KKO:2018:37 - Korkein oikeus\nEtusivu » Ennakkopäätökset » Ennakkopäätökset » KKO:2018:37\nSopimus - Sopimuksen syntyminen - Sopimuksen irtisanominen\nAntopäivä: 3.5.2018 ECLI:FI:KKO:2018:37\nKahvia valmistava Meira Oy ja kertakäyttöastioita valmistava Suomen Kerta Oy olivat vuonna 2008 tehneet sopimuksen kertakäyttöisten kahvimukien toimittamisesta Meira Oy:lle. Meira Oy oli tässä yhteydessä luopunut itse mukien varastoinnista ja jakelusta asiakkailleen. Meira Oy on 26.8.2011 ilmoittanut Suomen Kerta Oy:lle, että se lopettaa yhteistyön vuoden 2011 lopussa.\nSuomen Kerta Oy vaati kanteessaan, että Meira Oy velvoitetaan maksamaan Suomen Kerta Oy:lle korvausta myymättä jääneistä varastotuotteista.\nKanteensa perusteena yhtiö esitti, että asianosaisten välille oli syntynyt sopimus mukien valmistamisesta ja toimittamisesta myös muille asiakkaille kuin Meira Oy:lle. Mukien valmistuksessa oli tullut noudattaa Meira Oy:n antamia ohjeita, joiden noudattamista Meira Oy myös valvoi.\nMeira Oy oli irtisanomisilmoituksellaan 26.8.2011 rikkonut osapuolten sopimusta. Osapuolet olivat lähteneet siitä, että Suomen Kerta Oy jatkaisi Meira Oy:n mukien valmistajana ja tukuille ilmoitettuna toimittajana ainakin elokuun 2012 loppuun asti. Suomen Kerta Oy oli huolehtinut siitä, että Meira Oy:n tuotteita oli tukkujen valikoimissa.\nMeira Oy kiisti kanteen. Perusteinaan yhtiö esitti, ettei osapuolten välille ollut syntynyt sopimusta muusta kuin mukien toimittamisesta Meira Oy:lle. Meira Oy:n sähköposti-ilmoitus 26.8.2011 ei ollut irtisanomisilmoitus. Meira Oy ei ollut valtuuttanut tai antanut lupaa valmistaa mukeja Suomen Kerta Oy:n valmistamia tai varastoimia määriä. Yleensä varaston loppuunmyyntiin riitti 2 – 6 kuukauden jakso. Suomen Kerta Oy:llä oli ollut aikaa varaston myymiseen yli neljä kuukautta ja osin kokonainen vuosi. Meira Oy ei ollut voinut olla tietoinen Suomen Kerta Oy:n varaston olemassaolosta.\nKäräjäoikeuden tuomio 24.10.2014 nro 47374\nKäräjäoikeus katsoi, että osapuolten toiminnan perusteella Suomen Kerta Oy oli voinut olettaa, että se oli oikeutettu valmistamaan Meira Oy:n brändillä varustettuja mukeja ja myymään mukeja Meira Oy:n lisäksi omille asiakkailleen. Näyttämättä kuitenkin oli jäänyt, että Meira Oy olisi tehnyt sopimusta Suomen Kerta Oy:n kanssa mukien myymisestä Meira Oy:n asiakkaille tai että Meira Oy olisi sitoutunut muuhun kuin omiin mukiostoihinsa.\nOsapuolten välillä ei ollut erimielisyyttä siitä, oliko Suomen Kerta Oy:llä ollut oikeus käyttää valmistamissaan mukeissa Meira Oy:n tavaramerkkejä. Suomen Kerta Oy ei kuitenkaan ollut näyttänyt, että osapuolten välillä olisi ollut tätä koskeva sopimus muutoin kuin mukikohtaisesti.\nKun Meira Oy oli irtisanonut mukien valmistamista koskevan sopimuksen, Suomen Kerta Oy:lle oli jäänyt neljä kuukautta aikaa ajaa tuotantonsa alas ja myydä varastot loppuun. Meira Oy:n ei ollut näytetty yhteistyön lopettamisilmoituksellaan rikkoneen osapuolten sopimusta. Osapuolten oli täytynyt ymmärtää, että liiketoiminnassa muutokset olivat odotettavia, joten Suomen Kerta Oy oli joutunut varautumaan lyhyelläkin varoitusajalla tapahtuvaan muutokseen. Meira Oy ei siten ollut velvollinen korvaamaan Suomen Kerta Oy:lle myymättä jääneiden mukien arvoa.\nAsian on ratkaissut käräjätuomari Elina Haapasalo.\nHelsingin hovioikeuden tuomio 4.3.2016 nro 376\nSuomen Kerta Oy:n valituksesta hovioikeus katsoi näytetyksi, että asianosaiset olivat helmikuussa 2008 sopineet yhteistyöstä, joka oli sisältänyt muutakin kuin asianosaisten kahdenvälistä mukikauppaa. Tarkoituksena oli ollut edistää kummankin osapuolen myyntiä.\nJatkuvaa yhteistyötä käsittävissä kestosopimuksissa toisen osapuolen tekemät laaja-alaiset järjestelyt yleensä osoittivat, että sopimukselta oli edellytetty tiettyä irtisanomisaikaa, vaikkei siitä olisikaan nimenomaisesti sovittu. Yhteistyö ja tukkumyynnin toimintatavat olivat edellyttäneet riittävien varastojen ylläpitoa, mistä myös Meira Oy oli ollut tietoinen. Näyttämättä oli jäänyt, että varastot olisivat olleet ylisuuria. Siten Suomen Kerta Oy:n olisi tullut saada myyntiaikaa 31.8.2012 saakka. Koska Meira Oy oli tämän estänyt, se oli velvollinen korvaamaan aiheutuneen vahingon.\nHovioikeus velvoitti Meira Oy:n korvaamaan Suomen Kerta Oy:lle myymättä jääneiden varastotuotteiden arvon.\nAsian ovat ratkaisseet hovioikeuden presidentti Mikko Könkkölä (eri mieltä) sekä hovioikeudenneuvokset Åsa Nordlund ja Ari Kyllönen.\nEri mieltä ollut presidentti Könkkölä ei muuttanut käräjäoikeuden tuomion lopputulosta. Hän katsoi, ettei mikään viitannut siihen, että Suomen Kerta Oy:llä olisi tullut olla vuoden 2012 varasto valmiina jo useita kuukausia ennen myyntikauden alkamista. Siten ei ollut perusteita katsoa, että Meira Oy:n olisi tullut varata tuotteiden myymiselle neljää kuukautta pidempi aika.\nMeira Oy:lle myönnettiin valituslupa.\nValituksessaan Meira Oy vaati, että hovioikeuden tuomio kumotaan ja asia jätetään käräjäoikeuden tuomion varaan.\nSuomen Kerta Oy vaati vastauksessaan, että valitus hylätään.\n1. Kertakäyttöastioita valmistavan Suomen Kerta Oy:n ja kahvia valmistavan Meira Oy:n välinen yhteistyö oli alkanut alkuvuonna 2008. Meira Oy oli aiemmin tilannut kahvimukit toiselta valmistajalta omaan varastoonsa, josta se oli käyttänyt niitä omiin tarpeisiinsa sekä myynyt niitä omille asiakkailleen. Meira Oy halusi siirtää mukien varastoinnin ja jakelun mukien valmistajalle. Tässä tarkoituksessa Meira Oy oli ollut yhteydessä Suomen Kerta Oy:öön yhteistyön aloittamiseksi. Suomen Kerta Oy oli alkanut toimittaa mukeja vaiheittain sitä mukaa kun Meira Oy:n varastossa olleet mukit oli myyty loppuun.\n2. Yhtiöiden välinen yhteistyö oli päättynyt, kun Meira Oy oli 26.8.2011 ilmoittanut siirtävänsä mukien valmistuksen ja jakelun vuoden 2012 alusta toiselle valmistajalle.\n3. Suomen Kerta Oy on kanteessaan vaatinut Meira Oy:ltä 62 517,70 euroa korvausta niistä valmistamistaan tuotteista, jotka olivat jääneet sen varastoon asianosaisten yhteistyön päätyttyä. Kanne on perustunut asianosaisten väliseen sopimukseen, jota Meira Oy oli rikkonut päättämällä yhteistyön yllättävästi ja varaamatta Suomen Kerta Oy:lle riittävää aikaa myydä varastossaan olleet tuotteet loppuun.\n4. Meira Oy on kiistänyt kanteen. Perusteenaan yhtiö esitti, ettei asianosaisten välille ollut syntynyt sopimusta. Joka tapauksessa Suomen Kerta Oy:lle oli annettu mahdollisuus myydä tuotteitaan neljän kuukauden ajan siitä, kun yhteistyön päättymisestä oli ilmoitettu.\n5. Korkeimmassa oikeudessa on ensin ratkaistavana kysymys siitä, onko osapuolten välille syntynyt sopimus. Mikäli sopimuksen katsotaan syntyneen, tulee arvioitavaksi kysymys sopimuksen irtisanomisajasta.\n6. Varallisuusoikeudellisista oikeustoimista annetun lain 1 §:n mukaan sopimus syntyy tarjouksen ja siihen annetun hyväksyvän vastauksen seurauksena. Yleisesti on kuitenkin hyväksytty, että sopimus voi syntyä myös ilman laissa tarkoitettuja nimenomaisia tahdonilmaisuja osapuolten tosiasiallisen toiminnan tai käyttäytymisen perusteella (esim. KKO 2006:71, kohta 16; KKO 2010:23, kohta 12 ja KKO 2011:6, kohdat 7 ja 8). Tällöin on kuitenkin edellytyksenä, että osapuolten voidaan esitetyn näytön perusteella todeta saavuttaneen yksimielisyyden sekä sopimukseen sitoutumisesta että sopimuksen sisällöstä. Sopimuksen syntymiseen ilman nimenomaisia tahdonilmaisuja on suhtauduttu pidättyvästi, jottei kukaan tulisi sidotuksi sopimukseen, jota hän ei ole hyväksynyt tai johon hän ei ole muullakaan tavoin ilmaissut tahtoaan sitoutua.\nSopimuksen syntymisestä esitetty selvitys\n7. Asianosaisten välisen sähköpostikirjeenvaihdon perusteella osapuolten yhteisenä tarkoituksena on ollut Meira Oy:n mukien valmistuksen, varastoinnin ja myynnin siirtäminen Suomen Kerta Oy:lle. Sähköposteista ilmenee, että tällaista tuotannon ja jakelun siirtoa on valmisteltu yhteistyössä, mutta sähköpostiviesteissä ei ole käytetty nimenomaisiksi tarjoukseksi ja vastaukseksi tulkittavia ilmaisuja.\n8. Yhteistyö on sittemmin toteutunut sähköpostikirjeenvaihdossa suunnitellulla tavalla. Asiassa on riidatonta, että Meira Oy on antanut luvan tavaramerkkiensä käyttämiseen. Se on lisäksi valvonut, että Suomen Kerta Oy:n valmistamat mukit täyttivät Meira Oy:n brändille asetetut vaatimukset. Yhteistyön aikana Suomen Kerta Oy:n myyntipäällikkönä toiminut yhtiön nykyinen varatoimitusjohtaja on todistelutarkoituksessa kuultuna kertonut, että mukeja ei saanut myydä ilman Meira Oy:n edustajan mukimallin hyväksymistä. Meira Oy on vastannut myös mukien suunnittelusta. Meira Oy on ostanut itse tarvitsemansa mukit Suomen Kerta Oy:ltä, eikä Meira Oy ole saanut taloudellista vastiketta Suomen Kerta Oy:n muille myymistä tuotteista.\n9. Asiassa esitetyn selvityksen perusteella asianosaisilla on yhteistyön aikana ollut myös yhteistä markkinointia sekä kampanjoita, joissa kahvi ja muki ovat olleet myynnissä yhteishinnalla. Tämän lisäksi Meira Oy on ainakin Suomen Tivolin kanssa neuvotellut mukien myynnistä ja hinnoittelusta Suomen Kerta Oy:n puolesta. Meira Oy on ollut yhteydessä Suomen Kerta Oy:öön mukien tukkumyyntiin liittyneissä ongelmissa. Yhteistyön alkaessa Meira Oy:n tuotepäällikkönä toiminut todistaja on kertonut, että tavaramerkin näkyvyys mukeissa edisti myös kahvin myyntiä.\n10. Väitetyn sopimuksen yksityiskohtaista sisältöä ei voida oikeudenkäynnissä esitetyn selvityksen perusteella määritellä. Samoin epäselväksi on jäänyt sopimuksen syntymisen täsmällinen ajankohta. Korkein oikeus kuitenkin katsoo, että osapuolten yhteistyösuunnitelmia on seurannut niitä vastannut yhteistyö. Yhteistyössä Meira Oy on luovuttanut tavaramerkkiensä käyttöoikeuden Suomen Kerta Oy:lle, jotta tämä on voinut valmistaa Meira Oy:n valvonnassa sen brändin mukaisia mukeja. Yhteistyöllä on ollut molemmille osapuolille taloudellista merkitystä, ja yhteistyö on ollut laajempaa kuin mukien toimittaminen vain Meira Oy:n omiin tarpeisiin. Esitetyn selvityksen perusteella osapuolten yhteistyö on ollut tiivistä.\n11. Osapuolten neuvotteluista ja niiden myöhemmästä toiminnasta esitetyn selvityksen perusteella Korkein oikeus katsoo näytetyksi, että osapuolten välille on syntynyt mukien tuotantoa ja jakelua koskenut yhteistyösopimus, joka on ollut toistaiseksi voimassa.\nToistaiseksi voimassa olevan yhteistyösopimuksen irtisanominen\n12. Toistaiseksi voimassa olevan sopimuksen irtisanomisesta ei ole annettu yleisiä säännöksiä. Sopimusten sitovuuden lähtökohta ei kuitenkaan tarkoita sitä, että sopimuksen osapuoli olisi sidottu tekemäänsä sopimukseen määräämättömäksi ajaksi. Sopimus on yleensä päätettävissä irtisanomisella ilman nimenomaista sopimusehtoakin. Sopimusosapuolten on kuitenkin sopimusta päätettäessä otettava kohtuullisessa määrin huomioon sopijakumppanin edut. Siten sopimussidonnaisuus päättyy kohtuullisen irtisanomisajan kuluttua (ks. KKO 2010:69, kohta 9).\n13. Joidenkin toistaiseksi voimassa olevien liiketoimintasopimusten irtisanomisesta on kuitenkin säädetty lailla. Esimerkiksi kauppaedustajista ja myyntimiehistä annetun lain 23 §:n mukaan toistaiseksi voimassa olevan edustussopimuksen irtisanomisaika on yksi kuukausi, jos sopimus irtisanotaan ensimmäisen sopimusvuoden aikana. Tämän jälkeen irtisanomisaika pitenee yhdellä kuukaudella jokaiselta alkavalta sopimusvuodelta.\n14. Vastaavalla tavalla eurooppalaisessa yksityisoikeuden sääntelyhankkeessa kauppaedustaja-, franchising- ja jälleenmyyntisopimuksien osalta on edellytetty kohtuullista irtisanomisaikaa. Kohtuullisuuden arvioinnissa voidaan muun ohella ottaa huomioon sopimussuhteen kesto, sopimusosapuolen tekemät kohtuulliset sijoitukset sopimussuhteeseen ja alan käytännöt. Kohtuulliseksi irtisanomisajaksi on lähtökohtaisesti katsottu yksi kuukausi jokaista sopimuksen voimassaolovuotta kohden (Principles, Definitions and Model Rules of European Private Law (DCFR) IV.E.-2:302 art.).\n15. Myös yleisen kestosopimusten irtisanomista koskevan mallisäännöksen mukaan sopimus on irtisanottavissa kohtuullista irtisanomisaikaa noudattaen. Kohtuullisen ajan arvioinnissa huomioon voidaan ottaa sopimuksen mukaisten suoritusten aikaväli (DCFR III.-1:109 art.). Mallisäännöksen kommentin mukaan kohtuullista aikaa arvioitaessa huomioon voitaisiin ottaa muun muassa sopimussuhteen kesto, sopimusosapuolten panostukset ja sijoitukset sekä aika, joka osapuolella kuluu uuden sopimuskumppanin löytämiseen (DCFR vol. I s. 706).\n16. Sellainenkin pitkäkestoinen sopimus, jossa ei ole sovittu irtisanomisajasta, on yleensä irtisanottavissa kohtuullista irtisanomisaikaa noudattaen. Kohtuullisen irtisanomisajan tarve ja pituus vaihtelevat sopimussuhteen kokonaisuuden mukaan. Sopimusosapuolten tulee toiminnassaan ottaa huomioon mahdollisuus sopimuksen päättymisestä.\n17. Sopimusosapuolten toiminnallinen ja taloudellinen riippuvuus vaihtelee eri sopimustyypeissä. Edellä kohdissa 13 – 15 mainituissa sopimuksissa osapuolen tosiasiallinen sidonnaisuus sopimukseen on tyypillisesti vahva. Esimerkiksi franchising-sopimuksissa sopimuksen päättyminen saattaa merkitä luopumista siihen perustuvan liiketoiminnan harjoittamisesta. Jälleenmyyntisopimuksissa myyntiverkoston pystyttäminen saattaa sopimussuhteen alkuvaiheessa edellyttää merkittäviä panostuksia. Toisaalta yksittäisen jälleenmyyntisopimuksen merkitys voi olla jälleenmyyjän toiminnan kokonaisuuden kannalta vähäinen.