Niin sanottu elämäni..: marraskuuta 2011\n♥ Merja klo 19:15 Höpinän aiheet: shoppailua Ei kommentteja:\nThe hills are alive, with the sound of music.. ♪♫\nMie en ole soittolistatyyppiä, eli en oo tehnyt mitään erillisiä soittolistoja eri tilanteisiin. Tosin yhden sittolistan voisin kyllä tehdä ja ottaa sen käyttöönkin, nimittäin soittolista lenkkeilyä ajatellen. Sen pitäis olla jotain menevää, reipasta, sellaista mikä pitäs lenkkeilyrytmin tasasena ja reippaana. Samaa vois käyttää myös siivoukseen, kotona treenaamiseen (lihaskuntojuttui voi onneks myös kotona tehdä), ..\nMutta koska sitä ei vielä ole olemassa, en voi sitä tähän laittaa.\nJos kuitenkin haluatte nähdä mitä ja millaista musiikkia kuuntelen, niin voitte mennä katsomaan last.fm:stä. Ja vinkkejä reippailusoittolistan sisällöksi otetaan vastaan!\n♥ Merja klo 14:00 Höpinän aiheet: 30 asiaa Ei kommentteja:\nKello oli noin 22.30 kun menimme Jaken kanssa sänkyyn. Luimme molemmat hetken aikaa kirjaa ennen kuin sammutimme valot. Käperryin Jaken kainaloon ja laitoin silmät kiinni toiveena nukahtaminen. Kello on nyt yli 2 ja en ole nukkunut sekuntiakaan. Edes rauhallinen musiikki ei tällä kertaa auttanut.\nPäätinkin lopettaa pyörimisen sängyssä ja suuntasin olohuoneeseen sohvalle läppäri sylissäni. Aluksi mietin, että olisin lähtenyt lenkille. En sitten viitsinyt kun olisin metelöinyt liikaa makkarissa etsiessä vaatetta päälle ja Jake olisi herännyt.\nToivottavasti mulla ei nyt ala tää unettomuus vaivaamaan. Pari edellistäkin yötä nukkunu aika levottomasti ja pyöriny hereillä.\nuninen kisu // we♥it\n♥ Merja klo 02:09 Höpinän aiheet: unijuttua Ei kommentteja:\nKoska mulla alkaa olemaan jo 30 päivää haaste ohitse, joka oli hyvä keino saada mut taas innostumaan tänne kirjoittamisesta, niin tarvitsen hieman apua teiltä, rakkaat lukijani! Myös sellaiset, jotka ekaa kertaa vierailevat blogissani saavat vastata.\nEli laitoin tuohon sivupalkkiin kyselyn joka on 2 viikon verran voimassa. Tarkoituksena olisi saada vähän vinkkiä siitä, mitä haluaisitte lukea täällä, mikä toisi teidät aina uudestaan ja uudestaan tänne. Siinä on kolme vaihtoehtoa joista kaksi on sellaista mistä olen jo miettinyt oikeasti kirjoittavani tänne. Mutta on myös kolmas kohta, jossa te saatte enemmän äänioikeutta kertomalla mikä oikeasti kiinnostaisi. Voitte vaikka kommentoida tähän postaukseen. Ja saatte vaikka valita kaikki kolme vaihtoehtoa.\nKunhan kysely umpeutuu, niin katson mitkä ovat saaneet eniten ääni. Jos on tullut hyviä ehdotuksia tuohon "jotain muuta" kohtaan, niin katson niistäkin että mitä on tullut eniten.\nKiitän jo nyt kaikkia jotka vastaavat! ♥\nsuloinen utelias orava // we♥it\nP.S. Myös anonyymit voivat osallistua mielipiteillään, sillä tästä lähtien kommentit on ns. valvottuja eli tulevat ensin mun sähköpostiin hyväksyttäväks.\n♥ Merja klo 18:50 Höpinän aiheet: blogi, utelua Ei kommentteja:\n♥ Merja klo 11:48 Höpinän aiheet: 30 asiaa Ei kommentteja:\n♥ Merja klo 11:02 Höpinän aiheet: 30 asiaa, muistoja Ei kommentteja:\nYksi lempparipuuhistani on katsella kivoja juttuja eri verkkokaupoista. Milloin vaatetta, milloin meikkejä, milloin mitäkin. Tällä kertaa mun "ikkunashoppailut" kohdistui Lushin ja MiMaxin verkkokauppoihin.\nLushin tuotteisiin kuuluu käsintehdyt luonnonkosmetiikkatuotteet kuten saippuat, meikit, hiustenhoitotuotteet, ihonhoitotuotteet, jne. En ole koskaan itse tuotteita ostanut, mutta monet kaverini ovat ja ovat kehuneet tuotteita. Haluaisinkin jossain vaiheessa tilata sieltä, mutta en vain tiedä mitä! Tai tiedän, mutta en voi niitä kaikkia tilata. Eniten ehkä mieleni tekisi tilata tuossa vasemmassa ylänurkassa olevaa Latte Lip Tint huulivoidetta ja sen alla olevaa Snow Fairy suihkugeeliä. Ehkä joku päivä..\nMiMax on minulle paremmin tuttu kauppa. Tilasin sieltä kesällä parit China Glazen kynsilakat (Strawberry Fields ja Papaya Punch) ja parit Konad-laatat. Käyn sivuilla aina välillä katselemassa olisiko tullut mitään uutta ja kun menin China Glazen tuotteita katselemaan, niin aloin hihkumaan onnesta. Talvisia ja jouluisia settejä! ♥ Mieleni tekisi tilata nuo kaikki! Kävin myös katselemassa Konad-laattoja ja löysinkin muutaman ehdokkaan mitkä voisin hyvinkin tilata. Ja tilaamisintoa lisää se, että MiMaxin marraskuun tarjouksena on -10% kaikista Konad-tuotteista!\n♥ Merja klo 20:55 Höpinän aiheet: yleinen Ei kommentteja:\n..shoppailla uusia vaatteita: Lindex ja H&M\n..herkutella erikoiskahveja: Cafe Bisketti\n..ostaa teetä: Kofeiinikomppania\n..syödä ravintolaruokaa: Hai Long, Garam Masala, Viikinkiravintola Harald\n..Oulussa: Hupisaaret, Turkansaari, Hailuoto, Oulun Kauppahalli\n..paikoista jonne matkustanut: Flensburg (Saksa)\nMutta ihan kaikista paikoista mun suosikki on koti!\n♥ Merja klo 18:22 Höpinän aiheet: 30 asiaa Ei kommentteja:\n♥ Merja klo 17:39 Höpinän aiheet: 30 asiaa Ei kommentteja:\n♥ Merja klo 11:58 Höpinän aiheet: 30 asiaa Ei kommentteja:\n♥ Merja klo 11:49 Höpinän aiheet: 30 asiaa Ei kommentteja:\nSöpöt asiat, suklaa, kissat, koirat, rakkaus, läheisyys, pienet lapset, ...\nKaikki kuvat we♥it.com\n♥ Merja klo 10:10 Höpinän aiheet: 30 asiaa 2 kommenttia:


Beyond the Grid - Formulafoorumi.com\nSuomalainen Formula Foorumi\nEtusivu Formula 1 Formula 1 - vapaa keskustelu\nBeyond the Grid\nVapaampaa keskustelua lajia sivuten.\nLiittynyt: Su Touko 13, 2012 21:54\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Heinä 31, 2019 21:26\nPerustan tälle oman ketjun, koska tuosta podcastista tulee niin hyvää settiä viikottain.\nF1-sarjan virallista Podcastia isännöi siis pitkänlinjan F1-toimittaja Tom Clarkson, joka haastattelee F1-maailman kovia nimiä. Nykyisiä ja entisiä kuljettajia, maailmanmestareita, insinöörejä, tallipäälliköitä tai ketä tahansa. Jaksoja on julkaistu 66 ja joka keskiviikko tulee uusi kuunneltavaksi.\nEnsimmäinen oikea jakso on julkaistu 4.7.2018 ja viimeisin 6.11.2019.\nRoss Brawn (Schumi 50 v -special)\nSabine Kehm (Schumi 50 v -special)\nMurray Walker (1000th GP special)\nRoss Brawn (Brawn GP special)\nJakso kestää aina n. tunnin ja useimmiten niissä tulee jotain uutisoimisen arvoista myös suomalaismedialle.\nJules Bianchi, you'll always race in our hearts! #CiaoJules\nRe: Beyond the Grid\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Heinä 31, 2019 22:10\nGordon Murray oli aikanaan Bernie Ecclestonen luottomies ja Brabham-tallin pääsuunnittelija. Alkuaikoina heitä oli tallissa töissä 17 henkilöä, joista yksi oli rekkakuski, yksi kirjanpitäjä ja yksi "virkailija". 14 henkilöä oli siis vastuussa tallin molemmista autoista ja Murray käytännössä yksin sen suunnittelusta. Voi veljet mitä innovaatioita tällakin miehityksellä saatiin aikaiseksi. Gordon Murraylla oli aerodynamiikan koulutus ja hänellä todellakin oli silmää auton muotoiluun aikana ennen tuulitunneleita ja tietokoneita. Hän kehitteli muunmuassa ns. "imuriauton", joka voitti lopulta ainoaksi jääneen kisansa Ruotsissa 1978. Auto ei ollut laiton, sillä säännöissä kiellettiin vain sellaiset liikkuvat osat, joiden tarkoitus oli ensisijaisesti aerodynamiikan parantaminen. Murray siis suunnitteli auton perään tulevan "tuulettimen" niin, että yli 50 % siitä jäähdytti mottoria ja alle 50 % imi ilmaa auton alta.\nBernie oli kuitenkin juuri nostamassa omaa profiiliaan ja mietti tallinsa edun sijaan koko lajia. Niinpä Ecclestone ei halunnut suututtaa muita talleja ja päätti luopua imuriautosta vapaaehtoisesti, vaikka heillä oli lupa ajaa sillä kauden loppuun. Lotus-tallin Colin Chapman oli kuulemma ilmoittanut, että FOCA lakkautettaisiin, mikäli Bernien Brabhamit ajaisivat tuolla konseptilla. Brabham olisi voittanut helposti kaikki kilpailut tuolla autolla, vaikkakin sen ajaminen oli hyvin hankalaa. Niki Laudakin joutui muuttamaan ajotyyliään täysin, sillä tuulettimen kierrosnopeus oli sidoksissa moottorin kierrosnopeuteen. Mikäli mutkaan olisi tultu liian pienillä kierroksilla, olisi maaefekti kadonnut ja kuljettajasta tullut matkustaja.\nToinen merkittävä innovaatio syntyi vahingossa. Toleman-talilla oli suuria vaikeuksia saada sponsoreita kaudella 1982 ja Brand Hatchissa he päätyivät epätoivoiseen tekoon. Derek Warwick starttasi ruudusta 16, auto vain puolilleen tankattuna ja pehmeimmillä renkailla. Warwick oli ylivoimaisesti nopein mies radalla ja ohitti toisena ajaneen MM-kärkimies Didier Pironin. Lopulta kisan puolivälissä bensa loppui ja britti valutti auton varikolle keskeyttämään tekniseen vikaan vedoten.\nWarwick oli omassa jaksossaan sitä mieltä, että Brabhamin Murray sai ideansa tästä tempauksesta.\nKaikki tiesivät autojen olevan kevyempänä roppakaupalla nopeampia, mutta jostain syystä kukaan ei ollut koskaan pysähtynyt tankkaamaan kesken kisaa. Gordon ajatteli, että "FIAn keltaisessa kirjassa" oli oltava joku pykälä, joka kieltää tankkaamisen - Ei sanaakaan. Suunnittelijaguru teki nopeat laskutoimitukset ja totesi että jos he eivät menettäisi yli 26 sekuntia varikolla, he voittaisivat jokaisen kilpailun. Murray kysyi Ecclestonen mielipidettä asiaan ja Bernie innostui, koska "hän rakasti epäreilua etua". Niinpä alkoi kova kehitystyö, jossa piti innovoida pyörän mutterit, pulttipyssyt ja järjestelmä, jolla he saisivat autoon 25 gallonaa polttoainetta muutamassa sekunnissa. Murray halusi vaihtaa stopilla myös renkaat, sillä täten hyöty olisi vielä suurempi. Myös renkaanlämmittimet piti kehittää, koska kesken kilpailua ei voisi lämmittelykierroksia tehdä. Testatessaan polttoaineensyöttöjärjestelmää Paul Ricardissa, he "räjäyttivät" pari monokokkia, koska paine oli niin suuri.\nLopulta kauden 1982 loppupuoliskolla järjestelmä oli valmis ja talli kuljetti varikolle paineilmalaitteistot ja puhelinkopin näköiset renkaanlämmittimet. Muut tallit seurasivat touhua naureskellen eivätkä nähneet siinä tulevaisuutta. Varikkostoppivalmius oli olemassa kauden 1982 neljässä viimeisessä kilpailussa, mutta koska BMW:n turbomoottori oli niin epäluotettava, ei talli oikeasti päässyt varikolle kuin kerran Itävallassa ja sielläkin moottori hajosi heti stopin jälkeen.\nMurray kertoi Ecclestonelle olevansa varma, että kun kausi 1983 starttaa Brasiliassa, on kaikilla talleilla autoissaan puolta pienempi tankki. Ehkä johtuen BMW:n epäluotettavuudesta ja täten stopin tehokkuuden näyttämättä jättämisestä - kellään muulla ei seuraavallakaan kaudella tätä taktiikkaa kätetty hyväksi. Piquet voitti mestaruuden.\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Pe Elo 16, 2019 10:27\nJacky Ickx tarinoi siitä kuinka hän ei ollut lainkaan kiinnostunut kilpailemisesta, vaikka isänsä oli moottoriurheilutoimittaja ja vei Jackyn pikkupoikana Spahan katsomaan itsensä Fangion ajamista: Sovitaanko, että seuraavalla kerralla jätät minut kotiin, hän oli sanonut. Kohtalon oikuista johtuen Ickx päätyi kuitenkin kilpailemaan moottoripyörillä ja huomasi yllätyksekseen olevansa kerrankin hyvä jossain. Niinpä hän alkoi kilpailla ja lopulta, jälleen kohtalon oikusta Ken Tyrrell otti hänet siipiensä suojaan.\nIckx ajoi useissa eri moottoriurheiluluokissa samanaikaisesti ja uskoo olevansa Mario Andretin jälkeen toiseksi eniten virallisia kilpailuita voittanut moottoriurheilija.\nJackie Stewart oli aktiiviaikoinaan kova turvallisuuden puolesta puhuja. Ickx ei tästä juuri piitannut - hän hyväksyi riskit ja jäikin yhtenä harvoista pois Stewartin masinoimista lakkorintamista. Sittemmin välit Stewartiin ovat kuulemma lämmenneet ja he ovat molemmat suuria selviytyjiä. Ickx ajoi niin montaa eri luokkaa, niin vaarallisena aikakautena, että pitää itseään uskomattoman onnekkaana jäätyään henkiin.\nIckx kuitenkin järjesti erään henkilökohtaisen protestin turvallisuuden puolesta. Protestin toteutus oli melkoisen vaarallinen ja olisi voinut huonommalla tuurilla päättyä isoon onnettomuuteen.