäen alkupään taskareita on kaikista vaikein löytää. Kirppareilla on tehty monta hyvää löytöä. :)\nMeille on kerätty pitkä rivi pokkareita, lähinnä pojan iloksi. Mökillä luetaan joka kesä vanhat Aku Ankat läpi. pinni59 (at) gmail.com\nAina kun uusin lehti tuli, jäin koulun jälkeen ulkovaatteet päällä eteisen tuulikaapin lattialle istumaan ja lukemaan. Ei millään voinut odottaa :) Ravelry: Happydays76\nPitkät ihanat päivät mökillä, kun minä ja serkku luimme äitiemme vanhoja Aku Ankkoja mummon mökin vintillä sateen ropistessa ikkunaan (aurinkoisina päivinä ei saanut lukurauhaa). Lehdet piti käydä kaivelemassa matalasta tilasta vinokaton alta, ja koppakuoriaisten määrä oli aina arvoitus. Jokunen jatkosarja taitaa vieläkin kaivella, kun ratkaisevan osan sisältänyt lehti puuttui eikä ikinä selvinnyt, miten Akulle ja kumppaneille kävi.\nt. tahruska myös ravelryssä\nParas muisto on alakouluikäisenä, kun keskiviikkoisin tulin koulusta kotiin ja söin hullun pinon paahtoleipää ja kylmää kaakaota Akua lukiessa :)\nParas muisto on se kun Don Rosan jatkokertomus jäi monta kertaa kesken ja piti odottaa viikko että tietää miten tarina jatkuu... raverlyssa ruskanlehti\nVoi minä niin rakastin lukea mökillä jotain vanhoja Akkareita, jotka oli säilötty kansioihin! Se on paras muisto =) julia.tuuhela@gmail.com\nParasta oli lukea lapsena kesämökillä jo silloin vanhoja Aku Ankkoja. Ja näin vanhemmalla iällä edelleen lukea samoja tuttuja lehtiä, joiden sarjikset muistaa lähestulkoon ulkoa.\nPiti aina odottaa että isä tulee kotiin, ruuan jälkeen luki aku ankan minulle. Kaikki kääkit ja tömpsit myös. Äiti ei lukenut ollenkaan niin hyvin. Parasta oli, jos oli malttanut olla selaamatta lehteä etukäteen, koska silloin jokainen sivu oli yllätys :)\nMiss Jasmin Birdie said...\nParas muisto on ehkä se, että kun en vielä osannut lukea alle kouluikäisenä ja meille tilattiin Aku Ankka, yritin aina ensimmäisenä keretä hakemaan sen postilaatikosta ja "lukea" sen. Tietenkään en ymmärtänyt lehdestä sanaakaan, mutta minusta oli hauska katsoa kuvat oikein hitaaaaasti ja samalla saada isä sekä 3 vanhempaa sisarustani kärkkymään sitä lehteä minulta :'D olin ehkä vähän kiusankappale... hih\nToinen asia Akuun liittyen, hoilattiin aina nuoremman isoveljeni kanssa Klamydian Aku Ankka-laulua ja äiti ei oikein tykännyt siitä että isoveli meni ja opetti minulle sen laulun kun olin ala-asteella :'----D\nParasta oli, kun isä tuli perjantaisin reissusta ja luki Aku Ankan minulle ja pikkuveljelle niin, että makasimme isän ja äidin sängyllä ja isä keskellä. Lehti luettiin kannesta kanteen. Olin jo ehtinyt lukutaitoisena lukea lehden, mutta kuitenkin se oli aina isän lukemana parhautta. Raverlyssa paivis\nLapsena tuli luettua meiltä silloin löytyneet kaks tai kolme Akkarin vuosikertaa ties kuinka monta kertaa. Sellaisia kovakantisia valtavia kirjoja siis (tai ainakin lapsen näkökulmasta olivat valtavia). Harmi ettei niitä enää ole, ois kiva tietää, miltä vuosilta ne oli. Veikkaan 80-lukua, tuskin niitä olis hankittu ennen kuin isosiskoni vuonna 82 syntyi. Mutta muistan tosiaan lukeneeni niitä vaikka kuinka moneen kertaan ja jo sillon olin sitä mieltä että uusien Akkarien tarinat ei ollu ollenkaan yhtä hyviä kuin niiden vanhojen. Ravelryssa oon mhlaaman.\nKeskiviikkona piti tulla nopsaan koulusta kotiin, että ehti lukemaan Akkarin ennenkuin sisrukset sen omivat. Roope ankan mallisiin säästölippaisiin laitettiin kolikoita, mutta ne sai avattua itse, jos iski hirveä rahan (=karkin) tarve.\nViimeisin Aku Ankka muisto on se, kun löysin männä vuonna taloyhtiön lehtiroskiksesta läjän akkareita, niitä vanhoja. Joku siivosi, mie dyykkasin! Niistä oli paljon iloa, kun omaa lehteä ei oo tullu vuosiin.. pienenä oli aina kisa kahden veljen kaa lukuvuoroista! (ravelryssa olen meianna)\nKoulusta kotiin tulemiseen saattoi veljen kanssa vierähtää parikin tuntia, mutta keskiviikkoisin kotimatka taittui parissakymmenessä minuutissa ankkamaisesta syystä.\nSen kun mummo osti aina uusimman taskukirjan.Tykkään jostain syystä lukea taskukirjoja enemmän kuin lehteä.Mulla on ollut jo noin lapsesta saakka.\neteenpäin kerien said...\nParas Aku Ankka muisto on tullut siitä, kun olen seurannut, kuinka pikkuveli innostui Aku Ankasta ja taskukirjoista minun jälkeeni. Hän on jatkanut harrastusta isonakin, ja on tavallaan hassua seurata miestä, jolla on jo perhettä ja lähestyy iässään puolta vuosisataa, kun hän keräilee edelleen taskukirjoja. Montaa ei puuttuisi täydellisestä kokoelmasta. ;-)\nt. eteenpainkerien (Ravelry)\nKeskiviikkosi juostiin sisarusten kans linja-autolta kottii ja kilipailtii kuka ehtii ekana ja saa lukia aku ankan :)\nMinulle on Aku Ankka tilattu jo ennen syntymääni ja se tuli kunnes halusin Suosikin sen tilalle. Keskiviikkoisin oli hirveä hoppu kotiin sitä lukemaan, ainakin ala-asteella. Minulla on vieläkin kaikki ne tallella niissä kansioissa. Useampi sellainen iso valkoinen HK:n lihalaatikko, äiti oli aikoinaan kaupassa töissä.\nNiiden kanssa on vietetty paljon aikaa!\nHetken piti miettiä. Meille ei tullut Aku Ankkaa, mutta muistan miten tyttökaverini kanssa heidän mökillään luettiin vanhoja Aku Ankkoja joskus 80 -luvulla. Noista lehdistä nousee mieleeni tarina Aku Ankasta jonka lääkäri on määrännyt virkkaamaan. Iines sai tietää Akun virkkaavan ja halusi tietenkin Akun Ankkalinnan naisyhdistyksen eteen esittelemään taitojaan ja tarinan lopussa Aku pakenee koko naisyhdistystä jossakin puistossa/metsässä. Tekstitimme myös Aku Ankan tarinoita uudelleen. Plankkoa valkoista tarraa puhekuplien päälle ja siihen uusi teksti.\nmhlaaman komppaan siinä että vanhemmat Aku tarinat ovat kyllä parempia kuin näiden uusien Akujen.\nRavelryssä olen Finlandmegi\nMustakaapu pelotti poikaa aikoinaan. Jos vain kannessa oli, piti kansi kääntää pois ennen kuin pystyi katsomaan lehteä. Nyt jo lähes nelikymppinen ja on kuulemma tointunut. 😊\nKeskiviikkoisin juoksimme talon seinustalle istumaan. Aina taisi paistaa aurinko. Minä istuin keskellä ja sain lukea. Toisella puolella istui pikkuveljeni ja toisella puolella pikkusiskoni\nParas Aku Ankka muisto minulla on se kuinka ihanaa oli ehtiä ensimmäisenä postilaatikolle ja lukea lehti ennen muita. Aina en siinä kilpailussa pärjännyt pikkusiskojen kanssa.\nTiistai oli lapsena mun lempparipäivä, kun silloin tuli Akkari. Nykyisinhän se ilmestyy keskiviikkoisin. Räveltämöstä mut löytää.\nMä muistan kuinka mummon ja papan mökillä oli (ja taitaa olla edelleen) sinisessa punotussa korissa akuankka lehtiä! Ja niitä siellä selattiin, kun ei osattu vielä lukea sekä sit kun osattiin niin luettiinkin. Sitä teki oikeastaan koko neljän lapsen poppoo! Ravelryssa handmadebysaija\nMuistan kun siskoni "luki" aku ankkaa kuvien perusteella ääneen .ei osannut vielä lukea ollenkaan.Minä luin hänelle sitten oikeasti sitä aku ankkaa.\nMeidänkään huusholliin ei lapsena tullut akuankkaa. Sukulaisten mökeillä muistan niitä huusissa olleen katseltavana...\nAku tuli kotiin varmaan parikymmentä vuotta. Joka paikka oli täynnä lehtiä ja Aku Ankka kirjoja. Nyt omalle pojalle tulee Akkari vaikka taitaa suurin innostus olla jo laantunut. Nykyajan digilapset.\nMeille tuli Aku Ankka jonki aikaa, kun olin lapsi. Parhaiten muista sen, että niitä luettiin kesäsin asuntovaunulla, kun oltiin "mökkeilemässä" :)\nÄiti myös osti niitä joskus jostain kirpareilta, kun ei ollu varaa tilata. Sitte ärsytti jos joku jatko tarina jäi kesken ja seuraavaa lehteä ei löytyny :D\nAku Ankan ensikosketukset oli joskus 5 vuotiaana, kun naapurissa oli semmonen lipasto vanhimman pojan huoneessa jossa oli vanhoja akuja. Jännitys siitä et onko perheen poika kotona ja uskalletaanko mennä lukemaan niitä oli iha huikaisevaa...\nMiehellä oli siihen aikaan, kun seurusteltiin ja asui vielä kotona, seinällään Aku- ja Mikki-taulut. Me käytiin aina keskustelua, onko jokin juttu Akun vai Mikin puolella. Ajatuksena siis jotenkin niin, että onko se enemmän positiivinen vai negatiivinen. Ongelmana vaan oli, että me oltiin eri mieltä siitä, kumpi on positiivinen puoli :)\nMeille ei tullut kotiin Aku Ankkaa enkä osannut sitä kaivatakaan, vaikka moni kaveri odotti aina sitä päivää, kun Aku Ankka tulee. Ensimmäinen varsinainen muisto Aku Ankasta on lukio-ajoilta, kun kävin luokkakaverini kanssa kirpparilla myymässä ja hänellä myynnissä olleet Aku Ankan taskukirjat suorastaan vietiin käsistä. En meinannut ymmärtää, että mitä ihmeellistä niissä on :) Vasta paljon jälkeenpäin tajusin, että moni niitä keräilee ja haluaa koota kokonaisen sarjan.\nOnpas ollut kiva lukea ihmisten Ankkari-muistoja. Mun yks parhaista muistoista on loikoilu vanhan talon vintillä mäntysuovalta tuoksuvassa mattokasassa, sateen ropistessa kattoon, lukien Aku Ankasta tarinaa tantereisista ja kamaraisista.\nmulle ei koskaa tilattu aku ankkaa.. aina joutu lukemaan jossain muualla :D mutta aina ku kesäloma alko nii mulle ostettiin joku jumbojätti taskari ja jotenki se kesän mökkireissu ei onnistunu ilman sitä taskaria :D\nMeille ei yleensä tilattu lehtiä, kun olin pieni. Eräänä päivänä tullessani leikkikoulusta, äitini kertoi tilanneensa minulle kolmen kuukauden jakson Aku Ankkaa. Voitte uskoa, että nuo saadut lehdet olivat pitkään rakkaita aarteita.\nLapsuudessani luin Aku Ankkoja venereissuilla. Siitä on jäänyt kiva muisto, vaikken ole enää innkoas veneilijä!\nKatri Ruismäki said...\nLapsena minulle tuli akkari, jota luettiin keskiviikkoisin (maalla se tuli vasta keskiviikkona) ja samalla juotiin kaakaota. Mutta paras muisto on, kun poikani oppi lukemaan Akkarista.


