Onko teistä itse kukaan ollut pienenä keskonen?? - Keskoslapset - Suomi24 Keskustelut\nKuka teistä n.18-25 vuotiaista on pienenä ollut keskonen?miten selviydyitte,kun hoitotoimenpiteet ei varmaan ole silloin ollut niin tehokkaita??\nItse olen nyt 20 ja olen ollut keskonen kun äiti oli saada raskausmyrkytyksen,isosiskoni kuoli syntyessä siihen.\nsyntyin vaan kyl kuukauden etuajassa,mutta happikaapissa olin muutman päivän.\nja pituutta oli 45cm ja painoin 2030g\njo kohta 50\n-vuotias keskonen. Nykymittapuun mukaan melko iso sellainen, mutta siihen aikaan keskoseksi määriteltiin kaikki alle 2500 g painavat. Minä painoin 2100g ja olin 43 cm pitkä.Eipä tuo ole jälkiä jättänyt, joskus ennen kuin opin kävelemään, tutkittiin ja etsittiin kaiketi CP-vammaa.Ei ollut ja kävelemäänkin opin 16 kuukauden iässä.\nminäkin tuohon ikähaarukkaan (40 ja risat), mutta keskonen olin, painoa 1100g. En tiedä syytä keskosuuteeni, tosin äidilläni ollut useampi keslenmeno ja 2 kuolleena syntynyttä enne syntymääni. Eipä jäänyt mitään kummempia ongelmia, lyhyeksi jäin ja lievä sydänvika on, mutta hoituu lääkkeellä. Koulussa menestyin hyvin ja opin asiat samassa tahdissa kuin muutkin. Alku kuulemma oli vähän vaikea, ja ekan elinvuoteni vietin pitkälti sairaalassa, mutta sitten lähti sujumaan.\nIkää nyt 28v. Synnyin keskosena, n. 1kk etuajassa. Pituutta tuolloin oli 45cm ja painoa 1800g. Kouluaikaan olin vilkas ja minulla oli jonkinlaisia oppimisvaikeuksia, lukihäiriö, ongelmia matematiikassa ja kielissä. Kömpelyyttäkin oli havaittavissa. Tosin en tiedä, johtuvatko nämä kaikki keskosuudestani, vai vammastani. Minulla on hydrokefalia, jonka synnyinsyy on hämärän peitossa edelleenkin.\nJa ikää löytyy 20-vuotta. Synnyin noin 2.5 kuukautta liian aikaisin, mitat olivat 35cm ja 1100kg. :) Pikkunen kääryle sitä ollaan sillon oltu! :D\nMinullahan oli pienenä kaikenlaista ongelmaa, oli ollut hapenpuutetta, sydämessä reikä, jne. Ja kotiin päästyäni syöminenkin takkuili niin, että vedin ruuat henkeen. Muutuin kuulemma siniseksi, en hengittänyt ja olin aivan veltto. Ilmeisesti sydänkin sitten pysähtyi kun isä oli elvyttänyt ambulanssin tuloon asti Mutta siitäkin selvittiin.. :)\nOlinhan tietysti kehityksessäni vähän jäljessä muita, siis oppimisen tasolla, mutta muuten kyllä kaikki on ollut ok. Sisukkuus mikä silloin pienenä oli, niin on kyllä veiläkin tallessa. :D\n35cm on aika pieni..mulla on ollu ala-asteella keskittymisvaikeuksia ja muutenkin olen aika vilkas ollut aina.mutta ei ny sentää mitää adhdta :D\nse 35 senttinen :D\nOlen melkoinen rasavilli ollut lapsuudessa. :) Mutta iän myötä sitä on ihan vähän rauhoittunu. :) Koulussa on ollut ongelmia matematiikan kanssa aina. Jostain oon kuullut, että esim. tällä keskosuudella saattaa asiaan olla yhteyttä. En tiedä. :)\nOnko olemassa mitään keskustelufoorua tms. jossa keskosena syntyneet voisivat jutella?\nEli synnyin reilu kaksi kuukautta etuajassa ja painoin vain vajaa kilon, pituutta muistaakseni joku 30 cm.\nIkää on nyt 25 vuotta ja koskaan ei mitään ongelmia ole ollut. Mulla on myös nuorempi sisko joka on syntynyt keskosena, mutta hän oli vähän isompi kuin minä. Ja terve hänkin.\nSynnyin vuonna 1985 (täytän 22v) kaksi kuukautta etuajassa (koska mulla oli kuulemma kiire maailmaan), sillä äitini sai raskausmyrkytyksen. Painoin 1560g ja olin 42cm pitkä. Hyvin olen selvinnyt, mutta kärsin rasitusastmasta, koska keuhkoni ovat vajaa 3 litraa (siis keuhkojen tilavuus). Eli minun keuhkoni eivät ole kehittyneet täyteen kokoonsa(olen normaalikokoinen naisimmeinen). Normaalisti naisten keuhkojen tilavuus on 3-4 litraan.\nVietin ensimmäisen elin kuukauteni sairaalassa (keskoskaapissa 3vko) ja minulle tehtiin verensiirto, koska sain kellastumaa (johtui maksan toiminnasta) ja muuta vaihtoehtoa ei ollut. Muutenkin kävin useammin lääkärissä, kuin muut ikätoverini silloin lapsuudessa.\nTässä sitä ollaan ja yritetään miehen kanssa omaa oikkuista tuhisijaa..=)\nMyös molemmat isoveljeni ovat olleet täysiaikaisina hyvin pienen kokoisia (alle 3 kiloisia ja pituutta kork. 50cm).\nMyös itselläni on koulussa takunnut matematiikan kanssa. Varsinkin sanalliset tehtävät, koska en osannut hahmoittaa niitä. Isän ja toisen isoveljen kanssa takuttiin, joka ilta matematiikan läksyjen takia. Mutta yläasteella matematiikka aukesi mulle. mutta se varmaankin johtui ihan mielettömän hyvästä opettajasta, joka auttoi aina kun vain pyysi.\nMä synnyin 31. raskausviikolla vuonna 1987 ja syntymäpainoni oli 1010 grammaa, pituus n. 35 cm. Vietin keskoskaapissa pari viikkoa, mutta en tiedä aikaiseen syntymään johtaneita syitä. Olin äitini mukaan itkuinen ja ärtyisä vauva, se on yleistä keskosilla.\nFyysisesti olen aina ollut kohtuullisen terve (ainoa fyysinen sairaus on lievä astma), mutta psyykeeseen keskoskaappiaika on vaikuttanut paljon. Syvä ahdistus, turvattomuuden ja yksinäisyyden tunteet ovat vahvoja. Harmittaa, että vertaistukea löytyy vähän. Harvan masennus johtuu ennenaikaisesta syntymästä... tai se ei vain käy ilmi. Itselläni ahdistuneisuus alkoi yläasteella ilman mitään järkevää selitystä. Psykoterapian aikana (jossa olen käynyt nyt lähes kaksi vuotta) on kuitenkin tullut yhä selvemmäksi, että oudot tuntemukset johtuvat juuri ensimmäisistä elinviikoistani keskoskaapissa ja se on aiheuttanut trauman.\nRaikasta syksyä kaikille.\nitse synnyin raskausviikolla 30 ja äidillä oli raskausmyrkytys. painoa löyty 975g ja pituutta 32 cm. keskoskaapissa olin 3kk. kehityksessä ei mitää häikkää mutta aika lyhyeksi ja pieniksi oon jääny sisaruksiini verrattuna.\nMinä synnyin yhtenä kolmosista. Tarkkaa raskausviikkoa en muista, mutta 1440g painoin. Kolmosista siskoni ja veljeni olivat kumpikin reilut 1800g, eli minä olin pienin. Siskoni ja veljeni ovat kumpikin ns. "normaaleja", mutta minulla on oppimisvaikeuksia, hahmotushäiriö ja jonkinasteista ylivilkkautta oli varsinkin lapsena. Sitä ei tosin ole pystytty osoittamaan, että johtuuko se keskoisuudesta.\nSynnyin myös keskosena. Pituus 30cm,paino 600g. 3kk olin sairaalassa ennen,kun pääsin pois. Nykyään paino 45kg, pituus 155cm ja ikää 20-vuotta. :) ihan terveenä muuten,mutta vähän oppimisvaikeuksia ollut aina koulussa. Johtuu keskosena syntyminen.\nSynnyin keskosena n. 2kk ennen laskettua aikaa, painoa oli muistaakseni jotakin 1100g ja mittaa en muista tähän hätään.\nMullakin on tota oppimisvaikeutta ollut ja keskittyminen on huono.. Kuulovamma todettiin joskus ekaluokalla ja luultavasti johtui tästä. Tänä vuonna täytän 18 ja painoa on nykyään ihan liikaakin, kaikki aina vitsailee että kun pienenä oli niin pieni että hyvä että hengissä pysyi niin nyt on tämmöinen norsu :DD\nSynnyin keskosena noin 4 vk etuajassa keukot eivät olleet valmiit ja letkussa 4 viikkoa väitettiin ettei ikinä kasva täyteen mittaan mutta kappas kun olenkin 182cm 100 kg.\nOppimisesta ja luonteesta voisi sanoa nykyään kai olisi todettu: lapsena ADHD ja keskittymisongelmia koulussa. Psykologi totesi aikoinaan: Lapsi on älykäs mutta laiska. Eli Suomeksi opetus oli liian hidas tempoista minulle ja on ollut sitä vieläkin aikuisiällä, tylsää tulee kun muiden oppimista joutuu odottamaan.\nOnhan siinä lorikatarrillakin osansa joten turha siitä opettajia on syyttä. nykyään hieman harmittaan kun olisi parmminkin pärjännyt kuin 7.4 KA peruskoulusta\nTunnen muita keskosia samalta aikakaudelta joillain ongelmia oppimisessa jotkut vilkkaita toiset rauhallisia.\nKeskonen tai ei yksilöitä kaikki.\nKappas kun on tullut paljon typoja yhteen tekstiin.\nTähänkin tekstiin meinasi jo pari livahtaa, ehkä tosiaankin olisi koulunpenkillä pitänyt olla tarkkaavaisempi.\nTäällä myös yksi 30-vuotias keskosena (ja kaksosena) syntynyt nainen. Synnyin 6 viikkoa ennen laskettua aikaa. Syntymäpaino oli 1850g ja pituutta 49 cm. Kaksoissiskoni kuoli seuraavana päivänä syntymästämme, hänen keuhkonsa eivät olleet kehittyneet kunnolla. Varmaan osansa oli silläkin että äitini ei ennen synnytystä edes tiennyt kaksosia odottavansa vaikka oli pyytänyt ultraan pääsyä monesti, koska koki että kaikki ei ollut kunnossa.\nOma elämä on sujunut varsin hyvin, astma ja allergiat vaivaavat, mutta niiden kanssa pärjään hyvin. Suht lyhyt olen myös, hieman alle 160 cm, mutta ei meidän suvussa oikein pitkiä ihmisiä olekaan. En tiedä johtuuko tuosta kaksoissiskon menetyksestä, mutta koko elämän ajan on ollut tunne että jotain puuttuu vaikka kaikki olisi ihan hyvin. Myös aika herkkä olin lapsena, nyt aikuisena olen oppinut pitämään puoleni mutta itku vieläkin herkästi pääsee, joko ilosta tai surusta.\nKoulussa pärjäsin ihan hyvin, mitä nyt matikka tuotti vaikeuksia välillä. En koe kuitenkaan että se keskosuudesta olisi johtunut. Äidinkielestä tykkäsin, varsinkin ainekirjoituksesta ja sain siinä hyviä arvosanoja. Ja lukiossa psykologia oli lempiaineeni. Nyt teenkin työkseni mielenterveys-ja päihdetyötä.\nÄitini on myös aina ollut minusta huolissaan ja ylisuojeleva, sanoo sen johtuvan siitä kun menetti kaksoissiskoni. Minulla on myös nuorempi veli, normaalipainoisena ja ajallaan syntynyt, eikä hänen peräänsä soiteltu kuten minun teininä ;) Ihan ymmärrettävää äidin huoli, mutta olihan se ärsyttävää nuorempana.\nEn koe että keskosuus olisi mitenkään elämääni rajoittanut, varmaan vain sitkeyttä tuonut :) Tiedän, että tuun aina pärjäämään tässä elämässä, kaikki järjestyy aina jotenkuten.\nItse synnyin pikkukeskosena noin 2kk etuajassa, painoa muistaakseni hieman yli kilo ja pituutta kaiketi vähän yli 100cm. Ihan hyvin tässä pyyhkii. Ikää tällä hetkellä 21v, mutta en varsinaisesti ole pikkukeskosuudestani kärsinyt. Urheilussa jäin fyysisyydellä jalkoihin osassa lajeista, mutta peliälyllä piti se korjata ja lajeilla, jossa fyysisyydellä ei niin paljoa ollut hyötyä. Pituutta nykyään on 181cm ja painoa 65kg.\nAinoaksi ongelmaksi jäi lukihäiriö, mutta sekin on lievä tai todella lievä. Outoa on ettei sitä huomattu kuin vasta lukion kolmannella, vaikka minun kehitystäni tarkkailtiin syntymäni jälkeen todella pitään parin eri tutkijan toimesta. Nykyään opiskelen yliopistossa ensimmäistä vuotta.\nÄiti vm. 57\nKuopukseni syntyi -84 viikolla 26. Paino 1070 g ja pituus 36 cm. Ensimmäisen vuorokauden hengityskone avusti hengitystä ja sitten hän pärjäsi omilla keuhkoillaan.\nViikolla 25 alkoi lorahdella lapsivettä, ei supistuksia,, viikon verran tätä ja sitten alkoi supistukset. Tämä kypsytti keuhkoja. Keisarinleikkauksella tuli maailmaan. Kotiin pääsi noin kuukausi ennen todellista laskettua aikaa. Motorinen kehitys tuli jälkijunassa. Erittäin vilkas kaveri oli ja on vieläkin.\nTällä hetkellä pituutta miehellä on 190 cm ja painoa n. 100 kg ja on kolmen ihanan lapsen isukki.\nOlen 25v mies. Synnyin rv 27, painoa 970g, pituutta en muista. Äidilläni oli raskausmyrkytys, kaksi vanhempaa sisarusta syntyneet normaalisti.\nLapsena oli kuulemma flunssia usein, tosin monilla lapsilla on. Aikuisiällä on lievät allergiat alkaneet vaivata. Samoin lievää mielenterveysongelmaa on, tosin työelämässä silti olen ja opiskelen myös. Alkanut kuitenkin tuntua, että asioilla voi olla yhteyksiä.\nLapsena olin arka ja tunnollinen, jälkimmäistä olen vieläkin. Jossain tutkimuksessa se liitettiin pikkukeskosten persoonallisuuteen.\nIte oon nyt 18 ja synnyin keskosena. Synnyin kuukautta liian aikasin. Pituutta mulla oli joku 43 senttii ja painoa joku vähä päälle 2000g. Jossain kaapissa mua kuulemma pidettiin päivä ku olin keltanen tms, happikaappi tai joku? en täl hetkel satu muistaa. Keisarileikkauksella tultiin maailmaan.\nEi mtn ongelmia oo ollu ja oon normi pitunen ja melkeen normi painonen :)\n...niin piti lisätä että masennusta on nyt ja se on hoidossa, mutta tuskimpa tuohon liittynee\nEn tuohon ikäryhmään itekkään kuulu, täytän joulukuussa 27..;P Mutta.\nItse synnyin noin 5 viikkoa etuajassa. Pituutta taisi olla 47cm ja painoa 2290g. Keltaiseksi menin, eli bilirubiinia liikaa. Sain sitten sinivalohoitoa jonkun aikaa ja hyvä tuli. Synnyin siis normaalisti alakautta, äidillä meni lapsivedet mutta jouduttiin silti käynnistämään kun en suostunut ulos tuolemaan.:D\nMieheni on syntynyt myöskin noin 5 viikkoa etuajassa, äitinsä raskausmyrkytyksen takia. Suht samankokoinen oli kuin minä, painoa muutama kymmenen grammaa enemmän. Hänellä ei keuhkot olleet valmiit, joten nykyään kyljissä pienet arvet mistä on letkut menneet vauvana keuhkoihin. Hätäsektiolla syntynyt, vissiin alakautta kokeilivat mutta käynnistyksestä huolimatta mitään ei tapahtunut. Hyvä hänestäkin tuli.