\n18. Kohtuullisen irtisanomisajan arviointi on tehtävä sopimuskokonaisuuden perusteella. Tässä arvioinnissa merkittäviä seikkoja ovat esimerkiksi sopimussuhteen kesto, sopimusosapuolten panostukset ja sijoitukset sekä aika, joka osapuolella kuluu uuden sopimuskumppanin löytämiseen. Arvioitaessa irtisanomisaikaa käsillä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa sopimusosapuolen panostus perustuu ennen muuta riittävän myyntivaraston ylläpitämiseen, huomioon tulee ottaa se, kuinka suurta varastoa voidaan alan myynti- ja valmistuskäytännön johdosta pitää perusteltuna. Tähän vaikuttavat eri varastotuotteiden menekki ja ennakoitavissa oleva myyntiaika.\nKohtuullinen irtisanomisaika tässä asiassa\n19. Asiassa ei ole vedottu siihen, että Meira Oy:n mukituotannon aloittaminen olisi edellyttänyt Suomen Kerta Oy:ltä mittavia investointeja. Suomen Kerta Oy:n silloisen myyntipäällikön mukaan yhteistyösopimuksen myötä yhtiö oli moninkertaistanut tuotantonsa. Sopimussuhteen kestettyä yli kolme ja puoli vuotta Suomen Kerta Oy on päässyt hyötymään sopimuksesta ja sen johdosta tekemistään panostuksistaan merkittävän ajan.\n20. Myyntipäällikön kertomuksen perusteella kunkin uuden mukimallin kehittelyyn on vaadittu resursseja. Kustannuksia aiheutui painolaatoista, minkä lisäksi oikean värisävyn saaminen mukiin saattoi edellyttää jopa 300 000 mukin koetuotantoa. Tuotantokustannusten säilyminen kohtuullisina edellytti 300 000 – 500 000:n suuruista tuotantoerää kustakin mukista. Eri mukien kysyntä vaihteli paljon. Suurin osa elokuussa 2011 varastossa olleista mukeista oli saatu myytyä vuoden loppuun mennessä. Myymättä jääneet mukit olivat malleja, joiden kysyntä oli vähäisempi. Kun mahdollisuus tukkumyyntiin lakkasi Meira Oy:n toimesta 31.12.2011, varastoon jääneille mukeille ei ollut myyntikanavaa sillä myynti tapahtui lähes yksinomaan tukkuportaan välityksellä.\n21. Tukkuliikkeiden myyntijaksotus oli Suomen Kerta Oy:n silloisen myyntipäällikön mukaan vakiintunut siten, että kunkin vuoden ensimmäiselle kahdeksalle kuukaudelle myyntiin tulevat tuotteet tuli ilmoittaa tukkuliikkeiden myyntilistoille edellisen vuoden elokuussa. Vuonna 2012 myytävät tuotteet ja niiden hinnat oli tullut ilmoittaa Tuko Logistics Osuuskunnalle viimeistään 19.8.2011, kuten Suomen Kerta Oy oli tehnytkin.\n22. Korkein oikeus katsoo, että myös Meira Oy on ollut selvillä tästä tukkujen vakiintuneesta toimintatavasta, koska Meira Oy oli aiemmin itse huolehtinut mukien toimittamisesta tukkuliikkeiden kautta. Meira Oy:n on siten irtisanomisen tapahtuessa 26.8.2011 tullut ottaa huomioon, että Suomen Kerta Oy oli voinut varautua mukien myynnin jatkumiseen myös vuoden 2012 toimituskaudella. Asiassa esitetystä selvityksestä kuitenkin ilmenee, että toimittajavaihdokset myös kesken toimituskauden ovat olleet mahdollisia.\n23. Asiassa on esitetty mukien tarpeellisen varaston suuruudesta niukasti selvitystä, joka on sekin ollut yleisluonteista ja osin ristiriitaista. Suomen Kerta Oy:n silloisen myyntipäällikön kertomuksesta on kuitenkin ilmennyt, että varastomäärät olivat osin riippuvaisia myös Suomen Kerta Oy:n tuotantokoneiston tarkoituksenmukaisesta käytöstä eivätkä yksinomaan perustuneet toimitusvarmuudesta huolehtimiseen.\n24. Korkein oikeus katsoo, ettei asiassa esitetystä selvityksestä voida päätellä sitä, minkä suuruinen varasto erilaisia mukeja on elokuussa 2011 ollut tarpeen loppuvuoden 2011 ja vuonna 2012 alkaviin toimituksiin varautumista varten. Epäselväksi on samoin jäänyt se, kuinka kauan tarpeellisena pidettävän varaston myynti olisi kestänyt. Mukien menekistä ja valmistuskäytännöistä ei ole muutoinkaan esitetty sellaista selvitystä, jonka perusteella varaston asianmukaisuutta elokuussa 2011 voitaisiin arvioida. Asiassa ei ole edes väitetty, että varastomääristä olisi sovittu tai että Meira Oy olisi voinut seurata Suomen Kerta Oy:n myyntiä tai sen varastossa olevien tuotteiden määrää. Näyttämättä on jäänyt, että Meira Oy olisi edellyttänyt niin suurta varastoa kuin Suomen Kerta Oy:llä on ollut.\n25. Meira Oy oli ollut tärkeä asiakas Suomen Kerta Oy:lle, jolla oli kuitenkin myös muita suuria asiakkaita. Sen toiminta ei siten ollut yksinomaan Meira Oy:n tuotteiden valmistamisen ja myynnin varassa.\n26. Mukien myynti on edellyttänyt, että Suomen Kerta Oy:llä on ollut riittävä varasto toimitusten turvaamiseksi. Tämän lisäksi uusien mukimallien kehittäminen on aiheuttanut kustannuksia valmistajalle. Meira Oy on irtisanonut sopimuksen tilanteessa, jossa Suomen Kerta Oy oli sitoutunut toimittamaan mukeja vuoden 2011 loppuun saakka ja myös ilmoittanut sitovasti ainakin yhdelle tukkuliikkeelle seuraavan vuoden ensimmäisen myyntijakson tuotteensa. Näistä syistä johtuen sopimuksen päättäminen on edellyttänyt, että Suomen Kerta Oy:lle on annettu kohtuullinen irtisanomisaika.\n27. Liiketoimintasopimukseen liittyy aina myös taloudellinen riski. Suomen Kerta Oy:n on toiminnassaan täytynyt ottaa huomioon se mahdollisuus, että sopimus päättyy jossain vaiheessa. Asiassa on jäänyt näyttämättä, että vuosien 2011 ja 2012 myyntiin varautuminen tai mukien myynti- ja valmistuskäytännöt muutoinkaan olisivat edellyttäneet niin suurta varastoa elokuussa 2011 kuin Suomen Kerta Oy:llä oli. Suomen Kerta Oy:lle on ilmoitettu yhteistyön lopettamisesta neljä kuukautta ennen sen päättymistä. Tämän pituista aikaa olisi pidettävä riittävänä edellä kohdissa 13 – 15 mainitun lain sekä kansainvälisen mallisääntelyn nojalla myös sellaisissa sopimussuhteissa, joissa toisen osapuolen toiminnallinen ja taloudellinen sidonnaisuus sopimussuhteeseen on lähtökohtaisesti voimakkaampaa kuin Suomen Kerta Oy:n sidonnaisuus sopimukseen Meira Oy:n kanssa. Näillä perusteilla Korkein oikeus katsoo, että Suomen Kerta Oy:lle annettua neljän kuukauden irtisanomisaikaa on tässä tapauksessa pidettävä riittävänä. Meira Oy ei siten ole rikkonut osapuolten sopimusta, eikä se ole velvollinen suorittamaan korvausta Suomen Kerta Oy:lle sopimuksen päätyttyä myymättä jääneistä varastotuotteista.\nAsian ovat ratkaisseet oikeusneuvokset Gustav Bygglin (eri mieltä), Ilkka Rautio (eri mieltä), Marjut Jokela, Jarmo Littunen ja Mika Huovila. Esittelijä Juha Mäkelä.\nOikeusneuvos Rautio: Olen Korkeimman oikeuden enemmistön kanssa samaa mieltä siitä, että Meira Oy:n ja Suomen Kerta Oy:n välille on syntynyt kertakäyttömukien tuotantoa ja jakelua koskenut yhteistyösopimus. Hyväksyn Korkeimman oikeuden ratkaisun perusteluissa esitetyt pitkäkestoisen sopimuksen irtisanomista koskevat yleiset toteamukset ja kannanotot. Olen enemmistön kannalla myös siinä, että neljän kuukauden irtisanomisaika sinänsä on riittävä nyt kysymyksessä olevan kaltaisen yhteistyön lopettamiseksi. Vaikka Meira Oy on ollut Suomen Kerta Oy:n suuri asiakas, mukien tuotannon lopettamiseen on hyvin voinut sopeutua annetussa neljässä kuukaudessa.\nTässä asiassa ei kuitenkaan ole kysymys irtisanomisajan lyhyydestä johtuneesta vahingosta vaan jo kanteenkin perusteella siitä vahingosta, joka Suomen Kerta Oy:lle on koitunut siitä, että se ei irtisanomisajan jälkeen ole saanut enää myydä yhteistyösopimuksen mukaisesti valmistamiaan jo irtisanomishetkellä varastossaan olevia Meira Oy:n tavaramerkeillä varustettuja mukeja.\nTässä tapauksessa Suomen Kerta Oy on valmistanut Meira Oy:n kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella mukeja varastoon siinä tarkoituksessa, että mukien saatavuus olisi yhtiöiden välillä kehittyneen käytännön mukaisesti riittävä. Mukien taloudellinen valmistustapa edellyttää verrattain suurten sarjojen valmistamista yhdellä kertaa. Alan myyntirytmi on sellainen, että seuraavan vuoden mukimallit tulee kyetä ilmoittamaan tukkukauppaa hoitaville keskusliikkeille edellisen vuoden elokuun loppupuolella.\nMukien myynti on edellyttänyt Meira Oy:n hyväksymistä eikä niille ole ollut lainkaan markkinoita sen jälkeen, kun Meira Oy:n varaama myyntiaika on umpeutunut. Myymättä jääneiden mukien arvoksi on ilmoitettu 62 517,70 euroa, jolla on jo merkitystä yhtiön taloudellisen tuloksen kannalta, vaikka yhtiö on valmistanut mukeja myös muille tilaajille. Meira Oy ei ole esittänyt selvitystä siitä, että ajan varaaminen Suomen Kerta Oy:lle valmiiden mukien myymiselle irtisanomisajan umpeuduttua, olisi aiheuttanut sille olennaista haittaa. Asiassa on myös tullut selväksi, että Meira Oy:n taholta ei ole millään tavalla ennen sopimuksen irtisanomista viestitetty Suomen Kerta Oy:lle, että sopimuksessa edellytettyyn tuotantoon olisi mahdollisesti odotettavissa supistuksia.\nKuten tuomion perusteluissa on todettu, yhteistyösuhteiden lakkaamisproblematiikkaan voi hakea ohjetta lähellä olevista sopimustyypeistä, kuten kauppaedustussopimuksesta. Tällöin voi mielestäni aiheellisesti kiinnittää huomiota myös enemmistön viittaamien DCFR:n säännön ohella sen sääntöön IV.E.-2:306, jonka mukaan “If the contract is avoided, or the contractual relationship terminated, by either party, the party whose products are being brought on to the market must repurchase the other party’s remaining stock, spare parts and materials at a reasonable price, unless the other party can reasonably resell them“. Myös kauppaedustajista ja myyntimiehistä annetun lain 18 § ilmentää samaa ajatusta: Kauppaedustajalla on oikeus saada erityinen korvaus sellaisista toimenpiteistä aiheutuneista kustannuksista, joita edustussopimuksen asianmukainen täyttäminen on vaatinut. Päämiehen lojaliteettivelvoitetta kuvastaa myös lain 8 §:n 4 momentti, jonka mukaan päämiehen on ilman aiheetonta viivytystä ilmoitettava kauppaedustajalle, jos hänen nähtävissään on, että edustussopimuksessa tarkoitettu toiminta tulee olemaan olennaisesti vähäisempää kuin kauppaedustajalla kohtuudella on syytä olettaa. Jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin (86/653/ETY) suhteessa kauppaedustajaan pakottavan 17 artiklan 3 kohdassa määrätään, että kauppaedustajalla on oikeus korvaukseen vahingosta, jonka hänen ja päämiehen välisen suhteen lakkaaminen hänelle aiheuttaa. Tällaista vahinkoa katsotaan syntyvän erityisesti, jos sopimus lakkaa olosuhteissa, joissa kauppaedustaja ei ole voinut kattaa kustannuksia ja menoja toimenpiteistä, joihin hän on ryhtynyt edustussopimuksen täyttämiseksi päämiehen neuvojen mukaisesti.\nEdellä olevaan viitaten katson, että Meira Oy on ollut velvollinen yhteistyösopimusta irtisanoessaan selvittämään vaihtoehtoja yhteistyön lopettamiseksi siten, etteivät Suomen Kerta Oy:n yhteistyösopimuksen täyttämiseksi jo suorittamat toimet koituisi sen vahingoksi, ja neuvottelemaan niistä, jotta saataisiin molemmille osapuolille kohtuullinen ratkaisu. Koska Meira Oy ei ole tätä tehnyt, se on velvollinen korvaamaan Suomen Kerta Oy:lle näin aiheuttamansa vahingon. Vahingon määräksi on ilmoitettu myymättömien mukien arvo 65 517,70 euroa, jota ei ole sinänsä kiistetty.\nOikeusneuvos Bygglin: Olen samaa mieltä kuin oikeusneuvos Rautio.\nJulkaistu 3.5.2018 Päivitetty 14.5.2018


Kasvinviljely arkistot - Page 7 of 10 - Käytännön Maamies\nEtusivu > Kasvinviljely > Sivu 7\nKalkitusaineiden kauppa on hyvä maatalouden mielialaindikaattori. Kun talous on tiukalla, monet säästävät ja leikkaavat kalkituksesta, koska se ei heti näy kasvustossa kuten lannoituksen ja kasvinsuojelun poisjättäminen. Kalkituksesta tingitään, vaikka tämä […]\nKotimaan lannoitemarkkinoilla lähdettiin liikkeelle odotetusti edellisvuotta edullisimmilla hinnoilla. Yara on ehtinyt jo nostaa hintoja kertaalleen heinäkuun aikana. Suurin kysymys onkin se, kuinka paljon hinnat nousevat ennen seuraavia kylvöjä. Viime kaudella […]


Harmonikat soivat Toholammin Kulttuurisalissa lauantaina\nkeskiviikko 20.1.2021 | 09:16\nKe 5.8.2020 klo 15:00\nKulttuuritapahtumat palaavat, ja sen esimerkiksi Toholammilla kajahtaa ensi lauantai-iltapäivällä (8.8.) jälleen perinteinen elokuinen harmonikkakonsertti. Konsertti järjestetään 15 vuotta sitten loppuneen Toholammin Harmonikkaviikkon jälkitunnelmissa. Myös pääosa esiintyjistä on jo viikolta tuttuja. Jotkut nousevat lavalle joka vuosi mutta aina mukaan pyydetään uusiakin vieraita.\nTämänvuotinen päävieras on Reijo Ahonen, harmonikkaviikon vanhoja opettajia. Hän on myös innoittanut konsertin tämänvuotisen nimen: Käyn Aho(se)n laitaa. Työkseen Ahonen vastaa nykyään Hämeenlinnassa Sibelius-opiston menestyksekkäästä harmonikansoiton opetuksesta. Opiston nuorten orkesteri on hänen johdollaan voittanut kilpailuja niin koti- kuin ulkomailla. Lampilla Ahonen soittaa Unto Jutilan musiikkia, tarjolla on esimerkiksi mielenkiintoinen otos Pohjalaisesta sarjasta.\nKonsertin koonnut Sinikka Jutila kertoo, että tällä kertaa esiintyjät olivat valinneet hänen yllätyksekseen poikkeuksellisen paljon Unton sävellyksiä. Tarjolla on myös harvemmin kuultua Jutilaa.\nKonsertin jokavuotisista esiintyjistä lavalle nousevat Aki Hietala ja Mika Huusari. Molemmat ovat monipuolisia soittajia, jotka ovat ylläpitäneet vuosikymmenet nuorukaisina Harmonikkaviikolla Toholammille syntyneitä siteitä. Mukana on tietysti myös Toholammin harmonikkakerho Veikko Päivärinnan johdolla. Heiltä on luvissa mm. Päivärinnan uutta musiikkia. Perinteistä osastoa ovat vielä letkeästä menosta vastaavat juontaja Mikko Myllykangas sekä Mauri Haapamäen ja Mika Jämsän komppiryhmä.