Kirkko, we have a problem. – Thaimaan rajalla\n09/10/2017 09/10/2017 Ilkka Koivisto\nKirkko, we have a problem.\nKuva: Tatu Wikman\nKirkko, we have a problem. Ihmisiä kääntyy kristityiksi nopeammin kuin Migri ehtii reagoida. Migrin turvapaikkayksikön tulosalueen johtaja valittelee, että kiinnostus kristinuskoa kohtaan on äitynyt jo niin pahaksi, että se ruuhkauttaa turvapaikkahakemusten käsittelyä.\nMigrin tehtävä on tietenkin selvittää, puhuvatko ihmiset totta. Ja jos joku Suomessa kääntyy kristityksi, kertomuksen todenperäisyyttä on vahva syy epäillä. Näin on ainakin tapauksissa, joissa kristityksi kääntyy joku muu kuin suomalainen kristitty. Tai siis — no antaa olla, mennään eteenpäin.\nKristinuskon aitouden selvittämiseksi Migri on kehittänyt pettämättömän valheenpaljastustestin. Se kertoo hakijasta kolme asiaa: 1. Onko usko aito. 2. Onko usko pysyvä. 3. Onko kyseinen henkilö korkean vai matalan profiilin kristitty.\nAitous tarkoittaa sitä, että testattava vastaa noin kahdeksaankymmeneen kristinuskoa käsittelevään kysymykseen oikein. Yksi näistä kysymyksistä on: ”Mikä on tuhlaajapojan ja hänen veljensä nimi?” Kuinka moni meistä kantasuomalaisista rippikoulun käyneistä osaisi vastata tähän? Kyseessä on nimittäin kompa: Raamattu ei kerro veljesten nimiä.\nEntä miten testataan, tai paremminkin ennustetaan, onko usko pysyvää sorttia? Onko vaara, että henkilö tiukan paikan tullen luopuu uskostaan? Jos Migri katsoo, että uskoa ei ole rakennettu riittävän kestävälle pohjalle, turvapaikkaa ei myönnetä. Ihmettelen tämän päätöksen logiikkaa: Jos usko on lujaa, turvapaikka myönnetään. Jos sen sijaan on vaara, että usko sortuu, henkilö lähetetään paikkaan, jossa usko todennäköisesti sortuu.\nKenties kuitenkin kaikkein mielenkiintoisin Migrin teologisen tulosalueen käsitteistä on ”matalan profiilin kristillisyys”. Matalan profiilin kristitty on Migrin mukaan henkilö, ”joka ei julista uskontoaan eikä yritä käännyttää muita”. Tällainen kristitty on vaaraton, ja hänet voidaan huoletta palauttaa esimerkiksi Iraniin. Korkean profiilin kristitty sein sijaan saa turvapaikan Suomesta. Migrin käsitys ”korkean profiilin kristitystä” kuulostaa samalta kuin uskonnollinen höyrypää tai äärikristitty. Esimerkiksi iranilaisen turvapaikanhakijan pitäisi olla sellainen saadakseen turvapaikan. Matalan profiilin kristittynä hänet palautettaisiin.\nKuinka moni meistä tavallisista kristityistä selviäisi Migrin uskonopillisesta kuulustelusta? Kuinka moni meistä kristityistä, edes papeista, tai vaikkapa Migrin työntekijöistä on — Migrin omaa määritelmää laitaten — ”oikeanlainen kristitty”?\nMigri asettuu suvereenisti evankelis-luterilaisen kirkon pappien ja kasteopettajien yläpuolelle asettaessaan näiden arviot kastettavien uskon aitoudesta kyseenalaisiksi. Ymmärrän, että Migrillä on viranomaistehtävä, joka sen vain täytyy hoitaa. Päivänselvää on myös, että kaikkien turvapaikanhakijoiden tarina ei kestä läpivalaisua. (Kenenpä meistä kestäisi.) Mutta onko täysin mahdoton ajatus, että Migri tekisi arvioinnissaan yhteistyötä toisten viranomaisten, pappien kanssa? Mitä sellaista ylivertaista tietoa kristinuskosta Migrillä on, mitä edes kirkon papeilla ei ole?\nTai toisin päin: jos jossakin Migri voisi ulkoistaa työruuhkaansa niin eikö juuri tässä ja eikö juuri kirkolle? Siitä hyötyisivät niin kirkko kuin Migrikin.\nPrevious Olisiko minusta thaimaalaiseksi supernaiseksi?\nNext Kolme viikkoa juoksevaan veteen.\nMigrin virkamies sanoo:\nJotta Migri ja kirkko voisivat tehdä yhteistyötä, tulisi heidän välillään vallita luottamus. Tällaista luottamusta ei selvästi ole.\nKun Migriä parjataan siitä, ettei se luota pappien ammattitaitoon, niin asia voidaan kääntää myös toisin päin: luottaako kirkko Migrin ammattitaitoon? Vastaus on aika selkeä: ei luota. Kirkko on alusta asti jokaisessa mahdollisessa vaiheessa ollut heittämässä kapuloita Migrin rattaisiin, julistamassa epäluottamusta Migrin arviointikykyä kohtaan ja lukemassa kielteisiä päätöksiä kirkossa yms. Varsin näkyvästi kirkkoa asiassa edustanut Marjaana Toiviainen kutsui Migrin työntekijöitä julkisessa facebook ryhmässä (jossa tämäkin blogaus on muuten jaettu) mm. viemärirotiksi ja sanoi Migrin toiminnan olevan ”saatanasta, ei jumalasta”.\nOn kohtuutonta vaatia Migrin luottavan kirkkoon, kun kirkko julistaa jatkuvasti epäluottamustaa Migrin päätöksiin.\nEpäluottamusta ei vähennä että esim. tässä blogissa esitetään täysin perättömiä väitteitä Migrin turvapaikkapuhuttelusta. Kristityiltä ei kysytä mitään listaa, eikä vastauksiin ole mitään ”oikeita” tai vääriä vastauksia. Tässä on melkoinen osoitus taas epäluottamuksesta, että oikeasti uskotaan tällaisia ihan älyttömiä väitteitä Migrin toiminnasta.\nKumpi on lopulta objektiivisesti tarkasteltuna neutraalimpi toimija asiassa? Itselleen maksavia jäseniä rekrytoiva kirkko, vai viranomaistehtäväänsä hoitava Migri?\nEn yleensä julkaise nimimerkillä kirjoitettuja kommentteja, etenkin jos viesti on lähetetty keksitystä gmail-osoitteesta. Mutta teen nyt poikkeuksen.\nKirjoitukseni ei ottanut kantaa turvapaikkapäätösten lukemiseen. Tästäkin minulla tosin on mielipide, ja olen sen myös aikaisemmin esittänyt: turvapaikkapäätösten lukeminen kirkoissa oli väärä ratkaisu. Marjaana Toiviainen taas vastaa itse omista sanomisistaan.\nSen sijaan otin kirjoituksessani kantaa Migrin kykyyn arvioida henkilön uskon aitoutta paremmin kuin papit. Tästä asiasta keskustelisin mielelläni. Ymmärrän, että Migri tuskin julkaisee kysymyslistojaan, joten tässä on toistaiseksi vain sana sanaa vastaan.


Liikkuvuuden muutosten vaikutukset luistelunopeuteen : Interventiotutkimus juniorijääkiekkoilijoille\nMaukonen, Iiro; Piekkola, Ville; Taira, Aku (2010)\nTutkimuksen tarkoituksena oli selvittää, vaikuttaako kahdesti viikossa kuuden viikon ajan toteutettu liikkuvuusharjoittelu lonkanseudun ja selän liikkuvuuteen sekä luistelunopeuteen B-juniorijääkiekkoilijalla.\nJääkiekossa etuperinluistelu on pelaajien yleisin liikkumismuoto. Etuperinluistelussa merkittäviä tekijöitä ovat tasapainoinen luisteluasento, pitkät ja voimakkaat luistelupotkut, nopea ja oikea-aikainen potkufrekvenssi, sulava liukuvaihe sekä aktiivinen käsien ja ylävartalon käyttö. Optimaalisen painopisteen ja maksimaalisen voiman saamiseksi täytyy liikkuvuuden sallia lonkka-, polvi- ja nilkkanivelen ojentumisen.\nTutkimuksen toteutus sovitettiin KalPan B-juniorijoukkueen harjoitusohjelmaan tammi-maaliskuulle 2010. Tutkimuksen interventiojakson alussa ja lopussa suoritettiin liikkuvuus- ja luistelunopeusmittaukset. Kaikkiin mittauksiin osallistui 17 kohderyhmäläistä. Selkärangan liikkuvuus mitattiin Spinal Mouse -laitteella ja lonkkanivelen goniometrillä. Luistelunopeus mitattiin 30 metrin matkalta valokennoajanotolla. Interventiojaksolla toiminnalliset liikkuvuusharjoitteet ohjattiin kaksi kertaa viikossa jääharjoitusten yhteydessä.\nTutkimustulosten mukaan liikkuvuus parani tilastollisesti merkitsevästi miltei jokaisella osa-alueella. Myös luistelunopeus parani tilastollisesti merkitsevästi. Liikkuvuuden ja luistelunopeuden muutokset eivät kuitenkaan saavuttaneet tilastollista merkitsevyyttä keskenään.


Viikonloppulaskuja Swinghillissä – Kiipeilysohlot\nSohlojen ”hovivuoristo-opas” Petter Reuter on tasaisin väliajoin muistuttanut Solvallan Swinghillin hienoudesta varteenotettavana Helsingin lähilaskettelukeskuksena. Erityisesti keskuksen kumpareikko ja rinneravintola ovat saaneet kehuja. Ei ole kuitenkaan ikinä tullut käytyä, mutta nyt tuli sekin puute yleissivistyksessä korjattua.\nLauantaiaamun iloksi lähdimme Pirjon kanssa testaamaan kohteen. Minä noudin Pirjon vanhalla sotaratsullani, jonka ehkä hieman jo aikansa eläneet kitkarenkaat osoittautuivat melko liukkaiksi jäisillä teillä joita vielä liukasti mukava hiljalleen satava ohut puuterilumikerros. On kuitenkin tullut sen verran paljon ajeltua vieläkin liukkaammilla renkailla, että ihan helposti sitä ei ojaan ajaudu ja niinpä pääsimme Swinghillin rinteisiin tosiaankin ”heti aamusta” eli noin klo 11:30.\nMainostettu kumpareikko ei vielä ollut auki, mutta kaksi rinnettä, eli keskuksen molemmat rinteet, kuitenkin olivat. Ja rinteet olivat tosiaankin positiivinen yllätys. Eihän ne pitkiä ole, mutta molemmissa on tasaisen mukava profiili ja päärinne on jopa suhteellisen jyrkkä.\nMainostettua kumpareikkoa ei siis päästy testaamaan, mutta yhtälailla mainostettu rinneravintola päästiin. Kehut eivät olleet turhia. Uunissa tuoksui tuoreet korvapuustit, kahvi oli hyvää, takassa loimusi lämmittävä tuli ja maja oli muutenkin erittäin kodikas. Vielä kun kumpareikko saadaan tehtyä, niin Swinghill on aivan yhtä hyvä tai jopa parempi Helsingin lähirinne kuin muut vaihtoehdot. Ehdottomasti täytyy käydä toistekin!\nMinä Swinghillin rinteillä.\nPirjo samassa paikassa.\nSwinghillin rinneravintola on todella tunnelmallinen!\nTalviaurino on vaan hieno!\nKategoriassa LasketteluTekijä Ville LestinenJätä kommentti\n← Ikuinen marraskuu ei ollutkaan ikuinen\nViikonloppu Levillä →


