Entrevista a Federico Vázquez, autor del llibre ‘Les Esglésies Evangèliques històriques de Barcelona 1876-1978′ | CEC Digital\nEl Dr. Federico Vázquez Osuna, historiador i investigador del Centre d’Estudis Històrics Internacionals de la Universitat de Barcelona, és l’autor del llibre ‘Les Esglésies Evangèliques històriques de Barcelona 1876-1978′ que es presentarà el dimecres 2 de març, a les 19 h., al Saló de Cent de l’Ajuntament de Barcelona, sota la presidència de l’Alcalde de la ciutat.\nLes qüestions plantejades en la breu entrevista que tot seguit transcrivim mostren la mirada de l’autor sobre la seva obra i sobre el periode històric, relatiu al Protestantisme, que ha estudiat.\nQuin era, abans de començar el llibre, el seu coneixement del Protestantisme a Catalunya?\nSabia el que coneixen els alumnes d’història… Vaig estudiar la llicenciatura d’història i després vaig doctorar-me. Doncs, això, la Reforma al segle XVI i les guerres de religió. Poc més. Quan veia en una església el rètol evangèlica em preguntava, aquests qui són? No els relacionava amb el protestantisme… Tot era un desconeixement. Després pensava en Martin Luther king, un gran referent… Sabia que era baptista, però tampoc el relacionava amb el protestantisme, pensava que això era una denominació cristiana pròpia dels Estats Units. Per a mi, protestants eren exclusivament els luterans, els calvinistes i els anglicans. No sabia gairebé res…\nQuan va iniciar la investigació i com va plantejar la recerca històrica?\nLa investigació va començar ara fa tres anys i mig. Al principi pensava fer un treball exclusivament bibliogràfic, enriquit amb les entrevistes, fonts orals. Però quan vaig escoltar la narració de les víctimes, el dolor que havien patit durant el franquisme… Vaig canviar la metodologia i les fites. Vaig proposar-me contrastar la informació de què disposava amb la que pogués existir als diferents arxius de l’Estat. Si coincidia, significava que allò que m’havien explicat les víctimes era cert. I, així va ser…\nPer estudiar més de 100 anys d’història cal consultar arxius per certificar-la documentalment, a banda de realitzar entrevistes a testimonis i recopilar material gràfic, entre altres. Quins han estat els principals arxius consultats?\nLa tasca als arxius no ha estat gens fàcil. Doncs bé, a l’Archivo General del Ministerio del Interior no hi ha documentació sobre el protestantisme. Quan altres arxius de l’Estat disposen de molta documentació que prové d’aquest ministeri, el veritable executor de la política repressiva contra els evangèlics. No solament això, a l’Archivo General de la Presidencia del Gobierno em van denegar l’accés a la documentació (la dels anys 1939 a 1955) que es referia a Gibraltar (un dels llocs on va originar-se la Segona reforma), com també la que esmentava el Marroc espanyol (terra de convivència de diferents tradicions religioses), perquè hi havia ordres expresses del Ministeri d’Afers Exteriors, perquè no s’hi mostrés: eren territoris on encara existia un conflicte no resolt i a més podia estar en perill la seguretat de l’Estat… Aquesta negativa no es pot entendre políticament, ens confondríem, més aviat és burocràtica. Cada vegada entenc més els arxivers, tenen por, perquè les fonts documentals històriques sovint s’utilitzen per fer una història maniquea, parcial, aviciant la fi de la història que ha de ser, crec, la comprensió global del nostre passat, per millorar la nostra convivència i el nostre projecte social. La investigació al denominat “Archivo de Salamanca” va ser un delícia, com també a l’ Archivo General del Ministerio de Justicia. En ambdós vaig trobar un personal molt obert i receptiu.\nQuines són les principals veritats històriques, relatives al protestantisme, que el seu treball posa de manifest?\nQue durant la Restauració va existir un perseguiment “discret” i durant el franquisme un altre clar i definit, metòdicament programat, sense cap escrúpol a mostrar-se amb tota la seva nuesa i crueltat: condemnes dels tribunals; depuracions professionals; tancament de temples; negativa a enterrar alguns morts sinó era pel ritus catòlic; sancions i condemnes als evangèlics militars que no adoraven el Cos de Crist consagrat; negativa a l’obertura de capelles i a la represa de les escoles protestantes creades abans de la guerra, com a la creació de noves…\nCom ha viscut el procés que finalitzarà amb la presentació del llibre?\nNo ha estat gens fàcil. A mida que avançava la investigació m’engrescava, però sorgien problemes arreu. He tingut molts fronts i focs, als uns els he intentat fer-hi front, els altres els he intentat apagar… No sempre me n’he sortit. Crec que la passió que em suscitava el tema i el compromís amb la meva professió m’han mantingut…\nQuina és la contribució del seu llibre a la realitat pluriconfessional actual a Catalunya?\nQue hem d’aconseguir una Catalunya que promulgui la laïcitat: la presència a l’àmbit públic de les diferents religions, com ho estan els partits polítics, els sindicats, les associacions de veïns… Les religions han de ser una part de la xarxa social, amb uns deures i uns drets iguals que la resta d’entitats esmentades, per la qual cosa han de ser interlocutores vàlides en el diàleg social i polític. No m’agrada, en contraposició, el laïcisme, perquè circumscriu el fet religiós a l’àmbit exclusivament privat de l’individu i de les col·lectivitats; potser aquest fou un dels errors de la II República.\nMemòria històrica: Presentació del llibre 'Les Esglésies Evangèliques històriques de Barcelona'\nMemòria històrica. Fins i tot les lleis del nostre país han recollit la necessitat de recuperar ...\n< Federico Vázquez > Des que els protestants, també denominats evangèlics, van com ...\nEl passat 6 de setembre el Secretari General del CEC, Guillem Correa, es va entrevistar amb el S ...\nCanvia l’horari d’emissió de ‘Néixer de Nou’