The halpa Fallout 4 - Automatron DLC PC:lle Suomi\nFALLOUT 4 - AUTOMATRON DLC PC:lle on digitaalinen koodi, jolla ei ole viimeistä käyttöpäivää. Ostettuasi koodin saat sen välittömästi sähköpostiisi ilman toimituskuluja.\nMeiltä löydät FALLOUT 4 - AUTOMATRON DLC PC:lle aina edullisesti. Hintamme ovat halvat, sillä ostamme digitaaliset koodit suurissa tukkuerissä ja annamme ostoissa syntyneet säästöt suoraan sinun hyväksesi Arvoisa Asiakkaamme. Edullisuuden lisäksi voit olla varma, että koodimme ovat aina 100% legitiimejä, sillä ne on hankittua virallisilta tukkukauppiailta.\nLähetämme FALLOUT 4 - AUTOMATRON DLC PC:lle digitaalisen koodin sinulle heti ostoksesi jälkeen, suoraan sähköpostiisi. (pre-order tuotteet ovat tilattavissa ennakkoon ja ne toimitetaan viimeistään tuotteen julkaisupäivänä.)\nLive Chattimme (24/7) ja toimiva asiakaspalvelumme ovat aina palveluksessasi, jos sinulla on kysyttävää tai ongelmia FALLOUT 4 - AUTOMATRON DLC PC:lle koodiin liittyen.\nHelppokäyttöinen, 3-vaiheinen ostosysteemimme on suoraviivainen, eikä sisällä ylimääräistä kaavakkeiden täyttöä. Anna vain meiliosoitteesi, valitse maksutapa ja maksa, eli FALLOUT 4 - AUTOMATRON DLC PC:lle ostaminen livekortti.fi:stä on todella nopeaa ja helppoa.\nKuinka ostan Fallout 4 - Automatron DLC PC?\nFallout 4 - Automatron DLC PC:lle :lle Livekortti.fi :sta on helppoa kuin 1 2 3! Anna vain meiliosoitteesi, valitse maksutapa ja maksa!\nFallout 4 - Automatron DLC PC:lle :lle ovat aina edullisia.


Google hahmottelee suunnitelmia Linux-ytimen tukemiseksi Androidissa - Ars Technica | Online Stream\nGoogle hahmottelee suunnitelmia Linux-ytimen tukemiseksi Androidissa\nNäyttää siltä, että Google tekee kovasti töitä päivittääkseen ja päivittääkseen Linux-ytimen, joka on jokaisen Android-puhelimen ytimessä. Yhtiö oli vahvasti mukana tämänvuotisessa Linux Plumbers -konferenssissa, joka on Linux-kehittäjien huipputapaaminen, ja Google käytti paljon aikaa puhuakseen Androidin saamisesta toimimaan geneerisen Linux-ytimen kanssa nykyisen, hyvin räätälöidyn version sijasta. Se jopa esitteli Android-puhelimen, jossa käytetään Linux-ytimen päälinjaa.\nMutta ensin hieman taustaa Androidin nykyisestä ytimen sekasotkusta: Tällä hetkellä ”päälinjan” Linux-ytimen ja Android-laitteen toimituksen välillä tapahtuu kolme suurta haarautumista (huomaa, että ”päälinjalla” ei ole mitään tekemistä Googlen oman ”Project Mainline” -projektin kanssa). Ensin Google ottaa LTS (Long Term Support) -Linux-ytimen ja muuttaa sen ”Android Common -ytimeksi” – Linux-ytimeksi, johon on lisätty kaikki Android-käyttöjärjestelmäkohtaiset korjaukset. Android Common toimitetaan SoC-toimittajalle (yleensä Qualcommille), jossa se saa ensimmäisen kierroksen laitteistokohtaisia lisäyksiä, jotka keskittyvät ensin tiettyyn SoC-malliin. SoC-ydin lähetetään sitten laitevalmistajalle, joka saa vielä enemmän laitteistokohtaista koodia, joka tukee kaikkia muita laitteiston osia, kuten näyttöä, kameraa, kaiuttimia, usb-portteja ja muuta lisälaitteistoa. Tämä on ”Device Kernel”, ja se on se, mitä laitteessa todella toimitetaan.\nTämä on erittäin pitkä matka, jonka tuloksena jokaiseen laitteeseen lähetetään miljoonia rivejä puun ulkopuolista ytimen koodia. Jokainen toimitettu laiteydin on erilainen ja laitekohtainen – periaatteessa yhden puhelimen laiteydin ei toimi toisessa puhelimessa. Laitteen ytimen pääversio lyödään lukkoon SoC:n kehityksen alkuvaiheessa, joten on tyypillistä, että upouusi laite toimitetaan kaksi vuotta vanhalla Linux-ytimellä. Jopa Googlen uusin ja paras laite, Pixel 4, toimitettiin lokakuussa 2019 Linux-ytimen 4.14:llä, joka on LTS-versio marraskuulta 2017. Se jää myös ikuisesti kiinni kerneliin 4.14. Android-laitteet eivät yleensä saa kernelpäivityksiä, luultavasti siksi, että vain yhden laiteytimen tuottaminen vaatii uskomattoman paljon työtä ja että sen tekemiseen tarvittaisiin useiden yritysten ketju yhteistyötä. Koska ytimen päivityksiä ei koskaan tapahdu, tämä tarkoittaa, että jokaisen uuden Android-version on yleensä tuettava kolmen viimeisen vuoden LTS-ytimen julkaisuja (Android 10:n minimi on 4.9, vuoden 2016 julkaisu). Googlen sitoumukset tukea vanhempia Android-versioita tietoturvakorjauksilla tarkoittavat, että yhtiö tukee edelleen ytimen 3.18:aa, joka on nyt viisi vuotta vanha. Googlen tähänastinen laastariratkaisu on ollut liittoutua Linux-yhteisön kanssa ja tukea mainline Linuxin LTS-julkaisuja pidempään, ja nyt tuki on jo kuuden vuoden mittainen.\nViime vuonna Linux Plumbers Conference 2018 -konferenssissa Google ilmoitti alustavista tutkimuksistaan, joiden tarkoituksena on tuoda Android-ydin lähemmäksi mainline Linuxia. Tänä vuonna se kertoi hieman yksityiskohtaisemmin tähänastisesta edistymisestään, mutta se on ehdottomasti vielä kesken. ”Tällä hetkellä emme tiedä, mitä pitää lisätä ytimeen, jotta se toimisi Android-laitteessa”, Android Kernel Team -tiimin vetäjä Sandeep Patil kertoi ryhmälle LPC 2019 -tapahtumassa. ”Tiedämme, mitä tarvitaan Androidin pyörittämiseen, mutta emme välttämättä missään tietyssä laitteistossa. Tavoitteenamme on siis periaatteessa selvittää kaikki tämä, sitten upstreamata se ja yrittää olla mahdollisimman lähellä mainlinea.”\nGooglen mukaan ”LTS:ään (4.14.0) verrattuna Androidin yhteisessä ytimessä on 355 muutosta, 32 266 lisäystä ja 1546 poistoa (helmikuussa 2018)”. Tässä tapahtuu edistystä joka vuosi, mutta pitää muistaa, että tämän jälkeen on vielä kaksi haarautumista.\nVaikka laajemman Android-ekosysteemin ja lukemattomien laitekokoonpanojen saamiseksi mukaan on vielä tehtävää, tiettyjen laitemallien osalta asiat näyttävät etenevän hyvin. Linaro Consumer Groupin johtaja Tom Gall esitteli Xiaomi Poco F1:n, joka itse asiassa käyttää Linuxin päälinjan ytimellä tavallisen Android-käyttöjärjestelmän alla. Gall kertoi yleisölle: ”Erityisesti Googlen kernel-tiimille on annettava suuret, suuret aplodit siitä, että he ovat saaneet koodinsa tuotantovirtaan, jotta voimme käynnistää laitteita mainline-ytimellä.”\nSuunnitelmana on saada tuotantovirtaan mahdollisimman paljon kernel-koodia, minkä lisäksi Google pyrkii toistamaan aiempaa työtään Androidin modularisoimiseksi, Project Trebleä. Aivan kuten Treble loi vakaan rajapinnan Android-käyttöjärjestelmän ja laitteiden HAL:ien (Hardware Abstraction Layers) välille, Googlen ehdotus tuoda Android lähemmäksi Linuxia (miten tälle ei ole vielä hassua ”projekti”-nimeä?) sisältää Linuxin ytimen sisäisen ABI:n vakauttamisen ja vakaan rajapinnan, johon Linux-ydin ja laitteistovalmistajat voivat kirjoittaa. Google haluaa irrottaa Linux-ytimen sen laitteistotuesta.\nLinux-yhteisö on vastustanut ajatusta vakaasta rajapinnasta jo jonkin aikaa, ja se on ehdottanut, että jos haluat kyvyn päivittää ytimen nopeasti, avaa ajurisi lähdekoodilla ja laita ne kernelin pääpuuhun, jossa kaikki muutokset hoidetaan puolestasi. Avoimen lähdekoodin ajurit ovat kuitenkin ehdoton este monille laitteistofirmoille, eikä mikään määrä puolestapuhujia tai tuotteen heikkenemistä muuta sitä. Se, että Google on jumissa tukemassa viisi vuotta vanhoja Linux-versioita, osoittaa, ettei tämä malli toimi.\nSuurenna / Useiden haarojen sijaan Google kuvittelee uuden ytimen olevan sarja moduuleja.\nGooglen vanhempi ohjelmistosuunnittelija Matthias Männich esitteli ”Android Next Generation” -merkinnällä varustetun kaavion, josta näkyi, miltä ehdotettu ydinarkkitehtuuri voisi näyttää. Google toimittaisi ”Generic Kernel Image (GKI)” yhdessä useiden ”GKI Modules” -moduulien kanssa, jotka paljastaisivat tämän vakaan API/ABI:n ytimessä. Laitteistokohtaiset ajurit (todennäköisesti suljetun lähdekoodin ajurit) ladattaisiin ytimen moduuleina. Haarautumisen sijasta kaikki modulaarisoituu additiivisiksi paketeiksi.\nToistaiseksi Google ehdottaa vain, että ytimen sisäinen ABI olisi vakaa yhden LTS-version ajan. Tämä ei siis mahdollistaisi laitteiden päivittämistä yhdestä Linux-ytimen versiosta toiseen – se vain mahdollistaisi yhden yleistetyn ytimen kuvan toimimisen useissa laitteissa nykyisten laitekohtaisten ytimen haarojen sijaan. Se mahdollistaisi varmasti helpommat tietoturvapäivitykset, ja toivottavasti se saisi uudet LTS-julkaisut nopeammin markkinoille.\nOlisimme ennenaikaisia, jos sanoisimme, että tämä on muutos, joka on varmasti tulossa Androidiin ja Linux-ytimeen. On vielä paljon ongelmia ratkaistavana (sekä teknisesti että poliittisesti, voisin kuvitella), ja osa näistä puheista oli enemmänkin julkisia brainstorming-istuntoja Googlen esitelmöitsijöiden ja yleisön joukossa olleiden Linux-insinöörien (joista monet olivat myös Googlereita!) välillä. Tämä on toinen vuosi peräkkäin, kun Google on tullut LPC:lle ja esittänyt ajatuksen Linux-ytimen käyttämisestä Androidissa, ja koska Android on yksi maailman suurimmista Linux-distroista, on järkevää, että kaikki työskentelevät yhdessä, eikö niin?\n”Tiedämme, että meillä on vielä paljon tehtävää, mutta olemme päässeet pitkälle siitä, mistä lähdimme liikkeelle”, Patil kertoi yleisölle. ”Viime vuonna puhuin sen olemassaolosta. Tällä kertaa meillä on oikeasti ongelmia, joista voimme keskustella.”\nVerpaineesi on 119 yli 72? ⟶


Carnage (Blu-ray) – Roman Polanski – kirjat – Rosebud.fi\nKaksi keskiluokkaista ja keski-ikäistä pariskuntaa tapaa sivistyneen keskustelun merkeissä. Tarkoitus on selvittää ja sopia pariskuntien samanikäisten pojanviikareiden tappelunnujakka.\nKohtelias tapaaminen mutkistuu pitkittyessään. Sanailu kärjistyy kipakaksi sivalteluksi. Kun isäntäperhe alkaa tarjoilla viskiä, meno yltyy verbaaliseksi verilöylyksi ? niin pariskuntien välillä kuin oman kumppanin kanssa.\nYhdessä asunnossa tapahtuva elokuva on hurja, hauska ja intensiivinen näyttelijöiden taidonnäyte. Sekä Kate Winslet että Jodie Foster saivat suorituksistaan Golden Globe -ehdokkuudet. Ohjaaja Roman Polanski on muokannut käsikirjoituksen yhdessä God of Carnage (Vihan jumala) näytelmän kirjoittaneen Yasmina Rezan kanssa.\n· Pianist - Pianisti DVD