\nLe Mansissa oli aikanaan erikoinen lähtöproseduuri. Autot olivat pysäköitynä vinottain lähtösuoran reunaan ja lähtömerkin tultua kuljettajien tuli juosta radan toiselta puolelta autoonsa ja kiihdyttää matkaan. Kuljettajat tavoittelivat mahdollisimman hyvää starttia, eivätkä laittaneet yleensä turvavöitä kiinni. Edellisenä vuonna 1968 Willy Mairesse oli kokenut uransa päättäneen onnettomuuden yrittäessään laittaa oveaan paremmin kiinni ensimmäisen kierroksen aikana. Vuonna 1969 Ickx päätti protestoida tätä systeemiä vastaan ja muiden kuljettajien rynnätessä autoihinsa, Jacky käveli kaikessa rauhassa ja tämän jälkeen kiinnitti turvavyönsä oikeaoppisesti, ennen matkaan lähtöä. Ickx jäi startissa luonnollisesti viimeiseksi, mutta ajoi lopulta kilpailun voittoon yhdessä parinsa Jackie Oliverin kanssa. Kuin Ickxin protestin tarpeellisuuden alleviivaamiseksi, yksityiskuljettaja John Woolfe kaatoi autonsa avauskierroksella ja kuoli, kun ei ollut vielä saanut vöitään kiinni kunnolla.\nSeuraavana vuonna Le Mansin startti toteutettiin eri tavalla.\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Elo 28, 2019 0:06\nLuin juuri jutun, jossa Gerhard Berger spekuloi Vettelin uran jatkosta. Siitä tuli mieleen pieni tarina Beyond the Gridistä ja Bergerin jaksosta.\nOn jossain määrin totta, että toin Red Bullin Formula 1:een, sillä minusta tuli heidän ensimmäinen urheilijansa, ennen kuin koko yritystä oli edes perustettu.\nVuonna 1985 ajoin Arrowsilla Itävallan GP:ssä, kun eteeni ilmestyi mies joka sanoi: "Hei, haluaisin esitellä itseni. Olen herra Mateschitz ja haluaisin sponsoroida sinua."\nAjattelin, että tämähän on loistavaa, sillä olin vararikossa ja hän haluaisi sponsoroida minua. Mateschitz jatkoi: "Minulla on vain yksi ongelma - minulla ei ole vielä rahaa. Aion perustaa yrityksen ja olen melko varma, että siitä tulee hyvä." Naurahdin hänelle, että olen kuullut tuon tarinan usein ennenkin. Jotenkin kuitenkin pidimme toisistamme ja lähdimme kaljalle. Keskustelimme ja teimme diilin. Hän lupasi minulle 10 000 dollaria jos laitan hänen yrityksensä nimen kypärääni, mutta edes nimeä ei silloin ollut ainakaan minun tiedossani.\nMuutamaa kuukautta myöhemmin puhelimeni soi: "Hei herra Berger, muistatko minut? Täällä herra Mateschitz. Muistathan sopimuksemme - onko se vielä voimassa, sillä perustin juuri yrityksen."\nNäin alkoi yhteistyöni Red Bullin kanssa. Tämän jälkeen menin Benettonille ja Ferrarille, vein Red Bullin mukanani ja he aina sponsoroivat minua. Kerran olin menossa Red Bull-tölkin kanssa palkintokorokkeelle ja Bernie meni "täysin banaaneiksi", ettei sinne voi minkään oman brändin kanssa mennä. Siitä Red Bullin tarina kuitenkin alkoi ja lähti kasvamaan. En tiedä oliko se minun ansiotani, mutta ainakin olin osa sitä.\nMiksi Mateschitz valitisi juuri sinut, uskoiko hän sinuun urheilijana vai johtuiko se kansalaisuudestasi?\nUskon, että ensinnäkin hän oli moottoriurheilu- ja Jochen Rindt-fani. Ilmeisesti hän piti tyylistäni ja vain päätti käyttää moottoriurheilua yhtenä markkinointialustanaan. Siihen aikaan kukaan ei olisi osannut kuvitellakaan minkälaiseksi hänen yrityksensä vielä kasvaisikaan. Tuskin edes hän itse, vaikka olikin hyvin määrätietoinen ja vakuuttunut tekemisistään.\nOlit yksi hänen urheilijoistaan, mutta lopulta päädyit 50 % omistajaksi Toro Rossolle. Miksi lähdit siihen mukaan?\nOlin lopettanut aktiiviurani juuri ja "Didi" kysyi miksemme tekisi jotain yhdessä. Hän oli juuri ostanut Minardin ja päätimme lähteä tekemään Toro Rosso -projektia. Nautin siitä todella paljon. Sain paljon uusia ystäviä ja pääsimme juhlimaan ensimmäistä voittoakin Monzassa 2008 Sebastian Vettelin kanssa.\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Syys 18, 2019 21:50\nOdotin, että tänään olisi tullut juuri 90 vuotta täyttäneen Sir Stirling Mossin haastattelu, mutta ei tullut. Siinä olisi ollut varmasti hyvää tarinaa.\nVieraana olikin Jos Verstappen ja oma kuvani äijästä muuttui. Puhui omasta urastaan, joka alkoi sillä että loppuvuodesta 93 kaikki tallit paitsi Ferrari ja Williams halusivat hänet syoraan F3:sta kuskikseen. Jos valitsi Benettonin, koska he tarjosivat kaudeksi 1994 testikuskin paikkaa ja kilpakuskin paikkaa sitten seuraavaksi kaudeksi. Jos ajatteli, että tällä reseptillä ehtisi päästä hyvin sisälle lajiin ja toisaalta olisi heti huipputallissa.\nSitten JJ Lehto mursi niskansa Silverstonen talvitesteissä ja Verstappen joutuikin lähes kylmiltään suoraan syvään päähän ja Michael Schumacherin partneriksi. JJ teki paluun Imolassa, kunnes Verstappen jälleen syrjäytti suomalaisen, vain tullakseen Johnny Herbertin syrjäyttämäksi kauden kolmessa viimeisessä kilpailussa.\nTämän jälkeen Josille ei paikkaa huipputallissa avautunut vaikkakin kaudeksi 2000 oli tuloillaan yritys, josta itselläni ei ollut minkäänlaista muistikuvaa. Honda oli tulossa tehdastallina kuninkuusluokkaan ja he olivat rakentaneet testiauton Harvey Postlethwaiten johdolla kaudeksi 1999. Verstappen toimi testikuljettajana ja seuraavana kautena hänen oli määrä olla Hondan toinen kilpakuljettaja. Keväällä 99 auto tuntui nopealta ja usko projektiin oli kova. Erään testipäivän päätteeksi Postlethwaite vaikutti normaalia väsyneemmältä ja vaisummalta. Seuraavana päivänä hän löytyi sydänkohtaukseen kuolleena. Hondan projekti päättyi siihen.\nJos lopetti uransa Minardi-kauden 2003 jälkeen ja alkoi satsata täysillä poikansa Maxin uraan, joka oli puolitoista vuotta aiemmin 4,5-vuotiaana saanut karting-auton. Isä ei missään vaiheessa painostanut poikaa ajamaan vaan tämä itse vaatimalla vaati päästä ajamaan. Jos itse oli ajatellut hommaavansa karting-auton pojalleen vasta tämän täytettyä 6 vuotta. Maxin lahjakkuus kävi selväksi etenkin sateella ja kylmillä renkailla. Huhujen mukaan kaikki isot tallit olivat kiinnostuneita Maxin palveluista, mutta Verstappenit päättivät empimättä tarttua ensimmäisenä yhteyttä ottaneen Red Bullin syöttiin, sillä heillä oli tarjota hyvä harjoittelupaikka Toro Rossolla.\nJos ei nykyään kulje juurikaan Maxin mukana ja toimii lähinnä neuvonantajana ja pitää silmänsä auki. Josin mukaan jälkeenpäin ajateltuna hän teki oman uransa pedatakseen pojalleen paremmat valmiudet omaansa. Jos osasi nyt välttää omat virheensä ja omasi toki suhteita oikeisiin ihmisiin.\nVerstappen kertoi nauttivansa paljon enemmän poikansa menestyksestä kuin olisi nauttinut omastaan.\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Loka 02, 2019 14:27\nTänään ilmestyi Valtteri Bottaksen jakso. Ihan hauskaa tarinointia. Puhui rehellisesti Lewis Hamiltonin mahtavuudesta ja siitä kuinka rankkaa on henkisesti ajaa hänen tallikaveeinaan. Bottas kuitenkin uskoo pystyvänsä seuraavana vuonna haastamaan paremmin. Kaiken pitää osua vaan täydellisen nappiin läpi kauden.\nBottas vaikuttaa kyllä hauskalta tyypiltä.\nLiittynyt: Ti Loka 15, 2019 20:47\nViesti Kirjoittaja shikaani » Ke Loka 16, 2019 18:04\nTänään putkahtanut näköjään Ralf Schumacherin jakso ulos. 2000-luvun taistot Ferrarin, Mclarenin ja Williamsin välillä jäänyt elävästi mieleen\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Loka 16, 2019 18:35\nKyllä. Tuli tuossa ajomatkalla Helsingistä kuunneltua. Ei mitään uutta ja mullistavaa, mutta joitain anekdootteja Eddie Jordanista, BMWn ja Williamsin yhteistyön hankaluudesta jne.\nViesti Kirjoittaja shikaani » Su Loka 20, 2019 12:44\nVaikka viime vuosikymmenen rattimiesten tarinoita on mukava kuunnella niin tämä jakso jäi jopa vähä latteaks\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Loka 23, 2019 7:35\nTänään TC:llä on vieraana Takuma Sato.\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Loka 30, 2019 9:22\nTänään ilmestyi Mario Andrettin 100 minuutin jakso. Voi olla aika mielenkiintoista tarinaa.\nViesti Kirjoittaja shikaani » La Marras 02, 2019 12:16\nOsku90 kirjoitti: ↑\nKe Loka 30, 2019 9:22\nOli kyllä mukavaa kuunneltavaa\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Marras 06, 2019 8:36\nTänään äänessä Franz Tost. F1:n tämän hetken toiseksi pitkäaikaisin tallipäällikkö jos Frank Williamsia ei lasketa.\nViesti Kirjoittaja Osku90 » Ke Marras 13, 2019 7:29\nTänään puolitoista tuntia Mika Häkkistä\nViesti Kirjoittaja Osku90 » To Marras 28, 2019 9:21\nEilisessä jaksossa vieraana oli Rubens Barrichello. Pari ihan mielenkiintoista anekdoottia. Rubensilla oli mahdollisuus siirtyä Benettonille 1996 Alesin pariksi ja sitten McLarenille kaudeksi 2010. En kyllä ymmärrä, että jos kauden 2009 jälkeen vaihtoehtoina oli McLaren ja Williams, niin minkä ihmeen takia vapaaehtoisesti siinä kohtaa valitsisi Williamsin? McLarenille oli paikka siirtyä myös joskus 90-luvulla, mutta silloin olisi pitänyt olla ensin vuosi testikuskina.\nRubens tulee köyhästä perheestä ja ura lähti käyntiin, kun hänen isänsä soitti Ayrton Sennalle ja Senna hoisi Rubinholle tallipaikan jostain pikkuluokasta.\nPalaa sivulle “Formula 1 - vapaa keskustelu”\n↳ Formula 1 - asiakeskustelu\n↳ Käyttäjien omat kirjoitukset\n↳ Juuso Taipale/Suomif1.com\n↳ Formula 1 - vapaa keskustelu\n↳ F1 Kuljettajat\n↳ F1 Tallit\n↳ F1-kisakeskustelut ja -tulokset\n↳ Palkintogaala 2019\n↳ Muu moottoriurheilu\n↳ Foorumin Vetomiehet\n↳ Muu veikkaus & vedonlyöntikeskustelu\n↳ Foorumin Tallimestari\n↳ Säännöt ja ylläpidon tiedotteet\n↳ Muu urheilu


Pöytäpelit lukeutuvat monien pelaajien suosikkeihin\nMonilla kasinopeleillä on jo lähes vankkumaton asema pelaajien keskuudessa. Esittelemme tässä artikkelissa kaikkein suosituimmat pelit, jotka ovat lukeutuneet suosikkien joukkoon jo vuosikausia. Mielenkiintoinen piirre viimeisten vuosien aikana on ollut, että live kasinoilla tarjolla olleet live pelit ovat räjähdysmäisesti kasvattaneet suosiotaan. Ne pitävät sisällään pöytäpelejä, joita pelataan oikean jakajan johdolla reaaliaikaisesti videokameran välityksellä.\nPöytäpeleistä puhuttaessa ei voi ohittaa rulettia. Tästä klassikosta on kehitelty monenlaisia variaatioita, joissa käytetään esimerkiksi kahta kuulaa tai seurataan pallon liikkeitä hidastetusti. Eurooppalainen ruletti on kuitenkin se kaikkein perinteikkäin ja suosituin muoto, jota käytetään variaatioiden pohjana.\nRuletti sopii erittäin hyvin pelattavaksi live casinolla. Monet pelinkehittäjät tarjoavat paljon erilaisia tilastotietoja, joita voi hyödyntää esimerkiksi oman taktiikan kehittämiseen. Tämä ominaisuus on monen pelaajan mieleen, sillä se säästää heiltä aikaa ja vaivaa – merkintöjä ei tarvitse enää tehdä itse. Monipuolinen tarjonta mahdollistaa, että voit vain itse valita sopivimman vaihtoehdon joko ohjelmiston tai oikean jakajan johdolla.\nKorttipelien klassikkona tunnettu pokeri löytyy nykyään monilta nettikasinoilta. Nettipelaamista varten on kehitetty erityinen Casino Hold’em -peli, jossa pelataan vain jakajaa vastaan. Näin ollen ei tarvitse kiinnittää huomiota, millaisia kortteja muilla vastustajilla on. Muita uudempia sovituksia nettikasinomaailmassa ovat Karibian avopokeri, Kolmen kortin pokeri sekä Ultimate Texas Hold’em.\nViime aikoina jännittävyyttä ovat lisänneet erilaiset progressiiviset päävoitot sekä sivupanokset, joiden ansiosta on voinut saada miellyttävää vaihtelua perinteiseen pelaamiseen. Pelaa pokeria ilmaiseksi ja jahtaa huimia voittoja!\nHelppotajuinen baccarat kuuluu monien suosikkien joukkoon, sillä pelin säännöt ovat äärettömän yksinkertaiset. Pelaaja voi käytännössä arpoa, mille osapuolelle hän haluaa asettaa panoksensa. Koska kyseessä on onnenpeli, ei erityistä osaamista tai strategian rakentamista tarvita – pelaaja voi tutkiskella voittosuhteita ja päätellä niiden perusteella, kenen puolesta hän haluaa veikata.\nBaccarat on erityisesti high roller -pelaajien suosiossa, mikä juontaa juurensa jo vuosisatojen takaa. Tuolloin varakas yläluokka ihastui peliin ja asetti pelaamista varten suuria panoksia testatakseen onneaan. Tämä ilmiö näkyy edelleen live casinoilla, joilla voi nähdä yllättävänkin suuria kertapanoksia.