El Cau de les Nereides: de gener 2011\n"Qui fa el que pot no està obligat a més"\nPublicat per Laia en 20:03 6 comentaris :\nDesembarcament de Normandia [RC]\nVaig haver de deixar els sentimentalismes a part quan va començar tot. Jo ja sabia que el meu germà estava a l'altra banda, que malgrat lluitar contra ideals feixistes, també lluitava contra ell. L'imaginava vestit amb l'uniforme i l'esvàstica brodada i un calfred em recorria l'esquena, però això no em podia fer enrere, no em podia fer decaure. Havia d'estar mentalitzada, amb el cap clar i tota l'energia concentrada a les cames, Començava una carrera de fons on encara no sabia dir qui seria el guanyador, però jo tenia molt clar que volia guanyar. Tothom que participa en el joc pretén guanyar: sinó, no val la pena ni començar.\nDalt la barca hi havia un silenci esfereïdor. Jo no pensava res, no desitjava res, no imaginava res. Només mirava al voltant i observava als companys, silenciosos, que potser pensaven en les seves famílies o potser feien el mateix que jo. Esperar. En qualsevol moment sonaria el tret de sortida i la carrera començaria. Dalt la barca, un home ens dóna les últimes instruccions. No el sento, no l'entenc, només veig una figura que mou els llavis lentament, com a càmera lenta, i que amb moviments articulats i encarcarats pretén comunicar-se amb mi. Doncs ho porta clar: tinc els ulls clavats al mar, a la boirina que cobreix la costa i que ens protegeix de la mirada de l'enemic, esperant veure alguna cosa més enllà de la barca. Però res.\nDe sobte, se senten trets. Han començat a bombardejar amb fusells amb mira telescòpica, capaços de detectar un cos a molts metres de distància i afusellar-lo amb una precisió excepcional. I sense voler-ho em ve al cap la imatge del meu germà, observant-me des de qui sap on a través de la mira del seu fusell, seguint els meus moviments amb el dit al gallet, preparat per disparar en qualsevol moment. La nostra barca encara no ha estat el blanc, i abans de morir allà dins, el capità decideix fer-nos sortir. Com si d'un acte suïcida es tractés, saltem a l'aigua amb el fusell agafat amb les dues mans. Està freda, molt freda, i ens arriba fins gairebé a la cintura. Se'm congelen els músculs de les cames, em costa avançar, i la gelor poc a poc va pujant cap amunt. Aconsegueixo, però, arribar a la costa, a mesura que algunes bales impacten sobre l'aigua i sobre els meus companys, a pocs metres d'on jo sóc. No puc mirar enrere si vull ser forta, si vull arribar al final i lluitar per l'objectiu pel qual em vaig allistar. He de vèncer al meu germà, fer-li veure que hauria d'haver escollit el bàndol guanyador, i no deixar-se entabanar per aquell amic seu i abandonar-me. Va marxar sense pensar-s'ho dues vegades, davant de falses promeses i un futur poc creïble, massa utòpic per ser real. L'esperança de poder-me'l trobar cara a cara és el que em permet seguir tirant endavant, pas a pas.\nJa hi sóc, toco terra ferma. Davant meu s'estén la platja, amb unes estructures de fusta apuntalades a la sorra que em fan d'escut i m'ajuden a no ser un blanc fàcil. Sóc àgil, i jove, i les cames encara em responen, de manera que faig una correguda i avanço metres, Em torno a amagar, esperant que la ràfega de bales passi de llarg. Ho aconsegueixo, però no puc deixar de veure com els meus companys volen pels aires literalment, en ser impactats amb bales que foradarien un tanc. Tanco els ulls amb força, compto fins a tres, m'aixeco i començo a córrer en un últim esforç, fins que arribo al final de la platja. Pel camí noto una fiblada al braç esquerre, i en aturar-me hi poso la mà dreta al damunt, que en surt xopa de sang. M'aguanto, vull cridar però no ho faig, i el dolor se m'escapa a través dels ulls en forma de llàgrimes. Un dels metges de les barques encara és viu, em veu i acudeix al meu rescat. M'obre la boca, em dóna una mena de pastilla i m'embena el braç amb força, amb tanta força que ni me'l noto. Em canvio l'arma de braç per poder seguir alerta, i segueixo endavant, encara tinc forces per continuar.\nDesprés de la duna de la platja, hi ha una mena de laberint de ciment. És com una fossa que uneix la platja amb un dels edificis des dels quals contínuament en surten ràfegues de foc. Decideixo entrar-hi i veure on em porta, amb l'esperança que potser ell serà allà. Entro a l'edifici, i topo amb un passadís i unes escales de cargol, que em recorden a les d'un far. Decideixo pujar, intuint que serà el camí més curt. A mesura que em vaig acostant cap a la planta alta, les veus se senten més fortes. Estan esvalotats, alguna cosa els ha passat. Hi ha una veu que sobresurt per sobre de les altres, no la conec, potser és qui mana. Quan gairebé he acabat de pujar les escales, m'aturo: davant meu hi ha una porta entreoberta, a través de la qual puc espiar els seus moviments. En veig a dos, tres, ara quatre. Només dos d'ells disparen, la resta estan obrint tota una sèrie de caixes que tenien apilades, recarregant munició suposo. I de sobte el veig: és allà, tal i com me l'havia imaginat en tots i cadascun dels meus malsons: l'uniforme, l'expressió seriosa, els llavis prets, els ulls clavats a la platja i l'arma a la mà. Els ulls blaus, els seus ulls blaus, han perdut la brillantor i s'han tornat grisos, bruts. No sé si el reconec, i no sé què fer. Què és millor? Obrir la porta i exposar-me a una mort segura? Esperar als meus companys i acorralar-los? Però... els meus companys sobreviuran? I si no, què he de fer? Girar cua i deixar que segueixin amb la seva? I el voler guanyar aquesta guerra, i l'ideal d'acabar amb tot això d'una vegada?\nAmb llàgrimes als ulls, actuo per instint i decideixo no deixar que la raó ni el cor decideixin per mi en aquesta ocasió. Amb llàgrimes als ulls obro la motxilla, en trec una granada, clavo el dit dins l'anella i obro la porta. Es giren tots: ell també. Obren els ulls com taronges: ell encara més. I abans de que tinguin temps ni de tan sols apuntar-me, deixo anar la granada dins la sala, tanco la porta i començo a córrer escales avall.\nFa alguns anys havia jugat amb el meu germà a això. I els gràfics del joc, si bé eren millorables, estaven força bé. En veure la foto és el primer que m'ha passat pel cap!\nAh! I trobareu moltes més propostes aquí!\nPublicat per Laia en 8:29 7 comentaris :\nPublicat per Laia en 20:57 6 comentaris :\nLes dones que no entenien a les dones\nAmb aquest títol, el primer que m'ha vingut al cap és que aquest post podria semblar un quart volum de la saga del senyor Larsson. Però no és així.\nHi ha molts homes que diuen que no comprenen a les dones. Jo no generalitzaré, però de vegades reconec que puc ser rara, bipolar i críptica (allunyeu-vos de mi!). No sempre, òbviament, però potser hi ha algun dia en què em llençaríeu per la finestra. Avui he vist, però, una noia a qui ni tan sols jo entenc, i amb la qual jo no hauria tingut tanta paciència com ha tingut amb ella el seu xicot.\nA una de les biblioteques de la universitat m'he assegut davant d'un home gran. Al cap de l'estona ha marxat, i enlloc seu ha aparegut una parella. Ell tenia un netbook, i estava fent un treball o alguna cosa per l'estil. Ella passava apunts de no sé quina matèria, el meu portàtil m'impedia veure què hi havia escrit. Al cap d'una estona, el nivell d'avorriment d'ella suposo que ha anat en augment, i ha començat a tocar-li l'orella al seu company. Amunt, avall, dit a l'orella, ara la doblego cap avall, ara cap amunt... Com una mosca empipadora, no ha parat fins que ell, sense treure la vista de l'ordinador, ha apartat el cap. La posició incòmoda en què li ha quedat el cap suposo que l'ha forçat a recuperar la posició inicial i, per efectes col·laterals, exposar-se de nou a la mà collonera. I vinga, som-hi de nou, amb alegria! Ell li ha dit que parés, primer suaument, després secament. Però no hi ha hagut res a fer! La mà ha seguit de nou, i l'orella, pobreta, de color vermell intens, pregava als déus que algú li tallés un dit a aquella mossa. També ha aparegut una mà que li fregava la cara, els ulls, el nas i la barbeta, amb uns moviments incontrolats. He estat a punt de dir-li que s'ho fes mirar, pobreta, que a veure si allò eren símptomes prematurs de Pàrkinson...\nDesprés li ha pres el bolígraf que el noi utilitzava per escriure, de manera que ha hagut de deixar de fer el que feia. L'acte ha servit perquè ella li gastés la tinta en dibuixar-li cors groc fosforito als apunts, amb un art discutible, i perquè després també li guixés la ma amb no sé quines paraules màgiques, que segur que li han quedat divines.\nPer mi, aquell noi avui s'ha guanyat un tros de cel, perquè segurament jo no hagués tingut tanta paciència i li hagués engegat un moc dels bons. Hi ha moltes maneres d'estimar, de festejar i fins i tot de fer la guitza amb carinyo, però no aquesta. Si jo n'he acabat fins als collons i m'he posat nerviosa només de veure-ho, a ell el planyo.\nAbans de marxar, he vist que els apunts d'ella eren sobre "l'estructura d'una orquestra", "famílies d'instruments"... Un temari poc universitari, potser, fins i tot... de 4t d'ESO? No ho sé, són hipòtesis. Però seria una hipòtesi que potser em permetria comprendre una mica la seva avidesa per tocar el que no sona.\nPublicat per Laia en 14:34 8 comentaris :\nTinc un amic que semblava impossible que pogués arribar a ser el meu amic.\nEns coneixíem ja abans de ser amics, però la nostra relació no era d'amics. I amb això no em refereixo a una relació de parella, sinó que senzillament la condició de cadascun de nosaltres no feia gaire factible que poguéssim ser-ho.\nPoc a poc, a través del correu electrònic, i amb el pas del temps, la cosa va canviar. El mur que ens separava es va anar debilitant, i algunes de les distàncies que ens separaven es van escurçar. Ens comunicàvem sobretot través del correu, igual que ara, ja que tampoc ens podem veure gaire sovint. Però és un referent per mi allà on sigui. És algú que sap escoltar, reconfortar, alçar l'ànim i rescatar les virtuts de qui l'envolta, si creia que les havia perdut. Mútuament ens hem ajudat en situacions complicades, i malgrat el que ell digui, jo sé que el que ell m'ha ajudat no és comparable als consells que jo li pugui haver donat. Una vegada em va confessar que tenia una carpeta amb alguns correus guardats com a "preferents", i que aquella era la seva consulta privada al terapeuta. I que n'hi havia algun meu, que era un bàlsam per quan tens aquells moments de decaiguda.\nM'ha fet un dels regals d'aniversari més bonics que he tingut mai, una agenda gran d'un any de durada, d'agost a agost, amb anotacions cada setmana. La regla era anar-ho llegint quan tocava, sense avançar-me als fets, i amb molta força de voluntat ho vaig fer. Hi havia moltes recomanacions musicals, amb una petita anotació al costat: per si necessites una empenta... per si un dia de la setmana plou... per si perds la confiança en tu mateixa... Moltes. També hi havia altres anotacions, de diverses coses.\nAquest costum de les recomanacions musicals l'hem anat conservant. Gairebé cada sms, cada correu, porta una cançó enllaçada. Cançons que ens agraden, cançons boniques de ritme, o boniques de lletra, o cançons que tenen un significat especial.\nDe tant en tant tinc un correu d'algú que ha acabat sent el meu amic, quan al principi ningú ho diria.\nPublicat per Laia en 19:35 9 comentaris :\nQui ha apagat els llums?\nAvui he estat cinc minuts aturada davant d'un ascensor que estava aturat a la mateixa planta que jo. Cap dels dos ha fet un sol moviment, hem obviat la presència de l'altre, ens hem ignorat literalment. Al cap de cinc minuts, me n'he adonat que estava davant meu, esperant a que hi entrés, però sense dir ni piu. Ni una llumeta, ni una senyal. Estava a fosques.\nI enlloc de cridar l'altre ascensor, hi he entrat i he pujat els vuit pisos corresponents a fosques. M'ha recordat a quan era petita, i es fonien els llums. M'encantava pujar a l'ascensor a fosques, fer el burro i anar comptant els pisos, que apareixien a la part de dalt de tot, il·luminats de color vermell. Recordo que la mare sempre volia agafar l'ascensor il·luminat, però nosaltres érem cabuts, cabuts. Acabàvem sempre pujant pel fosc, fent ganyotes al que teníem davant, que no ens veia, i ja de més grans, també queia algun calbot i una mà que sempre era innocent.\nAvui pujava sola, de manera que m'he limitat a anar comptant els pisos: u, dos... quatre (el tres em sembla que fa segles que no funciona), cinc, sis, set.... sotrac final, i vuit. Però ha estat divertit, si més no, per repetir la trapelleria que feia tant de temps que havia oblidat.\nPublicat per Laia en 21:27 3 comentaris :\nUn repàs de l'altra vida\nDes que vaig obrir el Metablòlic he tingut un dilema: he estat dubtant entre importar o no els posts de ciència que he anat fent aquí al llarg d'aquests tres anys (que estan a punt de convertir-se en quatre... que ràpid es diu!). Bé, el fet és que vaig veure que hi havia una aplicació en fase de proves de Blogger per importar i exportar, i m'ho vaig plantejar.\nAixò ha fet que hagi fet una repassada a força posts antics, dels quals ja ni me'n recordava. Tinc la sensació que abans escrivia millor que ara, o si més no, és com si m'hagués apagat una mica. Una noia de Batxillerat explicant cosetes de ciència millor i amb més entusiasme que ara que estic a tercer? Per què?\nTot i així m'ha agradat veure com escrivia, de què parlava i com ho feia; he fet un petit viatge al passat d'aquesta altra vida que construïm tots rere la pantalla. I què dir dels vostres comentaris! N'he llegit alguns de gent que ja no volta per la catosfera, i d'altres que encara seguiu per aquí donant la tabarra després de tant de temps (i que duri!!!!!!!).\nL'altre dia vaig fer un post amb propostes pel nou any de coses que m'agradaria que us passessin, i alguns de vosaltres em vau proposar fer-ne una revisió a final d'any, a veure si es compleixen els meus desitjos. Doncs bé, amb aquesta revisió de posts he vist que fa més de tres anys ja voltava per aquí un visionari que em va dir que acabaria fent la branca de biologia cel·lular, tot i que m'agradaven els dofins.\nus recomano que ho feu, això de fer una ullada enrere i llegir algun post que vau escriure fa temps, del qual ni en recordeu el nom... Segur que en sortiu amb un somriure.\nPublicat per Laia en 16:16 5 comentaris :\nAhir vaig assistir a la cavalcada del poble, però des d'una perspectiva diferent de la dels altres anys. Vaig participar en una de les carrosses, muntant-la, desmuntant-la i llençant caramels durant el trajecte des de dalt. Era la carrossa on hi havia els nens amb els quals he estat treballant aquestes vacances. Bé, a estones treballant, a estones jugant... Tot s'ha de dir. Això sí, després de l'experiència de l'estiu, he de dir que els nens durant les vacances de Nadal hi ha dies en què estan molt rebels i es fan una mica insuportables de l'hiperactivitat que duen a sobre.\nLa carrossa anava disfressada de xocolata, bombons i torrons. Si bé no era gaire espectacular, la vam fer amb el material del qual disposàvem i amb les estones lliures que teníem tots plegats, així que suposo que es va fer el que es va poder. Això sí, de caramels en teníem moltíssims, i no gràcies a l'ajuntament del poble, que no s'hi va lluir gaire, sinó gràcies a les excursions que vam fer a les botigues, bancs i caixes d'estalvis. A dos quarts de set va començar la desfilada de carrosses pels carrers de la ciutat, i durant tot el trajecte vam trobar a molta gent. Mai havia pujat a una carrossa, i el que em va agradar va ser veure les cares dels nens més petits. Sempre he tingut al cap aquelles imatges que surten a la tele, quan van a filmar la cavalcada d'un poble o ciutat i enfoquen als nens i nenes. Aquells ulls oberts, expectants, les mans obertes i els braços estirats cap a endavant per agafar amb prou feines tres o quatre caramels. Doncs això vist en primera persona, i des de dalt. Observant com ens miraven, ens somreien i ens deien: caramels, caramels! L'afany d'ajupir-se, agafar-ne, posar-ne a la bossa i riure en veure com mica en mica es va omplint. És l'espurna que ha fet que aquests Nadals siguin una miqueta diferents, amb més vida.\nUna de les coses que no entenia era que molta gent tenia caramels als peus i ni els agafaven, sinó que es limitaven a tenir la bossa oberta. També hi ha els que porten els paraigües i els deixen oberts, cap per avall. Doncs ho sento molt, però jo els tirava directament cap a una altra banda, o a terra. Qui els vulgui que s'ajupi o que s'ho treballi una mica, com ho hem fet tots sempre (o si més no, jo!)\nI bé, el dia es va acabar, vam desmuntar i cap a casa. A casa meva els Reis s'han portat molt i molt i molt bé, tot i que la meva carta va ser "no necessito res". No hi ha hagut carbó, i és que si us dic que em porto rebé no és cap mentida home! Que els Reis ho veuen tot i ho saben tot.\nI a vosaltres, com us ha anat?\nPublicat per Laia en 21:28 4 comentaris :\nAny nou... i amb molt enrenou!\nNo vaig fer valoració de l'any passat perquè no en sabria treure l'aigua clara. I no em faig cap propòsit pel nou any perquè no sabria pas què proposar-me, i per altra banda, m'estalvio la frustració de no aconseguir el que m'he proposat. Pràctic i covard, ho sé.\nde tota manera, per desitjar que no quedi. Així, doncs, desitjo i espero...\nque rigueu fins que us faci mal la panxa,\nque parleu pels descosits de banalitats amb qui us vingui de gust,\nque us quedeu embadalits mirant alguna cosa pel simple plaer de fer-ho,\nque pugueu mantenir vius els bons records i amagar una mica els dolents,\nque us concediu un petit capritx de tant en tant,\nque sigueu capaços de tirar endavant malgrat les adversitats,\nque us apugin el sou a tots plegats per ser tan estupendos,\nque escriviu posts... però molts, eh!\nI segurament diria moltes més bajanades, però ja n'hi ha prou per avui.\nFeliç 2011 a tothom!!!!!!!\nPublicat per Laia en 21:32 8 comentaris :