EU:n tietosuoja-asetus voimaan 2018 – mitä siitä pitäisi tietää? - KirkonkelloKirkonkello\nJulkaistu 17.02.17 | Essi Ylärakkola\nEuroopan unionin henkilötietojen käsittelyä sääntelevä yleinen tietosuoja-asetus astuu voimaan toukokuussa 2018. Tietosuoja-asetus koskee kaikkia henkilötietoja, joita käsitellään joko osittain tai kokonaan tietoteknisesti. Myös manuaaliset henkilörekisterit kuuluvat asetuksen piiriin, jos henkilötietojen on tarkoitus muodostaa rekisterin osa.\nVaikuttaako tietosuoja-asetus kirkkoon? Mitä seurakuntien on otettava huomioon? Kysymyksiin vastaa Kirkkohallituksen tietoturvapäällikkö Jussi Mukari.\nMikä nykyisessä lainsäädännössä muuttuu, kun tietosuoja-asetus astuu voimaan?\nAsetus tuo mukanaan kaksi keskeistä muutosta: rekisterinpitäjän vastuut lisääntyvät ja rekisteröityjän oikeudet vahvistuvat.\nJatkossa rekisterinpitäjän on ilmoitettava rekisteriä koskevista tietoturvaloukkauksista kaikille rekisterissä oleville, joita loukkaus on koskenut. Rekisterinpitäjällä on myös vahva osoitusvelvollisuus eli asetuksen kansalliselle valvojalle on pystyttävä todistamaan, että kaikki asetuksen vaatimukset on huomioitu.\nRekisteröityjän oikeudet kasvavat merkittävästi, mikä tarkoittaa muun muassa tarkennusta siihen, millaisia tietoja rekisteröityjästä saa tallentaa. Rekisteröityjällä on oikeus saada pyytäessään tiedot, jotka hänestä löytyvät rekisteristä sekä vaatia virheellisten tietojen korjaamista. Rekisteröityjällä on myös oikeus tulla unohdetuksi eli hän voi halutessaan pyytää kaikkien häntä koskevien tietojen poistamisen rekisteristä.\nMitä tietosuoja-asetuksen muutos tarkoittaa seurakuntien näkökulmasta? Miten seurakunnat voivat varautua muutokseen?\nVastuu uuden asetuksen käyttöönotosta ja toteutumisesta on rekisterinpitäjällä. Eli kaikki seurakunnan omat henkilörekisterit ovat seurakunnan omalla vastuulla.\nTärkeä kysymys on, miten tunnistaa kaikki ne henkilörekisterit, joihin uutta asetusta sovelletaan. Henkilötiedoksi lasketaan mikä tahansa sellainen tieto, josta henkilö voidaan suorasti tai epäsuorasti tunnistaa. Tietosuoja-asetus koskee yhtäältä sellaista henkilötietojen käsittelyä, joka on osittain tai kokonaan automaattista. Toisaalta se koskee henkilötietojen käsittelyä myös muussa kuin automaattisessa muodossa, silloin kun tietojen on tarkoitus muodostaa henkilörekisterin osa.\nSeurakunnissa asetuksen alaiset henkilörekisterit voivat kattaa yhtä lailla tietoja niin seurakuntalaisista, yhteistyökumppaneista kuin seurakunnan työntekijöistäkin. Esimerkiksi rippikouluilmoittautumisten ja työntekijöiden henkilötietojen kaltaiset listaukset ovat rekistereitä, mutta myös työajanseurannan tai kameravalvonnan tallennejärjestelmän voidaan katsoa kuuluvan tietosuoja-asetuksen piiriin.\nEnsimmäiseksi kannattaakin tutustua tietosuoja-asetukseen. Sen pohjalta on hyvä käydä läpi nykyiset henkilörekisterit tutkimalla, mitkä rekisterit täyttävät uuden asetuksen kriteerit.\nNyt on oikea hetki laatia jo olemassa olevista rekistereistä rekisteri- ja tietosuojaselosteet, mikäli niitä ei vielä ole tehty. Tämä voi olla yllättävän laaja prosessi, joten siihen kannattaa varata riittävästi aikaa. Ne rekisterit, joista on laadittu nykyisen lainsäädännön edellyttämät selostukset, tulisi muokata uuden asetuksen mukaisiksi.\nLisäksi seurakuntien kannattaa tarkistaa nykyiset IT-palvelusopimuksensa ja huolehtia siitä, että myös palveluntoimittajat ovat huomioineet uuden asetuksen henkilötietojen käsittelyssään.\nKoska asetus lisää rekisteröityjän oikeuksia, muutos tuonee uudenlaisia rekistereihin liittyviä pyyntöjä. On siis hyvä käydä läpi seurakunnan henkilörekistereihin liittyvät prosessit etukäteen, jotta pyyntöihin voidaan vastata riittävän nopeasti.\nTietosuoja-asetuksessa puhutaan tietosuojavastaavasta. Mitä se tarkoittaa, ja pitääkö seurakunnan palkata uusi työntekijä?\nRekisterinpitäjän on jatkossa nimettävä tietosuojavastaava, jonka aseman ja toimenkuvan tietosuoja-asetus määrittelee. Tietosuojavastaavan tehtävä ei ole huolehtia tietosuoja-asioiden käytännön toteuttamisesta, vaan huolehtia, että rekisterinpitäjä noudattaa asetusta.\nSeurakunnan ei tarvitse välttämättä palkata tietosuoja-asetuksen vuoksi uutta henkilökuntaa, vaan tehtävä voidaan järjestää useammalla eri tavalla. Useampi seurakunta voi hankkia esimerkiksi yhteisen vastaavan tai työ voidaan ostaa ulkopuolisena palveluna. Etenkin pienissä seurakunnissa tietosuojavastaavan tehtävät voitaneen sisällyttää myös nykyisenkin työntekijän tehtävänkuvaan.\nTyön sujuvuuden kannalta olisi hyvä, että tietosuojavastaavalla olisi osaamista lakiasioista sekä tuntuma kyseisen seurakunnan arjesta eli siitä, miten henkilörekistereitä käsitellään seurakunnassa käytännössä. On kuitenkin huomioitava, että sama henkilö ei voi hoitaa ja valvoa rekisteriä yhtä aikaa.\nMistä saa lisätietoa tietosuoja-asetuksesta?\nTulevasta tietosuoja-asetuksesta kerrotaan tietosuojavaltuutetun verkkosivuilla. Aiheesta lähetetään lähiviikkojen aikana Kirkkohallituksen yleiskirje, jossa kerrotaan laajemmin asetuksen sisällöstä sekä annetaan suosituksia tulevista toimenpiteistä. Kirkkohallitus tuottaa mahdollisuuksien mukaan myös muuta tukimateriaalia seurakunnille kuluvan vuoden aikana.


Länsirannikon nopein OG.\nLuotettava tuottaja! Tuottaa 650 g/m2 vain 70 päivässä.\nMahtava Cupin voittanut lajike! Uskollinen alkuperäiselle, kauniit budit voimakkaalla vaikutuksella.\nKlassiset terpeenit. Se ainutlaatuinen kushin tuoksu, jossa on sitrusta ja mäntyä.\nSuoraan Kaliforniasta. Ihanteellinen kasvattajille, jotka haluavat kokeilla Kalin hienoimpia.\nKush, Mänty, Sitruuna, Maanläheinen\nYksi FastBudsin alkuperäisistä genetiikoista, tasapinoitettu itsekukkiva versio klassisesta OG Kushista. Tämä voimakas Indica tuottaa noin 21 % THC-pitoisuuden ja on yksi ensimmäisistä Cupin voittaneista genetiikoistamme. Klassinen lajike, johon kuka tahansa kasvattaja rakastuu. Hyvä valinta uusille kasvattajille, jotka haluavat kasvattaa voimakasta ja klassista lajiketta ilman liikaa vaivaa.\nWest Coast OG:n budit ovat kirkkaan vihreitä ja kompaktista rakenteestaan huolimatta kiinteä pinnoite kiteitä antaa niille lähes pörröisen ilmeen. Kuin sokerinen donitsi, nämä budit tarttuvat kiinni sormiin ja jättää murusia kaikkialle mihin sen jätät, joten varmista, että sinulla on keräysastia etkä hukkaa yhtään tuota ihanaa jauhetta.\nTätä lajiketta käytettäessä on odotettavissa kaksi vaikutusaaltoa; ensimmäinen on ylentävä euforinen pilvi, energinen ja kupliva. Toinen aalto hitaasti hiipii kuten huomaat energisen fiiliksen hiipuvan ja hitaasti etenvän enemmän rentouttavaan "chillailua sohvalla" tunteeseen. Siitä huolimatta, nämä vaikutukset eivät ole rauhoittavia, ja ne todennäköisesti jättävät sinut hihittämään katsoessasi jotakin Comedy Centralilta tai suosikki sitcomiasi.\nTämä länsirannikon kuningatar kehittää suuren pääkukinnon, istuen varren päällä joka itsessään on täynnä kukintoja, hyvä nivelväli, ja muutama sivuhaara valon suunnalla. Lajike kasvaa keskitasoisella nopeudella noin 70-100 cm:iin ja on kokoluokkaansa nähden ahkera tuottaja, tuottaen jopa 650 g/m2. Tukeva kasvi, joka antaa uusille viljelijöille virheet anteeksi.\nKompaktin rakenteen ja hyvän nivelvälin vuoksi kasvi reagoi erittäin hyvin SCROG, SOG, tai LST muokkauksiin. Ole varovainen, sillä kasvi pyrkii venymään kasvukauden viime viikkoina, mutta ei ylitä 1 metrin korkeutta. Mojova tuottaja ja tekee jopa paremmin riittävällä annoksella vettä ja ravinteita. Kaiken kaikkiaan helppo kasvi, joka on erinomainen aloittelijoille ja ammattilaisille, jotka etsivät klassista genetiikkaa.\nVahva kushinen maku, jossa on määräävä männyn maku ja vivahteita sitruksesta, tehden savusta karkean, mutta makean, ja ainutlaatuinen OG Kushin maku, joka on pakollinen kaikissa parhaissa moderneissa genetiikoissa.\n29% ihmisistä ilmoitti tuntevansa: Unelias\nSeuraa meitä Instagramissa nähdäksesi lisää #WestCoastO.g.Auto\nHei, ostin hieman West coast ogtä ja White widowia. Ja kysyisin, mikä on liian kuuma näille lajikkeille? Kiitos\nHei! Molemmat lajikkeet voivat kestää hieman kuumempaa ilmastoa, mutta sinulla voi olla ongelmia, jos lämpötila nousee yli 26 celsiusasteen.\nPevahouse 29 toukokuu 2021\nMinulla on Westcoast og, joka kasvaa ulkona, ja viikko 3 alkoi juuri, mutta näyttää siltä, että sen kasvu pysähtyi, pysähtyykö se vähän sitten kasvaa vai onko tämä ongelma, jota ei voida korjata?\nHei, kiitos kysymyksestäsi! Sen ei pitäisi lakata kasvamasta, varmista, että syötät kasviasi oikein, ettei ötökät vaivaa kasviasi ja että juurilla on tilaa kasvaa enemmän.\nPortwood 29 toukokuu 2021\nOnko se oikeasti niinkuin OG Kush niinkun ihan täysin? onko se risteytetty jonkun muun kanssa? mietin tän ostamista KITS\nHei! Kyllä, se on aito OG Kush, joka on risteytetty yhden itsekukkivamme kanssa, jotka on valittu erityisesti jalostukseen.\nJustin Huang 28 toukokuu 2021\nKasvatan tätä lajiketta ja se aloitti kukinnan noin 3–5 päivää sitten, ja kun käännän tuulettimen sitä kohti nyt, se alkaa taittaa lehtiään uusien kukkien ympärille ja pysyy sellaisena noin 2 tuntia.\nHei, kiitos kysymyksestäsi. Onko mahdollista, että tuuletin on liian lähellä tai liian voimakas? jos näin on, säädä puhaltimen nopeutta. Jos et ole varma, lähetä sähköpostia osoitteeseen [email protected] ja autamme sinua selvittämään sen.\nAnonym 29 toukokuu 2021\nmissä ilmastossa se kasvaa paremmin?\nHei, tämä lajike kasvaa hyvin useimmissa ilmastossa, mutta mieluummin kohtalaisessa ilmastossa, joka on välillä 17-21 °C.\nGusler 29 toukokuu 2021\nReviewed 10 toukokuu 2018\nReviewed 30 marraskuu 2016\nReviewed 6 kesäkuu 2021\nReviewed 27 kesäkuu 2017\nCommented 16 kesäkuu 2021\nReviewed 3 maaliskuu\nReviewed 1 toukokuu 2021\nReviewed 16 elokuu 2019\nReviewed 16 heinäkuu 2019\nReviewed 14 helmikuu 2017\nReviewed 3 helmikuu 2017\nCommented 10 lokakuu 2017\nOsta West Coast O.G. Auto


Kaikki blogit puheenaiheesta Venäjän sotatoimet Ukrainassa — Ajatuksia vallasta ja vastuusta\nKaikki blogit puheenaiheesta Venäjän sotatoimet Ukrainassa\nZapad-harjoituksissa Venäjä on varautunut tuleviin sotatoimiin jo vuodesta 2009\n6.8.2017 10:55 Ari Pesonen\nYhdysvaltain Eurooppa-joukkojen (USAREUR) maavoimien komentaja Ben Hodges antoi heinäkuun loppupuolella Berliinissä mielenkiintoisen haastattelun uutistoimisto Reutersille. Reuters julkaisi kenraaliluutnantin haastattelusta kolme erillistä juttua.\nUkraina on avannut silmät\n10.3.2014 22:55 Jarmo Koponen\nNo niin, tilanne taitaa olla selvä. Putin on romahduttanut ei pelkästään nykyistä, vaan koko sodanjälkeisen järjestyksen.\n-Luulen että itselleenkin yllättävästi. Krim ei ollut hänelle tärkeä alueeltaan tai väestöltään, vaan keinona rangaista ja varoittaa. Mutta tuloksena lensivät huut helvettiin kaikki sopimukset ja periaatteet. Rankkaa tekstiä Venäjän tuntijalta, Lilia Shevtsovalta Carnegie-insitituutin tutkijalta Moskovasta.\nVenäjän lopetettava uhittelu\n4.3.2014 21:10 Mikko Kiuttu\nUkrainan yhä paheneva kriisi huolestuttaa. Suomen hallituksen on toimittava aktiivisesti sen puolesta, että Euroopan unioni laatii yhdessä USA:n kanssa esimerkiksi Venäjän johdon varojen jäädyttämistä ja viisumikieltoja, mikäli se ei lopeta sotilaallista toimintaa Ukrainan valtion rajojen sisäpuolella. Ukrainan itsemääräämisoikeutta ja oman alueensa koskemattomuutta on puolustettava ulkopuolisia vastaan. Samalla on tärkeää, että Suomella on myös oma kanta Ukrainan kriisiin.\n3.3.2014 17:19 Veikko Huuska\nYritys ymmärtämisen lisääntymiseksi eli\n3.3.2014 14:38 Arto Luukkanen\nIsänmaamme lähihistoriassa on näitä tylyjä paluita todellisuuteen tapahtunut harvoin mutta ne ovatkin olleet siksi niin pysäyttäviä.\nTietysti tylyin näistä äkkipysäytyksistä tapahtui 30.11. 1939, jolloin hyökkäämättömyyssopimuksesta huolimatta Neuvostoliitto aloitti aseellisen hyökkäyksen maatamme vastaan.\nNeuvostoliiton invaasioyritys oli shokki kaikille alkaen aina korkeasta poliittisesta johdosta jokaiseen mökin ukkoon saakka.