\nItse synnyin 5vko etuajassa, painoin suht paljon 2,2kg mutta äidillä oli istukka irronnut ja synnyin velttona ja sinisenä. Heti tehtiin intubointi ja vietiin asfyksian eli hengityshäiriön takia teholle muutamaksi viikoksi. Olin sitten vierihoidossa ym ja myöhemmin oli lonkissa ongelmaa, saatiin korjattua samoin aivojen toiminnasssa oli alkuun häiriöitä ja vasen silmä ei ollut kehittynyt kunnolla. Itse täytin juuri 18-vuotta.\nVoisiko edellinen vastaaja tarkentaa vähän ?\nMiten oli aivojen toiminnassa ongelmaa ja miten silmä ei toiminut?\nOnko kaikki nyt kuitenkin ok??\nPainoin syntyessäni vuonna 1968 vain 1460 grammaa, raskausviikkoa en tiedä. Keskosuudesta minulle jäi näkövamma, sillä toinen silmäni vioittui happikaapissa. Toinen silmä ei ehtinyt kehittyä kunnolla ja on täysin sokea. Tuossa huononäköisessä silmässä on lisäksi verkkokavo repaleinen.\nKeskosuudesta ja näkövammasta huolimatta elän normaalia, onnellista elämää.\nItse olen myöskin keskonen vuodelta -91 joten olen 21.vuotias nuori nainen. synnyin melki 2kk ennen laskettua aikaa blansenta ablaation vuoksi (istukan ennenaikainen repeäminen) muuten olin kehittynyt pikkuvauva paitsi kehkot eivät olleet kunnolla kehittyneet joten jouduin keskoskaappiin ja minulle laitettiin happiviikset. painoin syntyessäni 2340g ja olin 46,5cm pitkä ja synnyin rv. 33 olin 3pv.n ikäinen kun minulle annettiin hätäkaste sydämeni löi normaalia lujempaa mutta onneksi se saatiin korjattua. Kun olin 1kk:den ikäinen minulle tuli aivoveren vuoto. Keskoskaapissa olin 4kk ja pinnasängyssä toiset 4kk pääsin äitienpv tienoilla -92 kotia virallisesti, eli sairaalas tuli oltua noin 9kk.tta olin 2.vuotias kun sain nenämaha letkun pois 7.vuotiaana minulle todettiin epilepsia jota minulle ennustettiin jo vauvana. Nyt olen iloinen nuori nainen keskosuudesta minulle on jäänyt lievä kehityksen viivästyminen, astma , epilepsia ja oppimisvaikeuksia. Tsemppiä kaikile pikkukeskosten vanhemmille luottakaa siihen että kyllä pikkuiset selviää (toivon mukaan) :)\nMinä ja kaksoissiskoni synnyttiin rv 25, painoa meillä oli 710g(minä) ja 770g(sisko)\nPituutta oli 33 ja 35cm. Kummallakin oli heti syntymän jälkeen vaikea aivoverenvuoto, mistä sitten jäikin muistoksi mulle lievä CP-vamma. Siskollani sitten olikin vähän enemmän vammoja vaikean CP-vammansa lisäksi mm. epilepsia ja kehitysvammaisuus.\nEi olisi sillon kyllä vielä uskonut että jäätäisiin henkiin(pisteitä mulla oli yksi ja siskolla kolme), mutta tässä sitä nyt ollaan 21v :)\nEn tiedä minkä kokoinen olin kun synnyin kuukauden etuajassa. Olisi pitänyt syntyä 27-30 pv syyskuuta... Synnyin 05. elokuuta. Olin vähän yli viikon keskoskaapissa, todettiin aivoverenvuoto ja joku maha-hommeli...\nVaihdettiin muutontakia sairaalaakin 3v. Todettiin virtsarakontulehdus...\nAla-asteella olin kiukkuinen ja käyttäydyin kuin pikkukakara. Psykologi luuli minun olleen uhrina hyväksikäyttöön koko lähipiiritutkittiin, syylliseksi napattiin puol-isä. Ei ollut totta, käytös johtui virtsarakon tulehduksesta.\nEn tiedä milloin minulta ollaan poistettu Kitarisat ja Nielurisat jonka seurauksena nykyäänkin on paljon kurkkutulehduksia.\nOlen nyt 15, kaksiviikkoa sitten näin viimeisen kerran lääkärini...\n8 vk etuajassa.keltaisuutta sappitiet tukossa jne ennustettiin pari-kolme päivää elinaikaa no nyt olen 32v,komea mies tuli vähän hoikkanen,motoriikka hieman kömpelö,oppimisvaikeuksia tms...pahinta ovat psyykiset oireet...ahdistusta ,hylkäämisen pelkoa moni parisuhde loppunut näiden takia ja haittaa elämää.terapiassa 3 vuotta asiat ovat alkaneet hieman helpottaa mutta luulen että pitkä prosessi on vielä edessä no kuitenkin elämä jatkuu\nMinä olen syntynyt normaali aikaan, ei se matematikka sujunut koulussa ja yli vilkkauttakin oli ja astmakin vielä..\nMä oon keskonen ja oon painanu 660grammaa ja oli ihan tipalla etten kuollut äitini syliin. oon nyt 14v tyttö ja ei ollenkaan minkäännäköisiä vaivoja jäänyt siitä. :) mä oon nyt ihan fine :)\nAinii, ja vielä mun viestiin vastattuna, ''Täällä erikoistapaus'' nii olin joku alle 30cm pitkä. Eli olin niin hirveen pieni,että mahduin yhdelle kämmenelle:D\nOli vuosi 1991. Synnyin 3kk etuajassa äidilläni epäiltynä raskausmyrkytys, jonka seurauksena äidilleni tehtiin sektio. Painoa minulla oli syntyessä 620g ja pituutta 30cm. Ainut mitä keskoisuus aiheutti, niin minulla oli oppimisvaikeuksia eniten kielissä ja matematiikassa. Kuitenkin sain kaikki koulut hyvällä arvosanalla suoritettua loppuun. Nykyään ikää 22, pituutta 155cm ja painoa 45kg. :)\nSynnyin rv31, painoin 2kg ja pituus oli yli 40cm. Alussa oli lämmönkarkailua, muuten minusta tuli terve. Nyt olen 20v nuori ja normaali naisenalku.\nOlen 80-luvulla syntynyt kaksonen. Äidilläni oli terveysongelmia ja vakava raskausmyrkytys, hätäsektio tehtiin viikolla 30. Painoin muistaakseni n. 1200g ja sisareni n.1050g, molemmat vähän yli 30 cm pitkiä.\nOlin sairaalassa 3 kk lähinnä kehittymättömien keuhkojen vuoksi, sisareni sai vielä sairaalabakteerin ja oli 6kk. Keskosuudesta aiheutui ilmeisesti jonkinlaista kehityksen viivästymää molemmille, joka tasoittui ajanmittaan. Kouluaineissa pärjäsimme molemmat hyvin.\nOlemme molemmat todella kömpelöitä esim. tanssimaan, luistelemaan ja pyörällä ajamisen oppimiseen meni kauan, huono kasvomuisti ja reittien hahmottaminen. Molemmilla on ollut vaikeaakin masennusta nuoresta lähtien, migreeniä.\nOon ite syntynyt aikaisin.\nPaljon oon sairastanut.\nToivon, että minun sallittaisiin\nvihdoinkin tulla täysin terveeksi.\nTäytän tänä vuonna vasta 17, mutta vastaan tähän ketjuun silti. Synnyin raskausviikolla 34+4, kuukauden etuajassa, 9 apgar -pisteen tyttövauvana. Minut piti leikata keisarileikkauksella, koska äitini lantio oli liian kapea ja olin perätilassa. En muista kuinka pitkä olin, mutta painoin 2250g. Olin melko suurikokoinen viikkoihin nähden, mutta olin keskoskaapissa pidempään kuin olisi tarvinnut, koska painoni tippui ensimmäisten elinpäivieni aikana 1000g. Nyt olen täysin terve, mutta olen hyvin lyhyt, vain 151cm. Koulussa ollut ongelmaa ainoastaan englannin kanssa.\nPikkuveljeni, nyt 11 -vuotias, syntyi hätäsektiolla 10 päivää ennen laskettua aikaa. Napanuora oli kaulan ympärillä ja sydänäänet laskivat. Hän on täysin normaali ja koulussa muita ikätovereitaan viisaampi, englanti täysi kymppi, vastakohtani siis :D\nVähän ihana lukea näitä, tai tulee niin samaistumisen tunne <3 oiskohan kellään kiinnostusta perustaa tai onko olemassa facebook-ryhmää keskosille jossa vois jutella vertaisten kanssa. Itse oon siis vuonna -\n90 raskausviikolla 31 syntynyt, 1200g. Mulla todettu nyt parin vuoden sisällä add ja hahmotushäiriö mihin tuo keskosuus varmasti on ollut osatekijänä vaikuttamassa..\nHyvin pienenä olen myös syntynyt mutta jo 70-luvulla. Välittömiä oireita ei ole todettu, ei papereissa ainakaan mitään lue. Myöhemmin jossain vaiheessa tullut hematooma josta lieviä/keskivaikeita hemipaaresi-oireita. Todettu sattumalta paljon myöhemmin mri-kuvassa. Aiemmin oireita pidetty synnynnäisenä hapenpuutteena tms. Minusta aika uskomatonta, sillä olisihan oireet ollut heti tai lähikuukausina tullut esiin. Digoksiinia olen saanut sydänoireisiin jossain vaiheessa. Voisko olla tähän liittyvää? Olen kysellyt lääkäreiltä ja myös äidiltä mikä selittää tämän. Ei mitään kantaa vaan pikemminkin "turpa kiinni eikä tommosia kysymyksiä tai tulee pakkohoitoa" Sitä sitten tulikin äidin toimesta. Ei kivalta tunnu, kun olisi voinut nätisti vastata. Isältä en kysellyt koska hän kuoli niin varhain. Ihan hyvä näin, sillä hän kuritti herkästi pienestäkin syystä, uhkasi vetää turpaan vanhempana, ei huomioinut terveyttäni ym. Jossain vaiheessa tuli mieleen että vielä minä joskus tapan tuon äijän. Väkisin tulee mieleen että mitä ei haluta kertoa...\nMyöhemmin tuli kilpirauhasen vajaatoimintaa (autoimm.), cauda-tyyppisistä oiretta, diabetes insipidus (natrium-kalium ongelmaa mistä myös caudatyyppistä oireilua)) ilmeisesti anestesiassa tehdyn sössimisen seurauksena. Ylipäänsä aivolisäkkeen vajaatoimintaa ja selkäoiretta.\nNäihin kaikkiin suhtauduttiin jopa yliopistosairaalassa hälläväliä-tyyliin ja oireet komplisoitui, tuli vaikeaa depistä ym. Vanhemmat eivät välittäneet, oli kaikki mun syytä ja olin vain ongelma. Kaikki siksi koska anamneesi eli syntynyt keskosena eli ei välitetty oikein tutkia! Siitäkin huolimatta että tiedetään monen keskosen selvinneen moitteetta. Siis mistähän kyse...?\nEttä tämmöistä ja olen nyt myöhemmin kovalla asenteella hakemassa muutosta asioihin. Keskosuus muuten tutkimusten mukaan tekee ihmisistä mm. empaattisempia, vastuuntuntoisempia ja sinnikkäämpiä, mutta näistäkin yritetään tehdä häiriö. Eipä paljon yllätä!\nMinulla on hyvät kognitiiviset kyvyt, mutta en ole työssä koska on kuulemma asennevika....\nTotuus vaan on jotain ihan muuta eli pystyisin kyllä vaativaankin työhön, jossa pääpaino aivotyöllä, mutta ei vain löydy sitä palkanmaksajaa. Vitutus on sanoin kuvaamatonta - jollain muulla tosin asiat vielä huonommin.\nNiin, omalla kohdalla ei mitään tietoa ennenaikaisen syntymän syystäkään. Mutta jotain on tiedossa kun asiaa on kierretty kuin kissa kuumaa puuroa... Mutta tällä ei välttämättä merkitystä, koska mm. "ihmeaine" kortisoni on tehnyt kovaa työtä.\nOsa asioista on muuten sellaisia että olen itsekin sanonut mitä voisi olla ja pitäisi tehdä mutta ei ole kannattanut koska neuroosi tms. Oleelliset diagnoosit jopa kanteluissa kielletty. Natrium epäsuhta muuten alentanut tajuntaa, vaikeuttanut myös syömistä (jopa), silmäoiretta ym. edellä mainitun lisäksi. Mutta ei kuulemma mitään merkitystä tällaisillakaan - siis halvausoireilla ja keskeisellä nestetasapainoon vaikuttavalla tekijällä ei merkitystä! Ei muuta kuin raksalle vaan vaikka helteellä, kyllä se siitä kunhan muuttaa asennetta - näin mm. Petrean Ismo Takalan toimesta (sisät.lääkäri). Turussa kun ollaan niin onko ihme. Varmasti ettei noin ole vaan että oirekuvan puolesta on parasta sisätyö sopivassa lämpötilassa sekä syö ja juo vähän päivän mittaan. Ei urakkaa. Näin jaksaa, laatu säilyy, cauda paremmin hallinnassa , vähemmän stressiä ym.\nPaljon on virheitä tehty, myös taloudessa vanhempien osalta täysin älyttömien ratkaisujen takia. Niistäkin joutui sitten kärsimään ja jos jotain sanoi niin olinkin jopa syy ongelmiin. Pidän asioita esillä siksi että ihmisten kaltoinkohtelu vähenisi ja vastuu menee sinne kuin kuuluukin.\n-61 syntynyt 12vkoa etuajassa, paino 1000g, pituus 34cm. Normaalisti kehityin, pituus aikuisena 169cm (nainen) Ei mitään sairauksia, mutta turvattomuuden tunne on ollut läpi elämän.\nItse painoin 800g pituus oli joku varmaan 45\nItse synnyin keskosena vuonna 1999, rv 26+1. Syntymäpaino oli 815 g ja pituus 35 cm. Olin sairaalassa ensimmäiset 5 kk elämästäni, kun tuli hieman takapakkia matkalla (mm. avoin valtimotiehyt sydämessä ja henkitorven ahtaus, jotka molemmat korjattiin kirurgisesti).\nOlen kuitenkin kasvanut ja kehittynyt normaalisti, eikä keskosuudesta ole jäänyt jäljelle muuta kuin astma ja leikkausarvet.\nMinä synnyin vuonna 1990, painoa 600g ja mahduin isäni kämmenelle. Terveys muutoin hyvä, krooninen keuhkosairaus BPD jäänyt ja astma. Luonteeltani hyvin tunnollisuuteen taipuva, mikä on tyypillistä tutkimusten mukaan keskoslapsille. Erityisiä oppimisvaikeuksia ei ole ollut.\nOli niin mukava lukea näitä ja samaistua, että kommentoin, vaikka menee jo kauas aloittajan pyytämästä haarukasta ja aikaakin on aloituksesta.\nSynnyin 90-luvun puolivälissä sektiolla äidin vaikean raskausmyrkytyksen takia, noin 2 kk etuajassa ja paino 1500 g. Viisi viikkoa vietin keskoskaapissa. Fyysisesti olen ollut ihan terve ja oppiminen on sujunut oikein hyvin.\nTunne-elämän puolella on ollut ongelmaa ja nyt olen alkanut miettimään, onko keskosuudesta voinut jäädä tiedostamaton trauma. Minulla on ollut nuoresta asti fobioita (esim. ahtaanpaikankammo, oksentamisen pelko) ja nuorena aikuisena tullut myös masennus, paniikkihäiriö ja uusia pelkoja. Persoonalta olen aina ollut vähän arka, erittäin kiltti ja empaattinen, tunnollinen. Hyviä asioita, mutta välillä myös kirous, kun menee liiallisuuksiin.