Em vull formar - Ajuntament de Terrassa\nEmprèn amb cura. Programa de foment de l'emprenedoria en l'àmbit de les cures i l'atenció a les persones\nEl Servei d'Emprenedoria i Economia Social posa en marxa un nou programa dirigit a persones emprenedores en el sector de les cures.\n«Emprèn amb cura. Programa de foment de l'emprenedoria en l'àmbit de les cures i l'atenció a les persones» va adreçat a persones amb experiència laboral i/o formació específica en el sector de les cures que volen o s'estan plantejant emprendre el seu propi projecte; persones que estan treballant per compte aliè i es plantegen impulsar el seu propi negoci, o bé, persones que s'han format en aquest sector i volen iniciar-se professionalment, ja sigui emprenent un projecte individual o col·lectiu.\nL'objectiu és facilitar les eines clau i millorar les competències de les persones que volen o s'estan plantejant emprendre en aquest sector, que inclou l'atenció i cura de les persones en tot el cicle de la vida (infants, adults i persones grans), així com persones amb dependència per diferents factors o que requereixen cures per motius de salut.\nEl programa es conforma de 5 sessions, amb un total de 10 hores de formació gratuïta que es desenvoluparà entre els dies 14 i 26 del mes d'octubre, més una taula rodona el dia 28 d'octubre de 3 hores de durada. Posteriorment es compta amb un acompanyament i assessorament tècnic des del Servei d'Emprenedoria i Economia Social. Les places són limitades i s'atorgaran per ordre d'inscripció.\nBloc 1. Motivacions i competències socials bàsiques (14 d'octubre)\nAnàlisi de capacitats i habilitats individuals que ens serviran per gestionar els reptes que ens motiven, així com aprendre a gestionar els conflictes potencials entre les persones que integren el projecte.\nBloc 2. Característiques professionals i marc normatiu de l'àmbit de les cures (14 d'octubre)\nTractar els conceptes fonamentals de les cures, la formació i titulació necessàries, així com les regulacions, marcs normatius i formats jurídics aplicables en la contractació al sector.\nBloc 3. Autoocupació col·lectiva. El model de gestió col·lectiva en els projectes de cures (19 d'octubre)\nRepàs dels principals models d'autoocupació col·lectiva, els valors ètics i responsables, processos, rols i funcions.\nBloc 4. Proposta de valor i model de negoci (21 d'octubre)\nEstudi de dos models de viabilitat centrats en donar resposta a les qüestions: a què ens volem dedicar i a qui li interessa el què oferim.\nBloc 5. Màrqueting i comunicació dels serveis de cures (26 d'octubre)\nClaus per a comunicar en el sector de les cures, atenent a les necessitats i valors de la clientela, l'observació de la competència i aprofitant es xarxes socials i la comunicació offline per difondre missatges clar i que emocionin.\nTaula rodona d'experiències (28 d'octubre)\nUn cop finalitzades les sessions formatives tindrà lloc una taula rodona amb l'assistència de referents de 3 projectes de cures convidats, creant un espai de treball en grups reduïts on s'integraran participants i convidats.\nLa formació és una eina clau en la posada en marxa, el funcionament i la millora de qualsevol empresa o entitat. Per això, el Servei d'Emprenedoria i Economia Social posa a l'abast de les persones emprenedores i de les entitats i empreses de l'economia social que vulguin treballar una idea de negoci o projecte, un ampli ventall de formacions adaptades a les seves necessitats.\nAquestes activitats formen part del Pla de formació per a l'Emprenedoria i l'Economia Social, que també inclou formacions a la carta, networking i mentoratges.\nEls cursos i tallers aprofundiran en àmbits com la millora del finançament, la comunicació, la planificació estratègica, el màrqueting i la comercialització o la gestió econòmica.\nTambé s'oferiran formacions específiques d'economia social i les seves bones pràctiques com la governança democràtica, la sostenibilitat econòmica, social i ambiental o la inclusió i la diversitat, entre d'altres.\nProgramació per al quart trimestre de 2021:\nL'Ajuntament de Terrassa està adherit al Digiemprèn de la Diputació de Barcelona, una plataforma web amb cursos online gratuïts adreçats bàsicament al sector del comerç.


Obertes les inscripcions a la 2ª edició de la Universitat de la Tardor de LLíria\nInici > Obertes les inscripcions a la 2ª edició de la Universitat de la Tardor de LLíria\nPeríode de l'esdeveniment: De 30 de de setembre de 2019 a 16 de d’octubre de 2019. Dilluns, dimarts, dimecres, dijous, divendres, dissabte i diumenge de 00:00 a 23:59.\nLloc de realització: Conservatori Municipal (Carrer del Trancall, 4)\n16 i 17 d’octubre de 2019 (Conservatori Municipal)\nLLÍRIA, CIUTAT DE LA MÚSICA. Història i educació\nAmb el títol “Llíria, ciutat de la música. Història i Educació”, la Universitat de València presenta la segona edició de la Universitat de Tardor de Llíria, fruit de l’estreta col·laboració entre la Universitat de València i l’Ajuntament de Llíria, i amb el finançament de la Diputació de València.\nEn un any en el que Llíria opta a integrar-se en la Xarxa de Ciutats Creatives de la UNESCO en la modalitat de música, la Universitat de Tardor aborda la història de la música a la localitat i la seua vessant educativa. És per això que comptarà amb la participació de professorat de la Universitat de València, així com de musicòlegs, mestres, professores i historiadors locals que proporcionaran les claus per entendre la relació tan propera de Llíria amb l’art musical. Aquesta iniciativa, gratuïta i oberta a tothom, es desenvoluparà al llarg de dues vesprades.\nLa transferència del coneixement, a més de la docència i la investigació, és un pilar fonamental de tota institució universitària. Per aquest motiu, la Universitat de València torna un any més a ser fidel amb el territori i la societat local valenciana i dirigeix aquesta Universitat de Tardor que pretén consolidar-se en Llíria i el Camp de Túria com un punt de trobada d’especialistes de diferents àmbits amb la ciutadania local i el seu entorn proper.