Sininen kala - Kala - 2020\nAkvaariokalat kaikissa väreissä: musta, punainen, sininen, oranssi, keltainen\nKAIKKI Kukkien KALASTUS\nLukemattomat koristeelliset akvaariokalat on jaettu: perheeseen, klaaniin, ryhmiin, lajeihin, alalajeihin jne. Ja tässä kalojen jakautuminen värillisinäKäytännössä ei koskaan tapaa mihinkään. Se on ymmärrettävää ... koska niitä on niin paljon ... sen lisäksi, eräässä akvaariokalassa voi olla pieniä kaloja ja sinisiä, punaisia ja keltaisia ...\nAlla yritin kerätä eräitä suosittuja akvaariokaloja ja murskata ne COLOR RANGE -asetuksen mukaisesti.\nLaukkujen kasvatussaika Mollies\nTsikhlazoma musta-raidallinen musta veitsi\nAQUARIUM PUNAISET VÄRIT\nDanio pinkki Glossolepis punainen\nPunainen neon Xifoforus tai Pecilia\nMiekkakannatin Chromis komea\nSININEN VÄRITÖN KALASTUSVARA\nSininen Dolphin Guppy\nGorami sininen Discus sininen\nLabeo vihreä Labeotrofeus evabas\nAmphyprion Afiosemiona etelään\nVesi Silmät Vealehvost\nAQUARIUM KELTAINEN KALASTUS\nBricinus pitkä sulava Girinohelius\nLamprologus oranssi skalaari\nLue lisää kaloista,\nLöydät sen alla olevasta luettelosta:\nLuokka: Akvaario-artikkelit / KIELTÄVÄT HUOMAUTUKSET KALASTEN SISÄLTÄMISEKSI | Katsottu: 24 903 | Päivämäärä: 22-04-2013, 14:37 Kommentit (0) Suosittelemme myös lukemista:\nNeon sininen kala: sisältö, yhteensopivuus, jalostus, valokuvien katsaus\nSinisen neonin syntymäpaikka on Etelä-Amerikka (Kolumbian vedet).\nTämän pienen kalan koko on vain 3,5 senttimetriä. Kuten kaikki neonit, naiset ovat hieman isompia kuin miehillä, ja jälkimmäiset ovat kooltaan 1,3-2 cm.\nNe ovat punaisia ja sinisiä neonia lähisukulaisiltaan, sinisiä erottuvat niiden karkeudesta, sininen neonauha kulkee pitkin koko kehoaan, on myös haalistunut, tuskin havaittavissa oleva punainen nauha.\nSiniset neonit - rauhalliset, ketterät, vihreät kalat. Niiden sisältö on sama kuin punainen ja sininen neon.\nNämä neonit mieluummin pysyvät poissa auki, ne voivat kellua sekä akvaarion pinnalla että alhaalla.\nElintarvikkeissa vaatimaton, he syövät pieniä ruokia: elävät ja yhdistyvät.\nSiniselle neonille jalostukseen käytetään himmeästi valaistuja pieniä kutevan akvaarioita, jopa 20 litraa.\nMukavat vedenparametrit kutevan akvaarioon: dH 1-4 °, pH 5,0-5,5, lämpötila 25-26 ° C. Kutina tapahtuu yleensä illalla, ja sitä edeltää pitkä ja uuvuttava kilpailu. Naiset kutevat kasvien substraattien yli. Kaviarin kypsymisjakso on noin yksi päivä. Karvat näkyvät kuudennella päivänä. Ensimmäiset nuoren sinisen neonin värin merkit näkyvät vasta kolmannen viikon lopussa.\nBlue Angelfish: hoito ja huolto\nBlue Angelfish ovat kauniita ja iloisia kaloja, jotka yllättävät käyttäytymisestään ja uskomattoman kauniista ulkoa. Monet akvaarioiden kalanviljelijät ovat jo kauan sitten valinneet tämän angelfishin kasvattamista. Mikä on syy tällaiseen innostuneeseen asenteeseen siniseen skalaariin?\nSinisen skalaarin ulkopinta\nEläimen ruumiin koko, jossa ei ole eviä, on 15 cm pitkä ja 25 cm. Se on melko suuri kokoinen kala. Fins lisää ne vielä. Valtavat peräaukon ja hännän evät kuin ylellinen plume vetivät takaisin. Blue Angelfishissa on todella ylellinen "höyhenö". Uvat eivät ole skalaarille tyypillisiä teräviä muotoja, ja ne muistuttavat todennäköisemmin agglomeroitua kudoksen läppää. Hännänrunko on suuri, ja sen reunat ovat filiformisia prosesseja. Kalan silmän iiris on vaaleanpunainen.\nVaakojen väritys on erillinen keskustelu: on vaikea löytää ylellisempää väriä angelfishin joukossa. Mustat evät peitetään pienillä helmillä, jotka ovat värikkäitä kirkkaita sinisiä täpliä. Kala itse on väriltään sinivihreä. Sivuilla on kaksi suurta mustaa merkintää. Hänellä on leveä nauha.\nKauneus tämän kalan rotu, valitettavasti, ei voi aina voittaa niiden puutteita. Suurin haittapuoli on kalojen herkkyys suhteessa ulkoisiin olosuhteisiin: pienimmät muutokset valaistuksessa, maisemointiin, ulkoiseen ympäristöön ja veden koostumus voi johtaa kalojen suuriin stressiin. Lemmikkieläimet ovat hyvin herkkiä veden koostumukselle ja tuskin sietävät saastumista. Aggressiiviset naapurit voivat vakavasti vahingoittaa rauhaa rakastavia sinisiä angelfishia, joten sinun täytyy poimia samankaltaisia tovereja.\nMutta kalojen käyttäytyminen - ennen kaikkea kiitos. Tämä suuri kauneus ei koskaan loukkaa akvaarion muita asukkaita.\nKoska kala on kapriisi, sen kasvattajan tulisi olla kokenut vesimies. Ennen ostamista sinun täytyy tarkistaa akvaario - onko se sopiva kaloille. Blue Angelfish rakastaa suuria akvaarioita, joiden tilavuus on 150 litraa. On myös tarpeen tarkistaa kompressorin, suodattimen, termostaatin läsnäolo. Veden lämpötilan tulisi olla 24-27 astetta, pH 6,5-7.\nSiten vain kokeneet kasvattajat voivat tulla tämän kalan omistajiksi, jotka huolehtivat siitä huolellisesti.\nEnsimmäistä kertaa he saivat tietää 1900-luvulla koirankalasta, kun Siamin kansa löysi hänet riisikanavasta. Huomatessaan sukulaisensa aggressiivisen luonteen, ihmiset luovuttivat kalat paikalliselle hallitsijalle. Siamiin vierailleet eurooppalaiset luonnontieteilijät tutkivat sen ominaisuuksia. Myöhemmin hänen osallistumisestaan järjestettiin "kukko" taistelut, joista kala ja lempinimeltään "taistelu". Cockerels tuotiin Eurooppaan vuonna 1892. 1900-luvun alkupuolella amerikkalaiset kasvattajat alkoivat kehittää uusia Betta splendens -lajeja, jotka erottelivat epätavallisen symmetrisen ja rikkaiden vaa'ojen värillä.\nBetta splendensin akvaariokukkarissa on pitkänomainen, soikea muotoinen runko, joka on litistetty sivuille. Miesten ruumiin koko on 6 cm, naiset - 4 cm. Useimmilla lajeilla miesten vaakojen väri on kirkkaampi kuin naisilla, miesten evät ovat reheviä ja pitkiä, naisilla ne eivät ole niin näkyviä. Nykyään luonnollisten lajien lisäksi on useita muita lajeja ja rotuja, jotka on kasvatettu keinotekoisesti. Aquarium betta cockerels eroavat erilaisista muodoista: punaiset taistelukalat, keltaiset kukot, sininen, vihreä, vaaleanpunainen, valkoinen, monivärinen. Valossa kalojen ruumis vilkkuu eri väreillä. Kutukaudella miehet tulevat hyvin reheviksi ja kirkkaiksi, mikä osoittaa heidän ylivoimansa kilpailijoihin nähden. Jopa naaras voi erota pitkistä evistä ja harjoittaa taisteluita.\nBlue Siamese Cockerel on toinen Bettan muoto. Sinisenvärinen cockerel on Aquarismille tulokkaiden suosikki. Sininen kukko on tyhjän muotoinen, pitkä, kaatuva. Runko on täysin sininen lukuun ottamatta vatsaaloja (ne ovat punaisia) ja päätä, joka on erottuva tummalla värillä. Kala on miehekäs, hyvin kaunis, mutta sitä ei voi ratkaista naapureidensa kanssa, jotka eivät ole vastustamassa upeita härkiä.\nSininen kala naaras\nKatso video: NAINEN kalansaaliista poikkeavasti sininen kala kuten valas (Lokakuu 2020).\nCopyright 2020 \_ none \_ Sininen kala


Ekumeeninen joulu Turun tuomiokirkossa - Pekka Haavisto\nPekka Haavisto 3 tammikuun, 2015 Humanitaarinen apu, kristinusko, Ympäristö\nTaitelija Akseli Gallén-Kallela matkusti perheineen toukokuussa 1909 Itä-Afrikkaan, nykyisen Kenian alueelle ja viipyi siellä puolitoista vuotta. Syntyi maalauksia, mutta myös esinekokoelma rakenteilla olevaa Suomen Kansallismuseota varten.\nAfrikan-matkalla Gallén-Kallelan värimaailma muuttui ─ värikylläisyys tarttui kankaalle. Maa ruskean ja vihreän sävyissä, vaaleansininen taivaanranta, mustansiniset pilvet, laskevan auringon oranssinen hohto. Keskellä valkea vuori kimmeltävine jäätiköineen. Kilimanjaro.\nMaalausten näköistä vuorta ei enää ole. Ei ole enää sadan vuoden takaista lumi- ja jääpeitettä entisessä laajuudessaan. Ilmasto- ja ympäristömuutokset ovat muuttaneet Kilimanjaron maiseman. Se ei ole ainoa dramaattinen ympäristömuutos maapallolla. Meitä lähempää arktisilta alueilta tulevat uutiset huolestuttavat. Jääpeite sielläkin vähenee ja ohenee.\nElämme keskeneräisten ajatusten maailmassa. Tiedämme miten valjastaa energia käyttöömme maan uumenista, pystymme teollisesti tuottamaan miltei mitä tahansa. Mutta olemme ällikällä lyötyjä, kun hyvää tarkoittava toimintamme muuttaa ilmakehää, pilaa vetemme tai myrkyttää ravintoketjumme.\nLoppuun asti ajatteleminen olisi tärkeää nyt, kun monet kehitysmaat ovat nousemassa köyhyydestä ja käynnistävät teollisuuttaan ja energiantuotantoaan. Samoja virheitä ei saisi tehdä uudestaan. Maapallomme ansaitsee parempaa.\nPuhdas ympäristö ja rauha ovat elinehtojamme. Täällä pohjoisessa Euroopassa olemme tottuneet olemaan turvallisuuden tuottajia, emme sen kuluttajia. Kulunut vuosi saattaa kuitenkin olla käännekohta. Ukraina, Itä-Ukraina ja Krimi ovat lähellä meitä.\nArvostetun ruotsalaisen rauhantutkimuslaitoksen SIPRI:n mukaan kahtena viime vuotena maailman varustelumenot kasvoivat kaikkialla muualla paitsi USA:ssa ja läntisessä Euroopassa. Viime aikojen tapahtumat tulevat lisäämään varustelumenoja kaikkialla, eivät vähentämään niitä.\nAikanaan Gro Harlem Brundtland ”Yhteinen tulevaisuutemme” -raportissaan osoitti, että murto-osalla varustelukuluista voisimme metsittää maailman aavikoituneet alueet. Miekat pitäisi saada auroiksi – ympäristön hyväksi.\nSnart utlyser Åbo julfred i hela Finland. Överallt i världen råder ändå inte julfred. Hotet om krig är inte särskilt långt borta från oss heller. Upprustningskostnaderna i världen håller på att stiga, inte sjunka. Planeten är till låns av våra barn och många ekologiska kriser minskar dess bärkraft. Östersjön är vår gemensamma oro.\nVärldens humanitära kriser kräver vår uppmärksamhet också den här julen. Enligt FN:s klassificering pågår just nu samtidigt fyra humanitära kriser av svåraste graden: Irak, Syrien, Centralafrikanska republiken och Syd-Sudan. I dagens värld är ögonvittnets ansvar globalt. Också liten hjälp gör skillnad.\nItämeri on meidän meremme. Senkin alueella niin turvallisuus- kuin ympäristöhuolet ovat kasvaneet. Biodiversiteetin väheneminen ja lajien kuolema ei tapahdu vain jossakin kaukana. Uhanalaisia kalakantoja löytyy myös Itämereltä, omat jokemme kuormittavat merta liikaa ja omissa metsissämme luonnon monimuotoisuus vähenee.\nMaailman huolten keskellä jokainen kysyy, mikä on yksilön vastuu? Vai onko jo aika ilmoittautua Nooan arkin matkustajaluetteloon? Olen ajatellut usein ”silminnäkijän vastuuta”. Näemme jonkun makaavan kadulla, menemme paikalle ja katsomme miten voimme auttaa. Maailma on nyt meidän katumme, se tulee kotiimme kaikilla kanavilla. Silminnäkijän vastuumme on laajentunut maapallon kokoiseksi. Näemme ympäristötuhoa, väkivaltaisuuksia ja ihmisarvon loukkauksia ympärillämme.\nSilminnäkijän vastuuta voi kukin kantaa voimiensa mukaan. Lantti lippaaseen tai talkoopäivä sopii yhdelle, aktiivinen järjestötoiminta toiselle. Joku keskittyy auttamaan niitä lähimmäisiä, jotka kaiken keskellä tarvitsevat rohkaisevan sanan. Ja joskus rohkaisun tarpeessa ovat myös aktiiviset toimijat. Jokainen voi tehdä jotakin. Albert Einsteinin sanoin: ”Maailmaa eivät tuhoa pahantekijät, vaan ne jotka jäävät katsomaan heitä tekemättä mitään.”\nOn ihmisen osa kamppailla vaikeuksien keskellä, uskoen järjen ja kohtuullisuuden voittoon. Olen aina pitänyt ajatuksesta, että emme perineet maapalloa esi-isiltämme, vaan se on lainassa lapsiltamme. Tämä on hyvä kannustus toimiessamme rajallisten luonnonvarojen maailmassa.\nBetlehemin kirkon ovi Länsirannalla on matala, siitä käydään sisään kumartaen. Siksi sitä kutsutaan ”nöyryyden portiksi”. Täällä Turussa Tuomikirkon kello lyö lyöntinsä, ja astumme joulun taikaan. Himmelit pyörivät nurkissa, karkottaakseen pahat henget tuvasta. Ikkunaan on tullut jäätähtiä. Pimeimmän ajan taivaalla tähdet loistavat kirkkaampina. Hiihdämme yksin talvisessa metsässä, kaamoksen sinessä. Kuulemme pakkashangen narahtelun jalkojemme alla. Muistamme lapsuuden joulua.\nOmassa lapsuudessani jouluun kuului isoäitini Helmin matala lauluääni. Se toi terveiset hänen omasta lapsuudestaan, suuren sisarusparven joulunvietosta 1800-luvun lopulta. Yksi lauluista oli Paimenpoika, ja se muistuttakoon meitä myös syvästä suhteestamme luontoon:\nMun kirkkon’ katto on korkeella,\nja yks’ on ystävä seurana,\nekumenia joulu kristinusko Turku ympäristö