Keskustelu - Eskariin vai 1-luokalle Suomeen palatessa? | Sana vapaa | Meidän Perhe\nEskariin vai 1-luokalle Suomeen palatessa?\nklo 1:55 | 5.3.2008\nPalataan kesällä Suomeen. 6-v tammikuussa täyttänyt poika on nyt kansainvälisessä koulussa eskarissa (Kindergarten) ja aloittaisi täällä automaattisesti 1-luokalla ensi syksynä. Suomessa taasen aloittaisi eskarin, on paria viikkoa liian nuori. Poika on reipas, sosiaalinen, omatoiminen ja pärjää hyvin kansainvälisessä engl. kielisessä koulussa. Osaa lukea ja laskea ja on innokas oppimaan. Täkäläisen opettajan mukaan siis täysin koulukypsä. Mutta entä Suomessa? Olen hakenut hänelle paikkaa engl. kieliseltä 1-luokalta, mutta nyt on alkanut arveluttaa, että onko sittenkään viisas ratkaisu aloittaa 6-vuotiaana.\nVanhemmilla sisaruksilla on kokemusta siitäkin, että on se vanhin luokallaan (ei sekään ole aina kivaa), kun on aloittanut Suomessa koulun ja sitten siirtynyt vastaavalle luokalle kansainväliseen kouluun (muut ovat yleensä 0.5-1 v nuorempia). He eivät siirtyessään osanneet engl. kieltä, joten ratkaisu tuntui siksi silloin oikealta.\nJos Suomeen ei jäädäkään pysyvästi, olisi siirtyminen takaisin kansainväliseen kouluun tälle 6-vuotiaalle helpompaa.\nklo 0:17 | 6.3.2008\nmuistelin, että tästä aiheesta oli vanha ketju, jossa ainakin joitain mielipiteitä ja löysin sen\nValitettavasti en osaa muuta kommentoida. Toivottavasti saat muita vastauksia :-)\nOlen ollut poissa palstalta jonkun aikaa, enkä muista, vastasinko tuohon mainittuun ketjuun. Meillä on tammikuussa -01 syntynyt tyttö, myös hyvin opinhaluinen, ja olisi mennyt entisessä kotimaassa jo oikeaan kouluun.\nSuomessahan vaaditaan kaiken maailman koulukypsyystestit, jos haluaa mennä vuotta aikaisemmin kouluun, ja siihen ruljanssiin ei ollut intoa ruveta, kun muutto tuli muutenkin niin lyhyellä varoitusajalla. Ilmoitimme siis tytön eskariin, jossa hän nyt on ryhmänsä vanhin (no, paras kaveri on vain kaksi viikkoa nuorempi).\nEskari on ollut 100 % hyvä tikki. Vaikka tyttö ei tietenkään ole " oppinut" yhtä paljon kuin olisi oppinut entisessä kotimaassa, on eskarista ollut paljon muuta hyötyä:\n- suomen kieli kohentunut lähestulkoon yksikielisten tasolle\n- tottunut lämpimään lounasruokaan, ylipäätään suomalaisiin ruokiin\n- oppinut paljon suomalaisia tapoja, leikkejä, lauluja, yms yms.\n- tutustunut tuleviin luokkakavereihin ja saanut ystäviä\n- ylipäätään, on saanut totutella uuteen kotimaahan päiväkodin pienessä eskariryhmässä, leikinomaisesti, kodikkaassa päiväkoti-ilmapiirissä mukavien tätien ja lasten kanssa\nMeille siis eskari oli tosi hyvä vaihtoehto, mutta riippuu tietenkin paljon lapsen luonteenlaadusta, suomen kielen taidosta jne jne, kannattaako valita eskari vai koulu.\nklo 11:24 | 25.4.2008\nMeillä paluumuutto tulossa vuoden vaihteen jälkeen (ehkä) ja tyttäreni on silloin käynyt brittimallin kansainvälistäkoulua jo 1,5 vuotta. Eli on tokalla luokalla ensi syksynä täällä kun paluu tulee kohdallemme. Hän osaa kirjoittaa, lukea ja laskea ja iän mukaan hänen pitäisi mennä suomessa silloin eskariin. Koulu alkaisi vasta seuraavana syksynä (kun brittikoulussa alkaa 3-luokka).\nOlen miettinyt kovasti mitä tehdä ja tulen kallistumaan normaaliin eskariin tuolle keväälle. Englanninkieliseen emme pääse kesken vuoden, mutta koulu tullaan käymään englanniksi. Eli aloitamme koulun oman ikäluokan mukana. Opetussuunnitelma tullaan kuitenkin räätälöimään hänelle omaksi.\nMeillä ehkä hieman eri tilanne, koska tuota koulua on paluuhetkellä käyty jo 1,5 vuotta. Teidän tilanteessa menisin ehdottomasti eskarin puolelle. Suomen 1-luokka ja kansainvälisen koulun 1-luokka eivät ole ihan samalla tasolla.\nOlen itsekin ollut vähän aikaa poissa palstalta.\nKohta pitäisi tehdä päätös! Meillä on tarkoitus jatkaa englanninkielisessä eskarissa tai koulussa, mutta toki olisi silti hyvä oppia ja tottua suomalaisiin tapoihin, ruokiin ym. ja tietysti parantaa suomen kieltä.\nklo 10:05 | 6.3.2008\nSekä puolesta ja vastaan mielipiteitä tuntuu löytyvän - samaa pohdinta olen itsekin käynyt läpi. Kiitos :)


Käsivarren kevättulvavaellus 2012\nKäsivarren erämaan 8 päiväinen kiipeilyvaellus, alkuperäisen suunnitelman mukaisesti reittinä Kilpisjärvi-Termisjärvi-Kuonjarjärvi-Meekonvaara-Pihtsusjärvi-Halti-Govvdosgaisi-Lossujärvi-Kilpisjärvi sai kapuloita rattaisiin heti alkumatkastaan kevättulvien takia. Kilpisjärven järvi oli saapuessamme vielä osittain jäässä, Malla-yhteysalus oli rannalla odottamassa veteenlaskua, eikä koivuissa ollut kuin pieni aavistus vihreää. Kevättulvat olivat pahimmillaan. Sen saimme huomata tosissamme vaelluksen toisena päivänä. Alkuperäinen suunnitelma vaelluksen reitistä muuttui kertaheitolla ja lopulta kävelyä tuli 4 päivälle ja muuta olemista 2 päivän ajan. Tuntureilla oli vielä reilusti lunta ja sen sulatessa kohisten se aiheutti muutamina päivinä mahdottomia vesistöjen ylityksiä.\nKilpisjärveltä Termisjärvelle 16km\nLähdimme vaeltamaan aurikoisessa säässä klo 9.30 ja perillä Termisjärvellä olimme 18.30. Vaellukseen kului aikaa täydellä rinkalla 9 tuntia taukoineen. Koivuissa ei ollut lehtiä ja maisema näytti muutenkin hieman ankealta, ruskealta ja paljaalta. Linnut kuitenkin lauloivat kesän saapumista tuntureille ja ilma oli mukavan lämmin. Lounastaukoa pidimme n. Klo 13.30 jonka jälkeen klo 14.00 tuntumassa alkoi välillä sataa ropsauttaa pienen hetken. Matkalla oli paljon poroja, mutta ei yhtään sopulia. Muita ihmisiäkään ei näkynyt päivän aikana. Edelliset kävijät olivat olleet Termiksen tuvalla päivää aikaisemmin. Termisjärvi oli melko hyvin vielä jään peitossa ja vain kaistale rannalla oli ilman jäätä. Illalla satoi jo vähän runsaammin. Yksi matkanvarren puroista oli niin runsasvetinen, että piti kahlata se sandaaleitten kanssa yli, vaikka ennen oli päästy kenkien kanssa ylitse. Jälkeen kuulimme, että sen olisi yläjuoksulta päässyt kenkien kanssa ylittämään. Etsimme kuitenkin ylistyspaikkaa lähinnä puron alajuoksulta. Illalla kaksi vaaleaa poroa tuli tuvan läheisyyteen syömään. Salmikurun suunnassa oli kirkas taivas. Sateet olivat tähän asti olleet lyhyitä kuuroja. Myöhemmin illalla varaustuvan puolelle saapui pariskunta, jonka kanssa juttelimme aamulla.\nTermisjärveltä Kuonjarjoelle 14km\nIllalla oli alkanut sumu. Jos aamulla vielä näki hetken maisemaa kauemmas, tuli sumu kuitenkin melkoisen sakeaksi. Ulkona oli tyyntä, ei ollut tuulta ajamassa sumua eteenpäin. Vielä ei ollut kuitenkaan satanut. Liikkelle oli kuitenkin lähdettävä ja matkaa jatkettava. Lähdimme klo 9.30 nousemaan Salmikurun länsipuolen rinnettä ylös. Perillä Kuonjarjoen tuvalla olimme illalla klo 20.30. Matkaan kului aikaa taukoineen 11 tuntia. Kilometrejä 10km sijaan tuli ainakin 14km johtuten erinäisistä pikkuseikoista matkan varrella. Jo heti alkumatkasta ajauduimme sumussa hieman liikaa lännen suuntaan ja Salmijärvi oli vähällä jäädä sivuun ja suunta oli hetken hukassa. Salmijärven piti jäädä alunperin kulkumme länsipuolelle, mutta olimme kovasti jättämässä Salmijärvenkin taaksemme ja korjasimme suuntaa järven eteläpäässä, jossa pidimme rankassa, yhtenäisessä sateessa lounastauon. Poroaidasta pääsi läpi ainakin aivan Salmijärven rannan tuntumasta. Tähän saakka oli satanut koko päivän, välillä enemmän, välillä vähemmän, mutta satoi kuitenkin. Sateen pitäessa taukoa märkää riitti sitten muuten vaan. Lunta oli vielä paljon ja se alkoi olla pehmeää ja upottavaa sohjoa. Alkumatkasta lumi tuntui vielä kantavan, mutta ei enää loppupäivästä. Kivillä kävely oli selvästi miellyttävämpää. Naalivaaran jälkeinen joki tulvi armotta. Piti kävellä pitkälle yläjuoksuun jotta pääsi kengät jalassa ylitse. Vaatteet olivat märät koko päivän, hanskoista puhumattakaan. Kuonjarjoki tulvi myös. Vielä pari päivää sitten joku oli sen ylittänyt kumisaappaat jalassa tullessaan polkua pitkin Saarijärven suunnasta. Nyt se ei onnistunut. Vettä oli joka kohdalta vähintään polviin asti ja rannalla melkein saman verran sohjoa. Mutta tuvalle oli päästävä jo kuivattelemaan. Kengät ja muutkin roippeet olivat jo haukanneet vettä matkan varrella. Ylityspaikkaa ei löytynyt, joten ylitimme Kuonjarjoen viimein polvia myöten kahlaten välittämättä siitä, että kengät haukkaavat armotta vettä. Tuvalla oli muitakin Kuonjarjoen toiselta puolelta tulleita. Ja myöhemmin tuli porukkaa vielä Saarijärven suunnalta. Sohjolumesta löytyi kokemusta kaikilta.\nLepopäivä Kuonjarjoen tuvalla\nPäivä sisälsi lähinnä vaatteiden kuivattelua ja syömistä. Toiset lähtivät kohti Saarijärveä ja toiset kohti Meekonjärveä. Saarijärvelle oli parasta kulkea ylittäen Kuonjarjoki alajuoksulta, josta löytyy kivikkokohtia ja joen voi ylittää kengät jalassa. Paikka on nyt testattu tulevia tulvakertoja varten. Tuvan hiljaisina tunteina söimme lounaan ja letut ja sain hiuksetkin pestyä. Iltapäivällä tuvalle tuli uutta väkeä Meekonjärven ja myös Saarijärven suunnasta. Iltapäivällä alkoi sataa ja iltaa myöten sade muuttui räntäsateeksi. Yöllä ulvoi tuuli. Tuulta ja räntää jatkui seuraavaan päivään. Kuulimme uutisia vaellusreitin pohjoisemmasta päästä. Haltille ei käy meneminen. Sinne yrittäneet ovat päässeet 4 km päähän Haltista, mutta lunta on niin paljon, ettei matkaa ole voinut jatkaa. Kuulimme myös, että Meekonjärveltä eteenpäin lähtevän polun pitkospuut ovat veden alla! Pihtsusjärvelle jatkaneet ovat joutuneet kiipeilemään pitkosten viereltä rinnettä ylempää. Ja pitkospuut ovat maasta melkoisen korkealla. Olemme nähneet reitin ilman pitkoksia ja pitkosten kanssa, joten kuulostaa uskomattomalta kuulla sen kaiken olevan veden vallassa. Kuonjarjoen ja Meekonjärven välillä oleva purot voi kesällä ylittää vaivatta kengät jalassa, mutta kuuleman mukaan toinen puroista on erittäinkin hankalassa ylityskunnossa. Myös Saarijärven ja Kuonjarjoen välisestä polusta kuullut uutiset ovat karuja. Lunta on paikoin haaroihin saakka ja puroja on ylitettävänä jo rinteen ylemmissä osissa. Ne on voitu muutama päivä sitten ylittää kumisaappain. Vesi on kuitenkin aivan viimeisten kahden päivän aikana ollut ennätyskorkealla.\nToinen lepopäivä Kuonjarjoen tuvalla\nAamupäivällä tuuli ja satoi räntää. Läpimärät kengät olivat kuivuneet jo hyvin. Oli kuitenkin helppo päätös pitää vielä toinen välipäivä. Tuvalta löytyi kirja, jota aloitin lukemaan eilen. Ehdinkin sen lukea päivän aikana loppuun. Yhden aikaan alueen yllä lensi helikopteri matalalla, kuin etsien jotakin. Se kaarteli hetken Viittakurun tienoilla, lensi Kuonjarjoen tuvan ylitse ja palasi sitten takaisin etelän suuntaan. Sade loppui puoli viiden aikaan, mutta samaan aikaan nousi sumu. Keli kuitenkin kirkastui selvästi Kilpisjärven suunnalta. Tuvan kaasupullokin piti vaihtaa. Illalla satoi vielä, mutta rinkka sai ensimmäiset tavaransa huomista lähtöä varten. Tommi pelaili muutaman erän shakkia tuvalla olevien kanssa. Opimme myös miten jätesäkistä ja teipistä voi askarrella jatkolahkeet/kengänvarret, mikäli tiedossa on huimia joenylityksiä. Tuvalla tutustuimme Team Karhuun, pariskuntaan Tampereelta. Heidän mukanaan oli heidän 14-vuotias poikansa ja sukulaismies Oulusta, jotka olivat vaelluksella ensikertalaisia.\nKuonjarjoelta Kalkkinipan takaa Saarijärvelle 10km\nPäivän vaellus alkoi klo 9.00 ja perillä Saarijärvellä olimme klo 14.00. Vaellukseen kului 5 tuntia taukoineen. Tauot oliva melko lyhyitä, eikä mitään lounasta matkalla alettu keittämään. Aloitimme taipaleen yhdessä Team Karhun väen kanssa ylittäen porukalla Kuonjarjoen alajuoksun ylityspaikalta (tuvalta 500m), jossa oli isoja kiviä ylityksen tueksi. Aamuviideltä aurinko oli paistanut kirkkaasti. Kuonjarvarrin ja Kalkkinipan takana oli silloin tällöin lumisia kohtia, mutta taival kävi verrattain vaivattomasti ja kivet olivat tuulessa kuivuneet. Päivä oli tuulinen ja kuiva. Poluton taival vei 2 tuntia enemmän aikaa, kuin mitä siihen edellisellä kerralla meni kuivaa ja lumetonta polkua pitkin. Nyt saimme tilaisuuden kulkea Saarijärvelle tällä kerralla Kuonjarvarrin tältä puolen, mikä oli mukavaa vaihtelua tutuksi tulleelle, mutta nyt niin lumiselle ja sohjoiselle polulle.