TEMA - 6 CULTIU DE MICROORGANISMES, MÈTODES D’IDENTIFICACIÓ I SISTEMES DE CONSERVACIÓ  | microbiologia (UAB) | Unybook\nTEMA - 6 CULTIU DE MICROORGANISMES, MÈTODES D’IDENTIFICACIÓ I SISTEMES DE CONSERVACIÓ (2015)\nTEMA - 6 CULTIU DE MICROORGANISMES, MÈTODES D’IDENTIFICACIÓ I SISTEMES DE CONSERVACIÓ\nÈlia Riubugent Camps 2n Biologia 6. CULTIU DE MICROOR GANISMES, MÈTODES D’IDENTIFICACIÓ I SISTEMES DE CONSERV ACIÓ MEDIS DE CULTIU PER L’AILLAMENT DE B ACTE RIS, VIRUS I FONGS Els medis de cultiu en bacteriologia és divideixen en dos grans grups: medis Líquid → en suspensió → no es veuen colònies (tèrbol) Sòlid → es poden veure les colònies* *Les diferents espècies bacterianes donen diferents tipus de colònies → per l’aspecte de la colònia es pot identificar quina espècie és i ens permet veure si hi ha un tipus de colònia, dos o tres.\nEs fan servir els medis líquids tot i així, perquè és un medi més agradable pels microorganismes. SI tenim un microorganismes que no creix bé en medis sòlids el podem recuperar sembrant-lo en un de líquid.\nEn una placa de petri es pot sembrar un volum petit.\nEx: persona amb una infecció a la sang, tenim 5L de sang. Si extraiem 20mL de sang, la càrrega bacteriana pot ser molt poca, com a molt en podrem sembrar 1mL en una placa, la possibilitat de que en aquest ml hi hagi precisament el bacteri que ens interessa és petita. En canvi si injectem els 20mL en un pot amb medi líquid la probabilitat augmenta de manera considerable → medi sòlid té més capacitat.\nEls medis de cultiu es divideixen en dos grans grups: 1. Complexes → sabem què hi ha però no amb exactitud. Ex: Extracte de llevat, no se sap quins.\n2. Definits → coneixem exactament la composició. Ex: Sabem les sals, dels elements en forma de traces, els AA, etc.\nTenim una classificació en base de l’ús del medi: 1. Usuals → agar de tripticasa de soja: medi d’agar que porta soja digerida amb enzims, carbohidrats de la soja, etc. És un medi sòlid, també es diu general o de manteniment perquè a part de la font de nitrogen que fa servir pels AA, els carbohidrats i les sals, no porta res especial, hi poden créixer els bacteris no exigents, els que no necessiten requeriments especials.\n2. Rics → porten alguna cosa especial. Agar sang: porta un 5% de sang. Molts microorganismes creixen millor en medis enriquits amb sang Ex: Streptococcus, Niseries, etc.És un medi diferencial també, estem parlant de medis que quan el bacteri ha crescut podem veure alguna cosa més que ja ens permet anticiparnos i identificar el bacteri, ens estableix una diferencia.\nPodem veure la hemòlisi de l’agar sang, alguns patògens tenen hemolisines, enzims, que poden lisar les hematies. Ex: foto al voltant dels bacteris hi ha uns aclariments, el bacteri secreta hemolisines i lisa les hematies. És una característica de S. Aureus.\n3. Selectius → Nomes permet el creixement d’un tipus de microorganisme, la resta no poden créixer, ens serveixen per estudiar un bacteri concret.\nEx: Arriba una femta d’una persona amb gastroenteritis, suposem que sembrem una sèrie de plaques per aïllar el possible patogen. Un dels més habituals és la salmonel·la (bacteri que amb mes freqüència dona gastroenteritis al nostre ambient). Agafem una escombreta, la submergim a la merda i fem un sembrat sobre una placa, ho fem en un agar sang o usual → ens hi creixerà tota la flora fecal, la bona i la dolenta, no podrem saber qui ha produït la gastroenteritis. Si sospitem una salmonel·la, hem de sembrar un medi selectiu que nomes ens permeti el creixement de la salmonel·la o d’altres bacteris sospitosos.\nFem servir MacConkey que permet el creixement dels bacteris de la família enterobacteriaceae on hi ha la salmonel·la, E.coli, etc. Agafarem la femta, la sembrarem a la placa. Aquest agar prota una gran concentració de sals biliars, de cristall violeta, lactosa i roig neutre, substancies tòxiques per a la majoria de bacteris (les sals i el cristall, es diuen que són inhibidors).\nFiquem el sembrat a una estufa i el dia següent tenim un sembrat de dos colors, tenim dues colònies, uns que donen colònies vermelles i una altre que no agafa el color.\nLes vermelles son d’aquest color perquè han interioritza el roig neutre, un indicador de pH que es vermell a pH àcid, de manera que les colònies vermelles corresponen a un enterobacteri que pot Èlia Riubugent Camps 2n Biologia fermentar la lactosa, pot fer servir la lactosa fermentant-la i produint productes àcids de manera que l’acidesa de la colònia augmenta i absorbeixi el roig neutre que li dóna el color. Aquestes son les colònies lactoses positives.\nLes Lac- són bacteris que no fermenten la lactosa i per tant, no estan en ambients àcids i encara que hagin absorbit el roig neutre aquest no vira de color vermell. Ens interessa que el medi sigui selectiu i diferencial perquè ens diferenciarà els bacteris Lac+ de Lac-. La majoria de E. Coli no patògens són Lac+. La salmonel·la és Lac- per tant és una manera ràpida de veure fent servir un únic medi de cultius, si la gastroenteritis esta produïda per salmonel·la o no.\n4. Diferencials → Agar de MacConkey és tant selectiu com diferencial. El Mannitol salt agar també es un medi selectiu per staphilococcus i també es diferencial. Es fa servir quan sospitem d’una contaminació, sovint alimentaria. Porta com a inhibidors un 7.5% (els staphilococcus són sal moderats, si n’hi ha una mica els hi posa) de clorur sodi, mannitol com a sucre fermentable i el roig de fenol, pels mateixos motius que l’exemple anterior. El gran patogen dels staphilococcus és S. Aureus que pot fermentar el mannitol fent canviar l’indicador roig de fenol, que a pH àcid canvia el medi de vermell a groc. Si el que hem aïllat és S. Aureus a part de créixer al medi de cultiu farà virar el medi de Mannitol de vermell a groc.\nProtozous: també formen part de la microbiologia química, és difícil cultivar els protozous, el diagnòstic es fa mirant la morfologia típica, Giardia duodenalis ens dóna diarrea. La thricomonas vaginalis ens dona vaginitis i el plasmòdium alcipar ens dona la malària.\nEls virus es cultiven per fer vacunes. Ex: ous de gallina, s’agafa una suspensió de virus de la grip i es fica en un ou embrionat que creix dins del líquid amniòtic del pollet. Laboratoris encarregats de produir virus en grans quantitats poden fer servir pus, animals i línies cel·lulars.\nEls virus no els podem cultivar a una placa necessiten viure dins d’una cèl·lula eucariota. En laboratoris d’anàlisi clínic es fan servir línies cel·lulars Ex: Línia de còrnia de conill o de ronyo de mona.\nEs fa servir la línia patologia s’inocula a una línia cel·lular adequada i intentaríem aïllar el virus que sospitem que està provocant la malaltia. Hi ha eines basades en el cultiu de bacteris, de fong, de protozous i el cultiu dels virus en línies cel·lulars i per qüestions que no siguin d’anàlisi clínics es poden cultivar en animals.\nAquestes eines tenen com a objectiu l’aïllament del patogen, vol dir que hem extret el patogen del pacient o de l’aliment o del fàrmac i el tenim aïllat per treballar amb ell. Això son les tècniques d’aïllament.\nMETODES D’IDENTIFICACIO: IDENTIFICACIO BIOQUIMICA, IMMUNOLOGIA I GENÈTICA Tenen per objectiu la identificació, es fan un cop ja hem aïllat el bacteri. Ens serveixen per poder posar nom i cognoms als microorganismes. En bacteriologia per aquells bacteris que creixen be als medis habituals les tècniques són bioquímiques. És a dir, estudiem una sèrie de paràmetres bioquímics, presència d’enzims, capacitat de fermentar certs carbohidrats. Amb això podem identificar la majoria de bacteris.\n- API (=Índex Analític de Perfil) → és una manera de classificar els bacteris basada en experiments, permetent una ràpida identificació. És un sistema de base estandarditzada de les proves bioquímiques existents.\n- Reducció de nitrats - Panell de proves bioquímiques i antibiograma - Robot incubador lector de panells Èlia Riubugent Camps 2n Biologia Ex: Identificació d’un fong filamentós: la forma de la colònia és gran i quan s’agafa te l’emportes tota i està ple de filament → no pots fer una suspensió homogènia → no es pot fer servir la identificació bioquímica → amb un celo s’agafen els fongs que creixen fent un miceli subterrani que s’agafa a l’agar i acaben fent un miceli aeri on hi haurà les espores.\nAmb el celo enganxem els que tenen les espores, els conidiòfors i conidi.\nAmb el celo el fiquem a un porta amb una gota de blau de lactofenol i el celo a sobre → examen en fresc → (blau de lactofenol dóna contrast). En el cas del penicillium que creix sobre la taronja i etc. Veurem els conidiòfors en forma de pinzell. Altres fongs tenen altres conidiòfors diferents.\nEFECTE CITOPÀTIC Efecte citopàtic → són els canvis bioquímics i moleculars, morfològics de viabilitat cel·lular visibles a MO, causats durant el cicle de replicació viral. Ens permet identificar el virus que ha crescut en un cultiu.\nLa major part de les observacions que s’han fet, les cèl·lules infectades en cultiu perden adherència al substrat, inhibició per contacte, agregació cel·lular, arrodoniment cel·lular, formació de sincitis, cossos de inclusió citosòlics, transformació cel·lular, lisi, etc.\nTots els virus produeixen un efecte citopàtic característic (ens permet identificar el virus) però hi ha una diversitat de manifestacions molt grans.\nEX: VIRUS DE LA POLIO → fa que es desenganxin les cèl·lules que formaven la monocapa i queden arrodonides EX: VIRUS RESPIRATORIS → donen refredats donen la formació de grans cel·les multinucleades, produeix la fusió de la membrana cel·lular.\nEX: VIRUS DE LA VARICEL·LA – zòster → el nucli de la cèl·lula s’altera hi ha una estructura que no es pròpia de la cèl·lula i que es material del virus.\nIDENTIFICACIÓ PER DETECCIÓ D’ANTIGEN Hi ha tècniques immunològiques que es poden fer servir tan per la detecció d’antígens (mètodes directes) com d’anticossos (mètodes indirectes). EN el cas de la detecció d’antígens, es fa servir un anticòs específic antiviral (IgG normalment) que ha estat conjugada amb una molècula marcada.\nPel procediment indirecte (detecció d’anticossos) es fa servir un anti-anticòs marcar i la reacció es realitza sobre un cultiu cel·lular infectat per el virus a estudiar.\nSi detectem específicament els antígens estem identificant el patogen. Es va desenvolupar una sèrie de tècniques que encara fem servir avui en dia. Una d’elles son les tècniques d’aglutinació. Com distingir els diferents serotips de Vivrio Colera.\nTÈCNIQUES D’AGLUTINACIÓ Un test d’aglutinació és un mètode simple, d’un sol pas, que a vegades es fa servir per la detecció d’antígens virals en mostres clíniques. Els assajos d’aglutinació, depenen de la fixació inicial d’anticossos antivirals específics sobre eritròcits o partícules de làtex. Aquest reactiu s’incuba amb la mostra clínica en la quan s’investiga l’antigen i les partícules s’aglutinen entre elles si l’antigen adequat es troba present.\n- Ràpid i barat.\nIMMUNOFLUORESCÈNCIA Les proves antigèniques algunes estan dissenyades per poder-les aplicar directament sobre de la mostra de manera que no cal fer l’aïllament.\nIMMUNOFLUORESCÈNCIA DIRECTA Èlia Riubugent Camps Mostres clíniques apropiades son recol·lectades si col·locades sobre el portaobjectes on es deixen assecar i fixar. S’agreguen anticossos específics marcats amb isotiocianat de fluoresceïna que difonen a través de la membrana cel·lular i es combinen amb els antígens vírics a l’interior de la cèl·lula.\nLa reacció antigen anticòs s’observa amb el microscopi de fluorescència, per l’aparició de fluorescència de color verd.\n2n Biologia Aquesta tècnica es pot fer servir per una identificació rapida del virus directament sobre la mostra o es pot fer servir per la confirmació de l’efecte citopàtic observat en cultius cel·lulars.\nIMMUNOFLUORESCÈNCIA INDIRECTE Aquesta tècnica permet la detecció d’un anticòs en un sèrum sense necessitat d’estar conjugat amb un fluorocrom. Els anticossos marcats son en contra d’anticossos específics d’espècies. Per saber si hi ha un antigen en la mostra es busquen els anticossos. Es pot amplificar el senyal amb el sistema de complement.\nEvita la necessitat de purificar i conjugar individualment cada mosta del sèrum.\nENZIMOIMMUNOANÀLISI Es fan servir per la detecció d’un antigen. Es basen habitualment en la captura de l’antigen per anticossos específics units a una fase solida, en general el pou d’una microplaca o una petita esfera de plàstic.\nL’antigen viral present en la mostra clínica, es combina amb l’anticòs fixat a la fase solida i l’antigen viral es detecta a través de l’addició d’un altre anticòs específic conjugat amb un enzim.\nL’enzim conjugat sol ser una peroxidasa o una fosfatasa alcalina. El substrat per aquests enzims varia.\nEn la reacció amb la peroxidasa el substrat és un peròxid capaç d’oxidar un compost químic incolor que en la seva forma oxidada te un color característic.\nEx: Tenim una superfície i en aquesta hi tenim enganxada la mostra que té el possible antigen que volem detectar. Pot ser la mostra patològica directe o una colònia en suspensió.\nHi ha dues maneres de fixar l’antigen; directament o a través d’un anticòs específic, és a dir, el suport on farem la reacció ja hi tenim un anticòs específic, quan es doni la reacció amb al colònia l’antigen ja quedaran enganxat amb la superfície →manera més segura.\nEl substrat és una molècula que quan entri en contacte amb l’enzim canviarà de color, el substrat entra en contacte amb l’enzim i canvia de color, groc o blau i podem determinar si hi ha més o menys quantitat d’antigen en funció del color.\nAmb un espectrofotòmetre podem mesurar la intensitat del color i d’antigen i de patogen que hi ha a la mostra.\nIMMUNOCROMATOGRAFIA És una de les tècniques més modernes i les seves principals avantatges son la simplicitat i la rapidesa de la prova (minuts). Es pot realitzar mitjançant un dispositiu simple portat a terme per detectar la presència o absència d’un compost objectiu a la mostra (la matriu). Es presenta en format de tira, en la qual la mostra problema flueix per un substrat sòlid mitjançant acció capil·lar.\nÈlia Riubugent Camps 2n Biologia La immunocromatografia es basa en la migració d’una mostra a través d’una membrana de nitrocel·lulosa.\nLa mostra és afegida en la zona del conjugat, el quan està format per un anticòs específic contra un dels epítops de l’antigen a detectar, i un reactiu de detecció (metall pesant, per ex.) unit a l’anticòs. Si la mostra conté l’antigen problema, aquest s’unirà a l’anticòs conjugat formant un complex immune i migrarà a través de la membrana de nitrocel·lulosa. Sinó migraran el conjugat i la mostra sense unir-se.\nLa zona de captura està formada per un segon anticòs específic contra un altre epítop de l'antigen. A l'arribar la mostra a aquesta zona, els complexos formats per la unió de l'antigen i el conjugat quedaran retinguts i la línia s'acolorirà (mostres positives). En cas que no canviï el color de la banda seran mostres negatives.\nLa zona control està formada per un tercer anticòs que reconeix el l'anticòs específic de l'antigen, unit al reactiu de detecció. Quan la resta de mostra arriba a aquesta zona, l'antianticòs s'unirà al conjugat lliure que no ha quedat retingut a la zona de captura. Aquesta línia és un control de que l'assaig ha funcionat bé ja que s'acoloreix sempre, amb mostres positives i negatives.\nINTERPRETACIÓ IMMUNOCROMATOGRAFIA Mostra positiva: Observem dues marques de color en la membrana, una corresponent al complex d’antigen amb l'anticòs marcat amb el reactiu (línia de test) i l'altre la interpretem com a l'anticòs lliure que no s'ha unit al antigen problema (línia de control).\nMostra negativa: Només observem una marca de color que correspon al anticossos lliures marcats amb el reactiu. És important que aquesta ratlla estigui en el lloc corresponent de la membrana, és a dir, a la línia de control.\nSi la marca d'anticossos lliures està en el lloc on ens hauríem de trobar la del complex antigen-anticòs (línia de test), acceptarem que hem realitzat malament el test i el tornarem a fer, en el cas que no ens aparegui cap marca també haurem de repetir la prova.\nIDENTIFICACIÓ PER DETECCIÓ DE MATERIAL GENÈTIC El mètode més precís de classificació dels bacteris és l’anàlisi del seu material genètic. Encara que inicialment els microorganismes es classificaven segons la seva relació guanina/citosina, aquest procediment s’ha abandonat en gran mesura a favor d’altres mètodes amb major poder de discriminació.\nEncara que la hibridació del DNA es va fer servir en un principi per establir la relació existent entre les soques bacterianes (per determinar si dues soques pertanyien a la mateixa espècie o gènere), recentment aquesta tècnica s’ha fet servir per aconseguir una ràpida identificació dels microorganismes a través de l’ús de sondes moleculars.\nS’extrau el DNA del microorganisme a identificar i s’exposa a unes sondes moleculars especifiques d’unes espècies concretes. La fixació de la sonda al DNA permet confirmar la identitat del microorganisme. La sonda pot estar marcada amb enzims o amb fluorescència.\nMÈTODES DE CONSERVACIÓ Depenen del temps en què volem conservar: Curt termini → podem anar fent sembres Mig termini → podem fer congelació en per exemple llet desnatada i així no es formen cristalls. Es pot fer en composicions riques en proteïnes o glicerol. Poden estar a -20, -40 ...\nLlarg termini→ Liofilització, passant tot l’estadi sòlid a gas. Es pot guardar a temperatura ambient. Per fer-la es congela en solucions riques en proteïnes o glicerol. Quan esta congelat (estat sòlid) s’activa la bomba de buit. Després s’apaga el congelador. La bomba de buit expira el vapor d’aigua. Això forma un medi deshidratat o no hi podrà créixer res. Després es tanca el tap i això pot durar anys, anys i anys. Per rehidratar es posa aigua o medi de cultiu.\nÈlia Riubugent Camps Fins aquí el primer parcial ☺ 2n Biologia ...\nMicrobiologia - TEMA 6. Medis de cultiu, identificació i conservació. (2015) Apunte\nMicrobiologia - Tema 10: Intreacció dels microorganismes amb l'home (2018) Apunte