Kotikaruselli III: Hello Kitty -tunika\nViimeinenkin applikointi valmiina tuosta sarjasta mitä väsäilin pitkään ja hartaasti. Eli siis tein ensin applikoinnit mahdollisimman valmiiksi ja vasta sitten leikkelin ja ompelin kankaita. Tirppana halusi jälleen Hello Kittyä ja saamansa piti. Kaava on Ottobre 4/2012 lehdestä Princess-tunika, koko 110. Hiukan iso mutta onpahan kasvuvaraa.\nPitkään metsästin irkkikavereidenkin kautta Sign Hot Fix -kimallefolioita joka kiinnitetään silittämällä, ja viimein onnisti kun Hesassa oli käsityömessut. Ihana serkkuseni kävi siellä, ja pyynnöstä lähetti minulle kullan, hopean ja cherry pinkin värejä.Siitä sai nyt tehtyä blingblingiä pikkuprinsessan iloksi ja riemuksi (ja kyllä tuo tyttö iloissaan onkin).\nLähettänyt Tsu klo 18:12\nSari 26. marraskuuta 2012 klo 0.57\nTäällähän tuo tieto noista kimalletähdistä löytyi :) Aivan ihana tunika <3 Täytyy itsekin seuraavaksi kokeilla tuota kaavaa. Ja yrittää etsiä tuota kimalle foliota...\nAnonyymi 13. maaliskuuta 2013 klo 8.08\nTosi hieno! Miten hyvin tuo folio muuten pysyy pesuissa?\nTsu 20. maaliskuuta 2013 klo 17.25\nPuseroa on nyt pesty useamman kerran, aina nurinpäin, ja yhden kukan yksi terälehti on nyt vähän irrallaan. Pitää koittaa vieläkö sen saa silittämällä kiinni vai teenkö siihen uuden kukan.


European Commission - PRESS RELEASES - Press release - Mentoriverkosto auttaa naisyrittäjiä liiketoiminnan alkuun\nMentoriverkosto auttaa naisyrittäjiä liiketoiminnan alkuun\nBryssel 15. marraskuuta 2011. Euroopan komissio on käynnistänyt tänään uuden eurooppalaisen mentoriverkoston toiminnan. Verkoston avulla edistetään naisyrittäjyyttä tiedon ja kokemusten jakamisen avulla. Euroopan itsenäisistä ammatinharjoittajista vain 34,4 % on naisia. Heidän osuutensa kasvattamiseksi menestyneet liikenaiset mentoroivat naisyrittäjiä, jotka ovat perustaneet uuden yrityksen 2–4 vuotta sitten. Nämä uudet yrittäjät saavat mentoreilta konkreettisia neuvoja siitä, miten he voivat johtaa ja kasvattaa yrityksiään niiden toiminnan kriittisessä varhaisvaiheessa. Mentorit myös valmentavat heitä ja auttavat tarvittavien pehmeiden taitojen hankkimisessa. Verkosto kattaa 17 Euroopan maata, ja siihen osallistuu 170 mentoria.\nYrittäjyys sopii hyvin naisten elämänvalintoihin etenkin siksi, että se antaa mahdollisuuden sovittaa joustavasti yhteen työ ja yksityiselämä ja varsinkin valita työskentelyajan ja -paikan. Talouskriisin takia työttömiksi jääneet naiset voivat myös hyödyntää osaamistaan, perustaa yrityksen ja luoda näin oman työpaikkansa.\nYritys- ja teollisuusasioista vastaava Euroopan komission varapuheenjohtaja Antonio Tajani toteaa olevan aivan selvää, että naisten luovuutta ja yrittäjäpotentiaalia ei hyödynnetä läheskään tarpeeksi. ”Ne ovat tärkeitä talouskasvun ja uusien työpaikkojen lähteitä, ja niitä olisi kehitettävä ja tuettava Euroopassa. Näinä kriisiaikoina meillä ei ole varaa luopua tällaisesta potentiaalista. Naisyrittäjien määrän kasvu tuo naisille taloudellisia mahdollisuuksia ja tukee osaltaan talouskasvua.”\nMentorit valitaan sellaisten liikenaisten (tai -miesten) keskuudesta, jotka ovat omistaneet ja johtaneet pk-yritystä menestyksekkäästi vähintään viiden vuoden ajan ja jotka tuntevat naisyrittäjien kohtaamat erityisongelmat. Mentoreiden on myös oltava valmiita ja halukkaita jakamaan tietämystään ja osaamistaan mentoroitavilleen vapaaehtoispohjalta (eli ilman korvausta). Heidän olisi mentoroitava vähintään kahta yrittäjää ja pystyttävä tapaamaan heitä säännöllisesti vähintään vuoden ajan.\nMentoreiden on tavattava mentoroitavansa säännöllisesti ja keskusteltava heidän kanssaan sekä ajankohtaisista että strategisista kysymyksistä yritysten johtamisessa. Tarkoituksena on auttaa mentoroitavia hankkimaan tarvittavat tiedot, taidot ja yrittäjähenkinen asenne. Eturistiriitojen välttämiseksi mentoreilla ei saa olla minkäänlaista taloudellista intressiä mentoroitaviensa yrityksissä.\nNaisyrittäjien potentiaali luoda talouskasvua ja uusia työpaikkoja:\nYhdysvalloissa naisjohtajia edustavat järjestöt ovat julkistaneet uusimmat numerotiedot 50:stä nopeimmin kasvavasta naisten omistamasta tai johtamasta yrityksestä Pohjois-Amerikassa. Vuonna 2010 tämä Top-50 tuotti yhteensä 4,1 miljardia US-dollaria (keskimäärin 82,7 miljoonaa dollaria yritystä kohti) ja työllisti 24 650 henkeä (vuoden 2011 ennakkoarvio on keskimäärin 557 työntekijää yritystä kohti).\nYhdistyneen kuningaskunnan hallitus toteaa vuoden 2008 WES-raportissaan (The European network to promote women's enterpreneurship), että naiset ovat suurin aliedustettu ryhmä yritystoiminnassa. Vain 15 prosentissa Yhdistyneen kuningaskunnan 4,7 miljoonasta yrityksestä on naisenemmistöinen johto. Jos naiset perustaisivat yrityksiä samaa tahtia kuin miehet, Yhdistyneessä kuningaskunnassa perustettaisiin joka vuosi 150 000 uutta yritystä lisää. Ja jos naisyrittäjien määrässä päästäisiin Yhdysvaltojen tasolle, yrityksiä olisi 900 000 enemmän.\nRuotsissa oli vuonna 2008 yli 131 000 naisten johtamaa yritystä, joiden liikevaihto oli yhteensä yli 35 miljardia euroa. Ne työllistivät noin 358 000 henkeä ja maksoivat työntekijöilleen palkkoina yli 6 miljardia euroa.\nKoska naisyrittäjien toimintapa on erilainen kuin miesyrittäjien, tarvitaan erityisesti naisille suunnattuja tukitoimia:\nNaiset kiinnittävät yritystä perustaessaan enemmän huomiota perheolosuhteisiin (61 % naisista, 49 % miehistä). Naiset pohtivat hyvin tarkkaan onnistumisen todennäköisyyttä ja mahdollisia epäonnistumisen aiheuttajia ennen kuin käyttävät perheen kotia lainan vakuutena ja/tai perheen säästöjä yrityksen alkupääomana.\nKun naiset päättävät perustaa uuden yrityksen, he useimmiten säilyttävät entisen työpaikkansa ja tekevät jonkin aikaa kahta työtä samanaikaisesti. Tältä osin voidaan sanoa, että naiset ovat varovaisempia kuin miehet ja paremmin tietoisia epäonnistumisen riskistä.\nNaiset ottavat jo olemassa olevan yrityksen johtaakseen (esim. perintönä, liikekumppanista eroamisen tai avioeron jälkeen) pidemmän kokeiluajan jälkeen kuin miehet, vasta kun he tuntevat yrityksen toiminnan hyvin.\nNaisten perustamat yritykset käyttävät vähemmän pääomia kuin miesten ja niillä on vähemmän omaa pääomaa.\nNaisten perustamat yritykset kasvavat vähemmän mutta vakaammin kuin miesten perustamat. Usein tämä tarkoittaa pienempää epäonnistumisen riskiä.\nEurooppalainen naisyrittäjien mentoriverkosto on yksi toimista, joita ehdotetaan eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan Small Business Act -aloitteen vuoden 2011 uudelleentarkastelussa. Verkosto kattaa 17 maata (Alankomaat, Albania, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Kreikka, Kypros, Makedonia, Montenegro, Romania, Serbia, Slovakia, Slovenia, Turkki, Unkari ja Yhdistynyt kuningaskunta).