YM: Kehitys tärkeässä osassa ilmastoneuvotteluissa | Fingo\nYM: Kehitys tärkeässä osassa ilmastoneuvotteluissa\nKehitysmaat vaativat, että ilmastonmuutoksen hillitseminen ei ole pois kehitysrahoituksesta.\nIlmastonmuutoksen kustannukset ovat kehitysmaiden näkökulmasta teollisuusmaiden vastuulla, totesi ympäristöministeriön kansainvälisten asioiden johtaja Jukka Uosukainen Kehityspoliittisen toimikunnan järjestämässä seminaarissa 2. maaliskuuta. Seminaarissa käsiteltiin ilmastonmuutoksen lisäksi myös kriisinhallinnan roolia kehitysrahoituksessa.\nKehitysmaat ovat vaatineet osallisuutta ilmastosopimusta toteuttavan kansainvälisen elimen johdossa. Ne eivät halua olla vain avunsaajia.\nKehitysmaiden näkemyksen mukaan kysymyksessä ei ole apu, vaan teollisuusmaiden aiheuttaman ongelman korjaaminen. Kehitysmaat katsovat Uosukaisen mukaan, että niillä on oikeus vaatia ilmastohankkeiden rahoitusta.\nKehitysmaat saatava osallistumaan\n"Suomi pitää tärkeänä, että kehityspoliittiset tavoitteet otetaan huomioon ilmastosopimuksessa", Jukka Uosukainen totesi, mutta lisäsi heti perään, että on kuitenkin huomioitava, mitä kehitysmaat haluavat. Ne on saatava osallistumaan, eikä se tapahdu asettamalla kriteereitä teollisuusmaista käsin.\nKööpenhaminan ilmastoneuvotteluissa on saavutettava sekä teollisuusmaiden kesken yksimielisyys yhdenmukaisista ja vertailukelpoisista tavoitteista että kansallisesti soveltuvat tavoitteet kehitysmaille.\nUosukainen kertoi neuvotteluissa käytettävän karkeaa jakoa teollisuusmaihin ja kehitysmaihin. Yrityksistä huolimatta esimerkiksi Kiinaa ja OPEC-maita ei ole saatu eriytettyä. Erilaisten olosuhteiden huomioimiseksi tarkoitus on laatia maakohtaiset strategiat muun muassa tulotason ja energiatehokkuuden mukaisiksi.\nSuuret vähennykset välttämättömiä\nNormaaliin kehitykseen verrattuna – siis siihen että päästöt kasvaisivat omaa tahtiaan – kehitysmaiden tavoitteeksi on Kööpenhaminan neuvotteluihin asetettu 15–30 prosentin vähennykset. Teollisuusmaiden kohdalla tavoite on 30–40 prosenttia.\nMikäli tämänsuuruisia vähennyksiä ei toteuteta, ilmastonmuutoksen vaikutukset tulevat olemaan huomattavat ihmisen toimista riippumatta, varoitti Uosukainen. Talouskriisi on ilmastoneuvotteluiden kannalta vähämerkityksinen, sillä maailmantalouden hidastuminen on pieni tekijä ilmastonmuutoksen mittakaavassa.\nUosukainen kertoi Nobel-palkitun kemistin Mario Molinan arvioineen, että on yksi mahdollisuus kuudesta, etteivät laajatkaan yhteiset toimet palauta ilmastoa ennalleen, vaan lämpenemisellä on jo nyt kauaskantoiset vaikutukset.\nRahoitus ei ole ongelma\nYmpäristö- ja kehitysjärjestöt arvioivat ilmastonmuutoksen hillitsemisestä kehitysmaissa lankeavan EU:n vastuulle vuosittain noin 35 miljardin euron kustannukset. "Se on vain puolet fossiilisille polttoaineille vuosittain myönnetyistä julkisista tuista", luonnehtii summaa Kepan kehityspoliittinen sihteeri Tytti Nahi.\nUosukaisen mukaan kehitysmaissa on yleisesti ottaen tarjolla runsaasti mahdollisuuksia päästövähennyksiin, jotka perustuvat energiatehokkuuteen ja ovat siten "pelkkää säästöä". Loppuosa kehitysmaiden vähennyksistä toteutetaan teollisuusmaiden tuella ja markkinoiden rahoituksella hiilikaupan kautta.\nRahoituksen saamista Uosukainen ei pitänyt ongelmallisena. Toistaiseksi esimerkiksi uusien teknologioiden tuomista markkinoille on tuettu vähän. Tukea lisäämällä voidaan saada aikaan paljon sekä päästövähennysten että rahoituksen lisäämisen kannalta.\nHallinnointi vielä avoinna\nIlmastosopimuksen hallinnollinen toteutus ei ole vielä selvillä. Uosukainen piti järkevänä, että jokin olemassaoleva instituutio hoitaisi strategioiden arvioinnin ja valvonnan sekä rahoituksen koordinoinnin.\nRiskinä kuitenkin on, että byrokratia paisuu kaikille osapuolille käsittämättömäksi, jos ilmastosopimus pitäisi hoitaa muun kehitysyhteistyön rinnalla. Etenkin, kun kehitysmaat pitävät tärkeänä, ettei ilmastosopimukseen vain kopioida aiempia kehityspoliittisia periaatteita.\nSelkeyden vuoksi voi olla tarpeen perustaa uusi kansainvälinen elin hallinnoimaan ilmastosopimuksen koukeroita. Muuten saattaa käydä niin, että kehitysmaissa ei tiedetä mihin kaikkeen heillä olisi oikeus ja yksityinen rahoitus pelästyy mutkikkuutta.


Kainuun Vartiuksen rajanylityspaikka on suljettu - Kotimaa - Helsingin Sanomat\nKainuun Vartiuksen rajanylityspaikka on suljettu\nKainuussa Vartiuksen rajanylityspaikka Venäjälle on suljettu. Venäjän puoleinen Lytän raja-asema on suljettu henkilöetsinnän vuoksi.\nJulkaistu: 23.8.2013 10:02\nKuhmo. Kainuussa Vartiuksen rajanylityspaikka Venäjälle on suljettu. Kainuun rajavartioston mukaan syynä on se, että Venäjän puoleinen Lytän raja-asema on suljettu. Venäjän rajavartiopalvelu on sulkenut rajanylityspaikan henkilöetsinnän vuoksi.


Info - Vesalan nuorisotalo\nNuorisotalot ovat osa Helsingin kaupungin Nuorisopalveluita. Ne tarjoavat pääosin 9–18-vuotiaille nuorille ympäri kaupunkia laadukasta ja mielekästä vapaa-ajan toimintaa (huom. Vesalan ja Kivikon nuorisotalolle pääsee myös ensimmäisen luokan koulussa aloittaneet 7-vuotiaat lapset). Nuorisotalolla nuoret voivat tavata ystäviään ja osallistua toimintaan, esimerkiksi kerhoihin, peleihin, retkille ja leireille. Nuorisotalon toiminta on nuorista itsestä lähtevää, eli he saavat itse suunnitella ja toteuttaa toimintaa nuorisotaloilla. Jotkut nuorisotalot ovat erikoistuneet tiettyihin harrastuksiin, esimerkiksi teatteriin, musiikkiin tai tanssiin. Nuorisotaloilla on myös taide- ja askarteluryhmiä. Joillakin nuorisotaloilla on myös erityisesti tytöille tai pojille tarkoitettua toimintaa.\nOsallistuakseen toimintaan tulee nuoren hankkia jäsenkortti. Se on täysin ilmainen, eikä se velvoita mihinkään. Jäsenkortin saamiseksi täytetään hakemus, joka palautetaan nuorisotalolle. Hakemuksessa kysytään kuvausluvan ja yhteystietojen lisäksi vanhempien suostumusta. Nuori saa hakemuksen tullessaan tutustumaan nuorisotalolle tai tulostettua sivustolta http://jassari.munstadi.fi/. Kun nuori on hankkinut jäsenkortin, hän voi osallistua toimintaan kaikissa Helsingin, Espoon, Vantaan ja Kauniaisten nuorisotaloissa.\nTeemme mielellään yhteistyötä myös nuorten vanhempien kanssa. Huoltajat ovat tervetulleita tutustumaan nuorisotalon toimintaan, ja he voivat halutessaan osallistua toimintaan vapaaehtoisina aikuisina. Nuorisoasiainkeskus kouluttaa vapaaehtoisia vanhempia.\nKaikki nuorisotalon toiminta on täysin päihteetöntä.


Tiedottaa – informoida – huomauttaa - Kielikello\nnull Tiedottaa – informoida – huomauttaa\nKielitoimiston neuvonnasta on viime aikoina kyselty, mihin muotoon tulee sana, joka tiedottaa-verbin yhteydessä ilmaisee kohdeyleisöä. Vastaus on lyhyesti, että tiedottamisen kohdeyleisö ilmaistaan allatiivilla: tiedotetaan henkilökunnalle, asiakkaille jne. Muoto ”tiedottaa henkilökuntaa” on siis virheellinen.\nSyynä partitiivin pyrkimiseen tiedottaa-verbin yhteyteen lienee se, että suunnilleen samaa merkitsevän informoida-verbin yhteydessä informoinnin kohde tosiaan tulee partitiiviin: informoidaan henkilökuntaa, asiakkaita jne. Merkityksensä samankaltaisuudesta huolimatta verbit kuitenkin vaativat määritteensä eri muotoon.\nTiedotusaihe puolestaan ilmaistaan tiedottaa-verbin yhteydessä tavallisesti elatiivilla: Tiedotamme asiakkaille muutoksista. Aihe voi olla myös objektin sijoissa: tiedotetaan asia, tiedotamme asian, asiaa tiedotetaan parhaillaan. Jos aihe ilmaistaan käyttäen sivulausetta, lauseen voi liittää tiedottaa-verbiin suoraan tai se-pronominin välityksellä: Tiedotithan kaikille (siitä ~ sen), että jouluaattona neuvonta on suljettu. Samoin käyttäytyy myös ilmoittaa: Ilmoititko asiasta ~ asian johtajalle? Ilmoitimme jo (siitä ~ sen), että – –.\nInformoida-verbin yhteydessä informoinnin aihe on aina elatiivissa: Informoittehan meitä muutoksista. Informoimme teitä siitä, että – –.\nTiedottaa- ja informoida-verbejä muistuttaa merkitykseltään myös huomauttaa. Huomautuksen osakseen saava taho ilmaistaan tavallisesti allatiivilla: Huomautin asiasta kaikille. Myös partitiivi on mahdollinen, mutta se liittyy yhteyksiin, joissa huomauttaa merkitsee moittimista: Oikeuskansleri huomautti tuomaria laiminlyönnistä.\nMyös huomauttaa-verbin yhteydessä huomautuksen aihe on tavallisesti elatiivissa: Huomautitko jo tästä asiasta? Jos aihe esitetään sivulauseena, lauseen voi liittää verbiin myös suoraan. Huomautimme hänelle (siitä), että – –. Jos kuitenkin on kyse moittimisesta, pronominia siitä tarvitaan: Oikeuskansleri huomautti tuomaria siitä, että tämä oli laiminlyönyt tehtävänsä.