La porta (V) – marionamar\nLa Raquel estava fent una visita a un pis amb una parella interessada en adquirir un habitatge més gran perquè la noia havia quedat embarassada. Els agradava la zona de Vila Olímpica degut a la proximitat a platja i a que la barriada seguia sent molt més tranquil.la que l’antic centre de la ciutat. Els mancava la calidesa dels edificis antics i senyorials d’altres districtes però els agradava que no s’haguessin alçat blocs moderns de vuit i nou plantes que esbordellaven l’encís de les edificacions més antigues que semblaven intimidades al costat dels titànics complexos moderns. La parella es passejava per l’estança i comprovava amb ajut del dispositiu com quedarien els mobles a cada racó. Tant el pare d’ella com el d’ell havien fet el traspàs no feia gaire i havien deixat als fills suficients unitats d’energia per poder adquirir aquell dúplex i formar una família. Era llei de vida: uns marxaven i els altres veien al món i ho feien amb totes les comoditats. D’això s’encarregaven les institucions, que comptaven els recursos emprats per tots els ciutadans minuciosament. Qui tenia més era, o bé perquè els pares havien estat en càrrecs alts i havien pogut fer guardiola, o bé perquè havien sabut viure austerament. Aquells dos pertanyien a la classe dels privilegiats però la Raquel no va poder evitar que creuessin el seu pensament dues idees que l’entristiren: Els pares de la parella no podrien veure mai el net o neta ni experimentar la joia de tenir un altre cop un infant als seus braços. I per altra banda aquells dos futurs pares havien bolcat tanta il·lusió en la seva nova vida que havien oblidat ja els pares traspassats.\nUna gota de suor freda corregué per l’esquena de la Raquel en el mateix moment que li arribà un missatge al dispositiu. Aprofità un instant en què la parella inspeccionava el bany i es connectà. Aparegué l’holograma de l’Elena demanant si voldria sopar a casa amb ella. La Raquel digué que sí immediatament a través d’un breu missatge de text. Quan va acabar aquella visita ja eren dos quarts de set i decidí anar al mercat a buscar vianda. Portaria una ampolla de vi per l’ocasió. Era un luxe que no es podia permetre cada dia però tampoc sopava en companyia gaire sovint. Semblava però que es podia acostumar a aquella activitat conjunta perquè el vespre que va fer l’últim àpat de la jornada a casa del Benet va experimentar una bonica sensació d’assossec mentre tornava a casa seva. Caminà fins el seu barri que no quedava lluny i anà al mercat més proper. Hi havia força gent fent la compra i el rostre despreocupat d’aquells estranys martellejà el cervell de la Raquel amb una pregunta inevitable: estaven realment en pau amb si mateixos com semblava o senzillament es prenien la dosis d’elixir prescrita pels metges i subvencionada per les autoritats? Quan seria capaç de distingir una persona feliç d’una de drogada? Perquè estava clar que els que prenien l’elixir eren dependents de les drogues i ella n’era una. Com es trobaria ella sense aquell líquid dolç de color lleugerament rosat? Aguantaria el dolor de la pèrdua de la seva millor amiga i mare de l’Elena? No tenia valor per fer la prova. Era massa fàcil seguir bevent els temptadors flascons que emboiraven el pensament i l’alliberaven de les emocions. Però també la deixaven toixa durant pràcticament dos dies. Una pèrdua de consciència i sensibilitat que sovint havia pensat que li escurçava la vida perquè la deixava insensible al que passava al volant però més submisa del que hagués estat altrament. No obstant n’estava tipa. Els seus dos pares havien mort de manera natural i li havien ensenyat que viure amb por era viure només a mitges. L’Anton, el seu pare, era l’hereu d’una petita empresa vitivinícola que produïa vins de gran qualitat a preus que havien arribat a ser desorbitats quan es va implantar el sistema. Portava una empresa que donava feina a uns cent treballadors i provocava el plaer escàpol d’assaborir un bon vi a taula. Era un enamorat dels plaers terrenals que començaven a escassejar per manca de recursos: Un bon àpat amb amics, una ampolla de vi, un cafè fet amb maquines exprés que s’havien d’importar d’un altre racó de Arda 1. Fins i tot havia conquerit el cor de la Marisa tot preparant-li un àpat a la llum de les espelmes. La parella aconseguí que els vins d’aquella petita empresa s’exportessin arreu i es van fer un nom que tothom coneixia. Qui tenia prou unitats d’energia podia permetre’s una copa de la casa Castany. Però es clar, quan es va implantar el sistema les autoritats començaren una caça de bruixes contra l’alcohol per ser una droga que, per regla general, desinhibia i deixava aflorar emocions que calia controlar. Es va obligar a l’Anton i a tota la resta de vitivinícoles a gravar amb un impost del setanta per cent del cost del vi cada ampolla. El resultat era un preu desorbitat. Només es consumia vi en ocasions excepcionals però en canvi es començà a prescriure l’elixir de manera regular a tot el conjunt de la població. L’Anton i la Marisa foren dels primers en imprimir i fer circular tríptics antisistema de paper i fer-los volar pels carrers de la ciutat i de les localitats properes. L’administració volia un control total sobre els ciutadans.\nNo van trigar en ser descoberts. Un amic de la família va trobar els papers delators i els va denunciar. La Raquel encara recordava clarament com una nit d’hivern d’allò més freda tres agents els arrencaren a tots del son i s’endugueren a son pare emmordassat i a ella l’estiraren del llit amb pocs miraments, se l’emportaren a coll i bé i només pogué acaronar amb l’esguard de manera fugissera a la seva mare, que cridava al peu de la porta mentre un agent al costat seu l’emmanillava.\nLa Raquel agafà l’ampolla de vi de bursada de la prestatgeria. La ràbia latent continguda des de feia temps començava a agullonar el seu esperit. Aquell vespre no prendria l’elixir: de vegades era necessari despertar fantasmes del passat per començar a viure en el present.


La docència | Departament de Filologia Catalana\nEl Departament de Filologia Catalana de la UAB ofereix el grau de Llengua i Literatura Catalanes i els màsters oficials interuniversitaris d’Estudis Avançats en Llengua i Literatura Catalanes, en Ciència Cognitiva i Llenguatge, i en Estudis Teatrals, adaptats a l’Espai Europeu d’Ensenyament Superior.\nA més, el nostre Departament ofereix assignatures de llengua i literatura catalanes i de documentació en altres titulacions, concretament en Comunicació Audiovisual, Educació Infantil (grau EEES), Educació Primària (grau EEES), Humanitats (grau EEES), Logopèdia (grau EEES), Periodisme, Publicitat i Relacions Públiques (grau EEES) i Traducció i Interpretació (grau EEES).\nPel que fa als estudis de doctorat i màsters oficials, el Departament ofereix els Estudis de Doctorat en Llengua i Literatura Catalanes i Estudis Teatrals, que juntament amb el seu període formatiu previ, el màster oficial interuniversitari Estudis Avançats de Llengua i Literatura Catalanes i el màster oficial interuniversitari en Estudis Teatrals, conformen el programa de doctorat en Llengua i Literatura Catalanes i Estudis Teatrals. També participa de manera destacada en el Doctorat Interuniversitari de Qualitat en Ciència Cognitiva i Llenguatge i el seu màster oficial corresponent.\nAl costat d’aquesta oferta en màsters oficials i doctorats, el nostre Departament participa de manera destacada una oferta propia i especialitzada com el curs de formació continuada El Català com a Llengua Estrangera: Eines i Estratègies (en col·laboració amb l’Institut Ramon Llull) o el Curs de Locució Aplicat a la Publicitat (en coordinació amb la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals).


Animal salvatge (Sanjosex) | Vol de llavors\nPublicat el 17 Març 2013 per Esteve Miralles\n“Un misteri que em reclama.”\nNo sé si a Sanjosex se li pot dir poeta, i m’és ben igual!, però sé que escriu versos bons. Vull dir, carregats de sentit i de propòsit. I també sé que escriu estrofes bones: sobretot quan, al final, després d’haver-los fet la clenxa amb paciència i dedicació, les despentina amb un gest ràpid i ple de nervi. M’agrada molt la cançó “Corriol”, i en podeu veure un vídeo càndid i dolç, bonic, i me n’agrada sobretot una contraestrofa de mètrica escabellada: “Enyoro un lloc mai viscut/ que em van explicar de petit a casa./ Enyoro un lloc que potser era un país/ i ara veig només… un piló de gent fent cua!” Esbullar versos i estrofes ben sovint embruta les coses, però de vegades les fa brillar. Fa que se t’obrin els ulls.\nPerò la cançó de Sanjosex que més noto, per més que m’hi hagi resistit!, és aquest “Animal salvatge”. (També té un altre vídeo càndid, una animalada dolça i ataronjada.)\nÉs una cançó que ja té una certa vida, des de l’aparició del disc “Al marge del camí” (2010), però que encara n’hi queda molta per davant. És una tonada d’aquelles que, quan la sents, ja saps que ha vingut per quedar-se; una cançó rodona.\nSanjosex ja ha explicat les fonts de la seva proposta musical, i són detectables gairebé totes parant bé l’orella: síncopes africanes, arranjaments pop, i aires de jota estilitzada. (Algun dia, Sanjosex potser reinventarà el compàs dels balls de gitanes, i ens farem encara un fart més gran de somriure-li cançons.) Amb tot, el que més m’atrapa del seu art compositiu és aquesta destresa que us deia amb què primer arbora esperes, i després les desarbora amb petits descarrilaments, que deixa caure al mig de les cançons sense haver-los fet esperables. Tot molt subtil, tot molt efectiu.\nEl Taller de Músics ens ha obsequiat amb aquest youtube deliciós, amb Sanjosex jugant-se els quartos amb la lluentor flamenca de Chicuelo, una bona percussió i una altra de les permanents lliçons de baix (també dels que arriben sempre a temps quan no se’ls espera) de Miquel Sospedra.\nNo vull parlar gaire de la lletra d’aquesta joieta entremaliada. Però en triaré tres tastos. El primer: “Et miro i no sé què ets”. Un vers desconsiderat, que queda vençut de seguida (aguanta una estrofeta com a molt) i que mostra, amb eixutesa, tot l’embadaliment d’una rendició. El segon, ara hi torno: “Un misteri que em reclama”. Un vers clarivident i lúcid, aparentment complet, que mostra la insuficiència –els límits infranquejables– de la lucidesa, que és feta de trobar les preguntes que ens fan viure, però que no tenen resposta, tan sols sotmeses al dolor de l’extinció de la pregunta.\nAvui 17 de març, el portal LletrA convoca el dia de la Poesia catalana a internet, i anima a penjar entrades poètiques als blogs. Aquest és un blog de cançons; per tant, de poesia, no deixo de parlar-ne mai. Però avui, i aquest és el tercer tast d’“Animal salvatge”, miraré de trobar el millor parell de versos amb què m’he ensopegat aquests últims anys. Vull dir, n’he llegit de molt millors (busqueu el Lent de Comadira, per exemple, i obriu-lo per qualsevol pàgina!), però no n’hi ha cap que hagi “notat” –com una pedreta cantelluda a la sabata– tant com aquests dos…\n(Ah, abans d’acabar, us convido a conèixer uns altres empordanesos que fan cançons que fan coses, també subtils, quan no se les espera: aquests.)\nAh… “I m’expliques com s’hi va…/ i jo ja ho sabia!”.\nL'entrada va ser publicada el General i etiquetada Animal salvatge, Backwards, Bipolar Love, cançons, Chicuelo, Miquel Sospedra, Sanjosex per Esteve Miralles. Guarda l'enllaç permanent.