Geoparkista vetovoimaa luontomatkailuun\nLuontomatkailu on viime vuosina noussut suureen suosioon. Erilaiset omin voimin tehtävät ulkoiluharrasteet kuten retkeily, maastopyöräily ja hiihto ovat nostaneet suosiotaan. Trendi on kansainvälinen ja kytkettävissä väestön kaupungistumiseen: päätteen ääressä neljän seinän sisässä kahdeksasta neljään pyörivä arki vaatii vastapainokseen aitoja elämyksiä, fyysisen ponnistelun tuottamaa hyvää oloa sekä luonnollisen ympäristön tarjoamaa rentouttavaa ja palauttavaa vaikutusta. Luontomatkailulla on myös merkittäviä kansanterveydellisiä vaikutuksia: luonnon helmassa oleskelu vähentää tutkitusti stressiä ja auttaa palautumaan työn rasituksista.\nLuontomatkailu on jo vuosikymmenten ajan keskittynyt etupäässä biologisiin arvoihin, vaikka geologia on toki kulkenut siinä rinnalla. Etupäässä geologisiin arvoihin perustuva matkailu, geoturismi, on kuitenkin nouseva luontomatkailun laji. Geologiaan perustuvia luontomatkailukohteita on maailmalla ja Suomessakin lukuisia, mutta kohteiden brändäys geologian kautta on melko tuore ilmiö.\nKansainvälisesti tunnetuin geomatkailun brändi on Geopark. Ensimmäiset Geoparkit perustettiin vuosituhannen vaihteessa ja vuonna 2015 kansainvälinen Geopark-verkosto siirtyi UNESCOn alaisuuteen, maailmanperintöalueiden rinnalle. Geologiseen perintöön perustuva Geopark-status myönnetään haettaessa alueille, joilla on olemassa kansainvälisesti merkittävää geologista perintöä, geologisia kohteita ja ilmiöitä, joihin on mahdollista tutustua opastetusti ja turvallisesti. UNESCOn hallinnoima status myönnetään, mikäli hakijalla on geologisen merkittävyyden ohella osoittaa sitoutumista UNESCOn asettamiin vaatimuksiin mm. hallinnon, näkyvyyden, kansainvälisen yhteistyön sekä matkailun kehittämisen osalta.\nStatusta haetaan yhdessä\nEtelä-Pohjanmaan, Satakunnan ja Pirkanmaan rajamailla sijaitsevalla alueella on valmisteltu Geopark-statuksen hakemista jo vuodesta 2014. Tavoitteena on paketoida alueen luontomatkailukohteiden terävin kärki, Lauhanvuoren sekä Kauhanevan-Pohjankankaan kansallispuistot, osaksi laajempaa Geopark-kokonaisuutta, jonka avulla alueen luontomatkailukohteita voidaan markkinoida yhtenäisenä pakettina sekä kotimaan että ulkomaan markkinoille.\nLauhanvuori Region Geopark-alueeksi -hanketta hallinnoi Pohjois-Satakunnan Kehittämiskeskus Oy Kankaanpäässä. Hankkeen osatoteuttajina toimivat Metsähallitus ja Luonnonvarakeskus. Yhteistyötä tehdään lukuisten sidosryhmien kanssa, ulottuen maakuntaliitoista ja ELY-keskuksista korkeakouluihin sekä alueella toimiviin yrityksiin, kotiseutuyhdistyksiin ja paikallisiin ihmisiin. Tärkeässä roolissa ovat alueen kunnat, joista Etelä-Pohjanmaalta mukana ovat Kauhajoki, Isojoki ja Karijoki, Satakunnasta Honkajoki, Siikainen, Karvia, Kankaanpää ja Jämijärvi sekä Pirkanmaalta Parkano.\nLauhanvuoren alueen Geopark-hankkeen geologinen pääteema on suo. Alue on suoluonnon edustavuuden osalta Suomen monipuolisimpia, ja sieltä tavataan lähes kaikkia suomalaisia suotyyppejä pohjoisen Lapin erikoisuuksia lukuun ottamatta. Suomenselän eteläkärjessä sijaitseva korkea Lauhanvuoren alueen ylänkömaa on ollut otollinen paikka soiden synnylle, mutta alueen geologisesta taustasta löytyy myös monia muita erikoisuuksia, kuten vaikkapa itse Lauhanvuori, Länsi-Suomen korkeimpiin kohtiin kuuluva laakea hiekkakivinen jäännösvuori lukuisine pirunpeltoineen eli kivijatoineen, muinaisrantoineen, lähteineen ja puroineen. Suot ovat erittäin hyvin edustettuina Lauhanvuorella, mutta myös maakunnan toisessa kansallispuistossa, Kauhanevan-Pohjankankaan kansallispuistossa. Suoteemasta poikkeava kohde on Karijoen Susiluola, jonka tarinaan liittyy sekä geologiaa sekä ihmisen esihistoriaa.\nAlueen geologiaa inventoidaan matkailun ja viestinnän tarpeisiin. Inventointien pohjalta kehitetään alueen opastusta ja tuotetaan myös verkkoon opastusmateriaaleja ja mahdollisuuksia tutustua alueeseen virtuaalisesti. Inventoinneissa ovat mukana Geologian tutkimuskeskus ja Luonnonvarakeskus.\nGeologian tuotteistamisen rinnalla kehitetään alueen matkailuyritysten mahdollisuuksia tuoda tarjontaansa esiin nykyistä laajemmin mm. yhteisen verkkokauppa-alustan avulla. Geopark-teema ja sen kehittäminen luovat markkinoita myös uusille palveluille ja tuotteille. Muita yhteistyömuotoja ovat mm. pohjoismaisten geoparkien lähiruokabrändi Geofood.\nGeoparkin tavoitteena on saavuttaa 25 % kasvu alueen kävijämäärissä seuraavan kymmenen vuoden aikana. Suomen tällä hetkellä ainoa UNESCOn geopark Rokualla, Pohjois-Pohjanmaalla, on saavuttanut Geopark-statuksen myötä noin 30 % kasvun alueen keskeisimpien luontokohteiden kävijämäärissä statuksen myöntämisen jälkeen, joten tavoite on vähintäänkin realistinen.\nSuomessa on käynnissä useita Geopark-statukseen tähtääviä projekteja. Pisimmällä on Saimaa, joka aikoo jättää Geopark-hakemuksen UNESCOlle syksyllä 2017. Lauhanvuoren alueen hakemuksen suunniteltu jättöaika on syksyllä 2018.\nLisätietoa Lauhanvuori Region geoparkiksi -hankkeesta >>\nLauhanvuori Region geoparkiksi -hanke


Mangos For Flamingos: Onneksi apu on lähellä\nOnneksi apu on lähellä\nOikeiden linjausten lisäksi fysioterapeutin tapaamisessa pohdittiin varpaitteni\nhienomotoorista ketteryyttä. Parannettavaa löytyy molemmista sektoreista\n- eteeni on annattu mahdollisuus\nopettaa keholleni jotakin uutta ja auttaa kehoa uuden oppimisen kautta\nvoimaan nykyistä paremmin.\nTämän päiväinen tarina on oikeastaan jatkoa edelliseen blogikirjoitukseeni. Tuossa edellisessä kirjoituiksessa mainitsin kipeytyneestä kantapäästäni ja Facebook gallupin kautta saamistani hyvistä vinkeistä joiden kautta ystäväni tarjosivat erilaisin keinoin helpotusta tähän kurjaan jalkavaivaani.\nYksi minulle apua tarjonneista tahoista oli Fysioterapia- ja liikuntakeskus Makkiaa pyörittävä Maria, joka kommentissaan huhili jotta tulehan piipahtamaan hänen luonaan niin katsotaan mitä voisi tehdä ja että heti lauantaina löytyisi vapaa aika.\nYstäväni Facebookissa (ja sen ulkopuolella) näemmä tuntevat minut niin hyvin, että tarjoavat pehmeitä keinoja oman olotilan auttamiseen ensimmäisinä vaihtoehtoina. Minä kun mieluiten etsin helpotusta kiputiloihin ja muihin ikäviin kehotuntemuksiin ensin perinteisen koululääketieteen ulkopuolelle jäävistä vaihtoehdoista koska sisin sanoo, että se on minulle juuri parasta tapa.\nMinä valitsen mieluummin kehon kuntouttamiseen ja vaivojen ennaltaehkäisyys liittyvät omien valintojen suteen tehtävät muutokset ykkösvaihtoehdoksi sen sijaan että marssisin lääkärin luokse salamanai tapahtuvaa parantumista etsien. Ei sillä, ettenkö ikinä lääkitse itseäni perinteisin lääkärien määräämien lääkkeiden avulla - teen niin usein ja ihan hyvällä omalla tunnolla. Tälläisten kevyiden häiritsevien kiputilojen kohdalla - kun jokin kehossa ei tunnu normaalin oloiselta, mutta ei nyt aiheuta täysin halvaannuttavaa kipua - minä mieluummin kokeilen kuinka omaa toimitaani muutamalla voin saada helpotusta olooni ennnekuin marssin lääkärin puheille.\nOn tässä toinenkin aika ratkaisevasti vaikuttava puoli. Huolimatta siitä, että julkinen terveydenhuoltojärjestelmä meillä Suomessa on olemassa, asioin itse mieluummin minkä tahansa yksityisen klinikan erikoilääkärin puheilla terveyskeskuksen yleislääkärin tapaamisen sijaan. Minun kokemukseni terveyskeskuslääkäreistä eivät ole kummoiset, lähes joka kerta on hoito jäänyt jollakin tavalla kesken ja suurin osa kustannuksista on tullut minun itseni maksettavaksi. Siksi hakeudun yleensä suorilta käsiltä yksityisen auttajatahon - mielellään pehmeämmästä vaihtoehdosta aloittaen - käsiin.\nNäiden ajatusten valossa minulle fysioterapeutin puheille hakeutuminen on luontevampaa kuin terveyskeskuksen ajanvaraukseen soittaminen ja siten liikkeelle lähtevä yritys päästä joku kaunis päivä kertomaan vaivatani lääkärille.\nMarian luona Makkiassa käyti oli parasta mitä itselleni voin tehdä juuri tässä kohtaa elämää.\nMaria on ammatiltaan fysioterapeutti ja lisäksi liikunnallinen inspiraatiolähde. Sellainen positiivinen liikuttaja, joka on kaikin puolin hyvin kiinnostunut kaikesta sellaisesta kehon liikkuttelusta jonka avulla ihminen voi itse auttaa kehoaan muovautumaan toiminnallisesti parempaan suuntaan.\nTapaamisen aluksi kartoitettiin kipupisteet ja elämän varrella jalkoihini kohdistuneet traumat. Muistutti huonoa tositeevee jaksoa, sillä noin joka kolmas lauseeni oli "Ai niin, olihan mulle tapahtunut muuten sellaistakin..." - listalta löytyy yksi pahoin vaurioitunt oikean jalan akillesjänne, kummankin nilkan toistuvati vahingoittuneet nivelsiteet ja toissa kesänä murtunut pikkuvarvas , joka sekin yllättäen löytyy vahvemmin kipuilevasta oikeasta jalastani.\nKiputila sai nimen - plantaarifaskiitti eli luupiikki - jalkapohjan jännekalvon tulehdus.\nSamansuuntaisia veikkauksia ystäväni heittelivät jo tuohon Facebook kyselyyn arvauksiksi, että ei naamakirjan välityksellä annettu vertaistuki aivan hunningolla olevaa huuhaatoimintaa ole.\nMaria auttoi minua ymmärtämään kehon alalraajojen luontaisia linjoja näyttäen peilin kautta missä asennossa minun kehoni osat ovat luontaisessa seisoma-asennossa ja millaisilla linjausten muutoksilla kehoni jännitystiloja voidaan helpottaa. Käytännön tasolla tämä tarkoittaa siis sitä, että minun on tietoisesti opetettava kehoni asemoimaan itsensä hieman uusille linjauksille.\nMiten uusien linjausten löytäminen ja niihin totuttelu sitten tosielämässä tapahtuu - toistamalla, toistamalla ja toistamalla.\nTuhannon toiston jälkeen, keho osaa jo hiukan uusia juttuja. Määrätietoinen säännöllinen harjoittelu on itsehoidossa kaiken A ja O.\nAjatelkaa, ilmisen luusto uudistaa itsensä seitsemässä vuodessa. Luiden asemointiin saakka edennyt kehon virheasento on mahdollista kehon uudelleenasemoinnin avulla muotoilla toiseksi setsemän vuoden kuluessa. Toki toimenpide vaatii paljon - harjoittelua ja toistoja.\nMuutosta on haluttava paljon.\nMinun harjoittelulistallani on niin jalkapohjien hienomotoriikkaan kuin seisoma-asentoihin liittyviä pieniä harjoitusohjelmia. Muutama minuutti kerrallaan muutaman kerran päivässä - olon pitäisi kohentua kohtalaisessa ajassa.\nKoska jalkapohjissa on juuri nyt akuutti tulehdustila välittömiä toimenpiteitä olon helpottamiseen tehtiin myös. Hankintalistalle tuli pehmeät geelituet kenkiin kantapäiden kohdalle - kunhan jokun apteekin valikoimista sellaiset löydän. Sokerina pohjalle Maria avasi manipulaation keinoin akillesjänteen alueen tukoksia. Hoito viimeisteltiin kinesioteippauksen avulla ja nyt ei muuta kuin odotellaan helpottaako olo näillä konsteilla.\nLääkäri olisi tarjonnut todennäköisesti ainoastaan kortisoonipiikkiä ja viikon sairasloman.\nMarian luota poistuin tuliaisinani koko joukko uusia harjoitteita - sairaslomantarve nolla päivää.\nTyökalupakissani on nyt harjoituksia kehon tukirangan asentoja parantamaan plus vinkkejä kurjan oloni helpottamiseksi.Kehoni totuttelee myös fyysisen manipuloinnin ja teippauksen avulla tehtyjen korjaavien toimenpiteiden vaikutuksiin.\nJos kuukaudessa ei helpota, harkitsen lääkäriä.\nHuomautuksen on pakko sanoa, että tedellä kertomani toimintamalli on minulle sopivin toimintamalli. En väheksy kenenkään ihmisen lääkärikäyntejä, en tuputa omia toimintamalleja kenellekkään toiselle niitä ainoiksi oikeiksi toimintamalleiksi julistaen.\nMinun valintani on pehmeämmät vaihtoehdot ensisijaisina apukeinoina.\nOnnea on ystäväverkko, josta löytyy ystävällisiä avuntarjoajia.\nAh niin, tämänkään kirjoitus ei ole yhteistyöpostaus vaan julkinen kiitoslausuma minulle tarjotusta avusta ja yrittäjän tuottamasta loistavasta palvelusta.\nOmaan piikkii mene nämäkin hoidot.\nTunnisteet: 2016, elämäntaparemontti, keho, pehmeävaihtoehto\nElina 27/7/16 15:12\nMielenkiintoista... Toisaalla kommentoinkin jo, mitä vammoja itselleni on sattunut. Samantapaista ilmeisesti kuin sinulla. Omatkin jalat kipeytyvät herkästi ja siksi olen pyrkinyt valitsemaan kenkiä, joissa olisi riittävän pehmeät pohjat. Aikoinaan sain ohjeen hankkia tasapainolaudan, mutta siinä vaiheessa niitä ei saanut oikein mistään. Sittemmin olen ostanut Prismasta sellaisen halvan jumppavälineen, siis tasapainolaudan. Pitkäksi aikaa se unohtui kaappiin, mutta viime keväänä rupesin taas aktiivisemmin käyttämään, kunnes sairastuin flunssaan ja tuli taukoa. Pitäisi taas jatkaa. Sekä yrittää muistaa venyttelyt... Toinen hyvä juttu pitäisi olla varpaillaan kävely ja kaikenlainen nilkkojen jumppaaminen.\nSallamari 1/8/16 09:44\nTasapainolautaa minä en omista, joskus satunnaisesti on sellaisella tullut leikittyä kuntosalilla. Kaikkia muita jumppavekottimia kyllä löytyy - hulavanteesta hierontarullaan - suoranaisesti ne eivät jalkaan auta, mutta kiva niiden kanssa on touhuta noin muuten.\nVenyttely olisi kyllä hyvä lisä jokapäiväiseen elämään. Ajattelin lahjoa itseäni 10 minuutin päivittäisellä joogalla - juuri jalkojen alueelle keskittyen. Ehkä sillä pääsee eteenpäin.\n10 minuuttia päivässä on aika vähänn - ehkä haastan sinutkin mukaan päivittäiseen kymppiminuuttikampanjaan elokuun ajaksi :)\nElina 2/8/16 00:05\nSopii.:) Yritän nyt muutenkin pistää elämää kuntoon, kun koko viime lukuvuosi oli tosi stressaava.\nAloitin ensinnäkin värittämisen, vähän kerrallaan se etenee.;) Tänään oli toinen sessio. Postaan blogiin kirjasta kunhan saan aikaiseksi.\nEn lupaa aloittaa 10 minuutin haastetta kuin vasta 3. päivä, koska nyt särkylääkekoomassa on vaikea ajatella mitään fyysisiä aktiviteetteja.:p