Vähittäiskauppa | CapitalBox\nMenestyvän vähittäiskaupan pyörittäminen tarkoittaa usein erilaisten asioiden hallintaa samanaikaisesti. Harvoin on tylsää hetkeä, kun aika kuluu henkilöstön johtamisessa, uuden markkinointikampanjan käynnistämisessä ja sen varmistamisessa, että varastoa hallitaan oikein ja vuokra tulee maksetuksi.\nSuurin osa kauppiaista kohtaa vilkkaita ja hiljaisempia kausia, jotka edellyttävät erilaista varastotasoa ja henkilöstömäärää. Kysynnän ja tarjonnan hallinta voi osoittautua vaikeaksi, varsinkin jos yrityksesi on pieni ja jokaisen työntekijän tai ylimääräisen varastossa olevan tuotteen kustannukset ovat merkittäviä.\nOikeanlainen rahoitus voi auttaa hallitsemaan näitä tilanteita. Voit tasata kassavirtaa, ostaa uusia laitteita, kunnostaa tai uusia hyllyjä tai maksaa ennakkoon varastosta valitsemalla luottolimiitin tai lyhytaikaisen lainan. Näin pienyrityslaina voi auttaa vähittäiskauppaa.\nMilloin kannattaa harkita pienyrityslainaa vähittäiskauppaan\nLiiketilan pitäminen houkuttelevana ja hyvin varusteltuna on välttämätöntä asiakkaiden saamiseksi ovesta sisään. Joskus tämä voi tarkoittaa, että huomattava määrä pääomaa sitoutuu varastoihin, joita ei myydä vielä muutamaan kuukauteen. Nopea lisärahoituksen saatavuus voi yksinkertaistaa varastonhallintaa ja antaa sinulle vapauden keskittyä liiketoiminnan muihin osa-alueisiin.\nKorjausten ja uushankintojen rahoittaminen\nMikään ei kestä ikuisesti, ja sama koskee kauppasi varusteita. Jotta yrityksesi pysyy houkuttelevana, saatat joutua kunnostamaan säännöllisesti kalusteita ja hyllyjä. Samoin kaupan uudelleensuunnittelu saattaa lisätä kiinnostusta, mutta se myös lisää kustannuksia. Lyhytaikainen yrityslaina voi olla hyvä keino sopeutua tällaisten suurempien kulujen ennakkomaksuihin ja jakaa ne hallittavissa oleviin maksuihin.\nTasainen asiakasvirta on toivottavaa, mutta se ei aina toteudu. Sesongin aikana varastot saattavat olla vähissä, kun taas hiljaisempana aikana vähissä saattavat olla rahat. Lisärahoituksen nopea saatavuus voi auttaa hallitsemaan kausiluonteisuutta ja varmistamaan, että yrityksesi pysyy vakaalla pohjalla ympäri vuoden.


Tietoa Otavasta – Partiolippukunta Ylöjärven Otava ry\nYlöjärven Otava on elinvoimainen tyttölippukunta. Tällä hetkellä Otavassa on jäseniä noin 200 (syksy 2016). Otavassa on tällä hetkellä (toimintakausi syksy 2021) 2 sudenpentulaumaa, 3 seikkailijajoukkuetta, kaksi tarpojavartiota sekä yksi vartio, jossa on samoajat ja vaeltajat.\nOtavalaiset ovat ahkeria retkeilijöitä ja monesti retket suuntautuvat Länsi-Teiskossa sijaitsevaan Kömmeliin. Myös muita retkipaikkoja kartoitetaan ahkerasti muun muassa vaeltamalla. Otavaan on myös kasvamassa kunnon partiotaitokisapolvi, seikkailijat voittivat violetin sarjan Tampereella 2015 järjestetyissä Loovanokka-kisoissa.\nOtavalla on paljon perinteitä, kuten lupauksenantokirkko Ylöjärven Viittaveljien kanssa sekä yleensä oman lippukunnan kesäleiri. Myös uusia omia sekä yhteisiä perinteitä yritetään synnyttää, kuten kahtena vuonna järjestetty partiolaisten kauneimmat joululaulut.\nYlöjärven Otavalla on toimintaa myös muualla kuin vain keskustassa. Otavan virallinen kolo sijaitsee Seurakuntakeskuksella melkein keskellä Ylöjärven keskusta-aluetta.\nSudenpennut ovat 7-9-vuotiaita. Sudenpentujen ryhmiä kutsutaan laumoiksi ja Otavalla niitä on yhteensä 2. Sudenpennut osallistuvat reippaasti lippukunnan tapahtumiin ja heille järjestetään paljon tapahtumia pelkästään oman ikäkauden kanssa.\nSeikkailijat ovat 10–12-vuotiaita. Seikkailijajoukkueita Otavalla on kolme. Seikkailijat ovat aktiivisia ja menestyksekkäitä kisailijoita sekä reippaita retkeilijöitä.\nTarpojat ovat 12–14-vuotiaita. Otavalla on kaksi tarpojavartiota. Tarpojat ovat aktiivisia tapahtumien järjestäjiä ja niihin osallistujia.\nSamoajat eli 15–17-vuotiaat. Samoajat ovat johtajia jo joissain ryhmissä ja toisilla samoajilla jää partio pienempään rooliin elämässä esimerkiksi lukion takia. Mutta silti onneksi aikaa on projekteille ja tapahtumille, ettei partio kokonaan jää taakse.\nVaeltajat, 18–22-vuotiaat. Tässä iässä yleensä ulkomaat tai muut opiskelupaikkakunnat kutsuvat. Vaeltajat onneksi osallistuvat toimintaan ”etänä” eli järjestävät tapahtumia, osallistuvat projekteihin ja tulevat retkille. Ja jos viikkotoimintaan ei kerkeä osallistumaan, niin esimerkiksi Otavan hallituksesta löytyy pestejä.\nAikuiset, yli 22-vuotiaat. ”Kerran partiolainen, aina partiolainen”. Mikä mahtava ikä aloittaa partio uudelleen tai kokonaan uusi harrastus! Partio on harrastus jossa ei tarvitse olla koko ikäänsä. Pääsee tutustumaan mahtaviin ja eri-ikäisiin johtajakollegoihin, osallistumaan piirin tapahtumiin sekä olemaan aikuinen tuki nuoremmille.\nOtavan historia alkoi 6.12.1953, kun Metsot-vartion tytöt antoivat lupauksensa Ylöjärven kirkkosalissa. Päätettiin perustaa lippukunta, jolle annettiin nimeksi Ylöjärven Otava. Nimensä lippukunta sai tähtikuvion Otava mukaan, koska tyttöjä ensimmäisessä vaiheessa oli mukana yhtä paljon kuin tähtiä Otavassa. Ensimmäisenä lippukunnanjohtajana toimi Leena Siitama.\nOtavan ensimmäinen toimintavuosi päättyi suureen hetkeen, kun lippukunta itsenäisyyspäivänä 1954 sai oman lipun. Vanhempainneuvosto, joka sai alkunsa lippukunnan perustamistilaisuudessa, lahjoitti Otavalle oman lipun. Myös tänä päivänä meillä on aktiivinen vanhempainneuvosto, vuodesta -77 yhteinen YlVin kanssa, jota saamme kiittää monenlaisesta avusta.\nOtavan jäsenmäärän ensimmäinen huippu saavutettiin vuonna 1962, jolloin Otavaan kuului kaikkiaan 86 tyttöä.Tuolloin Ylöjärvellä asukkaita oli noin 8800. Vartioita tuolloin oli 9 ja tonttuparvia (nykyisiä laumoja) oli 2. Nykyään (vuonna 2016) meitä otavalaisia on noin 160 jäsenmaksun maksanutta ja ylöjärveläisiä vuoden 2014 lopussa noin 32 000 (kuntaliitokset huomioon ottaen).\nEnsimmäinen Otavan kesäleiri pidettiin heinäkuussa 1954 Näsijärven rannalla Siivikkalassa Nutturaniemessä. Nykyisin meidän leirit ja retket ovat usein Kömmelin maisemissa. Kaikki kiitos tästä upeasta leiripaikasta kuuluu innokkaalle vanhempainneuvostollemme ja ahkeralle talkooväelle kautta koko Kömmelin historian.\nOtavalaiset ovat leireilleet ahkerasti myös vähän kauempanakin suurleireillä, vieraillen toisten lippukuntien luona… Olemme Lappiinkin asti ehtineet jo viidesti, Saivo-82 vaeltaen ja perheleirillä tunturissa sekä kesällä -89 Lappi-leiri Pallas-Hetan maisemissa. Kesällä 1999 pidettiin Lappi-leiri Saariselällä. Njalla talvileiri 2007 Lapinhämeessä, Sodankylässä. Vuonna 2015 olikin vanhemmilla partiolaisilla vaellus Hetta-Pallaksella.\nKun lippukuntamme täytti vuonna 1993 40 vuotta, oli ohjelmassamme juhlaleiri Muumipappa ja meri Partiopoukaman maisemissa Porvoossa sekä lippukuntamme ensimmäiset partiotaitokisat Iku-Turso -93. Näistä kisoista alkoi Otavan oma kisaperinne. Tänä päivänä kisat järjestetään aina Megaviikonlopun yhteydessä.\nVuonna 2003 Otava täytti 50 vuotta. Metsätähti-juhlakesäleiriä vietettiin tällöin Lakialassa. Järjestimme myös 50-vuotisjuhlat Ylöjärven lukiolla.\n2013 Otava täytti 60 vuotta. Tällöin juhlaretki suuntautui Seitsemiseen ja sinne kutsuttiin kaikkia merkkihenkilöitä Otavan historiasta. Itse juhla järjestettiin Moision koululla.\nSyksyllä 2018 juhlistettiin vireän 65-vuotisen lippukunnan taivalta koko lippukunnan voimin syysretki Megaviikonlopun yhteydessä Lempiänniemessä.