"A finals de juny estaríem en la nova normalitat" | comarquesnord\n“A finals de juny estaríem en la nova normalitat”\nLa desescalada es farà en tres fases, de mínim 15 dies cadascuna i depenent de la província\nTema: Coronavirus · Desescalada · Inclou vídeo · Madrid\nEl president del Govern, Pedro Sánchez, ha explicat aquest dimarts el pla per a la transició cap a una nova normalitat adquireix plena actualitat i ha sigut aprovat en el Consell de Ministres. Aquesta fase de transició es divideix en quatre fases, la de preparació, la inicial, la intermèdia i l’avançada. Cada fase durarà dues setmanes perquè és el temps d’incubació del coronavirus i es farà per illes i províncies. “A la fi de juny estaríem en la nova normalitat”, ha explicat.\n▸ Fase 0\n⌙ Preparació de la transició en la qual ja ens trobem.\n⌙ A més de les mesures d’alleujament comú com la dels menors o la projectada per al 2 de maig. S’obriran xicotetes escletxes d’activitat econòmica. S’obriran locals o establiments amb cita prèvia per als clients, com ara restaurants on agafar plats preparats per a menjar a casa, però en cap cap es podrà consumir als locals.\n▸ Fase 1\n⌙ Fase inicial\n⌙ Es permetrà en cada província l’inici parcial de certes activitats. Petit i xicotet comerç, com ara bars amb servei a les terrasses al 30% de la seua capacitat i hotels amb restriccions de contacte entre persones. Es permetrà 1/3 de l’aforament en llocs de culte. Obertura de locals amb un horari preferent per a majors de 65 anys.\n▸ Fase 2\n⌙ Si es compleixen els marcadors estipulats s’obrirà l’espai interior dels locals. Els llocs de culte, cinema o teatre limitaran aforament al 50%.\n▸ Fase 3\n⌙ L’última una vegada es complisquen els marcadors, amb una flexibilitació més gran, tot i que es recomanarà l’ús de màscares al carrer per a tots.\nPedro Sánchez explica los detalles de las cuatro fases de la desescalada\nEl president del Govern, Pedro Sánchez, ha explicat aquest dimarts el pla per a la transició cap a una nova normalitat adquireix plena actualitat i ha sigut aprovat en el Consell de Ministres. Aquesta fase de transició es divideix en quatre fases, la de preparació, la inicial, la intermèdia i l'avan\nCompareixença íntegra del president del govern, Pedro Sánchez\nSánchez ha puntualitzat que “no hi haurà mobilitat entre províncies o illes fins a aconseguir la normalitat”, és a dir, com a mínim fins a finals de juny en el millor dels casos, ja que cadascuna d’aquestes fases durarà un mínim de 15 dies. La desescalada serà per territoris i s’avançarà a diferent velocitat segons els casos.\n“Aquesta asimetria ens permet adaptar-nos millor a cada situació. La desescalada ha de ser coordinada, és a dir, es regirà per unes mateixes regles a pesar que s’apliquen a espais diferents en el territori”. El president afegeix que “Sanitat assumirà les condicions que siguen necessàries per a anar recuperant l’activitat social i professional. Això no suposa que les decisions siguen uniformes en tot el territori nacional; al contrari, serà a diferents velocitats en funció del territori”.\n“No n’hi ha prou amb tancar-nos després dels murs de la nostra llar i renunciar a eixir a l’exterior. Això ja hem demostrat que podem fer-ho, amb una actitud exemplar. Ara toca el més difícil, el més complex, seguir cada minut les regles d’activitat social, de mobilitat”. I afig: “Els protocols de desescalada han sigut elaborats amb les recomanacions dels experts”, apunta Sánchez. “Els protagonistes d’aquesta etapa són els ciutadans, tots i cadascun de nosaltres. Iniciarem això sense un GPS precís que ens guie, perquè no existeix”, per això aquest pla és “flexible” i “adaptatiu”, diu.\nestaria al capdavant\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, va assegurar diumenge que les dades de l’evolució de la pandèmia de COVID-19 en el territori valencià permeten assegurar que el País valencià estarà en condicions de complir amb els criteris fixats pel Govern per a l’inici de la desescalada. Ho va fer diumenge després de la setena reunió amb el president del Govern, Pedro Sánchez, i la resta dels presidents de les comunitats autònomes per a abordar l’evolució de l’actual crisi i les actuacions futures en la lluita contra la pandèmia.\nPuig ha assenyalat que en els pròxims dies es podran complir amb els quatre requisits establerts per l’Executiu central per al començament de la desescalada.\nTal com ha exposat Puig, en les dues últimes setmanes no s’han detectat casos positius en 337 municipis valencians, la qual cosa representa el 62% del total. A més, les altes continuen augmentant, atès que en 12 dies el nombre total de persones curades s’ha duplicat, i en 15 dies, gairebé s’ha triplicat. A més, la incidència de contagis per 100.000 habitants segueix sent molt baixa i la valenciana es situa la quinta de les 17 autonomies.\nHoraris en els passejos\ndes del dissabte\nL’Executiu es planteja fixar horaris per als passejos a partir del dissabte, per a fer compatible l’eixida amb els menors, permesa des d’aquest passat diumenge, amb fer esport o passejar, que es podrà fer a partir del 2 de maig.


Fases de la tramesa de contractes al RPC – Consorci AOC\nEl Registre Públic de Contractes estableix un circuit per la introducció i validació de la informació relativa als contractes, que passa pels següents estats:\nOrganisme Contractant: la informació ha estat introduïda per l’organisme contractant però no s’ha tramés a la Secretaria Tècnica de la Junta Consultiva de Contractació Administrativa per a la seva comprovació.\nJunta Consultiva: la informació s’ha tramès a la Secretaria Tècnica de la Junta Consultiva de Contractació Administrativa per tal que sigui revisada i, en el seu cas, validada o retornada.\nContracte validat: la informació s’incorpora al Registre Públic de Contractes. Fins a aquest moment les dades no han estat trameses. Ja no es pot canviar cap dada del contracte, a no ser que es faci una petició motivada per part de l’òrgan competent en matèria de contractació de l’organisme, dirigida al President/a de la Junta Consultiva de Contractació\nContracte retornat: la informació tramesa des d’un Organisme Contractant te dades que, a priori, semblen errònies i es retorna al propi Organisme per tal que es facin les correccions oportunes, si fos el cas.\nT'ha estat útil aquesta informació? (-3 puntuación, 17 votos)


AulaMèdia. Gènere i mitjans de comunicació.\nCodi curs: 060427\nAquest curs s'inclou en\nel Pla de formació permanent\nAquesta proposta formativa telemàtica pretén que les persones professionals de l'educació esdevinguin competents en l'anàlisi dels mitjans de comunicació (premsa, ràdio, televisió, Internet, publicitat i cinema) des de la perspectiva de gènere i pretén oferir criteris, eines i materials a aquelles persones que vulguin dur a terme una tasca de sensibilització en aquesta matèria entre el seu alumnat des de la seva assignatura o a partir d'un projecte interdisciplinari. L'objectiu principal d'aquest curs d'Educació en Comunicació, que oferirà una part teòrica i una altra eminentment pràctica, consisteix en capacitar el professorat perquè creï uns materials pedagògics propis i de qualitat que podrà utilitzar el curs següent a classe.\n- Reflexionar sobre la influència que tenen els mitjans de comunicació en la construcció dels rols de gènere.\n- Analitzar amb criteri, a partir de diferents exemples reals, els elements que trobem en els mitjans de comunicació i que contribueixen a perpetuar els rols de gènere.\n- Reflexionar sobre les múltiples possibilitats dels mitjans de comunicació com a elements de canvi social en la construcció dels rols de gènere.\n- Ser capaç de crear i desenvolupar propostes educatives dissenyades amb criteri i qualitat que sensibilitzin l'alumnat en aquesta matèria i aportin elements d'innovació i motivació a l'aula de classe.\n- Contribuir al desenvolupament d'un esperit crític de l'alumnat envers els mitjans de comunicació des de la perspectiva de gènere.\n- Mitjans de comunicació i sexisme.\n- La perpetuació de rols en funció del gènere des dels mitjans de comunicació.\n- Estereotips de gènere en els mitjans de comunicació.\n- Tractament de la violència, el sexe, el cos, el pas del temps i la malaltia en funció del gènere en els mitjans de comunicació.\n-M ites femenins i masculins vehiculats pels mitjans de comunicació.\n- Bones pràctiques dels mitjans de comunicació pel que fa al tractament del gènere.\n- Gènere i Internet.\n- Creació de projectes educatius innovadors i motivadors.\n- Aquest curs és telemàtic. Per tant, és recomanable tenir un nivell de coneixements bàsic pel que fa a l'ús de l'ordinador i del programari més comú (edició bàsica de textos i navegació per Internet essencialment).\n- Atès que aquesta proposta formativa es durà a terme exclusivament en la modalitat virtual, és imprescindible disposar d'una connexió a Internet, a poder ser de banda ampla.


Fumar cànnabis d'alta resistència poden danyar les fibres nervioses en el cervell - Regla Notícies\nFumar cànnabis d'alta resistència poden danyar les fibres nervioses en el cervell\nAquest article titulat “Fumar cànnabis d'alta resistència poden danyar les fibres nervioses en el cervell” va ser escrit per l'editor de la Ciència de la mostra Ian, per a The Guardian el divendres 27 de novembre 2015 00.01 UTC\nCannabis d'alta resistència poden danyar les fibres nervioses que manegen el flux de missatges a través de les dues meitats del cervell, científics afirmen. Els escàners cerebrals de persones que regularment fumaven fort zorrillo-com el cànnabis revelat diferències subtils en la matèria blanca que connecta els hemisferis esquerre i dret i porta els senyals d'un costat del cervell a l'altra.\nEls canvis no es van observar en aquells que mai van consumir o fumats només les formes menys potents de la droga, els investigadors descobriren.\nConnex: cànnabis: el que hi ha en un nom?\nL'estudi es creu que és el primer a examinar els efectes de la potència del cànnabis en l'estructura del cervell, i suggereix que un major ús de la mofeta pot causar més mal al cos callós, fent que les comunicacions a través dels hemisferis del cervell menys eficients.\nPaola Dazzan, neurobiòleg a l'Institut de Psiquiatria del King College de Londres, va dir que els efectes semblen estar vinculats amb el nivell d'ingredient actiu, tetrahidrocannabinol (THC), en el cànnabis. Mentre que les formes tradicionals de cànnabis contenen 2 a 4 % THC, les varietats més potents (dels quals hi ha uns 100), pot contenir 10 a 14% THC, d'acord a l'organització benèfica DrugScope.\n"Si ens fixem en el cos callós, el que estem veient és una diferència significativa en la substància blanca entre aquells que consumeixen cànnabis de gran potència i els que mai fan servir la droga, o utilitzar el medicament de baixa potència,"Va dir Dazzan. El cos callós és ric en receptors cannabinoides, sobre el qual actua químics THC.\nUna imatge DTI del cos callós, com es veu des del costat, es mostra en vermell en superposada i una imatge de fons ressonància magnètica del cervell de. Fotografia: Institut de Psiquiatria\n"La diferència hi és si té o no la psicosi, i creiem que això està estrictament relacionada amb la potència del cànnabis,", Va afegir. Els detalls de l'estudi es presenten a la revista Medicina Psicològica.\nEls investigadors van utilitzar dues tècniques d'exploració, imatges per ressonància magnètica (MRI) i les imatges de tensor de difusió (DTI), per examinar el cos callós, la regió més gran de la matèria blanca, en els cervells de 56 els pacients que havien presentat un primer episodi de psicosi, i 43 voluntaris sans de la comunitat local.\nLes exploracions trobat que els consumidors diaris de cànnabis d'alta potència hi ha una lleugera - al voltant de 2% - "Significa difusivitat" al cos callós. "Això reflecteix un problema en la matèria blanca que en última instància fa que sigui menys eficient,"Dazzan va dir a The Guardian. "No sabem exactament el que significa per a la persona, però suggereix que hi ha menys eficient transferència de la informació ".\nL'estudi no pot confirmar que els alts nivells de THC en el cànnabis causen canvis en la matèria blanca. Com notes Dazzan, és possible que les persones amb la matèria blanca danyat són més propensos a fumar skunk en el primer lloc.\n"És possible que aquestes persones ja tenen un cervell diferent i són més propensos a consumir cànnabis. Però el que sí podem dir és si és d'alta potència, i si vostè fuma amb freqüència, el seu cervell és diferent del cervell d'una persona que fuma cànnabis normals, i d'algú que no fuma cànnabis en absolut,"Ella va dir.\nConnex: Així zorrillo fumar causa psicosi, però no més suau cànnabis?\nPerò fins i tot amb la incertesa sobre la causa i l'efecte, va instar els usuaris i treballadors de salut pública per canviar la forma en què pensen sobre el consum de cànnabis. "Quan es tracta d'alcohol, estem acostumats a pensar en com beuen molta gent, i si estan bevent el vi, cervesa, o whisky. Hem de pensar en el cànnabis de manera similar, en termes de THC i els diferents continguts de cànnabis pot tenir, i potencialment els efectes sobre la salut seran diferents,"Ella va dir.\n"Com hem suggerit anteriorment, a avaluar el consum de cànnabis, és summament important per recopilar informació sobre la freqüència i el tipus de cànnabis s'està utilitzant. Aquests detalls poden ajudar a quantificar el risc de problemes de salut mental i augmentar la consciència sobre el tipus de dany que aquestes substàncies poden fer per al cervell,", Va afegir.\nAl febrer, Dazzan i altres a l'Institut de Psiquiatria reportat que la disponibilitat de zorrillo al sud de Londres podria estar darrere d'un augment en la proporció de nous casos de psicosi que s'atribueix al cànnabis.\n32015\t0 Article, cànnabis, Drogues, Salut, Ian Sample, secció principal, Salut mental, neurociència, Notícies, psiquiatria, Ciència, El guardià, notícies de Regne Unit\n← 30 idees per a regals de Nadal per als nens coneixedors de la tecnologia Deu de les millors aplicacions per fer les seves compres de Nadal →