Fat in Bangkok: maaliskuuta 2014\nAamulla herättiin sateeseen ja nyt, kellon lähennellessä jo 15, sade vain jatkuu vailla pienintäkään taukoa. Meidän hienot suunnitelmat mennä Harajukuun vakoilemaan paikallisten nuorten pukeutumisleikkejä vesittyivät täysin. Lähdettiin jo metrolla Shinjukuun elätellen toiveita ilman parantumista, mutta vartin kävelyn jälkeen, kun jo nilkatkin olivat märät vedestä, oli pakko luovuttaa ja tulla takaisin hotellille. Tänään on siis mitä ilmeisimmin leffapäivä!\nSade on vitsaus ulkoilmasta nauttivalle (lue köyhälle) turistille. Meidänkin suunnitelmat ovat aikalailla kokonaan, kenties hieman naiivisti, rakentuneet sen varaan, että päästään kävelemään ympäri Tokiota ja näin tutkimaan paikkoja. Meillä ei taida olla oikein mitään "sisäjuttuja" varalla, joten sateen yllättessä löydettiinkin sitten itsemme vangittuina tähän "kompaktiin" 2,5 x 2,5 m huoneeseen. No, ainahan sitä voisi ajella junilla ja metroilla ympäri kaupunkia, heh.\nSaldomme tähän mennessä on 50/50. Kahtena päivänä on satanut ja kahtena ei. Säätiedotus näyttää, että seuraavan kerran sateen vaara olisi vasta ensi perjantaina joten pitäkäämme peukkuja pystyssä sen suhteen, että näin myös on!\nLähettänyt Kat klo 3/30/2014 7 kommenttia:\nLähettänyt Kat klo 3/27/2014 10 kommenttia:\nLaukut ovat todellakin nyt pakatut ja huomenna nokka osoittaa kohti Itä-Aasiaa. Lennämme Taipein kautta Tokioon Air Chinan koneella ja tähän aikaan olemme jo mukavissa asemissa Ryokan-hotellimme tatamilla. Tämä reissu ei olisi voinut tulla yhtään parempaan aikaan, Bangkokin hiljalleen saapuva kesä on tuonut kiusaksemme jo hyvinkin häiritsevän kuumuuden (se normaali Thaimaan kuumuus ei ole mitään verrattuna tähän kosteaan hapettomaan vyörymään) ja on ihanan helpottavaa pitää siitä vähän taukoa.\nTokiossa on tällä hetkellä juuri parhaimmillaan kirsikkakukkien kukinta-aika, Hanami, joka oli meidän reissuajankohdan valitsemisen oleellisin syy. Kymmenen päivän aikana onkin tarkoitus ihmetellä tätä vaaleanpunaista unelmaa Tokion eri puistoissa ja siinä sivussa sitten toimia japanilaisen ruuan syöttöporsaana. Jännittää siirtyä nyt pitkästä aikaa vähän viileämmille leveyspiireille, vaikka viileys meidän tapauksessa tarkoittaakin sellaista 15-20 asteen keväistä ilmaa. Oikein odotan innolla raikasta ilmaa ja pakkasin jopa pipon mukaan. Elättelen toiveita siitä, että sille ja "kashmir"-huiville tulee käyttöä reissulla...\nOn muuten aivan mahtava fiilis palata Tokioon. Trans-Mongolia ja Japanin Interrail päättyivät viime syyskuussa Tokioon ja Juuso vieraili siellä taas viime toukokuun aikana veljensä kanssa. Molemmille jäi palava halu matkustaa maahan uudestaan, joten kun olosuhteiden vuoksi vaihto-opintojen ajalle oli mahdollista valita vain yksi ulkomaan kohde, oli päätös aika helppo tehdä. Saavat nyt Singapore ja Etelä-Korea jäädä odottamaan vuoroaan, sillä Nousevan auringon maa on nähtävä uudestaan!\nTällä matkalla molemmat tietää minne ollaan menossa (ainakin suurinpiirtein) eikä tällä reissulla tarvitse tuhlata aikaa niihin välillä niin rasittaviin uuden maan juttuihin, kuten metrolippuautomaatin ihmettelyyn, metrokartan tulkintaan, hotellien etsimiseen (hotellit ovat tuttuja jomman kumman reissuilta) ja kun kaupungista on jo jotain osviittaa, on eri paikkojen tutkiminen paljon tehokkaampaa sekä myös rennompaa kun ei ole hukassa koko aikaa. Uuh, en malta oottaa!\nLähettänyt Kat klo 3/25/2014 16 kommenttia:\nTunnisteet: Aasia, Japani, matkustaminen, vaihto-opiskelu\nLähettänyt Kat klo 3/23/2014 11 kommenttia:\nLähettänyt Kat klo 3/22/2014 Ei kommentteja:\nLähettänyt Kat klo 3/20/2014 16 kommenttia:\nKirjoitin jo tammikuussa mun visasotkuista, jotka onnistuin järjestämään itselleni kiitos oman ajattelemattomuuden. Omasta tyhmyydestä huolimatta en olisi matkustelujeni vuoksi saanut Thaimaahan vuoden ED-visaa kuitenkaan, sillä olin jo poissa Suomesta kun yliopiston todistukset viisumihakemusta varten saapuivat. Tässä siis tulee piiiiitkä vuodatus taas siitä miten asiat hoituvat kun byrokratia rullaa, enjoy!\nTammikuussa kävin yliopiston kautta vaihtamassa 30 päivän "Visa on arrival"in (tässä kohtaa muuten siis pakko korjata, että se onkin Visa exeption niinkuin eräs näsäviisas halusi Facebookissa mulle huomauttaa. Visa on arrivalin saavat vain tietyt 19 maan kansalaiset eikä Suomi niihin kuulu. Silti olen kuitenkin tähän saakka aina elänyt käsityksessä, että passiin iskettävä leima lentokentällä on visa on arrival, mutta eipäs siis olekaan! Kaikille vaan pienenä tärppitietona niin ette nolaa mun lailla itseänne pilkunviilaajien luvatuissa piireissä) 3kk ED-visaan. Tämä viisumi on umpeutumassa huhtikuun alussa, joten sen jatkamisprosessia suositellaan aloitettavaksi kuukausi ennen umpeutumista. Koska tämä on Thaimaa (TIT!), hommaan todellakin tarvitaan kuukausi ja voin kertoa, että tässä on usempana päivänä kiristelty hampaita asian vuoksi.\nKävin meidän yliopiston viisumiluukulla jo helmikuun loppupuolella hakemassa tarvittavat lomakkeet täyttöä varten. Silloin paikalla oli henkilö, joka puhui ehkä pari sanaa englantia ja oli pakko vaan todeta, että homma pitää varmistaa vielä toisena päivänä joltakulta toiselta ennen suurempia peliliikkeitä. Kävin luukulla seuraavana päivänä ja siellä oli onneksi nyt ei thaimaalainen mies paikalla joka a) osasi englantia ja b) antoi hyvät neuvot lomakkeita ja hakuprosessia varten. Seuraavana maanantaina (3.3) kävin maksamassa kampuksen finance toimistolle 200 bahtia viisumipapereideni käsittelystä ja palautin kaikki tarvittavat dokumentit viisumin pidennystä varten viisumiluukulle.\n6.3 paperit olivat valmiina noudettavaksi, mutta yllättäen kun pääsin kampukselle tentin jälkeen, oli virkailijoilla lounastauko meneillään. Täällä siis kaikki viralliset paikat ovat kiinni klo 12-13 välillä sillä porukan on ihan pakko mennä syömään samaan aikaan. Kannattaa toki täällä päin varautua siihen, että sattuneista syistä lounas voi alkaa myös 15 min aiemmin tai loppua vasta myöhemmin, tilanteen mukaan eli paikalla kannattaa omien hermojen säästämiseksi olla vähintään 30 min ennen lounasta tai vasta 30 min lounaan jälkeen. Just in case.\nPäätin sitten, että haen paperit maanantaina (10.3) aamusta ennenkuin suuntaan itsekseni immigrationiin. Koulun kautta on paikalle mahdollista mennä järjestetyllä kyydillä tiistaisin, mutta koska tämä olisi ollut neljäs kerta poissa yhdeltä tiistaitunnilta, oli mun mahdotonta ottaa yhteiskyytiä vaarantamatta olemistani kurssilla. Tiistain sijaan siis lintsasin maanantain, hahaa! Ilo loppuikin lyhyeen kun sain paperit kouraani ja jokaisessa lapussa oli nimeni kirjoitettu väärin (ne oli kirjoitettu väärin jo tammikuussa, mutta silloin ketään ei tuntunut kiinnostavan tämä seikka). En tiedä mikä vamma ulkomailla on (siskoni vahvisti, että hän kokee samaa Englannissa eli ei ole vain Thaimaalaisten parissa), mutta tuntuu olevan ihmisille aivan liian hankala uskoa, että sukunimessäni on kaksi i-kirjainta alussa. Ei, sen ensimmäisen on pakko olla L. Ihan vaan pakko!! Koska virheen on pakko olla mun kirjoituksessa ja mun passissa, ovathan tyhmät suomalaiset kirjoittaneet sukunimen joka paikkaan PIENELLÄ kirjaimella.\nTotesin siis visaluukulla, että nimi on väärin jokaisessa paperissa ja se hyvin englantia puhuva mies kiskaisi paperit takaisin itselleen ja alkoi soitella erilaisiin paikkoihin joihin hän joutui ainakin kolme kertaa vakuuttamaan, että kyllä, nimessä on kaksi i-kirjainta eikä yhtäkään "ällää". Huoh. Sitten mulle ilmoitettiin, että paperit on valmiina 1,5 h päästä kun pitää odottaa, että joku henkilö saapuu joka voi muuttaa mun nimen koulun viralliseen rekisteriin.\nJaajaa, siinähän meni mun hieno suunnitelma olla immigrationissa heti kun se aukeaa! Eipä mitään, nielen tässä oman raivoni koko paskamaata ja systeemiä kohtaan, kävelen takaisin himaan syömään lounasta, kiroan kaikki alimpaan helvettiin ja lähden tasan 1,5 h päästä takaisin kampukselle hakemaan niitä korjattuja papereita tekohymy naamalla.\nJa sitten luukulla sanotaan, etteivät ne ole valmiina. Että tulisinko vaikka seuraavana päivänä? Tekohymy vaan leviää... Huh huh. Lintsasin siis tunneilta en minkään takia (no sinänsä ei ole mikään menetys, mutta ne rajatut poissaolot on) ja jouduin nyt odottamaan viisumiasian hoitamista viikon verran sillä loppuviikoksi me oltiin matkustamassa Krabille. Ja koska viisumihomman hoito oli alkanut näin vahvasti, oli hieman epämukava olo siirtää koettelemus viikon päähän. Viisumipäivät vain kului ja umpeutumisajankohta läheni eikä voinut muuta kuin odottaa. Kävin noutamassa paperini tiistaina ihan vain varmuuden vuoksi ja laitoin kaiken valmiiksi odottamaan seuraavaa viikkoa.\nTänään koitti vihdoinkin se päivä jolloin viisumiasia laitettiin kuntoon. Ja olihan se aikamoinen seikkailu, täytyy myöntää. Sitä lajia, että päästessämme toimistosta pois, teki mieli pomppia ja laulaa onnesta, ettei tätä tarvitse tehdä enää ikinä.\nThaimaan epävakaan poliittisen tilanteen vuoksi edellisen käyntikertani jälkeen immigration office siirrettiin toiseen paikkaan, (onneksi lähemmäksi meitä) erään ostoskeskuksen yläkertaan. Jo pelkästään sinne löytäminen oli omanlaisensa seikkailu, ostoskeskus näytti Juuson sanoja lainaten "paikalta, joka olisi jostain syystä jäänyt pystyyn maailmanlopun jälkeen" toisin sanoen siis todella oudolta ysäriloukulta jossa oli käytäviä ei minnekään, täysin tyhjiä alueita, kakalta haisevia rullaportaita ja todella outoa porukkaa. Immigratin office sijaitsi viidennessä kerroksessa, mutta sitäkin varten piti ensin mennä pääliukuportaita pitkin 4. kerrokseen ja sitten kävellä rakennuksen toiseen siipeen ottamaan toiset liukuportaat (sisälle rakennetun luistinradan vierestä) sinne 5. kerrokseen ja vielä kävelevän sokkeloisia käytäviä pitkin paikkaan jossa suuressa aulassa makasi porukkaa lattialla.\nSiellä se on... jossain.\nHienointahan on tietty se, ettei missään lukenut mitään, ihmisiä oli joka puolella, jonoja oli monia eikä kukaan erottautunut työntekijäksi jolta kysyä. Jäimme eka pisimpään jonoon seisomaan, mutta sitten päätin käydä vilkaisemassa mitä nurkan takana on (sinne jono vei) ja huomasin, että siellä oli lisää paikkoja jonne jonottaa. Seiniin oli liimattu lappuja eri kirjaimilla ja selityksillä ja niiden edessä oli aina pöydät ja virkailijat hoitamassa hommia. Kaikista perimmäisenä oli jono N, visa extensionille tarkoitettu non-ED-visan jono official visalle. Sielä siis erään tuolin päältä jonotuslappu kainaloon ja istumaan.\nMe saavuttiin toimistoon klo 10.45, 15 min aukeamisen jälkeen. Mun numero oli 60 ja sillä hetkellä oli menossa numero 13. Kuten voi varmaan arvata, kukaan sinne tulijoista ei tiennyt mitä piti tehdä, kaikki vaan haahuili ympäriinsä, kellään ei ollut oikeita lappuja ja viisumeita myöntävillä virkailijoilla kului puolet ajasta siihen, että ne joutu neuvomaan röyhkeästi jonoa etuilevia ihmisiä jotka tulivat heilumaan siihen eteen ja vaatimaan palvelua. Tunnin odottelun jälkeen vieressämme istuva poika (n.27) pääsi luukulle ja me lähdettiin Juuson kanssa syömään hermoja rauhoittava lounas alakerran Mäkkäriin ja tuhlasimme aikaamme supermarketissa. Kun saavuttiin takaisin oman jonon oteen, meinattiin lentää perseellemme, sillä se samainen poika oli edelleen hoitamassa viisumiaan (poika oli Nigeriasta ja tämä ehkä selittää pitkittymisen). Oli mennyt tunti!!!\nVäliaikaistoimisto ja kasvava epätoivo\nEi muuta kuin takaisin istumaan. Jos ei muuta niin sainpahan siinä tuolilla istuessa räjähtävän lähdön pääsykoemateriaalini kolmanteen lukukertaan. Klo 14 jälkeen vihdoinkin pääsin pöydän ääreen ja paperihomma hoituikin nopeasti, mutta edellisestä immigration vierailusta poiketen, mut lähetettiin uuteen huoneeseen uuden jonotuslapun kanssa maksamaan viisumipidennykseni (aiemmin se maksettiin suoraan virkailijalle). Maksettuani viisumin luukulle palasin kuitin kanssa takaisin N-pöydälle, mutta tällä kertaa erillisen miehen luo jonka tehtävä oli vielä maksun jälkeen vahvistaa viisumi. Oujee! Nimmarit viisumileimaan ja menoks.\nLuistinrata ja vilaus ysärihissistä\nJuuso oli jo tyyliin hurraamassa, mutta se unohti että viisumin pidennyksen lisäksi mun piti vielä anoa Re-entry permit. Eikun uudestaan! Ensin hankittiin uuden viisumin valokopio (palvelu oli tarjolla N-pöydän lähellä), sitten kasattiin hakemuspaperit uusiksi ja marssittiin Re-entry pöydän ääreen, jossa ei ollut jonoa (pientä tuuletusta). Sieltä sain TAAS uuden jonotuslapun samaiseen huoneeseen jossa maksoin pidennyksen. Päästessämme oikealle luukulle (merkitty numeroin ja kirjaimin) , tajuttiin, että meitä ennen maksuun jonotti yli 30 henkilöä eikä ketään ollut luukkujen takana hoitamassa asiaa (sisäinen tuuletus ja kaikki toivo murskattiin sekunnissa). Ei muuta kuin uudelle vedenhakureissulle kauppaan ja vessan kautta takaisin.