Miten olisi erä biljardia? Kaksi kilpatason pool-pöytää odottaa pelaajia!\nLiity iloiseen joukkoon keilailun merkeissä tai tule nälän yllättäessä lounaalle. Ja jos tuntuu, että pallojen pussittaminen innostaa kaatoja enemmän, järjestyy sekin: meiltä löydät huippuluokan keilaratojen lisäksi kaksi kilpatason pool-biljardipöytää.\nKoronaviruksen leviämisen ehkäisemiseksi pyydämme edelleen huolehtimaan hyvästä käsihygieniasta, käyttämään käsidesiä sekä pitämään riittävää etäisyyttä muihin. Jos sinulla on vähänkin oireita, epäilyjä tartunnasta tai tunnet itsesi sairaaksi, siirräthän ystävällisesti keilailuvaraustasi ja vierailuasi keilahallissa.\nHygieniastandardimme on luonnollisesti korkealla ja asiakkaiden turvallinen asiointi tiloissamme on meille erityisen tärkeää. Henkilökuntamme huolehtii tilojen siisteydestä pyrkien siten minimoimaan tartuntariskit.\nAsiakaspaikkamäärämme on rajoitettu määräysten mukaisesti 75% normaalista maksimiasiakasmäärästä, jonka noudattamisesta henkilökuntamme huolehtii. Ruuhkan välttämiseksi keilakenkähyllyjen luona voit vaihtaa keilakengät vasta keilarata-alueella.\nNoudatamme yleistä maskisuositusta ja tarjoamme jokaiselle ilmaisen kasvomaskin niin halutessaan.\nPuhelin: 0400 618959


Lempeä hulluus: huhtikuuta 2011\nLähettänyt Asteriina klo 20.33 9 kommenttia:\nMeillä on pöydällä isossa lasipurkissa sammakonkutua. Kiitos kuuluu Viirun puuhakirjalle, jossa esitellään joka kuukaudelle jotain luontoon liittyvää puuhaa, kuten kasvien kylvöä, sään tarkkailua ja lintujen ruokintaa. Kirjan lähtökohta on, että luonnon ja tekniikan voi yhdistää tyyliin ”kas näin rakennetaan vesimylly” pieneen puroon.\nKORJAUS: Löysimme Viirun puuhakirjasta myös ohjeen "kas näin perustetaan nuijapäille akvaario". Kävimme koko perhe hakemassa lähimetsän tulvivasta ojasta tätä ihmeellistä hyytelöä. Kas näin jouduimme ojasta allikkoon, sillä sammakko on rauhoitettu. Sammakonkutu palautetaan takaisin kotiojaan.\nPidän Viirun puuhakirjan vuoden kiertoa seuraavasta rakenteesta, mutta sisältö ei ole joka kuukausi yhtä hohdokasta kuin edellä kuvattu nuijan ja tosinuijan kasvattaminen. Munakotelon kennoista tai vessapaperin hylsyistä askarteleminen kuulostaa vähän tylsältä, joskin vessapaperin hylsyjä minulla olisi kassillinen. Keräsin niitä puutarhakasvien esikasvattamista varten. Kas näin: laitetaan pahviputken pohjalle sanomalehtipaperitollo, päälle multaa ja siemenet ja koko komeus isketään kukkapenkkiin kun aika on oikea. Ja se ajan oikeellisuushan selviää vetämällä housut kinttuihin ja istumalla maahan, kuten Lempeästi hullu kirjoitti kohdassa ”Puutarhaa pitkäperjantaina”.\nKirjailija: Eva-Lena Larsson ja Kennert Danielsson\nKirja: Viirun puuhakirja\nTunnisteet: Eva-Lena Larsson\nNeljä vuotta sitten, edellisenä iltana, minulta tuli lapsivesi viisi viikkoa etuajassa. En ollut valmistautunut synnytykseen millään lailla, sillä suunniteltu sektio oli varattu parin viikon päähän. Lähdimme TYKS:iin ilman varusteita, otin ainoastaan mukaani tämän kirjan. Jouduin osastolle perjantai-iltana ja aloitin lukemisen. Lauantai-aamuna olin pienen pojan äiti. Jouduimme viettämään monta päivää sairaalassa varmuuden vuoksi. Onneksi kaikki oli hyvin, mutta päivät olivat pitkiä. Tämä kiireessä mukaan otettu kirja auttoi minua monella tavalla.\nTakakannen teksti: Something strange and terrible is happening deep in the oceans. Tides and currents are shifting, normally peaceful creatures are attacking, ships are sinking, fishermen drowning. The world ecology is in crisis... and this is just the beginning.\nAnnan kirjalle neljä tähteä, mutta olosuhteet nostavat luokituksen viiteen. Onko teillä kirjoja, jotka muistatte aina?\nKirjailija: Frank Schätzing\nKirja: The Swarm (Der Schwarm)\nKustantaja: Hodder (2006)\nMian arvio: **** + *\nLähettänyt Mia klo 8.46 9 kommenttia:\nTunnisteet: Frank Schätzing\nTervetuloa Turkuun ja Reijo Mäen maailmaan, elokuvissa pyörii uusi Vares-dekkari Huhtikuun tytöt, joka perustuu Mäen samannimiseen kirjaan.*)\nTämä teksti kertoo kuitenkin toisista huhtikuun tytöistä. Lotty, Rose, Caroline ja rouva Fisher elävät 1920-luvun Lontoossa. Kaikki ovat omilla tahoillaan ja omista syistään tyytymättömiä elämäänsä. Ne asiat, jotka toiselle tuottavat ahdistusta, voivat toisesta olla tavoittelemisen arvoisia. Onko parempi että aviomies kyttää kaikkea tekemistä vai on niin välinpitämätön, että elää omaa elämäänsä. Entä onko parempi olla yksin ja yksinäinen vai olla seurapiirien vankina ja kadottaa itsensä ihailun loisteessa.\nElisabeth Russelin Lumottu huhtikuu tarjoaa ratkaisuksi rakkautta ja välittämistä. Kuulostaa kornilta, mutta eikö jossakin Paul Austerin kirjassa mies saanut tarkoitusta elämäänsä auttamalla muita? Toisaalta muiden auttaminen voi olla pakoa ankeasta arjesta: ”Hänellä ei ollut mitään, ei ketään omaa, jolle tuhlata itsensä. Köyhistä tuli hänen lapsiaan ja Jumalasta hänen rakkautensa kohde. Mikä saattoikaan olla onnellisempaa kuin tällainen elämä, hän joskus mietti itsekseen.” Teeskennelty onni ei voi poistaa pettymystä. Muutos on välttämätön ja se tulee lehti-ilmoituksen myötä: vuokrattavana huhtikuuksi pieni linna Italiassa. Tähän tilaisuuteen tartutaan syyllisyyden ja päättäväisyyden sekaisin tuntein.\nLuen pari kertaa vuodessa tällaisen vanhanaikaisen naisten lukuromaanin, ja olen yllättynyt niiden tarkasta havainnoinnista mitä tulee ihmisten erilaisiin motiiveihin ja käyttäytymiseen. Toisaalta niiden kieltä ei voi verrata nykyaikaisiin kirjoihin, kuten esimerkiksi Marian Keyesin nokkelaan leikittelyyn (Keyesiä olen lukenut vain englanniksi). Russelin kirjassa kuvattiin englantilaista luokkayhteiskuntaa rivien välissä. En olisi osannut kiinnittää siihen huomiota, jollen olisi kuullut antropologi Kate Foxin kirjasta Watching the English. Siinä kuvataan, miten luokkayhteiskunta elää ja näkyy monin tavoin ihmisten elämässä tänäkin päivänä. Keskiluokkaisesta naisesta voi tulla kuningatar, mutta yläluokkaan pääsee vain syntymällä siihen.\nElisabeth Russel (1866-1941) tunnetaan nimellä Elizabeth von Armin, sillä hän meni naimisiin saksalaisen kreivin kanssa. Lasten kotiopettajana oli muuan E. M. Forster. Ensimmäinen kirja Elizabeth and Her German Garden (1898) oli menestys ja selittää Lumotussa huhtikuussa olevan kukkapaljouden. Kirjassa kuvaillaan kymmeniä ihania kukkia, pensaita ja puita, jotka kukkivat Italiassa huhtikuussa, ja itse asiassa haaveilin omasta puutarhasta samalla kun luin tätä kirjaa. Kreivin kuoltua Elisabeth meni naimisiin toisen kreivin (tai jaarlin) kanssa, joka sattui olemaan Bertrand Russelin veli. B. Russel oli matemaatikko ja filosofi ja vaikka mitä, mutta hänen elämäänsä en jaksa perehtyä. Sitä paitsi Elisabeth Russelin omassa elämässä oli käänteitä vaikka kuinka, siksi tuntuu kummalta, miten hän voi kuvata tylsyyttä niin hyvin.\nLumotusta huhtikuusta on tehty elokuva Enchanted April vuonna 1992. Filmi on kuvattu Portofinossa, Italian Rivieralla. Näitä elokuvia maiseman vaihtamisesta on viime vuosina ilmestynyt vaikka kuinka, on taloa Toscanassa ja viinitilaa Provencessa. Voisi melkein puhua tietystä lajityypistä.\n*) Palautetta blogitekstistä: Kyl mää vallan kauhiast petyin ku luulin ett kyse o vares-kirjast mut sit puhutaanki forstereist ja russeleist. Aura-joest o jäät just lähteny joten kui kukka mihinkä toskanaan tai provinssiin eres kaipais.\nKirjailija: Elisabeth Russel\nKirja: The Enchanted April (1922)\nKirja suomeksi: Lumottu huhtikuu\nSuomentaja: "Englannin kielestä suomennettu"\nKustantaja: WSOY (1942)\nLähettänyt Mia klo 1.56 3 kommenttia:\nTunnisteet: Elisabeth Russel\nLapsuuden pitkäperjantait olivat pitkiä ja tylsiä. Ilma oli aina huono, kavereiden luona ei sopinut vierailla, eikä telkkarista tullut mitään ohjelmaa hartaiden laulujen lisäksi. Nykyään pitkäperjantai on tällaiselle maallistuneelle henkilölle erinomainen päivä istua sohvalla ja lukea sekä viettää aikaa läheisten kanssa. Eikä harmita yhtään, vaikka sataa rakeita, tuulee rankasti tai vihmoo vettä. Kunhan on sohva, kirja ja villasukat jalassa. Ja ehkä hieman takkatulta kruunaamaan lähes täydellisyyttä hipova lukuhetki.\nItse ajattelin viettää pitkäperjantain puutarhakirjoja tutkimalla. Mielessä on pari puutarhaprojektia, joiden toteuttaminen vaatii kaltaiselleni puutarhanoviisille hieman taustatutkimuksen tekoa. On tarpeen ahmia lisää tietoa kasvien salaperäisestä elämästä. Koskaan ei voi tietää liikaa maaperästä, ilmansuunnista, lannoittamisesta, valotilanteesta tai muista puutarhan kukoistamisasteeseen vaikuttavista tekijöistä. Ja aina löytyy uutta tietoa omaan puutarhaa soveltuvista puista, pensaista ja koristekasveista. Sitä paitsi meillä on kaksi erilaista kompostia, joiden sielunelämän selvittäminen on ihan oma juttunsa sekin.\nOlen joskus saanut lahjaksi hauskan pienen kirjasen nimeltä Puutarhurin perinnetietoa. Tässä kirjassa esitellään monia edelleen toimivia vanhan kansan neuvoja. Kirja on brittiläistä alkuperää, joten siinä on aistittavissa mukavan marplemainen henki. Harmaahapsiset mestaripuutarhurit, kukoistavat kukkatarhat, teekutsut, ruusupensaat sekä kumisaappaat ponnahtavat kirjaa lukiessa mieleen. Kirjassa on monia viisaita, tosin ensisilmäyksellä oudolta kuulostavia neuvoja. Esimerkiksi kylvöajan määrittämisen suhteen kannattaa pitää mielessä seuravanlainen ohje.\nOikean kylvöajan saa selville vetämällä housut nilkkaan ja istahtamalla maahan.\nSaattaisi herättää ainakin omassa naapurustossa ihmetystä, jos tätä neuvoa noudattaisi ihan kirjaimellisesti. Tässä neuvossa piilee kuitenkin totuuden siemen. Jos ei pysty istahtamaan maahan jäädyttämättä takamustaan, on maa vielä liian kylmää kasveillekin. Ken neuvoa kokeilee, kertokoon minulle.\nMusta nauha hedelmäpuiden ja marjapensaiden ympärillä suojelee niitä linnuilta\nMustaa magiaa? Ei vaan rehellistä harhauttamista. Linnut eivät pysty tarkentamaan mustaan nauhaan, eivätkä riskeeraa henkeään lentämällä liian lähelle mahdollisesti vaarallista kohdetta. Sama pätee myös muovikäärmeeseen, jonka voi askarella linnunpelättimeksi vaikka vanhasta puutarhaletkusta. Muovikäärmeet kannattaa asettaa mutkalle suojeltavien istutusten lähettyville.