Formació i divulgació | 4A+A Arquitectura Ambiental4A+A Arquitectura Ambiental\nEn els nostres valors, destaquem el compromís ètic entenent l’Arquitectura com una eina de transformació social i ambiental positiva. És per això que en la formació i la divulgació d’aquests valors trobem les millors eines per transmetre el canvi cap a una arquitectura més sostenible i una societat més justa i respectuosa amb el medi ambient.\nElaboració de la guia “Rehabilíta-m! Fes-me eficient i saludable”\nL’objectiu d’aquesta guia és facilitar al ciutadà i als professionals que no estiguin especialitzats en eficiència energètica informació útil per prendre decisions sobre la renovació energètica dels edificis. Amb aquesta renovació es busca reduir dràsticament el consum energètic, alhora que millorar les condicions de salut i confort, més enllà de les obligacions reglamentàries.\nRedacció del document base\nResponsables per capítols:\nSalut i confort:\nZeroHub SCCL – Olga Barrachina i Clara Ferrer\nEtiquetaEficiènciaEnergètica – Elena Redondo i Maria Yunquera\nAssociació SEBA – Marc Romera\nMàster en Hàbitat, Urbanisme y Edificació Sostenible\n4A + A Arquitectura Ambiental en col·laboració amb l’Institut Internacional de Formació Ambiental-IIFA d’Espanya i Fondo Verde, i dins el programa de màsters i postgraus, participa al Màster en Hàbitat, Urbanisme i Edificació Sostenible dins el seu claustre acadèmic.\nAquest màster aspira a crear en els estudiants una consciència i formació més sòlida en matèria de sostenibilitat mediambiental, des d’un enfocament multidisciplinari i holístic, que abasta la problemàtica global del planeta, els principals problemes que afecten les ciutats i les dificultats més puntuals en matèria d’aprofitament energètic a les edificacions.\nJulio Bermejo, Oriol Bosch y Raül de Castro, arquitectes de 4 A + A Arquitectura Ambiental, s’encarregarà de tutoritzar i guiar els alumnes del màster en els cursos sobre Assentaments Humans Sostenibles, i Benestar Tèrmic en l’Edificació, així com el possible seguiment i control dels projectes finals de màster corresponents.\nAmb aquest nou treball, 4A + A Arquitectura Ambiental, continua la seva participació en el camp de la formació universitària, així com la seva aposta per la divulgació dels seus valors i compromisos com les millors eines per transmetre el canvi cap a una arquitectura més sostenible i una societat més justa i respectuosa amb el medi ambient.\nLinks per a més informació referent al respecte:


Elisabet Casanova: "Se m'ha trencat el somni de pescar"\n"Se m¿ha trencat el somni de pescar, però no hi renuncio"\nElisabet Casanova, pescadora, mecànica naval i patrona, organitza viatges a la carta per la desembocadura de l'Ebre i la Costa Daurada\nDiumenge, 07/05/2017 | Actualitzat el 08/05/2017 a les 16:52 CEST\nLa d’Elisabet Casanova Costes (Deltebre, Baix Ebre, 1978) és la història d’una passió. Acaba de muntar l’empresa Xàrter Nàutic Eli després de moltes decepcions.\n-Quan vaig acabar els meus estudis de capacitació nàutica, vaig estar amb el meu pare a la pesca 15 anys, els més feliços de la meva vida tot i que vaig estar a punt de perdre-la.\n-Un dia, la xarxa se’ns va enganxar al fons i em va caure a sobre la maquineta que la recull, una peça que pesa uns 500 quilos.\n-Em va partir el fetge, on porto 50 punts. Vaig estar molt greu però, quan em vaig recuperar, em vaig sentir més forta i vaig tenir encara més clar que era l’ofici de la meva vida.\n-¿Va tornar a la barca?\n-Sí, vaig tornar a la Mena tot i les reticències del meu pare, que es culpava mentre jo em debatia entre la vida i la mort. Es va arrencar les ungles traient-me de sobre la maquineta.\n-¿Per què aquesta passió arravatada?\n-Per la sensació de llibertat, perquè cada dia és una aventura, per ser la meva pròpia cap. Em portava molt bé amb el meu pare; la gent ens deia: «On va la corda, va el poal».\n-Era feliç treballant per a l’empresa de casa. Però, per una desgràcia familiar, vaig haver de deixar de pescar amb el meu pare i, al buscar feina en un altre vaixell de pesca, va aflorar el masclisme, que em va apartar del que havia sigut la meva vida fins llavors.\n-Expliqui, per favor.\n-Vaig recopilar una col·lecció de frases amb què em negaven la feina: «Ella mai serà tan forta com nosaltres»; «¿on faràs pipí?»; «i quan tinguis la regla, ¿què?». I una altra: «Ja em diràs com li explico a la meva dona que embarco una dona amb la quantitat d’homes aturats que hi ha».\n-Masclisme de manual.\n-Al final, vaig aconseguir feina en una empresa de passatge que feia viatges per l’Ebre. No era el meu fort, però…\n-És alguna cosa.\n-Va tornar a donar-se la mateixa història i no només entre els companys. Els passatgers em deien coses de l’estil: «¡No em diguis que seràs tu qui porti el catamarà!».\n-¿Per què no va tornar a la pesca sola?\n-Necessitaria contractar un mariner, ¿i a qui? ¿Un home? ¿O una dona que mai trobaré?\n-A part del salari del mariner, em resultaria inviable econòmicament comprar la barca i els aparells de pesca. A més, el turisme dona més diners.\n-Passa a tot arreu, sí.\n-De manera que vaig decidir muntar la meva pròpia empresa com a autònoma i em dedico a fer viatges al llarg de l’Ebre, la desembocadura i la Costa Daurada. Ho faig sola.\n-Així està en contacte amb el mar.\n-Als passatgers els encanta quan els parlo de la meva experiència en la pesca. Se m’ha trencat el somni de pescar, però no renuncio que un dia pugui tornar-ho a fer.\n-Ha sigut mare fa poc.\n-Vaig tenir el meu primer fill el 30 de desembre. ¿Es figura que estigués contractada per una empresa? Una patrona de vaixell embarassada o de baixa maternal, ¿s’ho imagina?\n-He de fer un esforç considerable.\n-Soc dona i estic molt orgullosa de la meva professió. Com dic jo, pescadora no s’aprèn, es naix. Quinze dies enrere, es va fer un homenatge al Parlament a les dones del món rural i marítim i em vaig sentir molt satisfeta que em truquessin.\nTemes: Pesca Drets de la dona Gent corrent


5 coses que cal saber sobre les vacances en veler - | Les Caves\n5 coses que cal saber sobre les vacances en veler –\nConsiderar l’opció d’unes vacances navegant en el mar, sovint resulta un somni llunyà per a molts, però una vegada que decideixes que sí, que vols passar les vacances a bord d’un veler, sembla que la opciónde llogar una embarcació està molt més a prop de convertir-se en realitat. I nosaltres estem per ajudar-vos\nAquí us deixem algunes coses que heu de saber\nSí, pots fer-ho\nPots llogar un vaixell. Pots posar-te en contacteamb nosaltres i junts descobrirem les opcions que millor s’adapten a tusnecesidades perquè totes les teves expectatives sobre navegació siguin assolides entu proper viatge.\nÒbviament, seguint el consell de la dita popular “noquieras mossegar més del que pots mastegar” cal ser realista i ajustartus requisits a la realitat, però aquest és el moment en què pots considerarun catamarà o possiblement un monocasc més gran.\nSi no esteu llest o no tens les llicències requerides, també pot llogar un pot amb tripulació. no hi ha res que pugui aturar.\nNomés en vaixell\nHem de reconèixer que sortir i gaudir d’un xàrter sintripulación és una d’aquelles experiències que brinden records duradors a totsels participants. Hi ha molts llocs, i moltes vistes que, sovint només sepueden veure des d’un vaixell.\na més, des de l’oceà seva perspectiva canvia. Prontoobservarás cales solitàries i platges imponents mentre el teu vaixell de alquilerestá ancorat a alta mar. Algunes coses són millors en vaixell.\nNo tens laslicencias requerides per navegar? Pots aprendre a navegar mient ran estásde vacances. El dia té moltes hores, i si t’organitzes bé, puedesdedicar algunes hores a estudiar per obtenir els permisos que s’adaptin a lasembarcaciones de les que vulguis ser patró.\nCharters amb patró\nun dels beneficis d’utilitzar una empresa de lloguer deembarcaciones a Eivissa com la nostra és que et donem la possibilitat de triar-la embarcació amb patró que vulguis. Les teves vacances es convertiran en unaaventura de navegació fàcil i sense complicacions.\nEls capitans tindran coneixement local i us tractaran comounos passatgers de primera classe. Les cartes amb patró són ideals paramarineros i no mariners per igual. Fins i tot si ets el capità másexperimentado i vols prendre un descans i deixar que algú més faci tot ELTREBALL.\nUna carta tripulada vol dir que els seus menjars estaránpreparadas per a tots i l’itinerari s’elaborarà segons les vostres preferencias.En la majoria dels casos, la tripulació fa que les vacances siguin encara másespeciales, ensenyant llocs que només un local coneix . Són els millors guíasturísticos!\nQuè llicències necessito per contractar un vaixell i navegar jo mateix?\nEl patró d’una embarcació té la responsabilidadprincipal de la seguretat de la tripulació i el vaixell en tot moment.\nPermisos de navegació\nLlicència de navegació; et permitenavegar en una distància inferior a les 2 milles del port, durant el dia enembarcaciones amb motor i vela de fins a 6 metres. Es pot obtenir a partir delos 16 anys, acudint a unes classes de ràdio. No necessites un examen oficial\nPatró de navegació bàsica (PNB); conesta llicència la distància de el port s’incrementa fins a les 5 milles, elmotor i la vela fins als 8 metres. La navegació pot ser tant diürna comonocturna. Encara que el canvi més notori és que si hi ha examen oficial yreconocimiento psicològic i físic. Requereix estar en possessió de el curs deradiotelecomunicaciones.\nPatró d’embarcació d’esbarjo (PER); siobtienes aquesta llicència podràs navegar fins a les 12 milles de la costa, tant Dedia com de nit. Podràs accedir a embarcacions de fins a 15 metres. Esnecesario ser major d’edat, el curs de ràdio-operador de curt abast, horasprácticas i com el PNB ha examen oficial i reconeixement mèdic.\nPatró de iot; la distància seincrementa fins a les 150 milles, el motor i la vela fins als 24 metres. Laformación és mes densa. Requereix el curs de ràdio-operador de curt abast, hores pràctiques, un examen oficial i reconeixement mèdic.\nCapità de iot; és el més completo.Tanto la distància de la costa com la mida de l’motor i la vela sonilimitados. Els requisits són similars a el de patró de iot.\nA més, també hi ha els permisos de moto nàutica. De elsque us parlarem en propers posts.


Concurs “El menjar no es llença”: segon premi per als alumnes de 3r d’ESO - Escola el Cim Vilanova\nConcurs “El menjar no es llença”: segon premi per als alumnes de 3r d’ESO\nmarç 9, 2017 | Agenda21, ESO, Novetats\nEl passat divendres 27 de gener, uns quants alumnes de tercer d’ESO vam anar a Barcelona a l’entrega de premis del concurs “EL MENJAR NO ES LLENÇA”, proposat per l’organització Espigoladors, en el qual havíem participat anteriorment. Aquest concurs consistia en proposar una idea per reduir el malbaratament alimentari i representar-la en un vídeo curt.\nD’aquí l’escola hi vam anar tres grups amb idees diferents. La nostra idea va ser premiada amb el segon premi cosa que ens va fer molta il·lusió. Aquesta es centrava en els restaurants, intentant reduir el menjar que es llença en aquests. Oferiem plats de diferents mides i un sistema de carmanyoles. La recompensa que vam tenir és un assessorament per intentar reduir el malbaratament alimentari a l’escola i uns petits obsequis per tots els participants.\nHa sigut una experiència molt divertida i enriquidora!\nGisela Puerto, Cèlia Pons, Aina Capdet i Eulàlia Gómez.