\nSaarijärveltä Kilpisjärvelle 11km\nVaellus alkoin n. 9.00 ja perillä Kilpisjärvellä olimme n.15.30. Tarkkoja aikoja ei ole muistissa, mutta matkaan meni aikaa ainakin 6-7 tuntia. Päivä oli lämmin ja osittain väsyttävä. Aurinko paistoi ja tarkeni olla vähemmissäkin vaatteissa, tosin vilpoinen tuuli tulvahti välillä. Tuttu kivinen polku oli taas kerran kuljettavana, halusimme tai emme. Tsahkaljärven lähestyessä näimme suuren porotokan. Laumassa oli ainakin 50-60 poroa äkkiseltään laskettuna, enemmän mitä koskaan olemme päässeet samassa paikassa näkemään. Tsahkaljärven lähettyvillä kokkasimme vielä kerran, jotta jaksamme viimeiset kilometrit autolle ilman kovaa nälkää. Tutun polun kulkemiseen meni yllättävän paljon aikaa. Olemme saman pätkän kulkeneet 5,5 tunnissa kun olemme sen ruokatauonkin pitäneet. Nyt matkaan meni reilusti enemmän aikaa. Matkanvarren järvissä oli vielä paikoin jäätä, eikä puissa näkynyt paljoakaan enempää vihreää, kun vaellusta aloittaessamme. Muutama lämmin päivä tekisi kuitenkin ihmeitä.\nKäsivarren (Somasjärven) vaellus 2011\nDidnujoen varrelta Lossujärvelle 13km.\nTällä Käsivarren erämaan vaelluksella mukanamme oli myös yksi ystävämme, ensikertalaisena pitkämatkan vaeltajana. Saimme kyydin Hotelli Kilpiksen työntekijältä, Tommin työkaverilta Didnujoen lähtöpaikalle tien varteen. Matkaan lähdimme 11.15 ja perillä Lossujärvellä olimme 19.45. Yhteensä taipaleeseen meni 8,5 tuntia taukoineen. Päivä oli lämmin ja aurinkoinen. Tommi tarkeni pulahtaa Didujoessa ja paistatteli päivää auringon lämmössä. Ystävämme sadetakki meni häviksiin heti alkumatkasta. Hän etsikin sitä, mutta ei löytynyt. Lossun tuvan pihalla oli valkoinen poro. Matkalla oli poroja ja sopuleita. Tommilla oli käytössä uusi vaellussauva, jonka on tehnyt Kilpiksen keittiömestari tämän kesän aikana aikaisemmin. Sauvasta roikkuu riekon jalka. Tämä vaelluspäivä jäi koko vaelluksen lämpimimmäksi ja säältään kesäisimmäksi. Yön nukuimme kahden kalastajan kanssa Lossun tuvalla.\nLossujärveltä Pihtsusjärvelle 16km.\nAlkuperäisen suunnitelman mukaan oli tarkoitus jatkaa Lossulta Govvdosgaisin huipulle ja sieltä marfejoen yli ja yöpyen ylityspaikan tuntumassa teltassa. Aamupäivä oli kuitenkin sateinen ja Govvdosgaisin tunturin huippu oli sakean piippukessun vallassa. Kävelimme siis Urtashotellin ohi ja Pihtsuskönkään kautta kohti Pihtsusjärven tupaa. Vaellusaika oli 10.00-21.00, yhteensä 11 tuntia taukoineen. Piippukessu hälveni ja sää muuttui paremmaksi vähän ennen Urtashotellia. Muutaman kerran tuuli tyyntyi kokonaan ja silloin sääsket tulivat kiusaamaan. Iltapäivän ja illan keli oli mitä mainioin. Yövyimme teltoissa Pihtsusjärven autiotuvan luona. Pihapiirissä vipelsi sopuleita ja tuvassa oli myyrä.\nPihtsusjärveltä Somasjärvelle 11km.\nYö ja aamu olivat tuulisia. Teltta ei ollut märkä tuulen ansiosta ja nukuinkin todella hyvin. Pihtsukselta jatkoimme matkaa kohti Somasjärveä ja Kopmajoen tupaa. Tämän päivän vaellusaika oli 12.00-18.30. Pihtsukselta oli ensin nousua. Ylhäällä oli välillä pitkiä, tasaisia välejä kävellä ja tasangoilla oli poroja. Lounastaukoa pidimme kahden Kahppesjärven jälkeen Kopmajoen alussa. Joki ja jokivarsi oli kovin kivinen. Sen jälkeen polku kiipesi ylemmäs kivisemmälle osuudelle. Seuraava hyvä vesipaikka oli polun laskeutuessa uudelleen alas Kopmajoen mutkaan. Ylhäällä kävellessä näkyi Halti ja Ridnitsokka. Koko vaelluksen ajan oli tuulinen ja selkeä keli. Illan aikana nousi sumu ja alkoi sataa. Teltta oli kuitenkin jo pystytetty tuvan viereen yötä varten. Yöllä oli kova tuuli.\nLepopäivä Kopmajoen tuvalla Somasjärvellä.\nAamulla tuuli oli laantunut. Vettä satoi enää vain sumun verran. Päätimme kuitenkin pitää lepopäivän Kopmajoen tuvalla, sillä näkyvyys oli huono ja keli pysytteli ikävän harmaana. Ystävämme kuivatteli kenkiään tuvassa koko päivän. Aamutoimien jälkeen teimme Tommin kanssa aamulenkin harjuisessa maisemassa. Harjuja on jonoittain moneen eri suuntaan. Päivän mittaan satoi monta kertaa uudelleen, ihan sellaista pientä sumusadetta. Maisema oli enemmän tai vähemmän piippukessussa koko päivän.\nSomasjärveltä Toskajärvelle 15km.\nAamulla oli sumua ja lähtiessä piti lähinnä arvailla mitä harjua pitkin lähdemme kohti Valtijokea. Tämän päivän vaellus kesti 9.30-18.00. Polku löytyi harjun päältä ja harjulla se kulkikin monta tuntia Z-mutkaan asti. Kopmajoen tuvalta Z-mutkaan asti polku oli helppoa ja taival kesti 3 tuntia. Kahlaamista oli harjujonon alkaessa Valtijoen itäpuolelta ja toisen kerran juuri ennen Z-mutkaa. Huomasin vasta aamulla, että poromaskottini oli kadonnut. Se oli siis löytänyt “oman laumansa” jostain Pihtsusjärven ja Kopmaen väliltä. Aamun sumun hälvetessä saimme hyvän vaelluskelin. Oli selkeää, mutta kova vastatuuli. Harjujen päättyessä pidimme lounastauon ja päivän toinen osuus vaelluksesta alkoi. Nousimme kivistä rinnettä Toskalharjulle. Jätimme rinkat vähän matkan päähän rinteelle ja kävimme Toskalin huipulla. Huipulla oli kova tuuli ja ensimmäiset sadepisarat yllättivät. Tuli kiire alas, pois sateen alta. Taival jatkui Toskaljärvelle ja sen tuntumassa oli mukava pieni lampi, jonka lähelle teltat pystytettiin (n. 100m lammelta). Illalla sitten tihkutti ja satoi vähän. Ei kuitenkaan mitään kovaa sadetta missään vaiheessa. Illalla oli kova vilu, mutta iltaruoka lämmitti ja vei vilun pois. Makuupussikin kutsui jo ilta seitsemän aikaan.\nToskaljärveltä Meekonjärvelle 8km.\nTaival jatkui kohti Reikämaan kahlaamoa ja sieltä Meekolle. Aamulla oli sakeaa piippukessua, eikä edes läheinen lampi näkynyt teltoilta. Taival kesti 9.30-16.00. Suunta kohti Jogasjärveä otettiin illan muistin varassa. Laskeuduimme Toskaljoen itäpuolta, jonka yli ei tuntunut löytyvän järkevää ylityspaikkaa. Niinpä sandaalit ja kahlaaminen jätettiin aivan järven rantaan. Viimeinen rantaosuus ja jokiosuus oli tiheää pöpelikköä, jonka läpi sai runnoa niin että sadehousutkaan eivät pitäneet enää märkää, vaan kastuivat läpi kastaen verkkaritkin niiden alla. Lounastauon pidimme Toskalojan suljetun tuvan kuistilla. Vaelluksen toiseen vaiheeseen kuului Reikämaan kahlaamon ylittäminen. Pohjoiskahlaamo oli käytönnössä täysin kuiva, mutta kivet olivat törkeän liukkaita. Tämän päivän polku oli ryteikköä, suota ja vetistä menoa. Reikämaan eteläinen kahlaamo on paha. Suuria kiviä ja jalan paikkaa on hankala löytää. Kivet ovat suuria ja vinoja. Matka on toiselle rannalle vieläpä aika pitkä. Yksi kerta tätä kahlaamoa taitaa riittää. Reikämaasta Meekolle pääsimme jo polkua pitkin. Housujen lisäksi takki oli märkä ja se osoittautui myös sadetakkia heppoisemmaksi. Roippeet olivat älyttömän märät. Sandaalit ja ainakin 6 paria sukkia olivat aivan märät. Iltavaatteet olivat kuivat, kiva homma. Yöksi menimme Tommin kanssa telttaan, Meekon tupahan on aina täynnä. Ystävämme mahtui kuudenneksi tupaan, joka olikin sitten jo täynnä. (Reikämaan kahlaamon yli tuli jäjessämme 5 turkulaisjätkää). Tästä kuulimme myöhemmin seuraavana päivänä. He olivat tulleet luonnonsuojelualueen suunnalta ja nähneet meidät kahlaamassa.\nMeekonjärveltä Kuonjarjoelle 10km.\nLyhyt matkaetappi Meekolta Kuonjarjoelle 11.30-15.00. Taas satoi sitä samaa tihkua. Kengät eivät täysin olleet kuivuneet sisältä eilisen jälkeen. Meekolla oli pari biologia, jotka tutkivat kasveja, sopuleita ja myyräsairauksia. Pesin hiukset vadissa, vähän kuumaa vettä avuksi. Eipä kutinut päänahka niin pahasti sen jälkeen. Meekolta Kuonjarjoelle satoi taas, hetken vähän rankemminkin, mitä koko vaelluksella ennen tätä. Yöllä ei satanut eikä tuullut. Tuuli olisi kuivattanut kiviä, mutta keskiviikkoaamuna oli pieni sateen ropsahdus. Odotin kuivaa keliä, koska tarkoituksena oli vaeltaa vielä kaksi päivää. Ensin Kuonjarjoelta Termisjärvelle ja sieltä yön jälkeen Kilpisjärvelle. Yö tuvan ylälaverilla oli niin kuuma, että laskeuduin loppuillasta suosiolla alalaverille, jossa oli hitusen viileämpää.\nKuonjarjoelta Kilpisjärvelle 20km.\nPäätimme taivaltaa Kuonjarjoelta suoraan Kilpisjärvelle vielä tämän saman päivän aikana. Taivallus 10.00-19.30. Yhteensä 9,5 tuntia taukoineen. Termisjärven jätimme väliin, koska sieltä tulleet kaksi miestä kertoivat kivien olleen todella liukkaita ja jokaista askelta sai varoa. Saarijärvelle kävelimme 3 tunnissa 10.00-13.00. Taukoa pidimme hieman alle tunnin ajan. Lounastimme ulkona, koska oli aurinkoinen keli. 13.45-17.15 Tsahkaljärvelle ja siellä puron kohdalle syömään viimeinen retkiruoka. Viimein taival oli yhteensä 20km. Kuksa oli pudonnut Saarijärvellä pidetyn tauon jälkeen. Paljon tavaraa putosi tämän vaelluksen aikana, mutta hyttysiä ei ollut, vain joitaikin mäkäriä. Itseasiassa Urtashotellilla ja Pihtsuskönkäällä olivat ainoa tauot, jolloin tarvittiin hyttyshattua. Selvä väsymys jalkoin iski vasta Saarijärven jälkeen siinä Tsahkaljärven tuntumassa. Yleensä väsymystä tuntuu jo kesken vaelluksen, mutta nyt väsymys ja kolotus odottivat viimeisiin kilometreihin.\nPallas-Hetta vaellus 2011\nPallastunturilta Montellinmajalle 14km ja Taivaskerolla käynti\nAuto jäi Pallastunturin parkkipaikalle, josta lähdimme n. klo 12.00 nousemaan Tuntureille suuntana Pallakselta kohti Hettaa. Lämpöä oli +24 astetta ja mukanamme oli suuret vesipullot. Olimme edellisenä päivänä saaneet vinkkiä, että vettä ei ainakaan alkumatkasta olisi lähellä saatavilla. Pidimme tauon risteyksessä, josta erkanee polku Taivaskerolle ja tauon jälkeen kävimme Taivaskeron huipulla, joka on Hetta-Pallas reitin korkein kohta. Laakea huippu ei paljastanut mitään huikeita näkymiä ympäristöön. Matka jatkui Rihmakurun kodalle, jossa pidimme 17.00-18.30 ruokatauon. Puut viheriöivät ja siellä täällä oli vielä lunta. Nammalakurun tupien tuntumassa oli avoinna kota, jossa kävimme munkilla ja teellä n. klo 19.30. Nammalasta oli enää kivenheitto Montellin majalle, jonne jatkoimme ja jäimme yöksi telttaan majan pihalle. Päivä viileni iltaa myöden ja illalla oli kova tuuli. Lämpöä oli lopulta enää +10 astetta. Montellin majalla olimme klo 20.30.\nMontellinmajalta Hannukuruun 13km taival\nYö oli kuiva, joten saimme teltan kuivana pakattua. Jatkoimme patikoimista klo 10.30. Aamulla oli kova tuuli ja vaellusvaatetus oli selvästi eilistä lämpimämpi. Tuuli jatkui Suaskurulle saakka, jossa pidimme 2 tunnin tauon, klo 15-17 välillä. Tämän päivän vaellus oli täynnä jyrikkiä nousuja ja laskuja. Suaskuru oli yhden laskun ja nousun pohjukassa. Suaskurun kodassa oli keinutuoli. Vesi kehotettiin keittämään ennen käyttöä, sen verran suopitoista on Suaskurun vesi. Tämän päivän korkein huippu oli Lumikero. Lämpöä oli +10-15 astetta, selvästi eilistä viileämpi päivä. Yöllä lämpötila laski +4-5 asteeseen. Tänään maisemat avautuivat jo eilistä selkeämmin. Näkyvyys oli hyvä. Hannukuru oli maisemaltaan aivan erilainen, mitä kahden päivän aavat tunturimaisemat. Hannukuru sijaitsee matalalla vehreässä “kattilassa” eikä sieltä ole näkyvyyttä kauas avotuntureille. Pystytimme teltan Hannukurun saunan tuntumaan Haukkalammen rannalle. Kivenheiton päässä oli kota ja kaivo. Tuvat jäivät Haukkalammen toiselle puolelle, joilla poikkesimme tullessamme. Hannukurulla oli hyttysiäkin. Saunan jälkeen söimme lettuja. Jälleen oli kuiva yö ja teltta oli helppo pakata kuivana rinkkaan. Hannurulle saavuimme 19.30 aikaan ja otin juhannusta edeltävän viikon valoisia kesäkuvia vielä myöhään illalla saunan ympäristöstä.\nHannukurusta Sioskuruun 13m\nHaukkalammella oli hieno ja lämmin aamu. Matkaa jatkoimme klo 10.00 aikaan ja kävelimme 1,5 kilometrin matkan Pahakurulle. Lyhyt matka oli rehevää ja vehreää. Puro virtasi ja joka puolella viheriöi. Maisema muuttui jälleen täysin Pahakurun kohdalla, jossa pidimme pitkän tauon ihan vain maiseman vuoksi. Vehreys päättyi ja edessä avautui jälleen aukea tunturimaisema. Pahakurun pieni tupa oli hiekkaisen harjun luona. Tätä voisi ajatella seuraavan vaelluksen yöpymispaikaksi, tietysti sen jälkeen, kun on Hannukurulla saunonut. Pahakurun vesipiste oli vähän hankalassa paikassa ja muutaman sadan kävelymatkan päässä. Jatkoimme matkaa tasaista polkua pitkin. Tälle päivälle ei ollut nousuja tai laskuja. Pidimme ruokatauon puronmutkassa, jossa oli reilusti luntakin n. klo 13.30-15.00. Perillä Sioskurun tuvalla olimme klo 17.30. Sioskurusta tuli mieleen “pikkusveitsi” maisemineen, lumineen ja jokineen. Sioskurulle taivalsi toisesta suunnasta rippikouluryhmä, joka majoittui toiselle puolen siltaa telttoihin. Tämä oli ensimmäinen rippikouluryhmä, joka on ikinä yöpynyt samassa paikassa vaellustemme aikana. Sioskurulla yövyimme tuvassa.\nSioskurusta Hettaan 14km\nSioskurusta aloitimme nousun Pyhäkeron huipulle klo 8.45. Koko alkumatka oli nousua ja jo lähtiessä oli lämpöä +12 astetta. Päivällä oli kuuma, taivas oli pilvetön ja hyttysiäkin riitti. Huipulle noustessa näimme tunturikihoja, jotka vartioivat lähellä olevaa pesäänsä. Pyhäkeron korkeimman huipun jälkeen keron sylistä löytyi järvi. Järven rannalle ei jääty juomataukoa pidemmäksi ajaksi, sillä iso mäkäräpilvi ajoi meitä hetken takaa. 