\nBanaaninkuoret, ihra, olut ja tee ovat mannaa kasveille\nRuusut pitävät fosfaattipitoisista banaaninkuorista. Niitä kannattaa ripotella ruusunjuurille ohuen maakerroksen alle. Toinen kukkivien ruusujen ystävä on, yllättävää kyllä, paistinrasva. Kaalit, ritarinkannukset ja salkoruusut rakastavat olutta. Teelehdet ja kahvinpurut ovat mainiona apuna hapanta maata rakastaville atsaleoille ja alppiruusuille. Kaada jäähtynyt kupillinen tai pannunpohjallinen mieluummin maahan kuin viemäriin.\nJa vanhat nahkakengät kannattaa muuten kierrättää puutarhaan. Kumiosat, pohjat ja soljet ynnä muut maatumattomat osat kannattaa toki irrottaa ennen kierrätyspuuhia. Tosin nahkakengän lahoaminen on aika hidas prosessi, joten kengät kannattaa haudata jonnekin vähemmässä käytössä olevaan puutarhankolkkaan tai vaikka samaan istutuskuoppaan hedelmäpuun kanssa.\nSormet syyhyävät ja multa houkuttelee. Mahanpohjassa kutittaa. Pian se alkaa. Kotipuutarhurin paras aika.\nNimi: Tips from the Old Gardeners\nKoostanut: Duncan Crosbie\nKustantaja: Conari Press (2005)\nSuomenkielinen nimi: Puutarhurin perinnetietoa\nSuomentaja: Reetta Tilvis\nKustantaja: Kustannus Oy Arkki (2009)\nLempeästi hullu arvio: Mustan mullan arvoinen\nLähettänyt Lempeästi hullu klo 20.22 3 kommenttia:\nOlen Margaret Atwoodin suhteen ihan neitsyt, sillä Oryx ja Crake on ensimmäinen Atwoodini. Tiedän toki, että Atwood kuuluu vakavasti otettaviin kirjailijoihin, mutta ehkä juuri sen takia olen vältellyt kyseistä kirjailijaa. Kriitikkoystävällisten kirjailijoiden kirjat ovat välillä kokemattomille, ei-kriitikon silmille liikaa. Tiedättehän sellaiset kirjat, joita pitää tahkoa väkisin ja joita ei oikein ymmärrä. Sellaisiakin on.\nOlen kuitenkin iloinen, että tämä kirja tarttui kirpputorilta mukaani. Ja vielä iloisempi olen siitä, että tartuin luku-urakkaan lähes saman tien ja tulin tutustuneeksi Margaret Atwoodiin. Luin muuten kirjan yhdessä hujauksessa, parissa, kolmessa päivässä. Jos olisin ollut lomalla, olisin varmaan lukenut opuksen yhdeltä istumalta. Hievahtamatta.\nAiheeltaan kirja ei ole niitä iloisimpia. On ilmastonmuutosta, geeniteknologiaa, brutaalia tosi-TV:tä, ahneutta ja megalomaniaa. Lähitulevaisuuteen sijoittuvassa kirjassa on kaksi aikatasoa. Varhaisemmassa aikatasossa maailma on jakautunut huipputeknologisiin Piireihin ja rappeutuneesiin rahvaanmaihin. Rahvaanmaissa asuvat ne, joita onni ei ole suosinut. Rahvaanmaa on kuin Gomorra: väkivaltainen, rietas ja likainen. Aidatut ja tarkkaan vartioidut Piirit taas ovat kuin omia irrallisia kupliaan, joissa elämä on kaunista ja suljettua eli parhaimmillaan ihanaa. Vaikka vastaääniäkin toki kuuluu. Piireissä aivoista parhaimmat on valjastettu uusien geeniteknologisten keksintöjen kehittämiseen. Jättimäisten aivoriihien ansiosta kuolemattomuus odottaa ainakin niitä Piireissä eläviä, jotka kykenevät maksamaan. Rahvaanmaiden asukkaat ovat tieteellisten kokeilujen koekaniineja, jotka maksavat muiden suorittamista kokeiluista hengellään.\nMyöhemmässä aikatasossa kaikki on mennyt penkin alle ja geeniteknologia on karannut käsistä. Kohtalokkaat taudit jylläävät. Geeniteknologiset kokeilut ovat osoittautuneet epäonnistuneiksi. Ei ole ihmiskunnan selviytymisen kannalta hyvä juttu, kun esimerkiksi ihmisten elintehtaiksi kehitetyt geenisiat eli gemakot ovatkin huippuälykkäitä saalistajia, joilla on lähes ihmisen aivot. Tai mitä sanoisitte, jos vastaanne tulisi sihisevä kyyrotta, joka on yhdistelmä kyyn myrkkyhampaita ja rottien selviytymiskykyä ja oveluutta? Minä juoksisin pakoon, vaikka sitten supermyrskyyn.\nPäähenkilö Lumimies, entiseltä nimeltään Johnny on päätynyt Piiristä erinäisten vaiheiden kautta rahvaanmaille. Johnny on kahden huipputieteilijän poika, jolle ei ole valitettavasti suotu numeerista älyä. Kirjallisesti lahjakas Johnny on toisen luokan kansalainen, koska hän hallitsee sanat, muttei numeroja. Toisin on hänen ystävänsä Craken laita. Crake on matemaattinen nero. Kylmän viileä ja pelottava. Yhdessä ystävykset kasvavat aikuisiksi, kunnes heidän tiensä erkanevat väistämättä, koska toinen on numeerisesti viisas ja toinen taas sanataituri. Crakesta tulee supertiedemies. Johnnysta väliinputoaja.\nOryx ja Crake on ahdistavasta aiheestaan huolimatta vapauttava lukukokemus. Ihmiskunnan tiedeuskovainen kilvoittelu osuu taas omaan nilkkaan. Vaikka luulemme hallitsevamme koko maailman, ei maailmaa voi sittenkään hallita. Elämä on shakkipeliä monimutkaisempaa. Vaihtoehtoja on lukemattomia ja näennäinen yhteensopivuus voi tuottaa odottamattomia vaikutuksia.\nKirja kyseenalaistaa sokean tiedeuskon. Ehkei kaikkia rajoja ole sittenkään tarkoitettu ylitettäväksi. Eikä matematiikan avulla voida ihan kaikkea ratkaista. Kyllä sanojakin tarvitaan.\nKirjalija: Margaret Atwood\nNimi: Oryx and Crake\nKustantaja: McClelland and Stewart (2003)\nSuomenkielinen nimi: Oryx ja Crake\nKustantaja: Otava (2003)\nLähettänyt Lempeästi hullu klo 20.56 9 kommenttia:\nTunnisteet: Margaret Atwood, SciFi\nKoska luolasukellus ja muut seikkailut ovat lähellä kotirouvan sydäntäni, kävin katsomassa Sanctum-elokuvan. Siinä joukko tutkijoita jää jumiin valtavaan luolasysteemiin, jossa maanalainen joki virtaa mereen. Älkää valittako minulle henkilöiden tai tapahtumien ennalta-arvattavuudesta, Sanctum oli juuri sitä mitä menin hakemaan, paitsi että siinä hoettiin Coleridgen runoa Kublai Khanista. En harrasta runoutta, mutta jos törmään hyvään runoon, se voi jäädä mieleeni vuosikausiksi. Nyt mielessäni pyörii tämä:\nEn löytänyt suomennosta tähän hätään, ja sitä paitsi tämä on parempi englanniksi. Samuel Taylor Coleridgestä (1772-1834) löytyy paljon tietoa, sillä hän oli yksi englantilaisen romantiikan perustajia. Tämä ei ollut ensimmäinen kerta, kun minulle käy näin. Lara Croft: Tomb Raider –elokuvassa törmäsin Willian Blaken (1757-1827) runoon. En muista oliko kyse ensimmäisestä vai toisesta elokuvasta, mutta runon muistan edelleen:\nJa villikukkasessa taivas\nJa elää ikuisuus hetkessä.\nTästä on monia suomennoksia, mutta näin minä sen muistan. Pitäisikö action-elokuvissa olla varoitus: elokuva sisältää runoutta, joten älkää nollatko aivojanne, muuten runonpätkä asettuu sinne. Eikä lähde pois.\nLähettänyt Mia klo 0.06 9 kommenttia:\nTunnisteet: Samuel Taylor Coleridge, William Blake\nPidän historiallista mysteereistä. Mielenkiintoinen ajankuva yhdistettynä taidokkaaseen juoneen on parhaimmillaan mukaansatempaavaa ja viihdyttävää. Olen erityisen heikkona viktoriaaniseen ajanjaksoon ja Lontooseen. Tässä ajassa ja paikassa on jotain kiehtovan ristiriitaista. Kyse on ajasta, jota määrittävät äärimmäisen tarkat käytöskoodit, pidättyväisyys ja suoranainen yltiömoraalisuus ja toisaalta taas pinnan alla kuohuvat tunteet, intohimot ja sisäiset konfliktit, riippuvuudet sekä luokkaerot. Ja kyse on paikasta, joka on yhtä ristiriitainen kuin siellä asuvat ihmisetkin. Lontoota kansoittavat paitsi kukkean pidättyvä yläluokka myös pidäkkeetön, rutiköyhä ja lohduton työväenluokka. Ja kun nämä kaikki kohtaavat, on lopputuloksena useimmiten traagisia kohtaloita, yhteentörmäyksiä ja suurta draamaa.\nMatthew Pearlin The Last Dickens on historiallisen mysteerilajityypin suoraviivainen edustaja. Pearlin kirja sijoittuu vuoteen 1870. Ajan suurin kirjailija Charles Dickens on juuri kuollut ja jättänyt jälkeensä keskeneräisen teoksen, oopiuminhuuruisen The Mystery of Edwin Droodin. Dickensin amerikkalaisen kustantamon nuorempi osakas James R. Osgood päättää selvittää Droodin arvoituksen ja etsiä käsiinsä Dickensin mahdollisesti kirjaa varten kirjoittamat viimeiset kappaleet. Tämä vie Osgoodin ja kirjanpitäjä Rebecca Sandin Englantiin. Matkaan mahtuu oopiumia, petollisia henkilöitä, kustantamojen välistä veristä kilpailua, hermoheikkoutta sekä vauhtia ja vaarallisia tilanteita. Seurataanpa kirjassa myös edesmenneen Dickensin viimeistä esiintymismatkaa Yhdysvaltoihin vuona 1867.\nPearlin kirja ei ole paras lukemani historiallinen mysteeri, mutta ei se missään nimessä huonokaan ole. Kirjaa voisi luonnehtia kirjalliseksi huikopalaksi, joka viihdyttää mukavasti, mutta jättää vielä nälkäiseksi. Kirja on kuitenkin aiheeltaan äärimmäisen kiinnostava, koska samaa aihetta on sivuttu hieman eri näkökulmasta toisessakin kirjassa, nimittäin Dan Simmonsin Droodissa. Simmonsin järkälemäinen Drood on goottilaisiin mittasuhteisiin kasvava teos, joka pitää otteessaan, vaikka sortuukin lähes omaan massiivisuutensa. Siinä missä Pearlin viktoriana on melko kevyttä, hiukan jännittävää ja aika sisäsiistiä, on Simmonsin versio samasta aiheesta laudanum-höyryistä, ryöppyävää sekä epäluotettavan kertojahahmonsa, kirjailija Wilkie Collinsin vuoksi täysin vainoharhaista. Jos Pearlin kirja on kuin kevyt välipala, on Simmonsin Drood raskas, mutta herkullinen pääsiäisateria, alku-, pää- ja jälkiruokineen.\nKumpaakin kirjaa yhdistää Edwin Drood, Dickensin keskeneräiseksi jäänyt teos, joka on edelleen suuri kirjallinen mysteeri. Toinen yhdistävä tekijä on tietysti Charles Dickens, aikansa supertähti, jonka lukuesityksiin muuten jonotettiin lähes verissä päin ja yötä myöten. Ja jos luulitte, että pääsylipuilla keinottelu on nykyajan ilmiöitä, niin väärässä olette. Kyllä sitä ennenkin osattiin vetää välistä.\nKirjailija: Matthew Pearl / Dan Simmons\nNimi: The Last Dickens / Drood\nKustantaja: Random House (2009) / Little, Brown & Company (2009)\nLempeästi hullu arvio **1/2/****\nLähettänyt Lempeästi hullu klo 18.51 4 kommenttia:\nTunnisteet: Dan Simmons, Dekkarit, Matthew Pearl\nKevätväsymys vaivaa edelleen. Tiedätte varmasti sen tunteen kun herää keskellä yötä ja kuvittelee että on aamu, kun on jo nukkunut niin pitkään. Minä herään tällä tavoin kello 22:45...\nTästä syystä en pääse kirjassani (Howard Jacobsonin "The Finkler Question") eteenpäin, en sitten millään, vaikka alku on oikein lupaava. Itse asiassa olen aloittanut kirjan jo useampaan kertaan, koska olen halunnut päästä takaisin tunnelmaan taukopäivien jälkeen.