Työharjoittelut ja kesätyöt - Suomen Kotiseutuliitto\nEtusivu > Tietopankki > Verkko-opas: Kulttuurisesti moninainen kotiseututyö > Vinkkejä kulttuurisesti moninaiseen kotiseututyöhön > Työharjoittelut ja kesätyöt\nYhdistykset ovat oivia paikkoja harjoitella tai kokeilla työntekoa. Tälläkin tavalla yhdistyksen toimintaan voidaan lisätä moninaisuutta: tarjotaan opiskelun ja työnteon mahdollisuuksia vähemmistöille.\nYhdistyksen toimintamuodoista riippuen työtä ja oppia voi olla tarjolla esimerkiksi kulttuuri-, museo- tai arkistoalan opiskelijoille, matkailu- tai ravitsemusalan ihmisille, markkinoinnin tai teknisen alan opiskelijoille, liikunta-, nuoriso- tai vapaa-ajan ohjaajille, yhteisöpedagogeille… you name it.\nLatokaski-seura tarjosi syystempauksensa yhteydessä vuonna 2019 työtilaisuuksia useille nuorille ja nuorille aikuisille. Osaaminen tuli näkyväksi! Kuva: Marika Punamäki.\nTyössäoppimisen osuus etenkin ammatillisessa koulutuksessa on nykyään varsin mittava, niin nuorilla kuin aikuisillakin opiskelijoilla. Työssäoppiminen vaatii kuitenkin hyvää ohjausosaamista ja koulutukseen perehtymistä myös työnantajilta ja työpaikkojen ohjaajilta. Ammatillista tutkintoa tai sen osia voi opiskella myös kokonaan oppisopimuskoulutuksessa.\nTyökokeilussa henkilö voi selvittää ammatinvalinta- ja uravaihtoehtojaan tai mahdollisuuksiaan palata työmarkkinoille. Työkokeilu toteutetaan TE-toimiston kautta. Työkokeilu voidaan järjestää esimerkiksi silloin, jos henkilöltä puuttuu ammatillinen koulutus, hän on ollut poissa työmarkkinoilta tai selvitetään hänen edellytyksiään työllistyä Suomessa.\nKesätyöpaikkoja, työkeikkoja ja muuta lyhytkestoista työtä voi tarjota kenelle vaan. Kotiseutu- ja kaupunginosayhdistysten toiminta on varsin monimuotoista, ja oman yhdistyksen toiminnasta riippuen erilaisia työpaikkoja voi olla tarjolla eri aikaan vuodesta.\nApukonsteja työntekijän löytämiseen, rekrytointiin ja palkkaamiseen löytyy myös: esimerkiksi WorkPilots-verkkopalvelu, kuntien kesäsetelit, erilaiset työllisyyshankkeet… Kysele, kuuntele, selvittele – kunnilta ja viranomaisilta saa apua, vertaisneuvoja ja ohjeita löytyy varmasti. Ehkäpä teilläkin on jo pian tarjolla kesätyöpaikka kulttuuriseen vähemmistöön kuuluvalle nuorelle?