8km taipaleen ja kerolta laskeutumisen jälkeen saavuimme Pyhäkeron tuvalle, jossa pidimme ruokatukoa klo 12.30-14.00. Pihamaa ei ollut maisemaltaan kovin ihmeellinen. Se oli melko lailla puiden keskellä piilossa ja pihalta löytyi kaivo. Muuta vettä ei lähimain ollut. Viimeinen kävelyn n. 5km osuus järvelle oli metsäistä. Kävely kuumassa oli raskasta. Vaellus päättyi järven rantaan, josta oli venekyyti Paavontuvalle. Kyyti hoitui soittamalla vene rantaan. Paavontuvalla yövyimme myös ennen vaellukselle lähtöä ja nyt takaisin palatessa. Paavontuvan väki oli myös siirtänyt automme Pallakselta takaisin Hettaan vaelluksemme aikana.\nTämä oli kaikenkaikkiaan kelien puolesta “kuiva vaellus”. Teltta pysyi täysin kuivana. Oli hyvä ratkaisu kävellä reitti Pallakselta Hetan suuntaan, sillä maisemat paranivat päivä päivältä. Ensimmäisenä päivänä tuntureilta ei vielä avautunut sellaista jylhää tunturimaisemaa, koska ylhäällä oli laakeaa, eikä kauas päässyt näkemään. Tällä vaelluksella käytössämme oli ensimmäistä kertaa uusi kameramme.\nKäsivarren (Lossujärven) vaellus 2010\nLähtö Norjan puolelta Didnujoen varrelta kohti Käsivarren erämaata. Taksilla 21km Kilpisjärveltä. Aamiaisen söimme buffetissa ja aamupalalta nappasimme kaksi tamperelaista jätkää mukaan taksikyytiin. Taksikyyti tuli näin vähän halvemmaksi. Yhteensä 44,40 euroa. Noin 10 euroa kärsältä. Aloitimme vaelluksen kello 10.30 ja perillä Lossujärvellä olimme kello 18.30. Aikaa vaellukseen kului 8 tuntia taukoineen. Pidemmän ruokatauon pidimme 14.30-15.30. Tauon aikana satoi pikkuruisia rakeita. Polku nousi alusta asti, mutta oli helppokulkuista. Vaelluskeli oli pilvinen ja pilvet pudottivat vain muutaman tipan vettä. Matkalla oli yksi joen ylitys, mutta polulta kauemmas koukkaamalla ei tullut minkäänlaista kahlaamista. Maaruska näkyi paikoin voimakkaana. Muutama sopuli vilisti polulta piiloon. Norjan puolen kellanoranssi tupa oli huonossa kunnossa. Valtakunnanrajan aidasta ei löytynyt pikaisella tähystelyllä mitään porttia, mutta aidan ali pääsi vaivattomasti. Ensin rinkka ja itse perässä. Suomen puolen tuvassa ei ollut kaasukeitintä. Pystytimme teltan tuvan pihamaalle harjun päälle. Pitihän uusia talvipusseja päästä kokeilemaan teltassa. Yöllä oli muutamia sadekuuroja.\nLossujärveltä Urtashotellin pihamaalle Riimmajärvelle 9km.\nYöllä lämpötila laski +1,9 asteeseen. Aamulla satoi räntää. Aamun mittaan aurinkokin alkoi paistamaan ja ilmasto muuttui lempeämmäksi. Matkaan lähdimme 10.15 ja perillä Riimmajärvellä olimme 16.00. Ruokatauon pidimme 14.00-15.00 Urtasjärven rannalla. Vaellukseen meni 5 tuntia ja 45 minuuttia taukoineen. Polku oli helppokulkuista. Polku kulki bumerangin muotoisessa laaksossa. Sää oli poutainen ja aurinkoinen. Muutama sadepisara ropsahti välillä ja kauempana näytti satavan räntääkin, mutta se suli heti maahan päästyään. Maassa on paikoin upeita värejä ja tänäänkin sopuleita vilisi poluilla ja koloissa. Pystytimme teltan Urtashotellin pihamaalle ja paistoimme lettuja päivälliseksi. Tommi kävi illalla läheisimmän tunturin huipulla Urtashotellin luona. Kartassa nyppylälle ei nimeä löytynyt. Se taitaa kuulua pidempään tunturijonoon, joka muodosti seinämän koko päivän kulkemamme laakson vierelle. Kun vaelluksen ja tauon aikana ei tuullut, oli todella lämmin ja se houkutteli muutaman höntiäisenkin paikalle. Illalla ei meinannut millään tulla lämmin makuupussissa. Syyksi keksittiin myöhemmin se, että olin syönyt illalla liian kevyesti. Tuhti ruoka ennen nukkumaanmenoa auttaa lämpenemisessä.\nRiimmajärveltä Pihtsuskönkään kautta Meekonjärvelle 12km.\nAamulla tyynellä ja auringonhohtoisella Riimmajärvellä oli poro uimassa. Se ui pitkän matkan ja nousi viimein rannalle ja ravisteli turkkinsa kuivaksi. Tommi otti porosta mallia ja pulahti kaulaa myöten järveen. Lähdimme matkaan 10.15 ja perillä Meekonjärvellä olimme 20.10. Vaelluspäivä taukoineen kesti 10 tuntia. Alkumatkan polku jäi alas, mutta me nousimme ylärinteille kävelemään. Ylhäältä oli hyvät maisemat joka suuntaan eri poluille ja polkujen risteyksiin. Alhaalla oleva kahlaamo jäi kauas alas. Ylitimme Pihtsusjoen sen könkään yläjuoksulta. Ylityspaikan etsiminen vei lähemmäs tunnin. Taukoa pidimme keskellä jäkälää ja varvikkoa pienen kolmionmallisen lammen luona 12.00-13.00. Tauon aikana oli lämmin, eikä heti edes tuullut lainkaan. Pihtsuskönkäällä vaellus eteni hitaammin maisemien takia. Könkäältä käännyimme viittapolkua pitkin kohti Meekonjärveä. Sillalla pidimme ruokatauon 16.30-17.30. Olin siinä vaiheessa melkoisen väsynyt. Polku oli edellisiä päiviä huomattavasti kivisempi, eikä se Meekoa kohden parantunut, vaan sieltä löytyvät reitin kamalimmat kivet. Meekon kivikko oli saanut muutamat pitkospuut, jotka helpottivat kulkemista valtavissa järkäleissä. Meekolla pystytimme jälleen teltan.\nMeekonjärveltä Biefrejokilaakson kautta Kuonjarjoelle 16km.\nAamu oli sumuinen ja jalat olivat ensimmäistä kertaa kunnon pökkelöt tämän vaelluksen aikana. Söimme aamupalan ulkona teltan luona. Saivaarakin oli aivan sumun peitossa. Välillä sumu hälveni hetkeksi, mutta Saivaaraa se ei paljastanut ennen puoltapäivää. Päätimme lähteä suunnitelman mukaan Kuonjarjoelle omia polkuja pitkin Biefrejokilaakson kautta. Lähdimme matkalle 9.45 ja perillä Kuonjarjoella olimme 17.00. Kävely taukoineen kesti 7 tuntia ja 15 minuuttia. Biefrejokilaakson vierusta oli helppoa käveltävää. Tasaista jäkälämattoa ja varvikkoa. Alkumatkasta näimme paljon poroja syömässä jäkälämatolla. Huomasimme myös, että kameran vara-akku on pudonnut, eikä näin ollen ole varmaa kuinka kauan saamme kuvia tältä vaellukselta. Tunnin ruokatauon pidimme pienemmällä Biefrejärvellä. Tuuli puhalsi itäkoillisen suunnasta kylmästi. Järven ranta oli kivirakan ympäröimä. Pian järven jäätyä taakse nousimme Goddejoen kohdalta ylös kohti Kahperusvaaroja. Kahperusvaarojen yli ei käynyt meneminen, joten lenkkimme jäi lyhyemmäksi, kuin alunperin oli tarkoitus. Goddejoen seuraaminen pidemmälle olisi ehkä auttanut meitä nousemaan Kahperusvaarojen keskelle. Nyt kuitenkin u-käännös sai aikaan sen, että vastassamme oli kylmä vastatuuli ja lisäksi alkoi sataa. Ylhäällä oli kohta, josta näimme samaan aikaan sekä Saivaaran tutut piirteet, että etäisen ja pikkuruisen Pihtsuskönkään. Ne sijaitsivat toisiinsa nähden melkein 90 asteen kulmassa. Sade sai vipinää kinttuihin. Ylhäällä Biefrejokilaakson ja Kahperusvaarojen väliin jäävä ylänkö oli nopeaa ja helppokulkuista, melko tasaista maastoa, jäkälää ja varvikkoa. Maisemmallisesti alue oli melko köyhä, eikä sadeilma näin päässyt pilaamaan maisemia. Muutama tunti sateessa ja pääsimme perille Kuonjarjoen tuvalle. Tupa veti muitakin kulkijoita puoleensa ja jo 18.30 tuvassa oli 9 henkeä, eikä sinne enää enempää tullutkaan sinä iltana.\nLepopäivä Kuonjarjoen tuvalla.\nAlkuperäisen suunnitelman mukaan ajattelimme tähän lepopäivää. Lepopäivän suunnitelmaan kuului lähitunturien huiputtamista. Aamu näytti, että oli parasta pitää nenä tiiviisti tuvan puolella. Jos eilen oli kova tuuli ja satoi, niin ikkunasta ulos katsottaesta näki viistoon satavaa räntää. Muut tuvassa olijat uhmasivat säätä ja lähtivät taipaleelle. Lepopäivä sattui todella koko vaelluksen surkeimmalle päivälle sään puolesta. Koko päivä oli harmaa, tuuli puhalsi kylmästi ja suurimmaksi osaksi päivää satoi räntää, toisille vinosti suoraan naamalle, toisille selkäpuolelle. Aamupäivällä pääsimme kuitenkin ulos huiputtamaan Kuonjarjoen tuvan takana nousevaa uljasta tunturia. Aivan viimeiselle huipulle emme nousseet, vaan sen toiseksi viimeiselle tasanteelle, jossa oli helppo kävellä eri puolille tunturia maisemia katsomaan ja kuvia ottamaan. Laskeuduttuamme räntäsade jatkui koko päivän, loputtua vasta viimein illalla. Lepopäivään kuuluivat retken toiset letut. Tuvalle saapui pitkin päivää ja iltaa kulkijoita Meekonjärveltä ja Pihtsusjärveltä saakka. Tuvassa yöpyi toisena yönä yhteensä 11 henkeä ja vieläkin olisi ollut tilaa ainakin kolmelle ja useamallekin, jos olisi raivattu tilaa.\nKuonjarjoelta Saarijärven kautta Saanan päivätuvalle 22km.\nVäki heräsi tuvalla jo aamukuuden aikaan. Olimme valmiit taipaleelle jo 8.05 ja lähdimme aika vauhtia kohti Saarijärveä. Aamu oli aurinkoinen, mutta erittäin tuulinen. Ensimmäisinä kilometreinä tuuli salpasi hengityksen. Kameran akku simahti ja Meekolle pudonnut akku ei meitä enää auta. Tämän vaelluksen kuvat loppuivat tämän päivän aamuun. 9 kilometrin matka taittui 3 tunnissa. Saarijärvellä olimme 11.05. Viimeisen kivisen rinteen laskeuduimme polun vierestä, jossa oli paikoin parempaa kävelymaastoa, mutta paikoin myös kuhmuraista suota ja rakkaa. Löysin poluttomasta suosta ongen, jonka omistajaa emme kuitenkaan löytäneet. Pidimme pitkän ruokatauon Saarijärven tuvalla 11.05-13.20. Jatkoimme matkaa kohti Saanajärveä ja siellä sijaitsevaa päivätupaa. Saarijärveltä lähdettäessä näimme matkalla pääpolulta poiketen sivupolun varrella suojaisan telttapaikan. Olisi hyvä muistaa paikka tulevia yöpymisiä varten, koska Saarijärven tuvan luokse ei oikein telttoja mahdu, eikä Saarijärven tupa ympäristöineen ole kovinkaan viihtyisä. Myös tänään sopulit ovat sulostuttaneet taipalettamme. Jatkoimme matkaa Saanajärvelle ilman sen suurempia taukoja. Perillä Saanajärvellä olimme vasta 19.30 ja näin koko päivän taipaleeseen taukoineen kuilui aikaa 11,5 tuntia. Olisi ollut järkevää vielä pysähtyä syömään tuhtia ruokaa matkalla vaikkapa Masetjärven luona. Saarijäveltä lähdettäessä kuljimme pääasiassa viittapolun vierellä. Suklaan ja kuivahedelmien voimalla pääsimme viimein tuvalle syömään iltapalaa. Tuvan ja järven tuntumassa oli jo monta telttaa pysytetty, mutta löysimme teltalle paikan viimeiseksi yöksi. Vaikka ulkona oli kylmä yö, oli makuupussissa jopa kuuma. Tuhdin iltaruoan syöminen taisi auttaa teltassa ja makuupussissa nukkumiseen tarkenemiseen.\nSaanajärveltä Saanan huipulle ja alas Kilpisjärvelle 10km.\nAamupalan söimme teltan vierellä. Aamu oli aurinkoinen ja vilpoinen. Matkaan lähdimme 9.30 huipulla olimme noin 12.15-12.30 ja retkeilykeskuksella olimme 14.20. Koko päivän taipaleeseen ja Saanan huipulla käymiseen kului aikaa noin 5 tuntia. Saanalla oli rohkeampia sopuleita, mitä koko matkan aikana olimme nähneet. Niitä pääsi seuraamaan ilman, että ne katosivat koko ajan koloihin piiloon. Rinkat jätimme portaiden luokse odottamaan. Portailta oli vielä pitkä matka Saanan korkeimmalle huipulle. Rauhaisa erämaavaellus oli auttamatta ohitse, sillä Saanalle oli nousemassa sellainen väenpaljous, että ei oltu vähään aikaan niin paljon ihmisiä nähtykään. Ensimmäiset ruskaretkeläiset ne siellä puuskuttivat.\nUK-puiston vaellus 2009\nAittajärveltä Jyrkkävaaralle 12km.\nAloitimme vaelluksen kello 12.30 ja perillä Jyrkkävaarassa olimme kello 19.30. Lähtiessämme Aittajärven parkkipaikalta oli lämmintä ja lähes pilvetöntä. Polku oli melko kivetöntä ja juurentonta, siis helppokulkuista. Ukkonen jyrähteli jo alkumatkasta. Pari poroakin näkyi taipaleella. Ensimmäisellä isolla tauolla paistoimme makkaraa. Heti toisen joen ylityksen jälkeen satoi muutama tippa vettä. Pääsimme ukkosenjylinältä tuvan suojaan. Myös salamoi ja taivas oli tumma. Oli mukava päästä tupaan. Sade ja ukkonen taukosivat myöhemmin illalla.\nJyrkkävaarasta Sarviojalle 12km.\nAloitimme vaelluksen kello 9.30 ja perillä Sarviojalla olimme kello 19.00. Tuvan lämpömittari näytti lähtiessä +5 ja taivas oli tasaisen vaaleanharmaa. Koko päivän polku oli melko helppokulkuista. Välillä oli vastassa suota. Päivään kuului yksi joen ylitys kahlaten. Maisema oli jopa vähän yksitoikkoista. 1,5 tunnin lounastauon aikana satoi tasaisesti ja teimmekin kevytpeitteestä sadekatoksen. Loppupäivänä ei satanut, joten saimme kävellä kuivassa. Tänäänkään emme tarvinneet hyttysmyrkkyä.\nSarviojalta Muorravaarakkaan 12km.\nLähdimme taipaleelle klo 10.30 ja perillä olimme klo 20.30. Aamulla oli jälleen +5 astetta lämmintä ja taivas tasaisen vaaleanharmaa. Polku nousi tuvalta heti ylös, ylös kohti hienoja tunturimaisemia. Nähtävissä oli ihan ripaus alkavaa maaruskaa. Polku laskeutui alas tympeän oloiseen kuruun, jossa tuuli kovin. Lounaan söimme tuulisessa kurussa, (jota emme voineet käsittää Paratiisikuruksi). Kuru oli kasvillisuudeltaan kovin karu, eikä vettäkään virrannut joka kohdassa. Kurun loputtua kiipesimme ylös rinnettä. Kartasta katsottuna arvelimme olevamme Ukselmapäällä. Laskeuduimme pahannäköisestä kurusta aivan upeisiin maisemiin. Tuuli ei ottanut tänne kolkkaan lainkaan. Maisema oli rehevää, puita ja mustikoita oli paljon. Seurasimme polkua jokivartta alas kohti Muorravaarakan tupaa. Perillä selvisi, että olimme kulkeneet Lumipäälle (luulimme Ukselmapääksi) ja tulleet Lumikurun kautta ja kulkeneet alas tuvalle. Jäivät sitten Paratiisikuru ja Pirunportti toiselle kerralle. Kilometrejä tuli arveltua kymmentä vähän enemmän.