\nTästä tuli kuitenkin mieleeni kysymys kirjan aloitussanoista. Kirjan ensimmäiset virkkeet luovat tunnelman, virittävät odotukset, ja saattavat vaikuttaa ratkaisevasti lukupäätökseen. "The Finkler Questionin" tunnelma muistuttaa minua kovasti Ian McEwanin "Saturdaysta". En tiedä lunastaako kirja suuret odotukset (McEwan on lempikirjailijoitani), mutta ainakin jaksan aloittaa sen aina uudestaan.\nOmissa lukukokemuksissani on aloituskappaleissa yksi ylitse muiden. Toni Morrison on ehdoton suosikkikirjailijani, ja kirjassa "The Jazz" on loistava, kerrassaan mahtava, ensimmäinen kappale. Se kertoo kirjan teeman, esittelee hahmot, ja antaa äänialan ja rytmin koko tarinalle. Mutta samalla se voisi olla pienoisnovelli itsessään!\nKaunista. Traagista. Kuten koko kirja: sydäntäsärkevää musiikkia 1920-luvun Harlemista. En tunne jazz-musiikkia, mutta Morrisonin sanat menevät suoraan sisimpään, kuin kaunein sävelkulku toisensa perään, ilman hengähdystaukoja.\nKustantaja: Alfred A. Knopf (1992)\nLähettänyt Asteriina klo 12.17 5 kommenttia:\nHenkilövaa´alla punnittuna Bertel Hintzen kirja Albert Edelfelt (1953) painaa 1,9 kg ja Onni Okkosen kirja A. Gallen-Kallela - Elämä ja taide (1949) painaa 2,4 kg. Onneksi olin lukenut kummastakin taiteilijasta kevyemmän teoksen, sillä kävin Ateneumissa katsomassa Arjen sankarit - Naturalismi kuvataiteessa, valokuvassa ja elokuvassa 1875-1918. En odottanut näyttelyltä paljoa, mutta sen ripustus oli hienoin koskaan näkemäni. Esillepano antoi tauluille niin paljon lisää merkitystä, että tuntui kuin olisi itse sukeltanut tuohon aikakauteen. (Näyttely on avoinna 15.5.2011 saakka, suosittelen.)\nNäyttelyä täydentää naturalismia suomalaisessa kirjallisuudessa esittelevä kokonaisuus, johon en ehtinyt perehtyä, sillä olin perheen kanssa liikenteessä. Nopeasti tarkasteltuna sieltä löytyi kiinnostavia näkökulmia langenneiden naisten kohtaloihin. Ja silloin langettiin siellä sun täällä, tai ainakin siitä kirjoitettiin paljon.\nMinulla on tapana lukea taiteilijaelämäkerta ennen näyttelyä ja se on osoittautunut oivaksi tavaksi saada näyttelystä paljon irti. Museot tarjoavat katselijoille kaikenlaisia apuvälineitä kuulokkeista ja monisteista alkaen, mutta minusta ne pilaavat tunnelman. Näyttelyjulkaisut taas on tarkoitettu kotona muisteluun, niiden selailu oikeiden taulujen keskellä on älytöntä. Ongelma taiteilijaelämäkertojen, kuten muidenkin kirjojen kohdalla on se, että usein on sattuman kauppaa, minkälaisen kirjan valitsee.\nOlin lukenut Edelfeltistä ja Gallen-Kallelasta jo vuosia sitten. Anna Kortelaisen Virginie! - Albert Edelfeltin rakastajattaren tarina (2002) kuulostaa hyvältä viihteeltä ja sen takakannen teksti vihjailee ja lupailee kaikenlaista kokotin lailla. Kyse on kuitenkin vain tiedonsirpaleiden perässä matkustavan Kortelaisen muistiinpanoista, jotka eivät johda minnekään. Kun olen seurannut Kortelaisen myöhempää tuotantoa, minulla on käsitys, että hänessä on ainesta paljon enempään. Harmi vain, ettei Virginiessä ollut ainesta, joten kannattiko siitä mitään kirjaa edes kirjoittaa.\nJanne Gallen-Kallela-Sirénin Minä palaan jalanjäljilleni - Akseli Gallen-Kallelan elämä ja taide (2002) on melko raskas teos niin fyysisesti kuin psyykkisestikin. Jos pitää yksittäisten taideteosten analysoimisesta, kuten minä pidän, tämä kirja on hyvä katsaus Gallen-Kallelan koko tuotantoon. Tämän jälkeen et sinäkään katso Poikaa ja varista huomaamatta taulun yläreunassa olevaa suolaheinää, josta lähtee katsetta ohjaava diagonaaliviiva pojan vartalon läpi pisteeseen, jossa pojan jalkapohjan kaari kohtaa maanpinnan.\nGallen-Kallela-Sirénin kirjan takakannessa kerrotaan, että kirjoittaja haluaa oikaista väärinkäsityksiä.Olen monissa elämäkerroissa törmännyt jonkinlaiseen tarkoitushakuisuuteen, mutta tässä kirjassa se on jo kiusallista. Gallen-Kallelan suvun välirikko tulee esille myös monessa sellaisessa kohdassa, jossa se ei kuulu asiaan. Tämä piilotettu agenda pilaa muuten sujuvasti etenevän kerronnan. Suvun toista näkökulmaa edustaa Kirsti Gallen-Kallelan kirjoittama kirja Isäni Akseli Gallen-Kallela (1964), mutta sitä en enää jaksanut lukea. Tarpeeksi yhdestä suvusta, mutta taulut ovat hienoja. Varsinkin livenä.\nNimi: Virginie! / Minä palaan jalanjäljilleni\nKirjoittaja: Anna Kortelainen / Janne Gallen-Kallela-Sirén\nKustantaja: Tammi (2002) / Otava (2002)\nMian arvio: * / ***\nTunnisteet: Anna Kortelainen, Janne Gallen-Kallela-Sirén\nsekä yksi pieni poika (sillä äiti ja isä ovat aina töissä tai väsyneitä).\nOskarin venekirjassa Oskari-poika tutustuu vaarinsa opastamana veneilyn ihmeelliseen maailmaan. Vaari kertoo seikkailuista maailman merillä ja satamissa. Oskari kuuntelee juttuja innoissaan, vaikka isä on kertonut, että vaari oli töissä ruotsinlaivalla kokkina. Mutta ehkä vaari ei ole kertonut isälle kaikkea... ja juuri tällainen inhimillisyys tekee tästä lastenkirjasta kiinnostavan myös aikuisille. Aleksi Bardyn teksti on mainiota ja Ville Salomaan kuvitus hienoa.\nOskarin venekirja alkaa talvella, kun Oskari ja vaari menevät yhdessä venenäyttelyyn. Oikeassa elämässä veimme lapset tämän kirjan takia Helsingin venenäyttelyyn viime helmikuussa. Nyt olemme käyneet läheisessä venevalkamassa katsomassa talviteloilla olevia veneitä, niin kirjassakin tehdään. Kohta on kevätkunnostuksen aika.\nOskarin venekirja on meillä vielä kesken, sillä olemme juuttuneet opettelemaan purjehduskilpailun lippuviestejä. Pelastusliivit pakolliset! Minuutti lähtöön! Merirosvoja radalla! Meillä on vielä edessä veneilyyn liittyvä kesä ja syksy, mutta voin jo nyt varmuudella antaa Oskarin venekirjalle viisi tähteä (varsinkin kun olen itse lukenut kirjan salaa loppuun).\nKirjailija: Aleksi Bardy\nNimi: Oskarin venekirja\nKuvitus: Ville Salomaa\nKustantaja: Nemo (2009)\nLähettänyt Mia klo 21.16 2 kommenttia:\nTunnisteet: Aleksi Bardy\nEi kai pitäisi kirjoittaa keskeneräisestä kirjasta, mutta kun on ihan pakko. Kyseessä on amerikkalaisen E.B. Whiten lastenkirja Stuart Little. Tämä lastenkirjallisuuden klassikko on sen verran miellyttävä tuttavuus, että yhteisiä lukuhetkiä Stuartin ja hänen perheensä kanssa tulee jo etukäteen ikävä.\nKirja kertoo Stuart-hiirestä, joka syntyy tavallisen newyorkilaisen ihmisperheen toiseksi pojaksi. Viisisenttinen Stuart on kuitenkin perheensä suuresti rakastama veijari, joka pukeutuu herrasmiesmäisesti pukuun ja nukkuu pikkiriikkisessä vuoteessa. Tämän sivistyneen herrashiiren pienuudesta on sekä hyötyä että haittaa. Stuart mahtuu harvinaisen moneen paikkaan ja voi piiloutua vaikka housunlahkeeseen. Toisaalta hankaliin tilanteisiin joutuu näemmä väistämättä, vaikka olisi kuinka pienikokoinen.\nE.B. Whiten kirjassa on sellaista vanhan ajan viehätystä, mutta Stuart Little on myös moderni kirja. Teot puhuvat puolestaan, eikä koolla, rodulla tai erilaisuudella ole loppujen lopuksi mitään merkitystä. Jokainen meistä voi yltää itseään suurempiin tekoihin. Pieni hiirikin.\nLastenkirjat ovat kirjallisuudessa valitettavan usein lapsipuolen asemassa. Muistan ikuisesti, kun nyrpeä kirjallisuuskriitikko ilmoitti kirjallisuusvisassa hyvin ylpeänä, ettei todellakaan ole lukenut Astrid Lindgrenin Veljeni Leijonamieltä, koska lukee pelkästään vakavaa kaunokirjallisuutta. Omapahan on asiansa, mutta väitän, että kyseinen kirjallisuuskriitikko menetti ennakkoluuloisen asenteensa vuoksi yhden viime vuosisadan parhaimmista kuolemaa käsittelevistä kirjoista. Tämä on toki puhtaasti oma maallikkomainen näkemykseni.\nSilti kummastuttaa, miksei lastenkirjallisuuteen suhtauduta vakavasti? Mikä tekee lastenkirjallisuudesta aikuisten silmissä jotenkin heikompaa tai vähempiarvoisempaa? Johtuuko se kenties kohderyhmästä? Lapsethan ovat lapsellisia, joten lastenkirjatkin ovat kenties väistämättä lapsellisia. Ontuva ja tylsämielinen päätelmä, mutta sellaisiahan me aikuiset pahimmillaan olemme. Kysykää vaikka lapsiltanne.\nEnnen kuin päätän pohdintani tältä erää on ihan pakko kysyä, vaikket vastaisikaan. Mikä lastenkirja on viime aikoina kolahtanut? Ja miksi?\nKirjailija: E.B. White\nNimi: Stuart Little\nKustantaja: Harper & Row (1945)\nKuvitus: Garth Williams\nSuomenkielinen nimi: Stuart Little\nSuomentaja: Päivi Heininen\nKustantaja: Art House (2000)\nLempeästi hullu arvio: kesken\nLähettänyt Lempeästi hullu klo 20.12 3 kommenttia:\nTunnisteet: E.B. White, Lastenkirjallisuus\nMeillä pelataan Afrikan tähteä. Eihän tämä lukemiseen liity, mutta lapsuuteen kylläkin. Ja minulla lapsuuteen liittyy vahvasti lukeminen. Eli siksi siis Afrikan tähti.\nTämä intomielinen uusi harrastus sai alkunsa pari viikkoa sitten, kun olimme ystävien luona kylässä. Jälkikasvu pelasi ihan ensimmäistä kertaa Afrikan tähteä. Ja siitä se sitten alkoi. Afrikan valloitus. Hankimme pelin sittemmin kotiin ja nyt sitä on pelattu. Ja pelattu. Ja pelattu. Ja aina vaan uudelleen. Smaragdit, topaasit ja rubiinit. Rosvot ja hevosenkengät. Afrikka maitse, meritse ja ilmateitse. Sukupolvesta toiseen.\nEi siinä mitään. Hauska pelihän se on. Ihan klassikko. Ja oppiipa lapsi Timbuktun, Tangierin ja St. Helenan sekä muut myyttiset maantieteelliset kohteet. Minä toivoin aina pääseväni Timbuktuun, vaikka epäilinkin pitkään, että tokkopa sitä on edes olemassa.\nAfrikasta tulee mieleeni Sven Lindqvistin mainio teos, Aavikkosukeltajat. Tämä pohdiskeleva matkakertomus kertoo toteutuneesta lapsuudenunelmasta, matkasta halki Saharan. Runollinen ja viipyilevä matka läpi hiekka-aavikon teki minuun aikoinani suuren vaikutuksen. Lukemisesta on viitisentoista vuotta aikaa, mutta silti tämä kirja palautuu tunnelmina mieleeni. Kuivuus, karut maisemat, hiekka ja eloonjääminen. Täällä jokainen vesipisara on aarre. Ehkä meillä on jotain opittavaa Afrikasta ja afrikkalaisilta?\nKirjalija: Sven Lindqvist\nNimi: Ökendykarna (1990)\nKustantaja: Albert Bonniers Förlag AB\nSuomenkielinen nimi: Aavikkosukeltajat\nKustantaja: Pequod (1997)\nLähettänyt Lempeästi hullu klo 17.26 6 kommenttia:\nTunnisteet: Sven Lindqvist\nKirjassa How God Changes Your Brain ("Kuinka Jumala muuttaa aivojasi", Andrew Newberg & Mark Robert Waldman) johtava neurofysiologi kertoo uusista tutkimuksista, joiden mukaan meditointi (uskonnollinen taikka ei) on terveellistä. Vain 12 minuutin päivittäinen meditointi paransi koehenkilöiden keskittymiskykyä ja muistia jo 8 viikon aikana, ja näiden aivokuvissa voidaan nähdä kuinka tietyt, samat osat aivoista rentoutuvat ja toiset aktivoituvat mietiskelyn aikana (kuten myös niin katolisten nunnien rukoilun kuin buddhalaisten munkkienkin meditoinnissa).