Muinaiset luulöydöt kyseenalaistavat lihansyönnin merkityksen ihmisen evoluution supervauhdittajana | Yle Uutiset\nMuinaiset luulöydöt kyseenalaistavat lihansyönnin merkityksen ihmisen evoluution supervauhdittajana\nKun ihminen alkoi pari miljoonaa vuotta sitten syödä roimasti lihaa, juuri se vei evoluutiopolulle, joka on tuonut meidät tällaisina tähän päivään. Niin yleensä ajatellaan. Väärin, sanoo tuore tutkimus.\nTaitelijan näkemys kahdesta pysty- eli Homo erectus -ihmisestä ja heidän aikalaisympäristöstään Itä-Afrikassa. Kuva: Mauricio Anton / George Washingtonin yliopisto\n"Sori vegaanit, lihan syöminen teki ihmisestä ihmisen", otsikoi yhdysvaltalainen Time-lehti (siirryt toiseen palveluun) muutama vuosi sitten juttunsa, joka perustui Nature (siirryt toiseen palveluun)-lehdessä julkaistuun Harvardin yliopiston tutkimukseen.\nTuoreen yhdysvaltalaistutkimuksen mukaan tuo varsin vakiintunut käsitys on tutkimusaineiston vääristymästä johtuva virhetulkinta.\nHarvardin tutkijoiden mukaan ihmisten suku teki ratkaisevan päätöksen ottaessaan aivoja ruokkivan eläinproteiinin 2,5 miljoonaa vuotta sitten osaksi ruokavaliotaan.\nAluksi revittiin rippeitä petojen hylkäämistä haaskoista, mutta 1,5–2 miljoonaa vuotta sitten ihmisen on arveltu alkaneen päästä käsiksi lihaan toden teolla. Selvää syytä siihen ei tiedetä.\nEhkä eläimiä oli tuohon aikaan erityisen paljon, helpoksi saaliiksi asti. Tai kenties silloin yleistyivät yhä pätevämmät kivityökalut, joilla saattoi viiltää lihaa luista ja nuijia ravitsevan ytimen esiin niiden sisältä.\nOlipa syy mikä tahansa, ilman lihaisaa ruokavaliota olisi vallan mahdollista, ettei Homo sapiens – me nykyihmiset – olisi lajina niin älykäs kuin se nyt on, Harvardin evoluutiobiologit sanoivat.\nKäsitys 1,9 miljoonaa vuotta sitten sukupuuhumme ilmestyneen mahtilajin Homo erectuksen eli pystyihmisen aivojen kasvusta juuri liharuoan seurauksena saa vahvoja vasta-argumentteja PNAS (siirryt toiseen palveluun)-lehdessä julkaistussa tuoreessa tutkimuksessa.\nPystyihmisen työkalupakki yllätti\nNäillä välineillä tehtiin töitä puolitoista miljoonaa vuotta sitten. Kuva: Michael J. Rogers / Etelä-Connecticutin osavaltioyliopisto\nPerinteisesti on ajateltu, että kullakin vanhimman kivikauden ihmislajilla oli kivien työstämiseen vain yksi teknologia, ja siitä on päätelty lajin kehittyneisyys.\nKallo- ja työkalulöydöt Etiopiasta 1,2–1,6 miljoonan vuoden takaa tuottivat kuitenkin yllätyksen kansainvälisessä tutkimuksessa, joka julkaistiin toissa vuonna.\nPystyihmiselle olikin kelvannut myös varhaisempana pidetty teknologia omansa rinnalla satojentuhansien vuosien ajan.\nHavainto antaa aihetta paneutua aiempaa enemmän niihin ympäristöön liittyviin, funktionaalisiin, sosiaalisiin ja kulttuurisiin olosuhteisiin, joissa kivikauden vanhimpia työkaluja luotiin, totesivat Science Advances (siirryt toiseen palveluun) -lehdessä julkaistun tutkimuksen tekijät.\n1,26 miljoonan vuoden takaisesta kallosta oli säilynyt aivokopan lisäsi myös osa yläleukaa. Hampaan isotooppianalyysi kertoi ruokavaliosta: kasveista, munista, hyönteisistä ja kasvinsyöjäeläinten lihasta. Kuva: Michael J. Rogers / Etelä-Connecticutin osavaltioyliopisto\nArkeologisten todisteiden perusteella H. erectus todellakin söi paljon lihaa, mutta tuoreen tutkimuksen mukaan lihan makuun olivat päässeet muutkin ihmislajit tuohon aikaan ja jo ennenkin. Lajeista saatu data vain on ollut epätasapainossa, tutkimuksessa osoitetaan.\nSen mukaan pystyihmiseen on keskitytty liiaksi ja muut lajit on jätetty liian vähälle huomiolle. Löytöjen vähäisyys ei ole ollut omiaan auttamaan asiaa.\n– Paleoantropologit ovat menneet yhä uudelleen hyville löytöpaikoille, kuten Olduvainrotkoon Tansaniaan. Sieltä on etsitty – ja myös löydetty – huikaisevan hyviä todisteita lihansyönnin räjähtämisestä kasvuun vajaat kaksi miljoonaa vuotta sitten, sanoo George Washingtonin yliopiston (siirryt toiseen palveluun) antropologian apulaisprofessori Andrew Barr.\nTeoria joutuu aivan toiseen valoon, kun mukaan otetaan luita myös muilta itäafrikkalaisilta löytöpaikoilta, sanoo Barr, tutkimusartikkelin pääkirjoittaja.\nVertailussa oli mukana yhdeksän aluetta, joilla on säilynyt merkkejä varhaisten ihmisten elämästä. Löytökerrokset ovat 1,2–2,9 miljoonan vuoden ikäisiä. Lihansyöntiä jäljitettiin viilloista, joita ihmisten kivityökaluista oli jäänyt eläinten luihin.\nPystyihmisen syntyaikaan Afrikassa eli muitakin ihmislajeja, osin jopa samoilla paikoilla. Kuvassa on Homo rudolfensis ja Homo habilis -lajien kalloja Kenian kansallismuseossa Nairobissa. Kuva: RZAF Images / AOP\nJotta teoria pystyihmisistä erityisinä lihansyöjinä pitäisi paikkansa, tutkijat odottivat, että teurastuksen merkkejä olisi heidän jäljiltään 50 prosenttia tai edes kymmenesosa enemmän kuin muilta ihmislajeilta.\nTulos todisti toista: eri ajoilta ja alueilta tehtyjen löytöjen määrään suhteutettuna H. erectuksen ilmestyminen syömäpaikoille ei lisännyt lainkaan todisteita lihankulutuksen yltymisestä. Jos luita oli paljon, myös teurastajien viiltoja oli enemmän, siinä kaikki.\n– Kun H. erectus -laji löytyi, alkoi myös lihansyönnistä todistavan savuavan aseen uuttera etsintä. Aiemmin siihen panostettiin paljon vähemmän, Barr kertoo Popular Science (siirryt toiseen palveluun) -sivuston haastattelussa.\nMyös geologia on vaikuttanut vakiintuneen teorian syntyyn.\n– Kallioperää ajalta ennen H. erectusta on vaikeampi tutkia. On luontoäidin oikuista ja maapallon kuoresta kiinni, mitkä sedimentit ovat helpoiten pinnalla, Barr selittää.\nFossiilien viiltojälkiä yli 20 vuotta tutkinut Smithsonian-instituutin luonnonhistoriallisen museon arkeologi Briana Pobiner sanoo olevansa tuloksista todella yllättynyt.\nHänen mukaansa ne eivät vain muuta käsitystä siitä, mitä arkeologiset eläinlöydöt kertovat varhaisimmasta lihansyönnistä, vaan osoittavat myös, miten tärkeää on jatkaa ihmisen evoluution suurten kysymysten pohtimista uusista näkökulmista.\nTeurastajan työn jälkiä eläimen luussa puolentoista miljoonan vuoden takaa. Luufossiili on löytynyt Koobi Forasta Keniasta. Kuva: Briana Pobiner / Smithsonian-instituutti\nEllei liharuoan lisääntynyt määrä, niin mikä sitten oli syynä varhaisten ihmisten aivojen kehittymiseen ja evoluution ottamaan suuntaan?\nEhkä ihminen alkoi saada ruoastaan lisää ravinteita keksittyään valmistaa sitä tulella? Nykytiedolla juuri pystyihminen istui ensimmäisenä leirinuotiolla. Tai kenties vastaus ovatkin isoäidit, jotka keräilivät ravintoa uusille sukupolville? Sellanenkin hypoteesi on esitetty.\nPohtimista on syytä jatkaa, sanovat Barr ja Pobiner.\nTutkimusta Popular Science -sivustolla kommentoivan Arkansasin yliopiston antropologian professorin Peter Ungarin mukaan ihmisen evoluutiotarina on liian monimutkainen ja -vivahteinen, jotta sen voisi panna yhden otsikon alle. Ungar on perehtynyt pitkällisesti ruokavalioiden evoluutiovaikutuksiin.\n– En usko tuleen tai kivityökaluihin kaiken kattavana selityksenä. Ne ovat osa sitä keinovalikoimaa, jolla esivanhempamme alkoivat päästä käsiksi yhä kattavampaan valikoimaan ravintoa, joka sitten ruokki heitä alati muuttuvissa oloissa, Ungar sanoo.\nH. erectuksen ympäristö- ja ilmasto-olosuhteet toden totta muuttuvat monta kertaa, sillä laji levittäytyi ensimmäisinä ihmisinä Afrikan lisäksi Aasiaan.\nTurkanan poikana tunnettu lähes kokonainen luuranko on täydellisin Homo erectus -löytö. Lapsi eli nykyisen Kenian alueella Turkanajärven lähellä 1,5–1,6 miljoonaa vuotta sitten ja kuoli arviolta 7–11 vuoden iässä. Hänestä on saatu paljon tietoa lajinsa ominaisuuksista. Hänen on muun muassa todettu olleen täysin sopeutunut kävelemään ja juoksemaan maassa, ei enää osin kiipeilemään puissa kuten aiemmat ihmislajit. Kuva: Panther Media / AOP\nMiten me nykyihmiset tarkalleen olemme sukua pystyihmisille? Se on yksi varmaa vastausta vailla olevista kysymyksistä ihmisten suvun pitkässä ja monipolvisessa evoluutiotarinassa.\nKun H. erectus kuoli sukupuuttoon, se oli ollut olemassa vähintään viisi kertaa niin kauan kuin me nykyihmiset toistaiseksi. Kenties se ennätti ensimmäisenä myös Eurooppaan. Sekään ei ole mahdoton hypoteesi.\nNature (siirryt toiseen palveluun)-lehdessä kolme vuotta sitten julkaistussa kansainvälisessä tutkimuksessa H. erectuksen kohtaloksi pääteltiin koituneen sen viimeisten elinalueiden mullistuminen ilmastonmuutoksen vuoksi 108 000–117 000 vuotta sitten.\nNuorimmat löydetyt fossiilit ovat Jaavan saarelta Indonesiasta, jonne laji oli taivaltanut jo varhain maakannasta pitkin, kun jääkausi oli alentanut merenpintoja. Afrikasta lajin arvioidaan kadonneen puoli miljoonaa vuotta sitten.\nNuorimpien fossiilien ajoitus on vastaus yhteen pohdintaan. Olisiko nykyihminen voinut ennättää omia polkujaan Afrikasta Aasiaan niin, että lajit olisivat eläneet samoilla alueilla samaan aikaan ja nykyihminen olisi jopa tehnyt selvää sukulaisistaan?\nNiin ei ajoituksen perusteella käynyt. Sen sijaan denisovanihminen, Aasiassa kehittynyt serkku- tai suorastaan sisarlajimme, saattoi tavata pystyihmisen sopuisissa merkeissä, mikä voisi selittää arkaaisia jälkiä denisovalaisten perimässä.\nEvoluutioArkeologiaAntropologiaPystyihminen (Homo erectus)KivikausiTiede


Herkuttelua fitnessmessuilla | Viivi Bäck | FitNet.fi\nKolmatta viikkoa mennään ja viimeisen puolentoista viikon sisään on mahtunut kolme takapuolelleen mennyttä päivää dieetin näkökulmasta.\nLupailin päivityksiä mittalukemista viime viikolle, mutta en muistanut käydä koko vaa’alla. Tällä viikolla kuitenkin muistin vaa’alle astua, mutten ottanut kehonkoostumuslukemia, enkä mittoja.\nKaksi kiloa minulta oli jo ehtinyt lähteä, mutta nyt on tullut kilo takapakkia… Eikä ihme, sillä viikonlopun Nordic Fitness Expo-messut oli melkoisen maistiaispainoitteista! Olin itse töissä Leaderilla, mutta tuli maisteltua kyllä joka osaston herkut ensimmäisenä messupäivänä. Sunnuntaina päätin olla ottamatta pienintäkään suupalaa omalla osastolla, mutta vierailin muutamalla muulla pisteellä herkuttelemassa. Koko messujen suurin herkku oli kuitenkin naapuriosaston siemennäkkäri! ❤ Valo24h oli minulle uusi tuttavuus, ja rakastuin näkkäriin ensimurusesta lähtien!\nLauantaina pääsin katsomaan bikini kisoja päivällä, sekä sain ystävältäni lipun illan Pro kisakatsomoon! Bikini Pro:n lisäksi käytiin miesten kehonrakennussarja. Aikamoisia möhkäleitä! Katso Facebook seinältäni video, mitä finaalikierroksella tapahtui! 😀\nBikinikroppien katselu motivoi, mutta samalla sitä ei tajua, kuinka paljon työtä sen eteen on vielä tehtävä. Kropan lisäksi poseeraukset on saatava sujumaan vaivattomasti, mikä onkin sitten ihan toinen juttu! Sitä on VIELÄ vaikeampi ymmärtää, miten vaikeaa ja RASKASTA se on! Se näyttää niin helpolta ja kevyeltä, mutta niinhän sen kuuluukin.\nJyväskylän karsinnoista sain esimakua viimekuussa, jolloin minulle iski kamala jännitys. Huomasin jännityksen laantuneen Lahden NFE kisoihin mennessä, sillä fiilikset oli erilaiset, ikäänkuin rennommat, ja katsoin kisoja eri vinkkelistä.\nLeaderin pisteellä meillä oli roikkumiskisa, jossa menetin roikkumisneitsyyteni lauantaina 🙂 En ole koskaan kokeillut, kauanko jaksan roikkua, mutta olisin nähtävästi jaksanut pidempään. Ote lipesi hikisestä tangosta (poikien jäljiltä) 1:20 kohdalla, vaikkei vielä yhtään tärisyttänyt tai muutenkaan tuntunut voimissa. Seuraavana päivänä kokeilin toista otetta (toinen käsi myötä- ja toinen vastaotteella), mutta se sattui toiseen käsivarteen heti alusta saakka. Edellisen päivän leuanveto-ote oli huomattavasti parempi, vaikkakin uusi aikani oli edellistä parempi; 2min.\nSalitreenit ovat menneet suhteellisen kivuttomasti aikaisista herätyksistä huolimatta. Eilen minulla oli yhteistreenit valmentajani, Arto Rantakokon kanssa WFC:llä, Tampereella. Arto sai kyllä olkapäätreenin tuntumaan uusissa svääreissä, uusilla liikkeillä. Jospa ne nyt alkaisivat kasvaa 😛\nLatasin muuten fitcard.fi sovelluksen! Pääsen samalla kortilla niin WFC:lle kuin muillekin saleille, sekä tankotunneille! Huikeen kätevä konsepti!\nTreenin jälkeen käytiin vähän läpi poseerauksia Jeminan kanssa peilisalissa. Aikamoisen hankalalta tuntuu edelleen. Kolmas kerta ikinä, joten ei kai sen vielä tarvitse kunnolla sujuakaan?\n← Reilu viikko fitnesstä. Ensimmäisen viikon tulokset!\nPuoli vuotta parrasvaloihin? →


Allsvenskan 14.11 | Ylikerroin.com\nTänään on 15.12.2017, 20:09\nViestin otsikko: Allsvenskan 14.11\nLähetetty: 14.11.2003, 08:50\nBodens IK-Vallentuna 1 - 1,18 - Centrebet (91-7-2)\nAloitetaan romuttamaan Centren ylikerrointa, tykillä tohon.\nLähetetty: 14.11.2003, 13:28\nNyköping-Skellefteå 2 1,80 Unibet Viimeksi Nyköping yllätti kotonaan Skellefteån(voitti rankkareilla), vaikka Skellefteå johti 3-0 ja hallitsi suvereenisti kahta ensimmäistä erää. Onhan näillä joukkueilla kuitenkin iso materiaalinen ero joten kakkonen tähän kun luulen Skellefteån vielä muistavan tuon nöyryytyksen. 58%\nHammarby tekee TEGsiä vastaan väh. 7 maalia 2,70 murskavoiton aineksia ilmassa on sen verran huikea tasoero. Skellefteå on läpännyt TEGsin verkkoon vieraissa 10 maalia ja kotona 7 Hammarby teki 8 maalia kotona Tegsiä vastaan, pidän Hammarby suurinpiirtein Skellefteån tasoisena jenginä. 40%\nLähetetty: 14.11.2003, 16:53\nTegs-Hammarby 2 1.15\nBodens-Vallentuna 1 1.18\nyht.kerroin 1.36 Nordicbet (80%/1.25)\nHepuli Tegsiä ja Vallentunaa taas kuljeteltaneen.