\nMuorravaarakasta Anterinmukkaan 8km.\nYöllä ei tullut uni, vaikka harharetkien jälkeen olikin tosi väsy. Lähdimme liikkeelle kello 10.15 ja Anterinmukassa olimme kello 16.45. Aamulla oli koleaa (+5) mutta taivas oli kirkas ja selkeä. Silmät soikeina heräsimme uuteen aamuun. Polku Anterinmukalle oli mieluisa. Aluksi oli nousua nousun perään ja sen jälkeen näkyi mahtava tunturijono. Polku oli nopeaa ja helppokulkuista. Parin tunnin kävelyn jälkeen pidimme kahden tunnin tauon joen vierellä. Päivälämpötila oli varmaan lähelle +15. Perillä pääsimme saunaankin. Koska olimme jo alkuillasta perillä, päätimme yöpyä teltassa, vaikka lämpötila oli viime yönäkin laskenut -2 asteeseen. Hiukset tosin pitää saada kuivaksi ennen telttaan menoa.\nTelttayö oli todella kylmä. Tommi luovutti yöllä puoli kahden aikaan ja meni tupaan nukkumaan. Yritin unta, mutta kylmä ja vessahätä vaivasivat koko ajan. Luovutin puoli kuudelta, kun en ollut nukkunut yhtään ja kömmin tupaan. Yöllä oli ollut pakkasen puolella jopa -7 astetta. Huomasin kyllä kun puunoksaan laittamani vesikassin vesi oli jäätynyt vähän. Onneksi olimme ajatelleet tälle päivälle vain olemista. Nousin 10.30. Päivä oli kirkas ja lämmin ja lämpömittari näytti +12 astetta, mutta auringon lämmittäessä oli kuuma. Mustikka oli saanut hallaa, eikä maistunut enää kovin makealta. Huomiselle kävelylle olemme laatineet muutaman vaihtoehdon. Sokostin itäpuoliselle telttapaikalle emme voi jäädä öiden ollessa näin kylmiä. Jatkamme Akanhärkäkurun ja Vesipään kautta Sokostille ja sieltä Luirojärvelle. Huonon kelin sattuessa voimme mennä etelään Hammaskurun tuvalle. Huominen näyttää mihin virta riittää.\nAnterinmukalta Luirojärvelle n.30km\nMatkaan lähdimme kello 8.00. Perillä Luirojärven tuvalla olimme vasta illalla klo 22.00, jolloin alkoi jo olla selkeästi hämärää. Anterilta Hammaskurulle asti kulkee 2-urainen mönkijäura, jota pitkin kävelimme nopeasti ensimmäiset kilometrit. Kävelimme 2 tunnissa 6km leivän voimalla nuotiopaikalle, jossa pidimme tunnin tauon ja söimme 2nd breakfastin eli aamupuuron. Sitten kävelimme toiset kaksi tuntia ja pidimme lounastaukoa tunnin verran. Sää oli lämmin, jopa kuuma ja taivas oli kirkas ja pilvetön. Lounastauon jälkeen klo 14.00 lähdimme kipuamaan Vesipäälle 600 metrin korkeuteen ja sieltä kohti Sokostia. Huipulla oli kylmä tuuli. Suklaan voimalla jatkoimme lopun taipaleen Luiron tuvalle asti. Sokostin korkeimmalla huipulla olimme tasan kello 19.00 ja pari pisaraa tiputteli harmaaksi käyneeltä taivaalta. Kävelimme koko Sokostin sen päästä päähän surkeassa kivikossa ja tuulessa. Laskeuduimme Jaulutuskurun rinnettä alas metsämaastoon. Tuvalla olimme vasta illan hämärässä. Nukkumaan pääsimme klo 23.00. Koko vaelluspäivän aikana ei näkynyt ihmisiä taikka poroja. Vasta tuvalla näimme muitakin. Ilta oli paljon lämpimämpi, kuin Anterissa, eli yökään ei voi olla kovin kylmä.\nPäivä Luirolla ja Raappanan Kammilla.\nLuiron tuvalla saunoimme aamupäivällä ja lepäsimme hyvän tovin. Tarkoituksena ei ollut tänään vaeltaa. Sen verran kuljimme (2km), että siirryimme Luirojärven rannalla olevaan Raappanan kammiin. Tuvalta kammiin kävelyyn kului aikaa 40min. Perustimme leirimme hobitinkoloa muistuttavan kammin luo, jonka vieressä oli mukava tulentekopaikka. Päivä kului lepäillessä eilisen koetuksesta. Nuotio laitettiin tunnelmaa antamaan. Kammi on söpö. Siihen mahtuu kaksi yöpymään ja sen yhdessä kulmassa on takka. Koko on n. 4m² eli tosi pieni kolo on. Ihastuin tähän kammiin. Pienuudesta huolimatta se on toimiva. Lähellä (n.20m) virtaa puro, josta saa ämpäriin juomaveden. Puukatos ja vessa löytyvät ”pihapiiristä”. Kammi jää Luirojärven ja lammen väliin. Kummankaan rantaan ei ole kävelyä, kuin 30-40m. Takka lämmitti kammin nopeasti ja alkuyöstä lisäsimme puita.\nRaappanan Kammilta Sarviojalle 16km.\nMatkaan lähdimme klo 10.30 ja perillä Sarviojalla olimme klo 21.00. Aamu oli kirkas ja lämmin. Söimme aamupalan nuotiopaikalla. Pian lähdettyämme kammilta, metsässä näkyi hirvi tai pikemminkin sen sarvet. Maantiekurun taival oli pitkä ja vähän yksitoikkoinenkin. Pidimme kahden tunnin lounastauon. Siihen asti polku oli ollut selkeä ja helppokulkuinen. Loppupäivä oli vaikeampi ja raskaampi. Polku katosi muutaman kerran, emmekä heti löytäneet oikeaa polkua. Pistoreitti Sarviojan tuvalle oli ensin pelkkää nousua, sen jälkeen jyrkkää laskua. Ja vieläpä kivinen ja oksainen. Päivä oli kaiken lisäksi kuuma, mikä teki patikoimisesta raskasta. Sarviojan tuvan olivat tytöt lämmittäneet aivan liian kuumaksi, eikä nukkumisesta tullut oikein mitään.\nSarviojalta Aittajärvelle 12km.\nMatkaan lähdimme klo 9.15 ja perillä Aittajärvellä olimme klo 16.45. Tämä oli pilvisempi päivä, kuin eilinen, mutta ilma seisoi ja teki sen hiostavaksi. Ensimmäiset 3km oli sitä samaa polkua, jota kuljimme eilen ylös ja alas. Nyt ensin jyrkkä nousu. Onneksi laskeutuminen oli loivaa ja kävi sukkelammin. Sen jälkeen polku oli pitkään helppoa. Pääsimme etenemään hyvää vauhtia. Loppumatkasta kuitenkin väsytti jo kovin ja oli pakko pitää paljon pieniä taukoja. Ympäri mentiin ja yhteen tultiin viimein Aittajärven viimeisen joen ylityksen kohdalla. Paljon palvelleet sandaalini heitin parkkipaikalla roskiin.


Laukon kartanosta merkittävä hautalöytö | Laukon kartano\n10.4.2018 10:03:12 EEST | Laukon kartano\nLaukon Vanhan sataman kalmiston kaivaukset. Kaivausjohtajana Kalle Luoto. Kuva: Liisa Lagerstam.\nVanhan sataman kaivaukset\nKalmiston koekaivaus suoritettiin syksyllä 2016 arkeologi Kalle Luodon johdolla. Hautapaikan rakenne todettiin laajaksi maakiven ympärille rakennetuksi kiveykseksi, jossa oli useita päällekkäisiä kivirakenteita.\n- Kaikki viittasi siihen, että muinaiset laukkolaiset olivat haudanneet vainajansa kalmistoon satojen vuosien ajan, kertoo arkeologi Kalle Luoto.\n- Kaivausviikon aikana löytyi niin paljon aseita, että ryhdyimme kutsumaan kalmiston kaakkoiskulmaa soturihaudaksi, naurahtaa arkeologiaa harrastava kartanon isäntä.\nArkeologi Kalle Luoto p. 050 599 9540 / kalle.luoto@heilu.fi\nArkeologi Sami Raninen p. 040 485 6293 / samikristianraninen@gmail.com\nKartanon isäntä Jouni Minkkinen p. 040 033 7987 / jouni.minkkinen@laukonkartano.fi\nLiisa Lagerstam (lehdistökuvat) p. 050 340 3338 / liisa.lagerstam@laukonkartano.fi\nLaukon Vanha sataman kalmiston järvimaisema. Kuva: Tomi katajamäki.\nLaukon vanhasta satamasta löydetty 200-luvun skandinaavinen keihäänkärki.Kuva: Liisa Lagerstam\nTampereen eteläpuolella Vesilahdella sijaitseva Laukon kartano kuuluu maamme vanhimpiin suurkartanoihin. Tämän päivän Laukko on korkeatasoinen kulttuurikartano, joka on avoinna ryhmille ympäri vuoden. Kesävieraille Laukko tarjoaa historia- ja taidenäyttelyitä, puistokonsertteja sekä ruokaelämyksiä.


Kävimme perhepäivällisellä - arvostelun kohteena Villisika Tampere, Tampere, Suomi - Tripadvisor\nRavintolat lähellä paikkaa Villisika Tampere\nTampere: parhaat lajin Lohi ateriat\nTampere: parhaat lajin Vohvelit ateriat\nTampere: parhaat lajin Halloumi ateriat\nTampere: parhaat lajin Kebabit ateriat\nTampere: parhaat lajin Wieninleike ateriat\nKävimme perhepäivällisellä - Villisika Tampere\nArvostelu: Villisika Tampere\nVerkatehtaankatu 3, Tampere 33100, Suomi\n+358 10 4233243\nSijalla 122/500: Ravintolat Tampereella\nKeittiöt: Eurooppalainen, Saksalainen\nKuvaus: Villisika on helppo ja rehellinen ravintola, se ollaan todistettu jo yli seitsemän vuoden aikana. Listalla on helppoja ja klassisia liharuokia kuten kotimaisia sisäfileitä, possua ja kanaa. Ylikypsä Villisika on noussut vuosien varrella suosituimmaksi annokseksi. Myös kevyempään makuun löytyy ratkaisuja kuten salaatteja, vegeruokaa ja siikaa. Lähes koko lista on kasattu kotimaisten tuotteiden ympärille ja kun tähän yhdistää viinejä lukuunottamatta kotimaisen juomalistan - on illanviettopaikka selvä! Villisian suosittu lounas tarjoillaan arkisin klo 11-14 noutopöydästä. (Lounasaikana emme tarjoile a'la carte listan ruokia). Viikonloppuisin Villisiassa soi livemusiikki aina pikkutunneille saakka Ilonan yhteydessä.\nKävimme perhepäivällisellä Villisiassa. Palvelu oli ystävällistä ja suht nopeaa. Alkuruuaksi tilatut valkosipulileivät ja aurajuustoetanat olivat onnistuneita. Pääruokana ylikypsä villisika saa erinomaiset pisteet, samoin lehtipihvi. Aurajuustokana oli Ok, broileri olisi voinut olla hitusen kypsempää. Nuorimmainen ei pitänyt villisikaburgerin persoonallisen majoneesin mausta. Ravintola kortilla muutama mukava alennus. Suosittelen.\nKysy kaverilta sirkkumakela yrityksestä Villisika Tampere\nKiitä käyttäjää sirkkumakela\nKirjoita arvosteluArvostelut (67)\nArvosteltu 4. tammikuuta 2020\nKävimme syömässä Villisiassa ensimmäsitä kertaa, tulemme ehdottomasti toistekin! Henkilökunta oli hyvin ystävällistä ja ruoka oikein hyvää. Söimme alkupalaksi valkosipulileipiä ja pääruoaksi pippuripihvin sekä aurajuustokanaa, näistä ainakin voimme antaa täydet suositukset. Ravintola on sisustettu "alppityyliin", mielestämme tunnelma oli mukava ja ravintola viihtyisä.\nKysy kaverilta Misusa2020 yrityksestä Villisika Tampere\nKiitä käyttäjää Misusa2020\nSöin metsästäjänleikkeen, joka oli ihan jees. Pisteet sienikastikkeelle, se oli erittäin hyvää. Jälkiruoaksi söin köyhät ritarit, joka ei ollut kaksinen, ritarit olivat huonosti paistettuja ja lötköjä, en voi suositella. Palvelu oli ystävällistä mutta hidasta, vaikka tarjoilijoita oli kaksi ja vain muutamassa pöydässä syöjiä. Meinasi kärsivällisyys loppua, ennen kuin viimein tultiin kysymään jälkiruokaa ja loppulaskua en jaksanut pöydässä enää odottaakaan, vaan kävin tiskille maksamassa, niin kuin näytti muutama muukin seurue tekevän. Loppufiilikseksi jäi, että ihan ok, mutta en menisi uudelleen.\nKysy kaverilta RiikkaS138 yrityksestä Villisika Tampere\nKiitä käyttäjää RiikkaS138\nArvosteltu 28. syyskuuta 2019\nIso suositus !\nKahdesti ollaan käyty ja KAIKKI on ollut täydellistä! ruoka, palvelu ja hinta ! Suosittelen !\nTunnelma ja sisustus tyylikäs. :)\nKysy kaverilta SamiOhlsbom yrityksestä Villisika Tampere\nKiitä käyttäjää SamiOhlsbom\nArvosteltu 21. syyskuuta 2019\nMaukasta villisikaa ym.\nOlen käynyt useampia kertoja ja villisika on maukasta, mutta niin on ollut moni muukin ruoka. Ravintola vaikuttaa hieman keskinkertaiselta teemaravintolalta valokuvineen ym. mutta en ole koskaan saanut Villisiassa huonoa ruokaa. Parhaana jäi mieleen kokonaisena grillattu naudan sisäfile (ei enää listalla), mutta myös villisika on oikein hyvää. Palvelukin on varsin reipasta.\nKysy kaverilta Traveling_home_chef yrityksestä Villisika Tampere\nKiitä käyttäjää Traveling_home_chef\nVillisika Tampere – tätä tarkastelleet tarkastelivat myös näitä:\nBe Calm & Buzz On\nKaikki Tampereen ravintolat (500)\nOletko käynyt kohteessa Villisika Tampere? Jaa kokemuksesi!\nRavintolat (500) | Hotellit (27) | Näe ja koe (203)


Liune Koristetyynynpäällinen Taidesisustus Love, 60x60cm | Netrauta.fi\nJohanna Oraksen taideteoksen pohjalta valmistettu sisustustyynynpäällinen, jossa on upean kiiltävä hopeanharmaa pinta. Materiaali 100% polyesteria. Polyesterikuiduilla on hyvä vetolujuus ja valonkesto.Liunen ja Johanna Oraksen yhteistyön tuloksena...\nTuotteen Koristetyynynpäällinen Liune Taidesisustus Love, 60x60cm kuvaus\nJohanna Oraksen taideteoksen pohjalta valmistettu sisustustyynynpäällinen, jossa on upean kiiltävä hopeanharmaa pinta. Materiaali 100% polyesteria. Polyesterikuiduilla on hyvä vetolujuus ja valonkesto.Liunen ja Johanna Oraksen yhteistyön tuloksena syntyneet sisustustyynyt ovat upeita katseenvangitsijoita ja sisutuksen harmonisoija. Samasta materiaalista, väristä tai samanlaisesta kuvioinnista koostuvat sisustuselementit tuovat sisustukseen yhtenäisyyttä.\nPese käsin tai koneessa 30 °C:n käsin- tai villapesuohjelmalla. Muotoile kosteana ja kuivaa tasolla. Tyynynpäällisen alareunassa on piilovetoketju. Päälliseen sopiva sisätyyny on 60x60 cm.\nVäri: Hopeanharmaa, musta, valkoinen\nPesuohje: Pese käsin tai koneessa 30 °C:n käsin- tai villapesuohjelmalla. Muotoile kosteana ja kuivaa tasolla.\nKankaan neliöpaino (g/m2): 317