\nKirjan kirjoittajakaksikosta toinen on ateisti, toinen kristitty, ja heidän mielestään kirjassa esitellyt tulokset ovat relevantteja aivan kaikille ihmisille, uskontoon tai maailmankatsomukseen katsomatta. Meditointi vahvistaa pysyvästi aivoissa alueita, jotka vähentävät ahdistusta ja masennusta, lisäävät sosiaalisia kykyjä ja empatiaa, ja parantavat kognitiivisia ja älyllisiä toimintoja. (Nämä aivojen eri osa-alueet esitellään kirjassa, ja ote on muutenkin melko tieteellinen.)\nKirjassa listataan 8 parasta tapaa kehittää aivojaan (mukana listalla ei ole ravinto eikä riittävä uni, näistä on muussa kirjallisuudessa enemmän), käänteisessä tärkeysjärjestyksessä:\nVaikka aihetta hymyilyyn ei olisikaan, toiminto auttaa pitämään aivot positiivisessa mielentilassa. Lisäksi muut ihmiset kohtelevat hymyilijää vastaavasti ystävällisemmin ja anteliaammin. Kun hymyilee kassajonossa tai hississä, myös ympärillä olevat ihmiset rentoutuvat.\n7. Älyllinen aktiivisuus\nMelko itsestään selvää, että aivojen käyttäminen pitää ne kunnossa. Muistiharjoitukset, strategiapelit, nopeutta vaativat tehtävät: mitä vaativampia, sen parempi. Erityisesti vanhempien ihmisten kannattaa lukea paljon, opiskella, jne.\n6. Tietoinen rentoutus\nTarkoitus on käydä ajatuksella läpi kaikki ruumiinosat, ja vähentää lihasjännitystä. Miellyttävä musiikki nopeuttaa rentoutumista. Myös yksinkertainen, toistuva, itselle miellyttävä ja merkityksellinen toiminto voi saattaa syvään rentoustilaan, esimerkiksi neulominen, instrumentin soittaminen tai liikuntasuoritus.\nVahvistaa aivoissa alueita, jotka liittyvät huomiointikykyyn ja empatiaan. Haukottelu rentouttaa hetkessä, ja lisäksi se tekee valppaaksi ja keskittyneeksi nopeammin kuin mikään meditointitekniikka. Haukottelu mm. alentaa stressiä, parantaa lihaskontrollia ja lisää mielihyvän tunnetta.\nMeditoinnin aikana vapautuu stressinvastaisia hormoneja ja neurokemikaaleja, sekä dopamiinia ja serotoniinia, jotka lisäävät mielihyvää ja vähentävät masennusta. Noin 20-60 minuutin päivittäinen mietiskely auttaa keskittymään, parantaa muistia ja lisää fyysistä ja henkistä hyvinvointia.\nLiikunta vahvistaa niin aivoja kuin kroppaakin. Jos olet iältäsi 18-90, liikunta pidentää elinikääsi. Ja mitä rankempaa liikunta on, sen parempi. Liikunta voidaan myös nähdä eräänlaisena meditaationa, koska se vaatii pitkäaikaista keskittymistä ja määrätietoista vartalonhallintaa ja hengittämistä. Liikunta rentouttaa ja lisää myös henkistä hyvinvointia.\n2. Keskustelu muiden kanssa\nKieli ja ihmisaivot ovat kehittyneet yhdessä, ja kielellisten kykyjen harjoittaminen on tärkeää aivojen toiminnan kannalta. Dialogi edellyttää sosiaalista kanssakäymistä, ja mitä enemmän sosiaalisia sidoksia meillä on, sitä vähemmän kognitiiviset kykymme heikkenevät iän myötä. Kannattaa keskustella abstrakteista aiheista kuten harmonia ja maailmanrauha, ja pohtia vaikka evoluutiota ja tulevaa vuosisataa. Tärkeää on kuitenkin pidättäytyä riitelystä ja vihaisesta väittelystä, jotka puolestaan lisäävät stressiä ja ovat haitallisia aivoille.\nOlipa uskon kohde mikä tahansa, se lisää toivoa, optimismia ja luottamusta positiiviseen tulevaisuuteen. Uskonasioissa ei ole varmoja totuuksia, mutta tunnetusti positiivisuus esimerkiksi lumelääkkeiden muodossa voi parantaa. Mayo Clinicin tutkimusten mukaan positiivinen ajattelu vähentää stressiä, auttaa vastustamaan flunssia, alentaa verisuonitautien riskiä ja parantaa toimintakykyä vaikeina aikoina.\nKirjassa opastetaan yksityiskohtaisesti meditointiin ja rentoutustekniikoihin. Paljon tilaa annetaan myös niin sanotulle lempeälle kommunikaatiolle (compassionate communication), jonka avulla voidaan ratkaista ristiriitatilanteita, lähentyä ja ymmärtää muita ihmisiä, ja kohdata perheenjäseniä syvemmällä tasolla. Yksi tärkeistä neuvoista on hengittää syvään, kuunnella paljon, ja puhua vähän. [Hah, tämän kun muistaisi!]\nLisäksi kirjassa on kiinnostavaa pohdintaa uskonnonvastaisuudesta; aiheesta, josta on viime aikoina julkaistu paljon kirjoja, bestsellereitäkin (mm. Richard Dawkins, Sam Harris, Christopher Hitchens). Näissä pidetään uskontoa terveydelle haitallisena, mutta Newbergin ja Waldmanin psykologiset, sosiologiset ja neurofysiologiset tutkimukset antavat aivan päinvastaisia tuloksia. Heidän mukaansa ongelma ei ole uskonto, vaan autoritäärisyys yhdistettynä haluun pakottaa muut hyväksymään oma ideologia. 1900-luvulla kymmeniä miljoonia ihmisiä on tapettu epäuskonnollisten ja uskonnonvastaisten hallintotapojen käsissä, ja paljon vähemmän autoritäärisen jumalan nimissä. (Jopa puolella itsemurhapommittajista on ollut puhtaasti poliittinen tai sosiaalinen motivaatio.) Kuitenkin niin uskonnollisilla kuin poliittisillakin organisaatioilla voi olla varjopuolensa, etenkin silloin kun niiden kannattajien mukaan on olemassa vain yksi absoluuttinen totuus. Kun tällaiset yksilöt lyöttäytyvät yhteen, syntyy alitajuisesti "me vastaan muut" -ajattelutapa, joka neurologisesti synnyttää pelkoa ja vihaa toisinajattelevia kohtaan. Ja neurofysiologisesti on todistettu, että kun kohtaamme vihaiset kasvot tai kuulemme vihaisia sanoja, aivomme alkavat synnyttää stressikemikaaleja, jotta voimme taistella tai paeta. Viha synnyttää vihaa, ja mitä vihaisemmaksi ihmisryhmä tulee, sitä todennäköisempää on väkivalta. Viime vuosikymmeninä pelkoon pohjautuvat ääriuskonnot ja poliittiset ryhmittymät ovat kasvattaneet voimaansa ja suosiotaan, ja vaikka niiden määrä onkin ollut vähenemään päin, monien kansainvälisten johtohahmojen mielestä jotkin näistä fundamentalistiryhmistä ovat aitoja uhkia maailmanrauhalle. Tämän kirjan kirjoittajien mukaan vihollinen ei ole uskonto, vaan viha, vihamielisyys, suvaitsemattomuus, separatismi, ääri-idealismi ja ennakkoluuloinen pelko - olipa se maallista, uskonnollista tai poliittista. (Fundamentalismia voidaan parhaiten kitkeä koulutuksen avulla, ja esittämällä muita ideoita: mitä enemmän henkilö kuulee, lukee ja ajattelee muita ideoita, sitä enemmän ne juurtuvat mieleen, ja ajan kanssa epäluottamus toisin ajattelevia kohtaan alkaa vähentyä.)\nNiin ja siitä haukottelusta vielä: hengitä syvään ja haukottele, vaikkei siltä tuntuisikaan. Noin 5 tai 6 tekohaukotuksen jälkeen alkaa varmasti haukotuttaa aivan oikeasti. Haukottele 12-15 kertaa ja pidä muutaman sekunnin tauko näiden välissä. Haukottele ennen tärkeää koetta tai kokousta, tai jos joudut vaikeaan tilanteeseen. Aerobisen liikunnan aikana haukottelu lisää motorista koordinaatiota.\nKirjailija: Andrew Newberg & Mark Robert Waldman\nNimi: How God Changes Your Brain\nKustantaja: Ballantine Books (2009)\nLähettänyt Asteriina klo 22.27 7 kommenttia:\nTunnisteet: Andrew Newberg, Elämänhallinta, Mark Robert Waldman\nEn tiennyt mitään Dominikaanisesta tasavallasta tai sen kansakunnan eriskummallisesta mielenlaadusta aloittaessani lukemaan Junot Diazin kirjaa Oscar Waon lyhyt ja merkillinen elämä. Nyt tiedän. Tiedän esimerkiksi, että dominikaanisen mittapuun mukaan miestä arvotetaan puhtaasti naisenkaatokyvyn mukaan. Jos mies ei kaada naisia, hän ei voi olla dominikaani. Dominikaaninainen taas on omien kurviensa summa. Mitä enemmän kurveja, sitä enemmän nainen on Nainen. Ja jos nainen ei ole kurvikkaan seksikäs, on häntä syytä epäillä jonkin muun kansallisuuden edustajaksi. Kirjan perusteella tiedän myös, että dominikaanisessa kansanperinteessä liikkuu kirous ”fukú”, johon ei ole tehokasta vastalääkettä ja joka koskettaa sen vainoamia perheitä sukupolvesta toiseen.\nNewjerseyläinen Oscar on nörtin perikuva, mutta samalla myös puhdas dominikaani, joka haluaa naisia. Tosi paljon naisia. Tai edes yhden naisen. Että jos edes kerran saisi leipoa kunnon ”mujerea”. Se tekisi Oscar-paran onnelliseksi. Mutta kohtalo ei ole ollut Oscarille suopea. On raakaa kasvaa ylipainoiseksi nörtiksi, joka ei kykene kaatamaan naisia kuin omissa fantasioissaan. Ja näitä fantasioita Oscarilla kyllä riittää. Mutta on yhtä lailla katalaa syntyä perheeseen, jota vainoaa dominikaaninen yleismaailmallinen kirous, fukú. Fukún merkitsemän perheen vesa ei voi mitenkään onnistua täyttämään dominikaanisen miehen mittaa, saati tulla onnelliseksi.\nOscar Waon lyhyt ja merkillinen elämä ei kerro pelkästään Oscarista. Se kertoo myös Oscarin fukún vainoamasta perheestä: äidistä Belistä, Oscarin siskosta Lolasta, Belin tädistä la Incasta, Oscarin isoisästä Abelardista sekä Lolan ja Oscarin ystävästä Yuniorista. Kaikilla on omat arpensa, omituisuutensa ja kaikki ovat dominikaanisen kansanluonteensa orjia. Lisäksi kirja kertoo Rafael ”El Jefe” Trujillosta, yhdestä maailman viheliäisimmistä diktaattoreista. Trujillo piti Dominikaanista tasavaltaa rautapihdeissään 1930-luvulta aina salamurhaansa vuoteen 1961 asti. "El Jefessä" kulminoitui dominikaanien machismo. Hän kaatoi kaikki naiset ja raivasi tieltään kaikki miehet. Kunnes kuoli saatuaan kuulan kallonsa. Fukún aikaansaannosta sekin, kenties?\nJunot Diazin Oscar Waon lyhyt ja merkillinen elämä on kuin dominikaani. Yhtä aikaa hävytön, kepeä ja kurvikas. Tämä runsauden sarvi on myös surumielisen humoristinen kuvaus erilaisuudesta. Oscar ei ole kuten kaikki muut ja saa kärsiä siitä kohtuuttoman paljon. Diazin kieli on runsaan gonzoa, tarina rehevä ja henkilöhahmot värikkäitä. Taputukset Vuokko Aitosalolle, joka selviää erinomaisesti melko hankalasta tehtävästään teoksen suomentajana. Diazin kirja voitti muuten Pulitzerin vuonna 2008. Melko virkistävä valinta, sanoisin.\nKirjailija: Junot Diaz\nNimi: The Brief Wondrous Life of Oscar Wao (2007)\nSuomenkielinen nimi: Oscar Waon lyhyt ja merkillinen elämä\nKustantaja: Like (2008)\nLähettänyt Lempeästi hullu klo 17.32 4 kommenttia:\nTunnisteet: Junot Diaz\nEihän siinä hyvin käy, kun juoksee viidakossa ilman sisäelimiä. Katsoin muutama vuosi sitten amerikkalaista B-luokan kauhuelokuvaa, jossa länsimainen nuoriso matkusteli Brasiliassa. Koska nuoriso halusi löytää paikkoja, joissa muut turistit eivät ole käyneet, he päätyivät autioiden hiekkarantojen ja pienten kylien kautta viidakkoon elinkauppiaiden vangiksi. Ja eihän siinä sitten hyvin käynyt.