\nKello oli 16.35 kun sain passini takaisin oikeiden leimojen kanssa. MIKÄ PÄIVÄ. On vaikeaa kuvailla tuota paikkaa, joka oli pykätty ostoskeskuksen yläkertaan palvelemaan aivan liian suurta määrää ihmisiä. Se melu, häslinki, ihmisten säätäminen, etuilu, virkailijoiden häirintä, tyhmät kysymykset, thaiksi huudetut vuoronumerot... Me oltiin kotona klo 18 ja voin kertoa, ettei olla oikein mitään tehty loppuiltana. Henkinen suoritus kyllä vaati veronsa.\nSiinä ne nyt on: vuoden viisumi (josta tarviin 2 kk) ja uudelleen pääsylupa\nTähän loppuun on vielä pakko avautua tuosta alussa mainitusta näsäviisastelusta Facessa. Kuulun Bangkok Expats-ryhmään joka toimii kanavana täällä majaileville länkkäreille. Siellä eräs ranskalainen tyttö tänään totesi, että heidän ED-visa umpeutui (opiskelijavisa) kun he eivät tajunneet Laosiin mentäessä anoa Re-Entry permittiä etukäteen ja he saivat takaisin tullessa vain sen normaalin 30 päivää. Ja hän kysyikin, että onko mahdollista saada viisumia uudestaan Thaimaasta vai onko pakko mennä pois maasta anoakseen muualla viisumia. Ja koska painin tämän asian kanssa itse ennen Thaimaahan tuloa, aattelin joviaalina henkilönä vastata hänelle, että hei dude, se on mahdollista ja kannattaa kysyä koulusta tarvittavia papereita. Sillä melkein kaikki muut oli kirjottaneet tälle tytölle, että "sun pitää poistua maasta", "Visaa ei voi saada Thaimaasta käsin" ja "Voi sen saada, mutta se maksaa joku 35 000 (800e)".\nNiin koska käytin omassa kommentissa sanaa "visa on arrival" alkoi joku kusinaama nillittää mun termeistä ja kun korjasin asian vielä pahoitellen sekaannusta niin tuli kommenttia "joka päivä sitä kato oppii uutta". SIIS OMG!! Eikö pointtina nyt ole kuitenkin se, että tämän mun jakaman tiedon varjolla tällä tytöllä saattaa olla mahkut vaihtaa visa maan sisällä ja muiden selittämät mahdottomuudet ja monen sadan euron visat on täyttä paskaa?? Vai oliko se sittenkin se, että joku pääsee pätemään virtuaalimaailmassa ja leikkimään fiksumpaa kuin muut ihmiset? Huh huh. Jos ei tieto kelpaa niin ei sitten... Ei ihmekään kun tää Thaimaan viisumihomma on niin sekasta kun kaikilla on omat huhut ja juorut ja legendat siitä mitä voi ja mitä ei voi tehdä.\nNyt jos joku Thaimaahan pidemmäksi aikaa lähtevä tutisee housuissaan mun avautumisen myötä niin ei kannata vaipua epätoivoon! Ehkä helpoin keino pärjätä multiple entry ED-viisumin kanssa (opiskelu tai harjoittelu) on hankkia se etukäteen Suomesta ja täällä olon aikana vain suunnata ulkomaille aina 90 päivän välein jolloin palatessa saa aina uudet 90 päivää 1 vuoden ajan. Ei tartte käydä kertaakaan immigrationissa eikä stressata näistä jutuista mistä ite oon joutunut ressaamaan. Hiphei!\nVisa extension 1900 baht (40 €)\nRe-entry (single) 1000 baht (22 €)\nLähettänyt Kat klo 3/19/2014 6 kommenttia:\nTunnisteet: Assumption University, Bangkok, Thaimaa, vaihto-opiskelu, viisumi\nLähettänyt Kat klo 3/16/2014 11 kommenttia:\nLähettänyt Kat klo 3/13/2014 12 kommenttia:\nPäästään taas lempiaiheeseeni eli oravannahkojen pyörittelyyn. Kun reissusta tuli pidettyä tarkkaa kirjaa menoista, päätin jatkaa kirjanpitoa myös vaihtoajan ylitse, niin saisi jotain käsitystä tästä konkurssin laajuudesta. Olisi myös mielenkiintoista (ainakin kovasti omasta mielestäni) nähdä ne "todelliset" kulut täällä Aasiassa asuessa, lähtökohtaisesti kun sitä ajattelee kaiken olevan melkein ilmaisen halpaa.\nMulla on kirjanpitoa varten pyhitetty yksi vihko jonne olen tehnyt sarakkeet ruoalle, liikkumiselle, ostoksille, matkustukselle, asumiselle ja pankille. Kirjaan päivittäin menot siihen sarakkeeseen mihin menot kohdistuvat ja kuukauden lopussa lasken kulutetut bahtit ja eurot. Alla pientä erittelyä siitä, mitä mihinkin sarakkeeseen menee vaikka nimestä voikin jo aika helposti päätellä kaiken oleellisen.\nKaikki syöminen ulkona, kaikki ruoat, snäcksit ja hedelmät, limu eli Pepsi Max sekä vesi. Yllättävää kyllä, vaikka vesi on "todella halpaa" niin siihenkin kuluu pelkästään viikossa jo monta euroa. Meidän alueella riisipöperöt maksaa 40-60 baht eli euroiksi käännettynä ateriat ovat "ilmaisia" (0,90-1,50 €). Mutta kun paistettua riisiä ei jaksa syödä kolme kertaa päivässä ja jo pelkästään se rasvan määrä mitä ruuan valmistuksessa käytetään alkaa pikkuhiljaa potkia ylös. Ollaan täällä kyllä ihmetelty nyt sitä väitettä, että Thai ruoka olisi terveellistä. Haha, öljyssä lillutettu safka? Kun supermarketissa käy ostoksilla niin näkee ostoskärryjä joiden tilasta puolet vievät öljypullot ja olisikin mielenkiintoista tietää paljonko öljyä kuluu per thaimaalainen vuodessa. Välillä siis tekee mieli syödä jotain fiksumpaa (tai pikemminkin vain jotain muuta) jolloin aterian kustannukset nousevat jonnekin 4-5 euron tietämille.\nMe ollaan nyt muutamia kertoja käyty isossa ruokakaupassa ruokaostoksilla. Yleensä kärryyn mahdutetaan sen limsan lisäksi jugurttia, jotain hedelmiä, nuudelia ja tonnikalaa. Joka kerta loppulasku järkyttää ja viime viikolla ostamamme tortilla-ainekset (tuli muuten todella keskinkertaisia tortilloja) maksoivat 20e! Ihan käsittämätöntä! Nyt ollaankin päätetty ettei enää kokkailla muuta länkkäriruokaa kuin pastakastiketta, sen ainekset kun saa vielä kohtuuhintaan ja muuten tyydytään vaan haaveilemaan jostain maukkaista suomiruuista.\nKaikki Bangkokissa tapahtuvat liikkumisen muodot lava-autosta taksiin sekä koulubussista junaan ja metroon. Vaikka takseilu onkin superhalpaa niin liika suhailu kyllä nostaa kustannuksia. Toisaalta kahden hengen junailut eivät ole yhtään sen halvempia kun olemme kokeilleet sekä taksi+juna että vain taksi-kyytiä samoille matkoille. Taksimaksuja nostattaa myös highway tollit eli jos mielii päästä "nopeammin" (ruuhka-aikana ei auta yhtään) niin liikkumalla ylös rakennetuilla moottoriteillä pitää maksaa tullimaksu, joka vaihtelee 40-60 bahtin välillä. Airport link on matkan pituuden mukaan 15-30 baht, MRT ja BTS taas 30-50 baht. Eurot vaan rullaa eteenpäin kun käy jossain ja esimerkiksi edestakainen matka keskustaan kahdelta kustantaa 308 baht eli 7 € (yhteen suuntaan taksi 60, airport link 50, BTS 44). Halpaa lystiä?\nOstoksiin lukeutuu kaikki ylimääräinen mitä tulee ostettua, esim. vaatteita ja kodintarvikkeita. Lisäksi kaikki apteekkituotteet ja hygieniatuotteet sekä pyykki, joka maksaa meidän asunnon alakerrassa 1€/koneellinen. Tähän osioon laitan myös hieronnat ja leffaliput eli viihteeseen tuhlatut bahtit.\nKaikki reissuun tuhlatut rahat. Kirjaan myös Bangkokin sisällä kuluvat liikkumiskustannukset tähän kun ollaan matkalla bussiasemalle tai lentokentälle sillä ilman reissua emme olisi sinne menossa. Reissulla ostetut retket sekä majoitus menee tähän kategoriaan myös.\nAlussa ostetut koulukirjat ja koulupuku sekä nyt myöhemmin tarvitut tulosteet, vihot, kynät yms. Sekä se iki-ihana viisumi.\nVuokra, sähkö ja vesi. Ja myös se epäonninen "nopeampi" netti yhdeksi kuukaudeksi. Sähkölasku on ollut järkyttävän suuri. Aivan kuin pienen yksiön lasku suoralämmitteisessä asunnossa talvella. Sitä on reissuilla ajatellut ettei tarvitse ilmastointia, mutta hah hah, kyllä ääni on muuttunut kellossa täällä maailman kuumimmassa kaupungissa. Meidän asunto on lisäksi auringonvalossa kylpevä päätykämppä joten täällä on kuuma jokaikinen päivä ja esim. sängynpäätymme oikein hohkaa lämpöä päivän päätteeksi. Ilma ei kierrä huoneessa millään lailla ellei avaa parvekkeen ovea sekä omaa ulko-ovea jolloin taas oma yksityisyys ehkä hieman kärsii. Iltaisin ei tosin voi tätäkään harrastaa kun hyttyset tulevat sisälle. Helmikuun sähkölasku olikin ruhtinaalliset 2500 baht eli 56 euroa. Älkää edes kysykö miksei me ostettu tuulettimia alussa, nyt se tuntuu jotenkin niin "turhalta" kun vaihtoa on 2kk jäljellä ja tästä ajasta yli 1kk menee reissun päällä.\nPankin nostokulut, jotka suuruudellaan hirvittää. En ole kuitenkaan oikein jaksanut ottaa selvää siitä, paljonko maksaisi tilinsiirto Danske Bankista Thaipankkitililleni, olen nyt nostanut aina 20-25 000 baht kerralla eli nostoja tarvitsee vain yhden per kuukausi. Tuntuu nyt liian suurelta vaivalta ottaa selvää asiasta kahden kuukauden vuoksi, joten kärvistellään ihanien nostopalkkioiden kanssa.\nJa sitten itse kuukausiin:\nYhteensä rahaa meni ruhtinaalliset 2254,30 €. Halpaa makkaraa. Suurta summaa selittää ostamani paluulento Suomeen sekä matka Japaniin, Thaimaan viisumin hankkiminen, koulukirjojen ja -puvun osto sekä kotitavaroiden hankinta. Asuntoon kun piti ostaa kaikki pyyhkeistä ja lakanoista lähtien. Koska Juuso oli 3 viikkoa Suomessa, sovittiin, että minä maksan ensimmäisen vuokran kokonaan ja sinnehän sitten myös lurahti aikasmoinen summa rahaa.\nRuokaan suttaantui 7,30 €/päivä.\nHelmikuussa kuukausikustannukset puolittuivat tammikuusta, mutten siltikään sanoisi 1149,66 € hirveän pieneksi. Tässäkin kuussa tosin ostettiin aikalailla reissuja, lennot Krabille, Chiang Maihin sekä Koh Lipelle (+ hostellit) paisuttivat matkustusmenoja. Liikkumiseen ja ostoksiin meni jo paljon vähemmän rahaa, kun ei tarvinnut suhailla joka paikkaan kuten alussa, eikä enää tarvinnut niin paljon ostaa mitään oleellista asuntoon tai itsensä päälle.\nTässä kuussa päivittäisiä menoja olivat:\n-Ruoka 6,30 €/pvä\n-Liikkuminen 0,80 €/pvä\n-Ostokset 3,60 €/pvä\nTästäkin saadaan jo päivämenoiksi melkein 11 € eli 300 € kuukaudessa. Siihen päälle kun lätkäistään vuokra niin huomataankin, että Kelan ruhtinaallinen korotettu opintoraha onkin jo sujahtanut omista käsistä pieniin thaimaalaisiin kätösiin. Koitan nyt ihan viimeiseen saakka taistella opintolainaa vastaan sillä sitä on varastossa jo hieman liikaakin. Säästöt vaan hupenee silmissä ja karu totuus alkaa valjeta, kun olen yrittänyt laskeskella mahdollisia rahavarantojani Suomeen palatessa sillä palkkahan alkaa juosta vasta myöhemmin. En kuitenkaan halua jättää mitään tekemättä siksi "ettei ole rahaa", joten välillä täällä käydään aikamoisia henkisiä taisteluita erilaisten hankintapäätösten kanssa.\nSuurin huomio tässä hommassa on nyt kuitenkin se karu fakta, ettei tämä nyt niin halpaa ole. Suomessa ruokabudjettini on 200 € kuukaudessa ja tällä rahalla saa jo mälläilä aika paljonkin sekä käydä syömässä ulkona, kunhan vaan laskee kaiken fiksusti. Saattaakin olla, että Suomeen palatessa kaupan tavarat tuntuvatkin naurettavan edullisilta verrattuna Thaimaan importattuihin tuotteisiin (vai miltä kuulostaa pieni pussi mozzarella-juustoa 5e, kun sama maksaa suomessa 0,80 e??).\nJatkan kirjanpitoa hamaan loppuun saakka ja teen silloin vielä lopullisen yhteenvedon vaihto-ajan menoista. Toivottavasti se auttaa tulevaisuudessa muita innokkaita vaihtoon lähtijöitä hieman hahmottamaan omaa budjettiaan ja tarvittavia rahavarantoja. Jos itse nostaisin Kelan lainan täysimääräisenä, lisääntyisi kk-budjettini 600 €:llä joten lainan kanssa täällä pärjää hyvin ilman suurempia säästöjä.\nTilintarkastaja Katja kiittää ja kuittaa.\nLähettänyt Kat klo 3/10/2014 8 kommenttia:\nTunnisteet: rahat, vaihto-opiskelu


Yrityspomot pitävät järjestelmiään jo "riittävän hyvinä" - Digitoday - Ilta-Sanomat\nJulkaistu: 8.4.2005 15:52\nUseat eurooppalaisyritykset pitävät merkittäviä it-hankkeita jäissä ja IDC:n tuore tutkimus kertoo miksi: suurin yksittäinen syy on, että Euroopassa valtaa alaa "riittävän hyvän tietojenkäsittelyn" kulttuuri.\nTämä tarkoittaa yksinkertaisesti, että monet päättäjät pitävät yhtiönsä nykyistä it-infraa tarpeeksi hyvänä ja uskovat sen tukevan sellaisenaan bisnestarpeita ja uusia sovelluksia. Miksi siis satsata lisää?\nYli 60 prosenttia IDC:n haastattelemista suuryrityksistä ja yli puolet pk-yrityksistä mainitsi tyytyväisyyskulttuurin merkittäväksi esteeksi uusien it-hankkeiden rahoittamiselle.\nMuita it-kasvua hillitseviä tekijöitä ovat muun muassa yleinen heikko taloustilanne sekä it:n hinta ja monimutkaisuus. Yli 40 prosenttia suurista yrityksistä sanoi, että osaavan henkilöstön puute teknologian asentamiseksi on huomattava jarrutekijä.\nIDC:n mukaan tietoturva on vahvasti esillä isojen yritysten teknologiasuunnitelmissa toisella vuosineljänneksellä. Tutkimusyhtiö ennustaa Euroopan it-markkinoille haaleaa kasvua tänä vuonna. Euroissa mitattuna markkinat kasvanevat vaivoin yli neljä prosenttia viime vuoteen verrattuna. Näkymät voivat kuitenkin muuttua esimerkiksi valuuttakurssien vaihteluista johtuen.