Obert el tràmit de participació ciutadana per a l’aprovació de l’establiment del servei i reglament de la Zona Taronja | Cerdanyola del Vallès\nInici / Actualitat / Obert el tràmit de participació ciutadana per a l’aprovació de l’establiment del servei i reglament de la Zona Taronja\ndl., 10/01/2022 - 11:13\nLa fase de consulta pública prèvia a l’elaboració del reglament és fins al 31 de gener. Durant aquest període, la ciutadania pot aportar la seva opinió i/o suggeriments a través d’una instància genèrica\nPrevi a la redacció del projecte d’establiment i el reglament del servei públic d’estacionament amb control horari gratuït de la Zona Taronja s’ha obert el tràmit de participació ciutadana fins al 31 de gener. Amb aquest tràmit es vol recollir l’opinió de la ciutadania i organitzacions més representatives potencialment afectades per la futura norma. Les persones i/o entitats que vulguin fer alguna aportació ho poden fer mitjançant una instància genèrica i registrant-la a la Seu Electrònica o presencialment a l’Oficina d’Atenció Ciutadana.\nDocument de consulta prèvia a l’elaboració i aprovació del reglament del servei de la Zona Taronja\nResolució d'Alcaldia 6586 de 27-12-2021 tràmit de participació ciutadana per a l’aprovació de l’establiment del servei i reglament de la Zona Taronja


DIARI DEL BLOGUER 2\nPosted by jmiquel2 a febrer 20, 2008\nUna de les primeres coses que m’he trobat navegant per la xarxa és que molt a sovint passa que quan entres a una plana i cliques un enllaç, aquest et porta a un altre i de sobte apareixes a una altra pàgina que ja coneixies o havies visitat, és a dir que és freqüent que pàgines que tracten un mateix tema estiguen interconnectades.\nHe començat a pensar com m’agradaria estructurar el blog i prenent com a referència el company de Salamanca, que ahir citava, podria aparéixer a un costat els temes a tractar, per exemple els diferents apartats que pot contenir aquesta assignatura: fotografia, cine, publicitat, televisió, ràdio, vídeo i còmic. I no necessàriament en aquest ordre. Dintre de cadascun d’aquests apartats s’abordarien els continguts que tindrien. Per posar un exemple, a l’apartat de la televisió de moment no tinc pensat parlar sobre el que fa cada canal, sinó més bé l’ús que fem de la televisió. És a dir la idea és fer un ús didàctic d’aquests mitjans. La qual cosa no vol dir que en un futur forçosament haja de ser així.\nA l’altre costat podria anar una sèrie de recursos i o enllaços on a través dels quals entraríem directament a la pàgina del programa que ens interessa. També he pensat en aquest enllaços incorporar tutorials o enllaços directes a blogs o pàgines que puguen resultar atractives per a l’assignatura.\nDe moment, a més de vagar divague, o siga faig comentaris en veu alta per reflexionar si tot allò que estic escrivint i que estic tractant de bastir pot tenir alguna consistència i en què quedarà aquest projecte. d’altra banda tinc la sensació que tot açò està quedant una miqueta sonso i l’hauré de retocar poquet a poquet introduint algun element visual que el puga fer més atractiu.


DynaMed de pròxima generació: suport a la decisió clínica al punt d'atenció\n12 Novembre 2019 14:00 – 15:00\nUbicació: Santa Eulària des Riu\nA Titulats sanitaris de grau del Sistema Sanitari Públic de les Illes Balears.\nCapacitar als usuaris de Bibliosalut en l’ús de les noves funcions de Dynamed.\nMetodologia de Dynamed. Medicina Basada en l’Evidència.\nRespostes ràpides i precises al punt d’atenció: cerca per malaltia, síntoma, medicament o especialitat.\nActualitzacions diaries i configuració d’alertes.\nNivells d’evidència i graus de recomanació.\nPrincipals guies clíniques.\nExemples amb casos clínicsMetodologia de Dynamed.\nMedicina Basada en l’Evidència.\nExemples amb casos clínics.\nBenedita Menezes. Implementation Manager d'EBSCO Health.\nPendent de resolució per la Comissió de Formació Continuada de les Professions Sanitàries de les Illes Balears.\nNo és necessària cap inscripció prèvia, només cal signar el dia de la sessió.


Apartment Sarah J Insel Poel Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 25 allotjaments a Insel Poel.\nApartment Sarah JApartament-, Insel Poel, Insel Poel, Alemanya, 23999 - Veure al mapaApartment Sarah JVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 15 fotos\nConvenientment situat a Gollwitz / Insel Poel, Apartment Sarah J és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartment Sarah J ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, cuina americana per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com pesca. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Gollwitz / Insel Poel, faci de Apartment Sarah J la vostra llar.


Almassora al·legarà contra el PAT en afectar “greument” els interessos de la platja | Castelló Extra\nEls serveis tècnics de l’Ajuntament d’Almassora ja treballen en les al·legacions que el consistori presentarà al Pla d’Acció Territorial (PAT) de Castelló per afectar “greument” els interessos del districte marítim. Així, el document presentat ahir pel conseller de Política Territorial, Arcadi España, traça una línia de 500 metres d’alt risc tecnològic a partir de les empreses del Serrallo i suposa deixar fora d’ordenació urbana als habitatges d’Om Blanc i el seu entorn.\nL’alcaldessa d’Almassora, Merche Galí, ha traslladat les instruccions al departament d’Urbanisme perquè prepare les al·legacions legals oportunes a un projecte “injust per al nostre municipi, fora de tota lògica i que devalua les propietats d’Almassora, que tenen les seues llicències urbanístiques pertinents, enfront de les empreses que causen el perill i les molèsties”.\nPer a Galí, el document blinda els interessos del polígon petroquímic, atés que la línia d’impacte tecnològic comença a comptar a partir del seu límit i mai dins del seu perímetre, mentre que tota l’afecció del nou Pla d’Acció Territorial recau sobre els propietaris de la zona nord de la platja, “que no són causants de cap risc”. Segons el document presentat ahir, les propietats es mantindrien, però quedarien fora d’ordenació urbana i, per tant, perdrien valor i possibilitats urbanístiques.\nAixí les coses, la regidora de Territori, Carmina Martinavarro, ja ha contactat amb representants veïnals de la costa per a informar-los de la voluntat de l’Administració autonòmica i oferir-los la possibilitat de presentar al·legacions conjuntes que reforcen els interessos d’Almassora, en cap cas compensats en el PAT per la incorporació del nou vial ràpid que va sol·licitar la localitat.\n“Assumim la compra de terrenys al costat del polígon per a crear la pantalla verda, els costos d’execució subvencionats per fons FEDER de la Unió Europea, l’impacte del polígon i el port i els resultats tan evidents de l’especulació urbanística en el conjunt de la platja, però les conseqüències no les hem de pagar sempre els mateixos”, en paraules de la regidora. “La seguretat és el primer i qui crea el perill és qui ha de posar les solucions, no minvar drets a la ciutadania, que és a la qual defensarem des de l’Ajuntament”, ha indicat Martinavarro.


Ontinyent lliura 800 plantons per celebrar el Dia de l’Arbre :: elperiodic.com\n-Ontinyent lliura 800 plantons per celebrar el Dia de l’Arbre :: elperiodic.com\nOntinyent lliura 800 plantons per celebrar el Dia de l’Arbre\nLa regidoria de Sostenibilitat de l'Ajuntament d'Ontinyent ha repartit aquest dimecres plantons de carrasca a tot l'alumnat de 3r de primària per celebrar el "Dia de l'Arbre". L'Ajuntament repartirà un total de 600 carrasques, així com 100 exemplars de freixos i altres 100 de roures que es posaran a l'abast dels centres educatius, associacions veïnals i col·lectius ecologistes.\nLa regidora de Sostenibilitat, Patricia Folgueras, explicava que amb accions com aquesta "volem inculcar especialment als xiquets i xiquetes l'estima per la natura. Creguem que fomentar la plantació i cura d'un arbre és una molt bona manera d'aconseguir-ho". Junt amb els plantons, els i les escolars rebran també un full explicatiu amb instruccions de com plantar aquest arbre amb la seua família on estimen convenient.\nAquesta no serà l'única activitat que promourà l'Ajuntament al voltant del Dia de l'Arbre. El proper 3 de març Ontinyent tornarà a celebrar "Apadrina'm! Creixem junts", una iniciativa en la qual els xiquets i xiquetes nascuts el 2012 podran apadrinar un arbre, plantar-ho al municipi i poder fer un seguiment del seu creixement. Per a participar caldrà apuntar-se abans del 21 de febrer a través d'un correu electrònic amb el nom, cognom i contacte del xiquet o xiqueta a vullapadrinarunarbre@gmail.com\nEl lloc de la plantació serà un espai proper i accessible des del nucli urbà que serà anunciat pròximament. El consistori aportarà els arbres i prepararà els clots i els participants només deuran dur una aixada per a moure la terra en el procés de plantació. Folgueras incidia en com és d'important participar en aquesta creació col·lectiva amb la qual "es pretén contrarestar els efectes del canvi climàtic alhora que milloraren el paisatge i l'aire de la nostra ciutat".


Nom: EDIFICI D'HABITATGES A LA PLAÇA MAJOR, 5\nAdreça: Pl. Major, 5\nEs tracta d'un casal cantoner situat a la plaça major del Palau d'Anglesola. Té forma trapezoidal en planta amb coberta a dues vessants i acabat de teula ceràmica. A la façana principal es pot observar el remat de la coberta amb una cornisa molt ornamentada.\nDe la seva arrel neoclàssica tot just en queda la façana, que ha estat modernament modificada en la planta baixa. S'han col·locat grans vidrieres, per tal de que l'edifici pugui admetre l'ús comercial en aquests espais en contacte amb el carrer.\nEls marcs de les balconades en planta primera són de pedra picada i tenen una permanència estilística més interessant. En la balconada del primer pis, propera a la cantonada, hi ha una inscripció a la llinda que pel que es pot llegir data de l'any 1733. La pedra central té unes lletres que són intel·ligibles. Els seus carreus dels brancals destaquen per la seva unió rebaixada que li donen un aspecte encoixinat, cosa que segueix per la llinda dovellada. Això també es repeteix a la balconada més a l'esquerra de la façana principal. Les dues obertures centrals i també amb balcó, tenen brancals de pedra a mode de pilars amb capitell d'estil compost que sostenen un fris motllurat i un timpà triangular també motllurat pel seu interior. Aquestes dues obertures es troben unides per un balcó corregut amb forjat motllurat i barana de ferro vertical amb ornamentació.\nL'última planta té quatre obertures centrades amb les de la planta primera i són de dimensions més petites. Es tracta d'un casal cantoner situat a la plaça major del Palau d'Anglesola. Té forma trapezoidal en planta amb coberta a dues vessants i acabat de teula ceràmica. A la façana principal es pot observar el remat de la coberta amb una cornisa molt ornamentada.\nEls marcs de les balconades en planta primera són de pedra picada i tenen una permanència...\nEls baixos tenen ús comercial i antigament hi havia hagut el bar Esport.


Israel a la vinyeta\nUtilitzem cookies pr�pies i de tercers per millorar l'experi�ncia de navegaci� i mostrar-li publicitat i continguts del seu inter�s. En continuar navegant, considerem que accepta el seu �s. M�s informaci� Vida\tIsrael a la vinyeta\nEl canadenc Guy Delisle retrata la seva estada al pa�s hebreu al c�mic "Cr�niques de Jerusalem"\n4 d' Abril 2012 a les 13.36 h Els c�mics de Guy Delisle acostumen a ser una extensi� de les seves viv�ncies arreu del m�n. La dona de Delisle col·labora amb l'ong Metges Sene Fronteres, fet que l'ha dut a treballar a pa�sos com Corea del Nord, Birm�nia o la Xina. Delisle sempre l'acompanya i aprofita les estades per fer-ne c�mics on recull les seves impressions i experi�ncies de cada pa�s.\nEl darrer exemple �s "Cr�niques de Jerusalem", editat en castell� per l'editorial Astiberri, on l'autor narra els seus dies al pa�s hebreu. El c�mic, ubicat sobretot a Jerusalem, s'assembla a un diari de viatge on el dibuixant anota cronol�gicament tot el que li passa i diverses reflexions.\nDelisle no obvia les tensions territorials i religioses presents a la ciutat, que contrasta amb la tranquilitat que observa a Tel Aviv. El c�mic narra converses amb militars, policies i ciutadans jueus i musulmans, formant aix� un mosaic d'opinions sobre el dia a dia dels habitants d'Israel. Comentaris\nJRRiudoms fa 4 Anys\tUna pregunta: L'acompanyament a la seva dona, se'l paga de la seva butxaca o �s l'ONG qui el paga?\tRespondre 0 0\nLectora fa 4 Anys\tM'agraden not�cies aix�, de vinyetes.\tRespondre 0 0