\nTämä elokuva tuli mieleeni lukiessani Claudio Magrisin Tonavaa. Siinä kerrottiin itävaltalaisesta pikkuvirkamiehestä, joka luonnosteli vuonna 1829 matkakertomuksen. Tonavan purjehduksella virkamies valitti matkustajien ja miehistön mitättömyyttä. Hän kiinnitti huomionsa turisteihin, jotka halusivat nähdä koskemattomia paikkoja ja väittivät samaan hengenvetoon, että toiset turistit turmelevat nämä paikat. Kyseinen virkamies piti itseään ainoana todellisena matkailijana, jolla on yleviä tunteita ja joka yksin kykenee arvostamaan aitoa ja alkuperäistä.\nJa minä kun luulin, että matkailijoiden halu koskemattomiin paikkoihin keksittiin 1990-luvulla Alex Garlandin kirjassa The Beach. The Beach kertoo nuoresta reppumatkaajasta, Richardista, joka saa sattumalta Bangkokissa kartan Rannalle, nuorten matkailijoiden salaiselle saarelle, jossa harvat ja valitut elävät kuin paratiisissa. The Beach oli aikoinaan hyvin viihdyttävä ja Garlandin kirjoitustyyli on helppolukuista myös englanniksi. Garlandin kahta muuta kirjaa (The Tesseract 1998, The Coma 2004) en ole lukenut, mutta The Beachin voisin lukea uudestaan, vaikka sitten kun menen perheen kanssa Aurinkomatkalle.\nYksilöllisyyttä voi korostaa erilaisilla valinnoilla: mitä kirjoja luet, mitä puet päällesi, missä matkustat. Massaturismia voi tietenkin tarkastella monelta kantilta, ja siinä on sekä hyviä että huonoja puolia sekä luonnolle että ihmisille. Mutta jos ihmisen yksilöllisyys on kiinni pelkästään ulkoisista valinnoista, niin silloin on sisältä yhtä tyhjä kuin alussa kuvattu viidakkojuoksija.\nKirjailija: Alex Garland\nNimi: The Beach\nKustantaja: Penguin Books (1997)\nLähettänyt Mia klo 15.37 9 kommenttia:\nTunnisteet: Alex Garland


DHC. VARIZON Kaareva piennopeuslaite säädettävällä hajotuskuviolla LYHYESTI - PDF Ilmainen lataus\nDownload "DHC. VARIZON Kaareva piennopeuslaite säädettävällä hajotuskuviolla LYHYESTI"\n1 VARIZON Kaareva piennopeuslaite säädettävällä hajotuskuviolla LYHYESTI Säädettävä hajotuskuvio ja lähivyöhyke Sopii kaikentyyppisiin tiloihin Mittausyhde Helposti puhdistettava Peitetyt ruuviliitännät Eri värivaihtoehtoja I L M A V I R T A - Ä Ä N I T A S O DHC db(a) db(a) db(a) l/s m 3 /h l/s m 3 /h l/s m 3 /h Tiedot DHC:sta varustettuna säätöyksiköllä REG on esitetty erillisessä käyrästössä.\n2 Table des matières Tekniset tiedot... 3 Rakenne... 3 Materiaali ja pintakäsittely... 3 Erityistä... 3 Lisävarusteet... 3 Käyttö... 3 Asennus... 3 Säätö... 3 Huolto... 3 Ympäristö... 3 Tekniset tiedot... 5 DHC... 5 DHC... 6 DHC + REG... 7 Mitat ja painot... 9 Erittely... Laitekuvaus... 2 Oikeus rakennemuutoksiin pidätetään\n3 Tekniset tiedot Rakenne Täydellinen puolisylinterimäinen seinän viereen sijoitettava piennopeuslaite. Runko-osa koostuu ylä- ja alalevyillä varustetusta takakappaleesta ja lukuisilla käännettävillä ilmansuuntauskennoilla varustetusta ilmanjakolevystä. Ylälevyssä on pyöreä liitäntäaukko. Ilmanjakolevyssä on tarkastusluukku kanavan puhdistusta varten. Rungon edessä on takakappaleeseen ruuveilla kiinnitettävä rei itetty otsalevy. Ruuviliitännät on peitetty irrotettavalla alumiinilistalla, jonka takana on mittausyhde. Materiaali ja pintakäsittely Laite on valmistettu sinkitystä teräslevystä ja alumiiniprofiileista ja polttomaalattu ulkopuolelta Swegonin valkoisella vakiovärillä RAL 9003/NCS S 00-N. Se on saatavana myös vaihtoehtoisissa vakioväreissä: Mattaharmaa RAL 7037, valkoalumiini RAL 9006, pikimusta RAL 9005, harmaa alumiini RAL 9007 ja valkoinen RAL 90. Erityistä Vakiokokojen lisäksi laitetta toimitetaan erikoismittaisina, vahvistetuin otsalevyin jne. Myös kanavaverhoukset, säätöyksiköt ja sokkelit ovat saatavana vaihtoehtoisina pituuksina. Lisätietoja varten pyydämme ottamaan yhteyttä Swegonin edustajaan. Lisävarusteet Säätöyksikkö: REG. Sisältää säätöpellin ja äänenvaimentimen. Kanavaverhous: DHCT 1. Antaa ulkonäön säätöyksikölle ja kierresaumakanavalle. Sokkeli: DHCT 2. Antaa ulkonäön, kun laite asennetaan lattialle. Kansilevy: DHCT 3. Irrallinen kansilevy eri materiaalit ja mitat. Voidaan käyttää, kun ei käytetä kanavaverhousta. Lisätietoja varten pyydämme ottamaan yhteyttä Swegonin edustajaan. Käyttö Otsalevyn takana olevilla käännettävillä ilmansuuntauskennoilla voidaan muuttaa lähivyöhykkeen laajuutta ilmavirran, painehäviön tai äänitason muuttumatta. Tämä helpottaa mm. huoneen kalustukseen mahdollisesti tulevaisuudessa tehtäviä muutoksia. Asennus Laite ruuvataan kiinni seinään kulmakiinnikkeiden avulla. Sokkeli ruuvataan kiinni laitteen alaosaan. Teleskooppinen kanavaverhous ruuvataan kiinni seinään käyttämällä seinäkiskoja. Ruuviliitännät peitetään sivulistoilla. Säätöyksikkö, jossa on kumirengastiivisteellä varustettu kanavaliitäntäosa, työnnetään laitteen aukkoon. Kuva 1. Säätö Mittausyhde on sijoitettu alumiinilistan taakse laitteen takaosaan. Mittausyhteen viereen on merkitty ilmavirran k-kerroin. K-kertoimet sisältyvät myös säätöohjeisiin, jotka voidaan hakea kotisivuiltamme internetistä. Ilmavirran säätöön suositellaan käytettäväksi säätöyksikköä REG. Kuva 2. Huolto Laite pestään tarvittaessa haalealla vedellä, johon on lisätty astianpesuainetta. Kanavistoon pääsee irrottamalla otsalevy ja ilmanjakolevyssä oleva tarkastusluukku. Kuva 2. Ympäristö Rakennustarvikeselostus voidaan noutaa kotisivuiltamme internetistä Oikeus rakennemuutoksiin pidätetään. 3\n4 Kuva 2.Säätö. Huolto. Kuva 1.Asennus. 4 Oikeus rakennemuutoksiin pidätetään\n5 Tekniset tiedot Äänitiedot db(a) on ilmoitettu huoneelle, jonka ekvivalentti absorptioala on m 2. Suurin suositeltava alilämpötila on 6 K. Ilmavirran leviämisen, oleskelutilan ilmannopeuksien tai muunkokoisten huoneiden äänitason laskemiseen voidaan käyttää laskentaohjelmaamme, joka löytyy osoitteessa Äänitiedot DHC Äänentehotaso L w (db) Taulukko K OK Keskitaajuus (oktaavikaista) Hz DHC Keskitaajuus (oktaavikaista) Hz DHC + REG Ero ± Äänenvaimennus DL (db) Taulukko DL Keskitaajuus (oktaavikaista) Hz DHC Keskitaajuus (oktaavikaista) Hz DHC + REG Ero ± Oikeus rakennemuutoksiin pidätetään. 5\n6 Mitoituskäyrästöt DHC Ilmavirta Painehäviö Äänitaso Käyrästöjä ei saa käyttää säätöön. db(c)-arvo on normaalisti 6-9 db suurempi kuin db(a)-arvo. Lähivyöhyke- ja minimi-ilmavirtatiedot käyvät ilmi käyrästöistä DHC + REG. DHC 1 0 DHC db(a) db(a) l/s l/s m 3 /h m 3 /h 6 Oikeus rakennemuutoksiin pidätetään\n7 DHC + REG Mitoituskäyrästöt Ilmavirta Painehäviö Äänitaso Lähivyöhyke Lähivyöhyke tarkoittaa etäisyyttä ilmasuihkun nopeusrajapintaan 0,2 m/s ilmannopeudella, kun Δt on 3 K. Δt on tässä tapauksessa 1,2 m:n korkeudella lattiasta mitatun huoneilman lämpötilan ja tuloilman lämpötilan erotus, ts. ei poisto- ja tuloilman lämpötilan erotus. Käyrästöjen tiedot on ilmoitettu laite säätöyksiköllä varustettuna. Käyrästöjä ei saa käyttää säätöön. db(c)-arvo on normaalisti 6-9 db suurempi kuin db(a)-arvo. = Pienin riittävän säätöpaineen edellyttämä ilmavirta. Kuva 3. Lähivyöhyke. DHC 1 + REG DHC REG % % db(a) db(a) l/s 0 l/s m 3 /h m 3 /h 0,2 0,3 0,4 0,5 1 0, ,3 0,4 0, DHC 0 + REG DHC 0 + REG db(a) % db(a) % 0 l/s m 3 /h 0,3 0,4 0, l/s m 3 /h 0, Oikeus rakennemuutoksiin pidätetään. 7\n8 DHC REG DHC 0 + REG db(a) % db(a) % l/s l/s m 3 /h m 3 /h DHC 0 + REG DHC 6 + REG % % 0 db(a) 0 db(a) l/s m 3 /h l/s m 3 /h Oikeus rakennemuutoksiin pidätetään\n9 Mitat ja painot DHC Mitat (mm) A B C ØD G Paino (kg) REG Mitat (mm) ØC Ød G H Kuva 5. DHC. d Kuva 4. Säätöyksikkö REG. Kuva 6. Kanavaverhouksella ja sokkelilla varustettu DHC : : Muita korkeuksia tilattaessa on aina ilmoitettava huoneen kokonaiskorkeus Oikeus rakennemuutoksiin pidätetään. 9\n10 Erittely Tuote Puolisylinterimäinen piennopeuslaite DHC e -aaa Versio: : 1, 160, 0, 0 315, 0, 0, 6, 800 Lisävarusteet Verhous: DHCT 1 d -aaa Versio: : 1, 160, 0 0, 315, 0 Erikoispituudet ilmoitetaan selväkielisinä. Ilmoita huoneen kokonaiskorkeus. Laitekuvaus Swegonin VARIZON puolisylinterimäinen piennopeuslaite DHC seuraavin ominaisuuksin: Säädettävä lähivyöhyke ja hajotuskuvio Tukkeutumaton Kiinteä mittausyhde Puhdistettava Polttomaalattu valkoiseksi : DHCe aaa xx kpl Lisävarusteet Verhous: DHCT 1d aaa xx kpl Sokkeli: DHCT 2a aaa - 70 xx kpl Sokkeli DHCT 2 a -aaa 70 Versio: : 1, 160, 0, 0 315, 0, 0, 6, 800 Korkeus mm. Erikoiskorkeus ilmoitetaan selväkielisenä. Säätöyksikkö REG b -aaa Versio: : 1, 160, 0, 0 315, 0, 0, 6 Kansilevy DHCT 3 a Versio: Lisätietoja varten pyydämme ottamaan yhteyttä Swegonin edustajaan. Oikeus rakennemuutoksiin pidätetään


3.2 Palkon toimivalta - Palveluvalikoima\nKoska palveluvalikoimasta ja Palkosta säädetään terveydenhuoltolaissa, tämä laki asettaa myös palveluvalikoiman ja Palkon toimivallan ulkorajat. Erikseen on lisäksi säädetty Palkon suositusten huomioimisesta sairausvakuutuskorvauksissa.\nTerveydenhuoltolain 7a §:n mukaan palveluvalikoimaan kuuluu lääketieteellisesti perusteltu sairauksien ennaltaehkäisy, sairauden toteamiseksi tehtävät tutkimukset sekä taudinmääritys, hoito ja kuntoutus. Luettelolla ei ole ollut tarkoitus rajata palveluvalikoiman määrittelyn ja Palkon toimivallan ulkopuolelle mitään terveydenhuoltolain piiriin kuuluvaa, yksilöön kohdistuvaa toimintaa, vaan kuvata, mitä eri tyyppistä toimintaa palveluvalikoiman piiriin voi kuulua. Arviointi voi kohdistua tutkimus- ja hoitoprosessin eri vaiheisiin: aloitukseen, varsinaiseen toteutukseen ja lopettamiskriteereihin.\nTerveydenhuoltolain nojalla on annettu useita asetuksia, jotka sisältävät säännöksiä myös terveyspalveluiden sisältöä määrittävistä menettelyistä. Siltä osin kuin asetuksissa on säädetty palveluvalikoiman sisällöstä tai annettu jollekin muulle taholle toimivalta sen suhteen, Palkolla ei ole toimivaltaa antaa suosituksia.\nTerveydenhuoltolain piiriin kuuluu yksilöön kohdistuvan terveyden edistämisen lisäksi myös väestöön, yhteisöihin ja elinympäristöön kohdistuva toiminta. Näiden toimien sisältöä ei ohjata palveluvalikoimalla, eikä Palko voi antaa niistä suosituksia.