Pilvimarjan blogi: 2018\nTerveyttä & paimennusta\nViime vuoden pentueesta on nyt 3/5 käynyt jo luustokuvissa + muissa tarkastuksissa, suurkiitokset omistajille!\nHertan (P. Pala Rauhaa) selkälausuntoa vielä odotellaan, kuvissa käynnistä on nyt reilu pari viikkoa.\nKaisa, Rio ja Udo\nTämän pentueen Rio (Pilvimarjan Rio Ohoi) kävi eilen 26.8.2018 epävirallisessa paimennustaipumustestissä ja suoritti sen hyväksytysti. Tosi hienoa :)\nRio on käynyt lampailla aiemminkin ja testissäkin suositeltiin harrastuksen jatkamista. Rio myös tokoilee, temppuilee ja treenaa agilitya eli on aika monitoimipoika!\nTiuhti (P. Mitä Kuuluu) kävi äskettäin kylässä, ei oltukaan nähty kuin viime syksynä viimeksi joten kiva kun kävitte näyttäytymässä. Tiuhti treenaa omistajansa Maisan kanssa agilitya, upeaa työtä on nuori Maisa koiransa kanssa tehnyt :) Talvella he olivat myös esiintymässä lapsi&koira -luennolla Heiluvan Hännän 10vuotisjuhlassa. Ja ihan pian on myös ensimmäisen näyttelyn aika!\nTämä antoi jo viitteitä tulevasta:\nEdellisestä omasta pennusta on jo melkein 8 vuotta aikaa, onhan noita pentueita ollut tuossa välissä mutta ei ole kukaan jäänyt kotiin niin sitä vaihetta ei ole tässä koettu.\nAlku meillä on ollut todella hyvä ja mikä onkin ollut nyt ihan parasta ja huippuhienoa niin Hilla & Kaisa ottivat Udon heti porukkaan mukaan, ne kolme olivat välittömästi lauma, "me". Kaisastakin on kuoriutunut penskan lähes väsymätön leikittäjä ja ne jotka Kaisaa yhtään tuntevat niin tuo on suuri ihme!\nKaisa, oot mun idoli!\nVesi on Udosta hyvin kiinnostava elementti (jes!), josko siitä saisi mummonsa veroisen uimamaisterin, ei olla vielä käyty kokeilemassa..\nKieltämättä tulee verrattua tosi paljon pennun tekemisiä Kiraan. Niin se vaan on. Onneksi positiivisessa mielessä :-) Jee, se syttyy leluihin niinkuin Kira, se sutii pissimisen perään niinkuin Kira, se leikkii heitto-nouto-leikkejä niinkuin Kira, se sooloilee niinkuin Kira jne jne. Udo on Udo, eikä mikään Kira, mutta mukava kun on taas jotain tuttua vanhaa ja paljon myös uutta meidän päiviemme ilona.\nVaikka pentu saa olla pentu vielä piiiitkään niin arjen perustaitoja toki jo opetellaan. Ollaan jo harjoiteltu naksuttimeen ehdollistamista, luoksetuloa, hihnakävelyä, ruoan saa joko istumalla nätisti tai vaihtoehtoisesti pillillä luoksekutsuen jne.\nUdo on innokas tekemään, se on ahne sekä se leikkii. Leikkiä vahvistetaan ja ylläpidetään päivittäin, pieninä annoksina. Kädet ja nilkat ovat saaneet jo vähän osumaa joko liian lyhyen lelun takia tai sitten leikki on jäänyt vähän päälle kun lelu laitetaan piiloon ja otetaankin se nilkka korvaavaksi kohteeksi. Eilen tehtiin pieni naksutintreeni ja sen päätteeksi Udo jäi portin taakse ja tytöt pääsivät myös tekemään pikku temppuja ja voi jestas siitä huutoa mikä siitä seurasi! Se oli sellaista että MINÄ MYÖS! Siinähän jäi kytemään seuraavaa kertaa varten ;-)\nPitää vaan muistaa itse olla olematta liian ahne innokkaan tekijän kanssa.\nEtäpäivinä chillaillaan työpöydän alla\nPentuleikkikoulukin aloitettiin, Udo keskittyi siellä tosi hyvin mun kanssa "työskentelemään". Paljoa ei tietenkään tehty vaan kurssi on enemmän totuttelua uusiin juttuihin. Taukoja pidettiin monia ja pidemmällä tauolla käytiin ulkoilemassa ja hienosti teki pissat ulos!\nLopuksi olisi ollut sosialistamista muiden pentujen kanssa leikkien mutta se oli meidän pojalle liian suuri ihmetyksen aihe kaiken muun uuden päälle (oltiin hallissa). Annoin sen vain olla ja katseltiin sivusta mitä muut touhusivat. Hyvä harjoitus sekin!\nTässä on Udo!\nUdo on Kiran lapsenlapsi ja jää meille kotiin loppuelämäkseen asumaan. Me niin kauhean paljon jo hänestä tykätään.\nSynnytyksestä olin kirjoittanut tästä pojasta muistiinpanon: äänekäs! No sehän ei sitten paljon mummostaan poikkea, tervetuloa siis perheeseen :)\nHuusit ensihuutosi tervetuloa maailmaan,pelkkää elämänhalua ei kauniimpaa tullutkaan.Huusit ensihuutosi tervetuloa maailmaan,tää ei oo paratiisi mutta ees sen kanssas jakaa saan.Tää ei oo paratiisi mutta sä teet tästä parempaa.\nSunborne Brilliant Black Bourgogne "Boogie"\nFI AVA FI AVA-H Pilvimarjan Todellinen Prinsessa "Ansa"\nMonesti on kysytty miksi #norjalaisethiihtäjät2018 ?\nIsäkoira Boogie on kotoisin Norjasta\nPennut laitettiin alulle hiihtokauden aikaan\nKePo on entinen kilpahiihtäjä\nHiihto on kivaa\nNorjalaiset hiihtäjät ovat menestyksekkäitä\nYksi pennuista menee Marit Björgenin kaksoisolennolle\nHih hii, vilkasta liikehdintää näkyi Ansan vatsassa :-)\nJa näin tasan 4 viikkoa Ansan astutuksen jälkeen onnistui Ansan tyttären Wiin astutus!\nOlen niin tyytyväinen jo näistä onnistumisista, niiden useiden epäonnen vuosien jälkeen jolloin oli syitä tai toisia miksi ei onnistuttu. Olin jo henkisesti käynyt läpi kasvattamisen lopettamisen ja tyytynyt siihen, ei se kuitenkaan ole koko elämä.\nToki ei vielä tiedetä tuleeko edes pentuja mutta onhan tämä nyt aika hienoa silti :-)\nNova, Nappulavaaran Syypää Sun Hymyyn tuli meille viettämään viikonloppua kun näytti siltä että niille päiville Wiin tärpit aika varmasti osuisivat ja Novan omistajan työkuvioiden puolesta oli helpointa niin. Olihan se kiva saada viettää Novan kanssa enemmänkin aikaa ja tutustua siihen paremmin. Ja ai että mä tykkään siitä koirasta! Ei mitään ongelmia lähteä vieraan matkaan, kotiutui meille heti ja tiesi paikkansa laumassa. Leikki mun kanssa, oli reipas ja huoleton, lenkit sujui hyvin. Yöllä vähän piti piippailla ihanan tuoksuisen tytön perään jonka hajut olivat meille ilmeisesti jääneet leijailemaan.\nSunnuntaina sitten olikin hyvä päivä, kaikki sujui helposti, tämä oli Novan toinen astuminen ja hienoa kun on uros joka tietää mitä tehdä ja vielä haluakin siihen.\nNyt me jäädään sitten odottelemaan. Hyvällä tuurilla erittäin vilkas kevät ja alkukesä tiedossa!\nKiitos Saaralle :-)\nMerkit Ansan osalta ovat nyt erittäin lupaavat!\nJuoksun tarkka alkamisajankohta ei ollut tiedossa mutta hyvin sain bongattua oikean päivän ja 21.1.2018 ajelimme Ansan (ja Jennikan, kiitos matkaseurasta!!) kanssa Haminaan Boogien luokse. Boogien ei tarvinnut juurikaan miettiä mitä tekisi ja ennen kuin kissaa kerkesi kukaan sanoa niin homma oli jo hoidossa, ei siinä mihinkään flirttailuihin ollut aikaa.. Hyvän aikaa olivat kiinni ja sitten jäikin reilusti aikaa kahvitteluun ja Nooran leipomuksilla herkutteluun :) Astuminen oli niin hyvä ja Ansallakin todennäköisesti paras päivä joten kertakäyntiin luotin tälläkin kertaa, kuten viimeksi kun Kallen luona käytiin ja 7 pentua oli sen reissun tulos.\nAnsaahan ei pitänyt enää yrittää astuttaa mutta narttulinjani uhkaava katoaminen sai omani sekä Ansan omistajan mielen muuttumaan loppujen lopuksi (ja onneksi).\nKullankalliita ovat yhteistyökykyiset kasvatinomistajat, siis ihan oikeasti.\nAnsan tytär Wii aloitti myös juoksut viime viikolla ja nyt odotellaan että päästään Novaa treffaamaan. Jännää!


40. Muistopuhe moniarvoisen journalismin uranuurtajalle. – Maailmanparantajan madonluvut\n40. Muistopuhe moniarvoisen journalismin uranuurtajalle.\nAri Ojapelto 10.7.2018 14.52\n(Tämä kirjoitus on muistopuhe jonka pidin 9.6. 2018 Alajärvellä)\nArvoisat Antti Pesosen ystävät ja tutut. Minut on pyydetty tähän tilaisuuteen kertomaan joitain näkemyksiä Antista ja Antin taipaleesta. Teen sen erittäin mieluusti, koska Antti on niitä harvoja ihmisiä joita minä todella arvostan.\nKun olin Antin hautajaistilaisuudessa vaimoni kanssa, kävin luonnollisesti kertomassa osanottomme Antin vaimolle, Kirsille.\nHalasimme kolmisin toisiamme ringissä ja siinä yhteydessä yritin lohduttaa Kirsiä, sanomalla, että valitettavasti maailma on aika epäoikeudenmukainen paikka, sillä kuten sodassakin, parhaat miehet otetaan joukostamme pois ensimmäisinä.\nYritin sitten vähän keventää tilannetta toteamalla: ”Björn Wahlroos elää varmaan 110-vuotiaaksi”. Onnistuin saamaan tilaisuudessa Kirsiltä pienen hymynpoikasen.\nValitettavasti tunsin Antin vain melko lyhyen aikaa – noin reilu kymmenkunta vuotta. Henkilökohtaisella tasolla en kovin usein tavannut häntä, vaan suurimmaksi osaksi kirjojeni julkaisutoimintaan liittyvien asioiden yhteydessä ja vähän myös IPU:n toiminnan ja lehtikirjoittelun ohessa.\nAntti takana ja allekirjoittanut edessä Ylen kritiikkiseminaarissa.\nAntti on minulle henkilökohtaisesti ollut äärettömän tärkeä henkilö. Hän oli tässä ”yhden totuuden maassa” henkilö, joka olisi ansainnut todellisen tiedonjulkistus-palkinnon. Niin merkittävästi hän on Suomessa edesauttanut moniäänistä ja vaihtoehtoista tiedonvälitystä.\nJotta Antin ansiot tulisivat oikeisiin mittasuhteisiin, olen pakotettu kertomaan tässä aluksi omista tiedonjulkistus-vaikeuksistani.\nJo ensimmäinen kirjani vuodelta 1989 oli ongelmallinen. Kun näin jo 80-luvun alkupuolella digitalisaation aikaansaamat tulevat ongelmat, kirjoitin kirjan pohjaksi ensin noin 100-liuskaa tekstiä ja marssin WSOY:n tietokirja-osaston johtajan puheille.\nKerroin, että mielessäni on isomman luokan yhteiskunnallinen ongelma josta pitäisi kirjoittaa kirja keskustelun pohjaksi. Sain häneltä vihreää valoa ja aloin tosissaan kirjoittaa kirjaa: ”Lisääkö automaatio kilpailukykyä vai työttömyyttä?”\nKoska olin kirjoittamisen aikana vielä työelämässä, kirjan valmiiksi kirjoittaminen vei noin vuoden. Sinä aikana kuitenkin alkoi kirja-alalla fuusiokierre ja Gummerus osti WSOY:n tietokirjaosaston. Henkilö jonka kanssa olin tehnyt alustavan sopimuksen, sai kenkää.\nNäin ollen käsikirjoitukseni joutui viimeiseksi Gummeruksen silloisessa käsikirjajonossa. Siellä se viipyi melkein pari vuotta ja patistelujeni jälkeen tuli kielteinen vastaus. Siinä todettiin, ”että kirjan aihe on liian pienien piirien kiinnostuksen kohde, joten se ei ole Gummeruksen kannalta taloudellisesti kannattavaa julkaista”.\nSeuraavaksi lähetin sen kustannusosakeyhtiö Tammelle, joka tuolloin tunnettiin kustantamona, joka julkaisee myös niin sanottuja ”vasemmistolaisia” näkökulmia. Siellä se onneksi käsiteltiin puolessa vuodessa ja se tuli ulos noin vuoden kuluttua (1989).\nSitten oli vuorossa kolme ns. ”kimppakirjaa” joissa olin yhtenä kirjoittajana. Niiden mahdollisista julkaisuvaikeuksista minulla ei ole mitään tietoa.\nKun pääsin eläkkeelle aloin heti kirjoittaa varsinaista ”tiiliskiveä” eli ”Ahneuden aikaa”. Koska tiesin, että kirjakustantamo Like oli julkaissut vähemmistön ja vasemmiston näkökulmasta ja valtavirrasta poikkeavia näkemyksiä.\nAluksi siellä näytettiin vihreätä valoa mutta todettiin, että se on liian laaja ja kirjaa pitäisi tiivistää. Todettiin, että siihen tarvittaisiin taloudellisia asioita ymmärtävä ammattitaitoinen kustannustoimittaja. Sen etsimisessä oli monia vaiheita ja se oli erittäin ongelmallista, koska Like oli köyhä kustantamo eikä sillä ollut varaa kustantaa ammattilaista.\nJossain vaiheessa kirjailija Risto Isomäki lupautui yrittämään tiivistystä (ilmeisesti ilmaiseksi) omien töidensä ohella. Hänellä oli kuitenkin koko ajan omia kirjaprojekteja työn alla joten siitä ei lopulta tullut mitään ja siellä kului turhaan pari vuotta.\nAntti kirjoitti myös oman kriittisen ”talousoppikirjan”.\nSitten lähetin käsikirjoituksen Paavo Haavikolle kustantamo Art Houseen ajatuksella, että hän on kirjoittanut kasapäin bisnes-kirjoja, joten hänellä pitäisi olla aiheeseen ammattitaitoa.\nNoin kuukauden kuluttua Haavikko soitti minulle eräänä sunnuntai-aamuna kun olimme vaimoni kanssa aamukahvilla. Hän kehui kirjan maasta taivaaseen ja totesi sanatarkasti: ”Se on niin tärkeä kirja, että se pitää julkaista vaikka se ei taloudellisesti kannattaisikaan”.\nTämän suitsutuksen kunniaksi olimme viittä vaille ettemme vaimoni kanssa kohottaneet kuohujuomaa. Tiedustelin Haavikolta, miten kirjan julkaisu sitten etenee? Hän lupasi palata asiaan parin viikon kuluttua.\nSitten kului kaksi viikkoa, eikä mitään kuulunut. Kolmen viikon kuluttua soitin Art Houseen ja pyysin yhdistämään Haavikolle. Ei onnistunut, mutta jätin soittopyynnön.\nSeuraavana päivänä Haavikko soitti. Se mitä hän sanoi on jäänyt ikimuistoisesti mieleeni kun hän totesi oraakkelimaisesti ja sanatarkasti: ”Kirja on liian hyvä Suomen kansalle – Suomen kansa ei ole sen arvoinen – valitettavasti en voikaan julkaista sitä”. En vieläkään tiedä, mikä tai kuka vaikutti hänen täydelliseen takinkääntämiseensä.\nTalouden tasapainon tavoittelussa tärkeää Antille on oikeudenmukaisuuden tavoittelu.\nSen jälkeen olin niin pettynyt ja kyllästynyt koko touhuun, että siirsin käsikirjoituksen vinttikomeroon hämähäkkien makuualustaksi.\nNoin vuoden kuluttua Antti astui kuvaan. Hän tuli kotiini tekemään henkilöhaastattelua IPU-lehteen.