Volvo 850 2.4-20 SportsWagon Farmari 1994 - Vaihtoauto - Nettiauto\nVuosimalli 1994 (ensirek. 11-1994) Katsastettu 11-2016\nSiitäpä pirtee farkku uuteen kotiin. Toimittanut kakkosauton virkaa ja on kaikin puolin toimiva vekotin. Siisti sisusta ja ruosteeton pohja. kori melko siisti mutta käytön jälkeä löytyy Joku paikkamaalannut etulokareita pensselillä ja pientä ruosteen alkua takakaaressa. muuten on siisti. tekniikka pelittää kaikinpuolin hyvin eikä hävitä tai pudota alleen nesteitä tai öljyä eikä pidä ylimääräisiä ääniä. Myös ilmastointi ja muut varusteet pel...Lue lisää »\nSiitäpä pirtee farkku uuteen kotiin. Toimittanut kakkosauton virkaa ja on kaikin puolin toimiva vekotin. Siisti sisusta ja ruosteeton pohja. kori melko siisti mutta käytön jälkeä löytyy Joku paikkamaalannut etulokareita pensselillä ja pientä ruosteen alkua takakaaressa. muuten on siisti. tekniikka pelittää kaikinpuolin hyvin eikä hävitä tai pudota alleen nesteitä tai öljyä eikä pidä ylimääräisiä ääniä. Myös ilmastointi ja muut varusteet pelittää.\nJakopäällä ajelee vielä reilu 50tkm\njarrut uusittu äskettäin taakse(levyt,satulat,palat) ja eteen palat.\nJoku perus USB/aux/bluetooth soitin\nKesärenkaat hyvät Volvon omilla 16 aluilla\nTalvirenkaat talven ajetuilla nastoilla 15 peltivanteilla\nLeimaa 11/17 asti enkä usko että leimalle on mitään laittoa. Katsastus onnistuu ennen myyntiä.\nVetari naputtaa välillä käännettäessä ja vakkari toimii välillä ja välillä ei. Piilota »\nVolvo 850 2.4, '93, 500 tkm\nVolvo 850 2.4, '93, 426 tkm\nVolvo 850 2.4, '95, 514 tkm\nVolvo 850 2.4, '93, 264 tkm\nNettiauto ID 9098748


Kirjan vuosi - Kirjailijan päiväkirja\nBlogit Kirjailijan päiväkirja 1.1.2015 12:16\nGregoriaanisessa ajanlaskussa on tänään alkanut Kirjan vuosi.\nKirjan vuosi on suomalaisten kirja-alan toimijoiden yhteinen pyrkimys saada kirjan merkitys Suomessa näkymään paremmin. Se tapahtuu yhdistämällä kirjatapahtumia ja hankkeita yhteisen nimen ja ilmeen alle – Kirjan vuoden tapahtumat tunnistaa sinitaustaisesta logosta.\nKuka tahansa voi liittää oman kirjallisen tapahtumansa osaksi Kirjan vuotta, kunhan vain ilmoittaa sen Kirjan vuoden tapahtumakalenteriin. Logon voi ladata Kirjan vuoden nettisivuilta ja vaikka Facebook-profiilikuvassaan voi julistautua osallistuvansa Kirjan vuoteen liittämällä kuvaansa Kirjan vuosi -"tarran".\nKäsittääkseni Kirjan vuosi ei tuo juuri mitään uusia tapahtumia tai hankkeita vaan kerää niitä näkyväksi. Kirjan vuosi -hankkeen keskeinen toimintamuoto onkin Kirjan vuoden sivuilla ylläpidettävä kirjallisten tapahtumien kalenteri, joka palvelee paitsi kirjallisista tapahtumista kiinnostuneita yksityishenkilöitä ennen muuta vaikkapa kirjastoja ja kouluja. Pikaisen tutustumisen perusteella se vaikuttaa vielä varsin sattumanvaraiselta – paljon on tapahtumanjärjestäjien oman aktiivisuuden varassa. Haku- ja rajaustoimintojakaan en osannut käyttää, mutta kalenteri on varmasti vielä kehitysvaiheessa.


resurssiviisaus – Hömötiaisen laulu\nEkologisempi tulevaisuus kehittämällä\nMaailman muuttuu kovaa vauhtia. Teknologinen kehitys, globaalit muutokset ja tiedon lisääntyminen muuttavat kaikkea tuntemaamme ympärillämme. Me voimme tehdä itse vain omalta kohdaltamme ratkaisuja, miten tämä muutos huomioisi kestävyyden periaatteet mahdollisimman hyvin. Voimme myös pyrkiä vaikuttamaan lainsäädäntöön tutkimustiedon lisäämisellä ja mielikuvamarkkinoinnilla, jolloin demokraattisin perustein tehdään isompaan ihmisjoukkoon vaikuttavia päätöksiä. Se on länsimainnen tapa toimia.\nSuomalaiset ovat koulutettua kansaa. Ihmiset tietävät paljon ja monipuolisesti asioista, jotka koskettavat heitä itseään suoraan. Sen sijaan välillisesti vaikuttavista asioista mielipide luodaan yleensä puutteellisiin tietoihin pohjautuen niiden mielikuvien pohjalta, jotka ovat muotoutuneet pirstaleisesta ”tietopilvestä”, joka pyörii ympärillämme. Tietoa on paljon saatavilla, mutta tiedon yhdistäminen kokonaisuudeksi vaatii työtä. Lisäksi kaikesta saatavasta tiedosta pitäisi osata erottaa #disinformaatio, eli väärä tieto. Sen tunnistaminen voi olla asiaan perehtymättömälle vaikeaa. Silloin se on lähes mahdotonta, kun viesti verhotaan näyttämään eettisesti tai moraalisesti oikealta, vaikka sisältö onkin totuudenvastainen.\n”Liian usein törmää sensaationhakuisiin pelkoon pohjautuviin ja puutteellisiin väitteisiin”\nTehtävää ei edistä se, että luotettavana pidetyt valtakunnallisesti ja kansainvälisesti toimivat organisaatiot levittävät tietoisesti väärää tietoa varmistaakseen liiketoimintansa vaatiman lahjoitusvarojen kertymisen. Liian usein törmää sensaationhakuisiin pelkoon pohjautuviin ja puutteellisiin väitteisiin, joilla pönkitetään organisaation taloudellista asemaa. Kuvaavaa on, että nämä organisaatiot vastustavat kaikkea kehitystä, joka jollakin tavalla koskettaa ympäristöämme. Usein vastustetaan jopa sellaisia asioita, joilla voisi vaikuttaa positiivisesti ympäristöön.\nTurvallinen ja seksikäs mielikuva helpottaa oloa\nMuutosvastarinta on ihmisillä geeneissä. Muutosta voidaan vastustaa, koska ollaan tyytyväisiä nykytilaan tai koska ei ymmärretä mitä muutos tuo tullessaan. On turvallisempaa pitää tutusta kiinni, mikä on aivan ymmärrettävää ja inhimillistä. Ympäristöasioissa ei näin voi ajatella. Ympäristö on muuttuva voima, jossa kehitys ei koskaan pysähdy. Tämä meidän jokaisen on hyvä iskostaa selkäytimeen. Ihminen voi tehdä luonnonsuojelupäätöksiä siinä uskossa, että luonto pysähtyy siihen hetkeen hamaan tulevaisuuteen. Ajatus on kieltämättä seksikäs, koska tällöin voidaan itselle uskotella tulevaisuuden olevan muuttumaton ja turvallinen. Mielikuva antaa levollisen olon.\nLuonto jatkaa kuitenkin kulkuaan ihmisistä huolimatta. Se on julma heikompia kohtaan ja vahvemmat sumeilematta vievät elintilan, jos heikompi ei pysty siitä pitämään kiinni. Joskus elämän jatkuminen vaatii lajin kehittymistä paremmin ympäristöön sopivaksi. Tätä kutsutaan myös evoluutioksi. Ilmaston lämpeneminen muuttaa lajien välistä dynamiikkaa jo pienilläkin muutoksilla. Jotkut lajit hyötyvät ja toiset taas jäävät tappiolle. Sama vaikutus on metsien tuoreutumisella, ravinteiden lisääntymisellä ja muun lajiston muuttumisella. Nämä ovat luonnon muutosvoimia, joihin ihmisellä on hyvin vähän valtaa vaikuttaa. Luonnossakin on siis kehittäjiä ja muutoksen vastustajia. Voi vain miettiä, kumpi pärjää paremmin. Se, joka kehittyy pärjätäkseen, vai se, joka yrittää vastustella loppuun asti muutosta?\nKehittyminen vaatii vanhasta luopumista\nIhmiskunta ja ympäristö tarvitsee kehittymistä. Ja erityisesti ihmisten toiminnan kehittymistä kestävämpään suuntaan. Vaikka Mr. Trump sanoo, ettei ilmastonmuutos ole totta, on kiistatonta, että ihmisen toiminta lämmittää ilmastoamme. Yhtä totta on, että meillä on vanhoja metsiä miljoonia hehtaareja, vaikka tietyt tahot jatkuvasti väittävätkin viimeisten olevan moton kourassa. Asiat eivät muutu toiseksi sillä, että joku niin sanoo. Asiat pitää muuttaa, jotta ne saadaan paremmiksi. Tähän vaaditaan kehittäjiä.\nIhminen on siitä jännä eläin, että törmätessään uuteen asiaan, ihminen hyvin herkästi a) ohittaa asian, b) kieltää asian, c) tyrmää asian, d) tulkitsee vaikutukset omalla tavallaan, e) tuomitsee asian, tai muuten selittää itselleen asian negatiivisessa valossa, jos ei ymmärrä itse asiaa tai sitä kokonaisuutta, johon asia liittyy. On mielenrauhalle parempi vastustaa muutosta, kuin hylätä jo aiemmin tehty tulkinta asiasta. Luodessani uutta elinvoimaisempaa asumisen muotoa, törmään tähän päivittäin. Koska ihmiset ”tietävät”, miten rakentamista tehdään, on vaikea päästää olettamuksesta irti. Usein, vaikka olen juuri selittänyt, miten teemme asioita rahaa säästäen, kuulijan seuraava kommentti pohjautuu siihen vanhaan ”tietoon”.\nKehittäminen ei aina kuitenkaan tarkoita vanhan kokonaan hylkäämistä. Uutta voidaan tehdä yhdistämällä vanhoja hyviksi havaittuja asioita uusiin tai vaikkapa vain yhdistelemällä vanhoja uudellla tavalla. Uusi ekologisemman asumisen konsepti perustuu uuteen ajattelutapaan, jossa yhdistyy uusi ja vanha. Vanhasta käytetään vain hyviä ja pakollisia asioita. Uutta tehdään, jotta rakentaminen ja asuminen olisi edullisempaa, ympäristöystävällisempää, turvallisempaa ja yhteisöllisempää.\n”Vaikeampaa on saada muut ymmärtämään, mitä hyötyä uudesta on ja miksi ei tehdä niin kuin on aina tehty”\nUuden tekeminen ei aina ole helppoa. Monesti helpoin osa on miettiä, miten asiat voi tehdä paremmin. Vaikeampaa on saada muut ymmärtämään, mitä hyötyä uudesta on ja miksi ei tehdä niin kuin on aina tehty. Aina ei edes rautalanka auta, kun vanha on liian tiukasti ajatuksissa kiinni. Hekin tulevat ymmärtämään hyödyt myöhemmin, mutta heille pitää ensin näyttää, miten homma toimii.\nKuten luonnossa muuallakin, myös ihmisissä on kehittäjiä ja vastustajia. On niitä, jotka uskaltavat päästää irti vanhasta ja suunnata katse kohti tulevaa ja on niitä, jotka vastustavat niin kauan, että muutos on jo toteutunut. Jotkut vielä senkin jälkeen..\nItse uskon vilpittömästi, että ravistelemalla totuttuja käytäntöjä voimme luoda paremman maailman meille kaikille. Voimme kehittää niitä toimintoja, joilla hyödynnämme luonnonvaroja ja säilyttää luonnon monimuotoisuuden niilläkin alueilla, joilla tuotamme uusiutuvia raaka-aineita ja muita hyödykkeitä ihmisten tarpeisiin. Voimme vähentää kulutusta muuttamalla ajatustapaamme vähemmän kuluttavaan suuntaan ja valitsemaan enemmän kierrätystuotteita uusien sijasta (nekin muuten kehittyvät koko ajan). Voimme käyttää vaatteita ja tavaroita pidempään ja voimme oppia kaupassa miettimään, paljonko ruokaa oikeasti syömme. Omaksumme kiertotalouden ja resurssiviisauden, jos uskallamme päästää irti vanhasta.\nJulkaistu huhtikuu 18, 2018 huhtikuu 18, 2018 Kategoriat ekologisuus, Kehitys, kiertotalous, resurssiviisaus, tulevaisuus, Uncategorized, vastustus, YmpäristöAvainsanat kehittäminen, kulutus, Muutos, tulevaisuus, vastustusJätä kommentti artikkeliin Ekologisempi tulevaisuus kehittämällä