\nKun Antti oli työnsä tehnyt ja oli jo lähtöpuuhissa, tulin maininneeksi, että minulla on vintillä jo parin kustantamon hylkäämän kirjan käsikirjoitus. Antti kiinnostui siitä heti ja pyysi saada käsikirjoituksen mukaansa tutustumista varten.\nEi kulunut kuin runsas pari viikkoa kun Antti soitti ja totesi ykskantaan: ”Minä julkaisen kirjan”. Siitä alkoi meidän hedelmällinen yhteistyömme. Koska aikaa oli vierähtänyt kirjoittamisesta useampi vuosi jouduin ”tuoreuttamaan” käsikirjoituksen.\nSolidaarisuudesta Anttia kohtaan, lupauduin jopa IPU:n kansanedustajaehdokkaaksi seuraavissa eduskuntavaaleissa. Kiersin tuolloin myös Ilkka Hakalehdon kanssa Uudenmaan vaalipiiriä ja tulin vaalimatkoilla tutustumaan häneenkin.\nKun olimme turuilla ja toreilla jakamassa mainoslappusia vaalikansalle minulle selvisi, ettei minusta ei ole minkään sortin kansanvillitsijäksi. Olen pikemminkin yksittäistaistelija – kuten ”Tuntemattoman sotilaan” Rokka – enkä tiimi tai joukkuepelaaja, vaikka olenkin saanut upseerinkoulutuksen.\nKulttuuri-ihmisenä Antti kirjoitti myös ajatelmia.\nAntti ymmärsi minua eikä patistanut puolueen kenttätyöhön, vaan jatkoin maailmanparannusta ja kirjoitteluani IPU-lehdessä.\nOlimme aktiivisessa puhelinyhteydessä kaiken aikaa ja meillä oli ilo ja onni saada Antti ja Kirsi vieraaksi kesäpaikkaamme Muddusjärvelle, joka sijaitsee 20 kilometriä pohjoiseen Inarista.\nSiellä oli aikaa vähän syvällisemmin tutustua Antin persoonaan ja vaihtaa ajatuksia maailman menosta. Siellä tunsin veljeyttä ja ykseyttä hienoon ihmiseen joka tarkastelee maailman menoa laaja-alaisesti ja syvällisesti.\nMoraalin ja ymmärryksen pohtiminen ja tavoittelu oli Antille tärkeää.\nSinnikäskin Antti oli. Hän halusi poiketa Inarista tutustumaan Jäämerelle. Kun kerroin, että olemme vaimoni kanssa käyneet siellä kymmenkunta kertaa, syntyi ajatus, että lähtisimme sinne oppaaksi ja porukalla.\nKokemuksemme mukaan parhaat luontokohteet ovat niin kaukana, että siellä pitäisi yöpyä, muuten matkasta tulisi liian rasittava.\nAntti totesi, että ”ei se haittaa, kyllä minä hoidan ajamisen”. Niinpä lähdimme kello 5 aamulla, ajoimme yhtä soittoa kaukaiseen ja melkein autioon kalastajakylään Hamningbergiin ihailemaan erikoisia liuskekiviharjanteita jotka alkavat korkealta vuoren huipulta ja jatkuvat alas mereen. Perillä oli myös toisen maailmansodan aikainen saksalainen bunkkeri.\nLuonnon, rauhan ja puolueettomuuden asia oli Antille tärkeää.\nAntti ja Kirsi ehtivät pari tuntia haaveilla herkästi ja päät tunteellisesti toisiaan vasten upeita merimaisemia saksalaisen tykkiaseman raunioilla. Uskoakseni he näkivät jäämeren taivaanrannassa muutakin kun vain historian häivähdystä liittoutuneiden laivojen saattueista Muurmanskiin.\nPitkällä paluumatkalla Muddusjärvelle oli kuitenkin aikaa vaihtaa kiintoisia ajatuksia. Takaisin tultiin vasta puolen yön jälkeen eikä Antti päästänyt minua kertaakaan rattiin vaikka tarjouduin.\nAntti oli myös kaukonäköisempi ja viisaampi kuin minä. Kun Itsenäisyyspuolue oli tuolloin pieni ja ilman eduskuntapaikkaa, ehdotin Antille ihan tutustumisemme alussa, että hän löisi hynttyyt yhteen Timo Soinin ja Perussuomalaisten kanssa.\nSiinä vaiheessa Persut olivat kovassa nosteessa ja ehdotin, että Antti rupeaisi puolueen ”Ideologiksi” eli aatteelliseksi ja ohjelmalliseksi johtajaksi ja jättäisi kansan ”hurmaamisen” Soinin tehtäväksi.\nAntti oli mukana kirjoittamassa kritiikkikirjaa salaisesti toteutetusta ns. ”Isäntämaasopimuksesta”.\nSilloin perussuomalaiset olivat vielä työväen ja pienen ihmisen asialla. Antti näki minua pitemmälle – sen, että Timo Soini on opportunisti ja selkärangaton joka myy periaatteensa heti vaikka pääpirulle, kuin hänellä on vain mahdollisuus päästä istumaan ministeriauton takapenkille.\nOnneksi Antti hylkäsi heti ehdotukseni, sillä yhteistyö Persujen kanssa olisi ollut katastrofaalista Antin kaltaiselle periaatteen miehelle.\nKun sitten oli kulunut kymmenkunta vuotta Ahneuden aika kirjan julkaisemisesta, Suomen pääministereinä huseerasivat Jyrki Katainen ja Alexander Stubb. Katainen pakeni kesken kauden suojatyöpaikkaan Brysseliin kovapalkkaiselle pestille ja Stubb keikisteli muuten vaan shortseissaan tikkatauluna ja pyyteli jatkuvasti anteeksi sanomisiaan.\nKun olin aikani äimistellyt silloista menoa, soitin Antille ja valitin: ”Minua ”ketuttaa” nyt tämä poliittinen farssi sen verran, että haluaisin vielä kerran tempaista ja kirjoittaa kärkevän kirjan. Homma on kuitenkin sen verran kova, että en viitsisi sitä aloittaa ellei minulla ole varmuutta sen julkaisusta”.\nAntti oli hetken hiljaa ja totesi ykskantaan: ”Hyppää vain pukille kirjoittamaan, minä kyllä julkaisen sen”. Luottamuksemme oli sen verran kova ettei hän edes kysellyt suunnitelmiani kirjan sisällöstä.\nTämä jos mikä osoittaa Antin suuruuden ja kuinka hän arvostaa moniarvoista journalismia ja vapaata mielipiteenilmaisua. Näistä kahdesta viimeisestä kirjasta kuuluu yhtä paljon kunnia myös Antille kuin minulle kirjan kirjoittajana. Ilman Anttia niitä ei takuuvarmasti olisi julkaistu tässä mainostetussa ”vapaan mielipiteen ilmaisun” Suomessa.\nNämä vaikeuteni esittää julkisuudessa valtavirrasta poikkeavia näkemyksiä osoittavat konkreettisesti, millaista on juhlapuheista huolimatta ”journalistinen vapaus” Suomessa.\nAntilla oli merkittävä rooli tämän sananvapauden edes jonkinasteisessa toteutumisessa. Hän tuki henkilökohtaisesti muidenkin samansuuntaisia tavoitteita.\nTästä journalistisesta ”vapaudesta” on varmasti IPU-puolueella yhtä karvaita kokemuksia. Näin pienellä puolueella on koko historiansa aikana ollut vaikeuksia ohittaa valtamedioiden uutiskynnystä – varsinkin kun ne toteuttavat käytännössä vain omistajansa ääntä.\nAntti Harrasti myös itse kriittistä yhteiskunnallista kirjoittamista.\nAntti oli suuri Isänmaan ja sen vapauden, mielipiteen vapauden sekä toisinajattelijoiden pelkäämätön puolestapuhuja, joka ymmärsi tarttua yhteiskunnallisen kehityksen kannalta oleellisiin asioihin – ja tukea siinä myös muita. Hänestä huokui vaatimattomuus, mutta takana oli vahva itsetunto, pyrkimys oikeudenmukaisuuteen sekä laaja sivistyneisyys.\nTämä tilaisuus vahvistakoon meitä Antin esimerkillä uskomaan, että tulevaisuutta ja sen nykyisiä kovin epäoikeudenmukaisia sääntöjä voi ihmisten yhteistyöllä myös muuttaa. Siinä on IPUlle haasteellinen tehtävä jatkossakin. Ovathan nykyisetkin pelisäännöt ihmisten tekemiä.\nAntin elämäntyö tulee jatkossa kirkastumaan ja vahvistumaan sillä niin paljon hän oli aikaansa edellä. Historia ei tule unohtamaan häntä – kiitoksia tarkkavaisuudesta.\nPS. Nyt poistun tältä blobilta pariksi kuukaudeksi Lappiin lataamaan akkuja. Syksyllä tavataan.\nEdellinen artikkeli:39. Maahanmuuttajat ovat tarpeeton työvoimareservi.\nSeuraava artikkeli:41. Robottiasiantuntija lupaa 2-4 tunnin työpäiviä.\n11.7.2018 13.43 Aarno Koistinen Vastaa\nSananvapauden mallimaassa toisinajatteiljat yritetään nujertaa henkisesti, kun ei voida viedä vankilaan tai muuten hiljentää.\nSuomessa on muutamia kirjailijoita ja toisinajattelijoita, joiden kirjat ja ajatukset eivät ole Suomen kansan arvoisia. Laumaihmiset eivät erota laatua ja vihaavat omaperäisyyttä ja itsenäistä ajattelua, mutta meitä on kyllä muutamia jotka osaamme sellaista arvostaa.


Hotellit uima-altaalla – Dalian | Hotels.com\nHotellit – Uima-allas – Dalian\nHotellit (Uima-allas) – Dalian\nEtsi hotelleja uima-altaalla – Dalian\nUima-altaalliset hotellit kohteessa Dalian\nJos etsit uima-altaallista hotellia kohteessa Dalian, meillä on sinulle monia vaihtoehtoja. Voimme auttaa sinua löytämään hyvän hotellin, jotta voit tutustua kohteeseen Dalian ja sen lähiympäristöön lähemmin. Haluatko viettää aikaa nauttien läheisistä nähtävyyksistä ennen kuin suuntaat takaisin hotelliisi nauttiaksesi sen uima-altaasta? Vaihda uimaräpylät kävelykenkiin ja suuntaa sitten paikallisiin kohteisiin Dalian Jinshitan -vahamuseo ja Dalianin työläisten kulttuuripalatsi. Monien uima-altaallisten hotellien valikoimamme ansiosta Dalian on lomailijoiden suosikkikohde, mitä tahansa sitten suunnittelitkin.\nMitkä ovat kohteen Dalian parhaat uima-altaalliset hotellit?\nValikoimaamme kuuluu 30 uima-altaallista hotellia kohteessa Dalian, jotka tarjoavat jokaiselle sopivia vaihtoehtoja. Asiakkaamme arvostelivat nämä suosikkivaihtoehdoikseen:\n• uima-allas • sauna • baari\n• ulkouima-allas • uima-allas • kuntokeskus • ympäri vuorokauden auki oleva vastaanotto\n• sisäuima-allas • uima-allas • ravintola • sauna • kuntokeskus\nJos olet hotellisi uima-altaan lisäksi kiinnostunut muustakin, tässä on joitain paikallisia nähtävyyksiä kohteessa Dalian:


Tammisto | Vuokraa varastotilaa Vantaalla | Pelican\nPuhelin: 0207 007 740\nLähetä kysely toimipisteelle Pelican Tammisto\nEnsim. 2 kk 35 €/kk Tämän jälkeen\t69 €/kk\nEnsim. 2 kk 43 €/kk Tämän jälkeen\t85 €/kk\nEnsim. 2 kk 56 €/kk Tämän jälkeen\t111 €/kk\nEnsim. 2 kk 58 €/kk Tämän jälkeen\t115 €/kk\nEnsim. 2 kk 61 €/kk Tämän jälkeen\t121 €/kk\nEnsim. 2 kk 69 €/kk Tämän jälkeen\t137 €/kk\nEnsim. 2 kk 85 €/kk Tämän jälkeen\t169 €/kk\nEnsim. 2 kk 107 €/kk Tämän jälkeen\t213 €/kk\nEnsim. 2 kk 128 €/kk Tämän jälkeen\t255 €/kk\nEnsim. 2 kk 137 €/kk Tämän jälkeen\t273 €/kk\n16 m2 Tallivarasto\n17 m2 Tallivarasto\n18 m2 Tallivarasto\n20 m2 Tallivarasto\n22 m2 Tallivarasto\n26 m2 Tallivarasto\nTietoa toimipisteestä Pelican Tammisto\nPelican Tammisto sijaitsee Tuusulantien varrella lähellä Kehä III:n liittymää ja Helsinki-Vantaan lentoasemaa. Toimipisteelle on helppo ajaa omalla autolla. Tammiston Pelican on ihanteellinen varastosijainti mm. Malmin, Töyrynummen, Veromäen, Ylästön ja Vantaanportin asukkaille ja yrityksille.\nTammiston Pelicanissa on noin 650 säilytystilaa, jotka sopivat niin yritysten kuin yksityisasiakkaiden erilaisiin tarpeisiin. Toimipisteessä on myös useita autotallimaisia tiloja, joihin pääsee omalla autolla suoraan ovelle asti. Kaikki säilytystilat ovat lämmitettyjä ja valvottuja, ja lastausalue on katettu. Myymälästämme löydät tarvittaessa myös muuttolaatikot ja pakkaustarvikkeet. Yrityksille tarjoamme lisäksi saapuvien lähetysten vastaanottopalvelun.\nVarastoja ja säilytysratkaisuja jokaiseen tarpeeseen\nPelican Self Storage Tammiston itsepalveluvarastossa tavaroiden varastointi on helppoa ja turvallista. Asiakkaana saatat tarvita ylimääräistä säilytystilaa esimerkiksi muuton tai remontin yhteydessä, jolloin autamme sinua mielellämme sopivan varaston valitsemisessa. Ammattitaitoinen henkilökuntamme varmistaa, että omaisuutesi säilyy hyvissä käsissä. Varastomme ovat avoinna asiakkaillemme kello 5:30-24:00, mikä tarkoittaa sitä, että voit vierailla varastollasi silloin kun sinulle parhaiten sopii.\nMikäli edessäsi on muutto, löydät meiltä kaikki tarpeelliset muuttopalvelut ja muuttotarvikkeet. Tarjoamme asiakkaillemme erikokoisia, taitettavia ja kannellisia muuttolaatikoita. Voit myös vuokrata meiltä peräkärryn vuorokaudeksi täysin ilmaiseksi. Järjestämme tarvittaessa mielellämme myös muuttokuljetukset yhteistyökumppaneidemme kautta, joten otathan meihin rohkeasti yhteyttä.\nTervetuloa Pelican Tammiston itsepalveluvarastoon!\nMiksi kannattaa valita Pelican Tammisto?\nErinomainen sijainti Tammiston liikepuistossa lähellä lentoasemaa\nLämmitettyjä säilytystiloja 1-50 m2 erilaisiin tarpeisiin sekä yksityisille että yrityksille\nMyös lämmitettyjä autotalli-tyyppisiä tiloja, joihin pääsy suoraan ovelle omalla autolla\nMuut toimipisteet kohteen Tammisto lähellä


Unelmakoti keskellä kauneinta Helsinkiä! - Omakotivalkoinen\nUnelmakoti keskellä kauneinta Helsinkiä!\njoulukuu 22, 2016 elokuu 1, 2017\nTykkään selailla asuntomyynti-ilmoituksia ja bongailla upeita moderneja unelmakoteja. 🙂 Tämän päivän saalis on Ullanlinnassa sijaitseva 112,5m2 kokoinen erillistalo, jonka sisäpuolen ratkaisut ovat mielettömän hienoja… 6 miljoonan lottovoitto jos omalle kohdalle sunnuntaina sattuisi, ostaisin tämän kaunottaren välittömästi. 🙂\nYlimmän kerroksen tilasta tekisin itselleni työtilan, jonne työhön liittyvät asiat olisivat piilossa muulta arkielämiseltä. Keskikerrokseen keittiön viereen sisustaisin pienen oleskelutilan, jossa voisi rentoutua ja vaihtaa perheen kanssa päivän kuulumisia. Alimpaan kerrokseen rappuja mentäessä vastaan tulee mielenkiintoisesti toteutettu välitasanne, joka toimisi leffojen katselussa täydellisesti (kattoon kiinnittäisin automatisoidun valkokankaan). Makuuhuone, vaatehuone ja massiivinen kotikylpylä sijoittuvat talon alimpaan kerrokseen, ihanan erilainen ratkaisu joka toisi elämään sitä kuuluisaa luksusta. 🙂 Ah, tänne kun pääsisi asumaan! ♥\nEnää on kaksi yötä jouluun ja vielä on viimeiset valmistelut tehtävänä. Pidämme tytön kanssa tänään piparipajan, jossa paistamme ja koristelemme pipareita pakettikorteiksi. 🙂 Saa nähdä miten saan ripustusnauhaa varten tehtävät reiät pipareihin niin että piprut eivät murene. Täytynee kokeilla rei´ittää raaka taikina ja toivoa että se ei paisu uunissa kokonaan umpeen. 😀\n(Kuvat: BO LKV / Etuovi.com. Kohdenumero 9849885)\nJulkaissut: Miia / Oma Koti Valkoinen - 22.12.2016 klo 13:58 -\nVideopostaus – Kodin tunnelmaa!\nIKEA joulualen parhaat poiminnat!\n8 kommenttia “Unelmakoti keskellä kauneinta Helsinkiä!”\njoulukuu 22, 2016 15:55\nMites jos yrittäisi rei'ittää piparit puolivalmiina? 🙂 Sellaisina ei ihan kypsinä, vielä pehmeinä, muttei liian raakoina? 🙂 Ihanaa joulua teidän perheelle Miia! ♥\njoulukuu 29, 2016 20:07\nMarissa: Puolivalmiina pipareiden rei´itys ei oikein onnistunut, pipariin jäi pelkkä kuoppa siihen kohtaan missä piti olla reikä. 😀\njoulukuu 22, 2016 16:18\nTuollainen koti olisi kyllä kiva saada joskus. Jos sitä paljon toivoo, niin se voipi vaikka toteutuakin. ☺ Itse olen saanut pipareihin reiät, kun olen käyttänyt pilliä. Raakaan taikinaan paksulla pillillä reikä. 😀Hyvää joulunodotusta sinulle ja tyttärellesi. 🎄🎁🎅🏻\njoulukuu 22, 2016 16:38\nMoikka! Kannattaa ehdottomasti rei'ittää piparit ennen paistoa vaikka mehupillillä. Jos paiston jälkeen reiät on menneet umpeen niin ne kannattaa vaikka hammastikulla heti uunista tulon jälkeen tehdä uusiksi. Mukavaa leipomisiltaa!:)\njoulukuu 29, 2016 20:09\nMariaO: Kiitokset sinullekin hyvästä vinkistä, jonka avulla sain hienot reiät pipareihin. 🙂 Hammastikulla pyöräytin muutaman epämuodostuneen reiän reunat siisteiksi heti kun nostin pellin uunista ulos.\njoulukuu 23, 2016 08:40\nTäällä jo vinkattiinkin, että mehupilli(paksu) onihan paras reiän tekoon.\njoulukuu 23, 2016 09:12\nPipareihin kannattaa tehdä reikä ennen paistoa uunissa. Hyvä apu on pieni reikämuotti jolla jää kunnon reikä esim paksumpaakin nauhaa varten.\njoulukuu 29, 2016 20:10\nViirupöllö: Kiitokset sinullekin vinkistä! ♥


Kuinka te tulkitsisitte tämän unen? | Keskustelu | Kaksplus\nYleensä en unien tulkintaa harrasta, saati niihin usko. Mutta viime yönä sellaista settiä, että itseeni jäi vaivaamaan, miten uni olisi päättynyt. Ja miten sen kääntäisi reaalielämään heijastavaksi.\nMutta siis tosiaan oli ilmeisesti jotkin isommat pippalot jossain isommassa teatterissa (?) , Joka kuitenkin oli enemmän sellainen jättimäinen lato, riihi. Ikähaarukaltaan nuorista vanhuksiin oli porukkaa. Ilmeisesti kesken bileiden oli tuli päässyt irti, ja tietysti täyskaaos. Me nuoremmat penkkien päässä istujat sitten alettiin auttaa iäkkäämpää väkeä ulos, yksi kun saatiin ulos, kiireellä saliin, seuraava jne.. Rakennus unessa oli puinen, eli lähti roihuamaan aika reippaasti lopussa, viimeisen kerran kun nuoremmat lähdettiin tyhjentää rakennusta ( pelastaa sen, mitä vielä voi) uloskäyntiovelle ei enää päästy, vaan liekkimeri oli tukkinut kulkutien, ja osa rakennusta alkoi jo sortumaan. Suureksi yllätykseksi entuudestaan tuttu nainen huusi mulle, jotta maanrajassa eniten turvassa. Kuitenkin tässä kohtaa unta vissiin alkoi mun olla tukalaa, naisen ääni rauhoitti, katsoi lempeästi , toisti minulle monta kertaa sanat "taistele, älä anna periksi, taistele! Olin jo niin loppu ja näin vaan liekkien lähestyvän, että vastasin naiselle, että enää en jaksa taistella. Unessa tunsin vaan sen, miten olevinaan hiljalleen hiipui pois. Kelasin vielä siinä unessa, että niin.. olisihan tuossa vapaa ja esteetön kulkuovi ollut vieressä, mutta ei sitä enää voi käyttää, että en jätä muuta porukkaa jumiin, kapteeni ei koskaan jätä laivaansa-aatteella. Tähän kohtaan heräsin. Arvatenkin nyt koko päivän miettinyt, että wtf, aivot?\nMitään loogista selitystä unelle keksinyt.\nMitä tää voisi teistä tarkoittaa?\nTarkennuksena vielä, että missään kohtaa "tulipalossa" ei ollut kuuma, hengittäminen kävi työlääksi vasta kun puolet talosta oli "sortunut". Koko unta määritti sellainen epätodellinen turtuminen, loppua kuvastaisi enemmän rauha, lopullisuus.\nHullu uni. Kerrassaan.\nAnteeksi, hyvin sekavan oloinen teksti, jaottelin hienosti kappaleisiin, jotta olisi selkeämpi kokonaisuus. Noh, kone päätti toisin.\nToivottavasti joku saa jotain tolkkua.\nTeet tai on tulossa vaikeita päätöksiä vaativia ratkaisuja elämässäsi. Koet, että kaikki valinnat ovat huonoja tai on vain vähemmän huonoja vaihtoehtoja. Rauhan saat vasta kun olet tehnyt muutoksen elämääsi ja se on tehtävä.\nEn tulkitse unia. En usko niillä olevan mitään varsinaista merkitystä. Ajatella että on olemassa jotain "unitutkijoitakin" jotka tutkivat unien merkitystä ja ihmiset ottavat ne vakavasti. Aivot puhdistautuvat nukkuessa. Unet on tämän huoltoprosessin sivuvaikutus, ei yhtään sen enempää.\nMaailma ympärilläsi palaa ilmiliekeissä.\nKorona, ilmastonmuutoksen uhkakuvat, woke-ja cansel kulttuuri, sensuuri,, siirtolaisongelma ym. ym.\nYrität alitajuisesti pitää kiinni vanhoista arvoista (pelastat vanhuksia), mutta turhaan, sillä uuden ajan kommunistimarxistifasistit ovat päättäneet toisin ja haluavat tuhota länsimaisen sivistyksen, polttaa kaiken vanhan ja kääntää asiat päälaelleen.\nAlitajuntasi tietää jo pelastautumiskeinon nykyhulluudelta.\nAnna palaa ja laulu perään prkele.\nIstahda Titanicin kansituolille, ota käteesi jotain hyvää juotavaa ja nauti suurimmasta katastrofinäytelmästä mitä maailmanhistoriassa on koskaan tapahtunut.\nJätä median propagandistit omaan arvottomaan arvoonsa ja keskity "uutisten"=propagandan sijaan omaan elämääsi.\nUppoa laivan mukana, mutta ilman paniikkia ja pakokauhua.\nKiitos, tästä jotenkin kieltämättä tunnistan itseni, ja elämäntilanteeni. Vähän samanlaista kaavailin minäkin.\nKorjaus aiempaan vastaukseeni. Kiitos vastauksesta.\nKiitos, totta pitkälti.\nTälleen minäkin yleensä ajatellut. Tämä uni jäi vain vaivaamaan.\nEn minäkään anna unilleni juuri minkään valtakunnan painoarvoa, saati lähde etsimään unisymboliikkaa ja merkityksiä. Huomasin aloituksesi, luin sen ja minullekin tuli mieleen, kuten tässä on jo sanottu, että olisit ns. puhdistamassa pöytääsi, elämääsi. Vanha rakennus ja sen palaminen yhdistettynä vanhuksien ensisijaiseen pelastamiseen ja lopun helpottuneisuutesi heittää helposti ajattelemaan, että muutoksen tuulet ovat elämässäsi läsnä ja ennen kuin pääset niihin käsiksi kunnolla, sinun on siivottava entinen, läpikäytävä asiat menneisyydessä ja kun sen olet tehnyt, olet valmis uuteen ja helpottunut taakan poistamisesta ja aivan uuteen astumisesta. Lopun draama kaaresta tulee mieleen, että haluatkin päättää jonkin asian elämässäsi mahdollisimman hyvin, vaati koon sitten vaikka minkälaista voimainkoitosta mutta teet sen niin hyvin itseäsi ajatellen, ettei vanhaan ole palaamista ja saavutettu sisäinen rauha antaa tiedon oikeasta suunnasta.\nUnet ovat hassuja maailmoja. Toisinaan hyvin vilkasta ja käsittämätöntä tapahtumaa täynnä, toisinaan hyvin todentuntuisia, lähes jo eletyn kaltaisia tilanteita. Tai sitten pelkkää harmaata takaseinää. Tosin silloinkin kuulema ollaan nähty unia.\nOli mitä oli, hyvää hereilläolemista. Elä tämäkin päiväsi parhaalla mahdollisella tavalla ts. virheitä tehden ja niistä oppien, itseäsi kuunnellen ja ihmisiä, tilanteita tarkkaillen, aistien. Ja mahdollisuuksien mukaan aina iloiten kuin pieni lapsi. Ilon aiheita on paljon, ei anneta liiallisen aikuistumisen peittää niitä.\nUnissa ei ole silleen yhteisiä symbooleita. Toki, jos kokee symboolit omassa elämässä joksikin, niillä on tai voi olla merkitystä. Yhteiseksi symbooliksi voi ajatella vaikka veren, mutta veren merkitys ei ole sama kaikille. Sinun täytyy miettiä, mitä unen asiat ja vaiheet ovat sinulle. Tulipalo voi olla stressiä tai se voi olla draivi, (mainosalalla työskentelevä, burn beibi burn) tai vaikka uutta luova elementti, miten asian nyt ikinä omassa elämässäsi koet.\nUni ei myöskään välttämättä ole kokoajan samaa tarinaa, eli kokoajan kerro tietoisesta maailmastasi, vaan tapahtumat voivat välillä olla puhtaasti ratkaisuita itse unessa. Kannattaa miettiä, mitkä elementit ovat tosimaailmaan liittyviä ja mitkä ratkaisuita uneen. Vai onko mikään.\nEli tarina voi mennä niinkin, että olet viettämässä hauskaa iltaa ja tunnet olosi hyväksi. Hyvä olo tuo mieleesi riihen, koska maaseudun rauha ja uneen ilmestyy näyttämö. Sitten uni itse tuo siihen elementin tulipalo, koska kuiva riihi, tulipalon looginen seuraus unessa on alkaa pelastaa ihmisiä. Uni voi palata takaisin reaalimaailmaan kun jäät palavaan riiheen, se voi tarkoittaa vaikkapa, että koet olosi hyväksi siellä, missä olet. Tai liukuovi on portti toisenlaiseen elämään, muutto, työpaikan vaihto tms. johon et jaksa, halua tarttua tai johon haluaisit tarttua, muttet uskalla.\nKukaan muu ei voi tulkita unta sulle, koska he ei elä sun elämää. Heillä voi olla yhteisiä asioita, kuten raha tai rakkaus, mutta et ehkä ole ihan yhtä syvällä jossain sekoboltsi-politiikassa. Et kuitenkaan ajattele samoin rahasta, rakkaudesta tai siitä, mitä arvot ovat kuin tulkitsijat. Ihan yhtä paljon ihmisestä kertoo se, millaisia unia näkee, kuin se, kuinka toisen unta tulkitsee. Aina oman maailmansa kautta.\nJa nämä "tulkinnat" tein ilman mitään unien symboliikkajuttuja, vain ns kuuluisaa maalaisjärkeä käyttämällä. Keskustelen työkseni paljon ihmisten kanssa.\nIhana vastaus, kiitos <3\nNaulan kantaan, ihan juuri minun elämästäni kerrot. Suuria muutoksia tiedossa, osin omasta tahdosta, pienen "pakon" sanelemana. Olisi ehkä mahdollisuus lähteä toteuttamaan haaveita, mutta se merkitsisi luopumista tutusta ja turvallisesta. Olisi vuosien opiskeluprojekti edessä, mutta perheellisenä hirvittää, että kestääkö talous, jos jään opiskelijaksi (ammatinvaihtoa mietin.)\nKiitos kaunis Sinulle vastauksesi! Mukavaa päivää myös Sinulle!\nKiitos! Hyvin pitkälti mahdollisia pohdintoja. "Asioita, joita haluan, mutta en uskalla tarttua"- totta joka sana.\nKiitos. Sillä lailla minäkin pitkälti yritin..


Lataa ISO 27001 pdf\nISO 27001 sertifioinnilla parannat organisaatiosi tietoturvaa\nISO 27001 Liiketoimintahaaste\nRiippuvuus tietojärjestelmistä ja –palveluista tekee organisaatiot herkemmiksi tietoturvauhkille. Tieto, kuten muutkin tärkeät liiketoimintaresurssit, tuo lisäarvoa organisaatiolle ja tämän vuoksi tietoa tulee suojata asianmukaisesti. Näiden resurssien tunnistaminen ja luokittelu sekä systemaattinen heikkouksien ja uhkien arviointi auttaa organisaatiota löytämään oikeat keinot riskienhallintaan. Organisaation tulee osoittaa asiakkaille, kuluttajille, osakkaille, viranomaisille ja yhteiskunnalle, että yrityksen tietovarat ovat luottamuksellisia, ehyitä ja saatavilla niitä tarvitseville. ISO 27001 standardi määrittelee kuinka järjestää tietoturva-asiat missä tahansa organisaatiossa. ISO 27001 on tietoturvallisuuden hallinnan perusta.\nISO 27001 on kansainvälinen standardi, joka määrittelee tietoturvallisuuden hallintajärjestelmän vaatimukset mahdollistaakseen riskien arvioinnin ja tarvittavien ehkäisevien toimenpiteiden toteuttamisen. ISO 27001 –perusteisen tietoturvallisuuden hallintajärjestelmän perimmäinen tarkoitus on pitää tietovarat luottamuksellisina, ehyinä ja saatavilla niitä tarvitseville – suojata organisaation tietovarojen häviämistä tai joutumista vääriin käsiin.\nMiksi valita Bureau Veritas ISO 27001 sertifiointikumppaniksi?\nBureau Veritas Certification on toimialansa kansainvälinen johtaja: 80 000 sertifioitua yritystä yli 100 maassa.\nYli 40 kansallista ja kansainvälistä akkreditointielintä on hyväksynyt Bureau Veritas Certificationin sertifioijaksi.\nToimimme yli 100 maassa. Kansainvälisyytemme merkitsee asiakkaille kaksinkertaista etua, koska meillä kansainvälinen asiantuntemus yhdistyy vahvaan paikallistuntemukseen.\nSoveltuuko ISO 27001 kaikille toimialoille?\nKyllä, ISO 27001 kattaa kaikentyyppiset organisaatiot (kaupalliset yritykset, valtion virastot ja voittoa tavoittelemattomat organisaatiot) ja sopii kaikille toiminnan kannalta tärkeää tietoa käsitteleville toimialoille.\nISO 27001 koskee ainoastaan tietotekniikkaa, eikö totta?\nEi, ISO 27001 standardi kattaa kaikki näkökulmat tiedon siirrosta julkisiin keskusteluihin ja tietojen jakamiseen. ISO 27001 auttaa yritystä turvaamaan liiketoiminnan jatkuvuutta miltei kaikissa olosuhteissa kuten tulipalossa, vesivahingossa, hakkeroinnissa, tietojen häviämisessä ja tahallisissa tietovuodoissa. ISO 27001 standardi sisältää organisaatiorakenteen, politiikat, suunnittelutoimenpiteet, vastuut, menettelytavat, menetelmät, prosessit ja resurssit.