Una entesa perfecta | Pere Bosch i Cuenca | Barcelona | Política | El Punt Avui\nUna entesa perfecta Una entesa perfecta Una entesa perfecta Una entesa perfecta + Una entesa perfecta E-mail\nBarcelona - 17 novembre 2017 2.00 h\nL’Entesa dels Catalans, que concorre a les eleccions del 15 de juny de 1977, aconsegueix el suport del PSC-PSOE, el PSUC, ERC, EC i bona part dels independents de l’Assemblea de Catalunya\nLa coalició aconsegueix un resultat espectacular, que encara no ha estat superat, amb 12 dels 16 senadors que s’han d’escollir al nostre país\nA l’esquerra, acte de presentació de la candidatura Entesa dels Catalans, amb Josep Benet, Alexandre Cirici i Paco Candel; a la dreta, el cartell de la coalició EUROPA PRESS.\nUna entesa perfecta Una entesa perfecta Una entesa perfecta Una entesa perfecta Una entesa perfecta E-mail\nLes eleccionses van dur a terme amb 67 partits il·legalitzats i centenars de presos polítics\nEspañoles! Franco... ha muerto.” Amb una veu plorosa i un gest desencaixat, el president del govern espanyol, Carlos Arias Navarro, anuncia la mort del dictador. És el 20 de novembre de 1975 i el Generalísimo ha mort poc abans de les dues de la matinada a la ciutat sanitària de La Paz de Madrid, víctima d’una aturada cardíaca i d’un cúmul de fins a vuit malalties que han anat complicant el seu estat de salut i, al mateix temps, han convertit els comunicats mèdics en un serial esgotador. Abans de llegir el testament del dictador, Arias Navarro pronostica “el llanto de España, que siente como nunca la angustia infinita de su orfandad”. Però, malgrat la desaparició física del dictador que ha governat amb mà de ferro durant gairebé quatre dècades, l’edifici de la dictadura encara es revelarà prou sòlid per resistir i demostrarà una ductilitat remarcable. Hi ha prou exemples que posen de manifest que l’anomenada transició democràtica va ser, en realitat, una transacció que va permetre implantar un sistema democràtic, però a canvi de tot un seguit de renúncies, com ara el manteniment del mateix rei que havia designat directament el dictador o del paper de l’exèrcit com a “garante de la unidad nacional”; sense deixar de banda els tics autoritaris que es manifesten reiteradament. En altres paraules, es va revelar amb tota la seva cruesa allò que tant agradava repetir als franquistes, que “todo está atado y bien atado”.\nEn tot cas, fins i tot el pas de la dictadura a la democràcia no resultarà gens senzill. El període que va del traspàs del dictador (20 de novembre de 1975) fins al retorn del president Tarradellas (23 d’octubre de 1977) es caracteritzarà per un estira-i-arrosa constant i per una mobilització ciutadana al nostre país, que va marcar el pols de les transformacions i va representar el principal “desafiament”, manllevant una expressió utilitzada pel diari Le Monde a principis del 1976. A les mobilitzacions per reclamar els punts popularitzats per l’Assemblea (Llibertat, Aministia i Estatut d’Autonomia) s’hi afegeixen les reivindicacions obreres i veïnals. Mentrestant, els senyals democratitzadors avancen amb comptagotes i amb un munt de mancances, tal com es posarà de manifest en el procés de legalització dels partits polítics, que en deixarà un munt fora de la palestra en la primera convocatòria electoral.\nLa primavera de 1977, el gran repte és la convocatòria de les eleccions legislatives. Finalment, les eleccions es convoquen per al 15 de juny. Es tracta d’una fita transcendental, no només perquè delimiten clarament el pas d’un règim autoritari a un sistema polític democràtic, sinó també perquè ha de permetre avaluar el pes de cada opció política; o, dit en altres paraules, definir el punt de sortida del sistema de partits polítics no pas sobre la base d’un suport hipotètic, sinó de la força real a les urnes. En el cas de Catalunya, a més a més, s’hi afegeix la pugna entre els partits catalans i el govern central per tal de definir una agenda clara per a la reivindicació autonomista. El mapa polític, en aquest sentit, extraordinàriament fragmentat, amb un devessall de sigles i amb discursos molt més carregats de base ideològica que no pas de propostes concretes. A tot això s’hi afegeix la complexitat que representa preparar les primeres eleccions en un termini molt curt de temps i la dificultat de donar a conèixer formacions que apareixen per primera vegada. Els mesos previs han estat legalitzats bona part dels partits polítics, a excepció d’ERC, que pagarà un preu ben alt per aquest ostracisme. La campanya electoral provocarà una onada d’entusiasme entre la ciutadania i tenyirà de paper els carrers i places del país. En el seu dietari, el polític Joan Colomines (que precisament aquell any ha ingressat a CDC) recorda que “els carrers són plens de paperassa. Les façanes no havien estat mai tan empastifades. Tot fa olor de vida. El país viu per primera vegada des de fa prop de quaranta anys (...). És en aquests moments que els records tornen i apareixen els rostres de tants i tants que ja no hi són, de tants i tants amb els quals hem lluitat braç a braç. I que ara són adversaris polítics. Aquesta és la nostra victòria: haver bastit una Catalunya plural.”\nLa formació de l’Entesa\nA banda del Congrés, l’altre focus d’atenció se situa al Senat. En aquest cas, les eleccions es bipolaritzen entre dues candidatures: d’una banda, Democràcia i Catalunya, amb el suport de la UCD i el Pacte Democràtic; i, de l’altra, l’Entesa dels Catalans. Ja des d’abans de la jornada electoral, la coalició es converteix en una fita històrica, perfectament comparable amb la Solidaritat Catalana (1906), l’Assemblea Catalana (1913), el Front d’Esquerres (1936) o l’Assemblea de Catalunya (1971), per bé que alguna d’aquestes no ha concorregut a les eleccions. De fet, ha estat precisament l’Assemblea qui ha llançat la idea, talment com si es tractés del seu testament polític, concretat en la cessió del protagonisme als partits polítics. A principis del mes d’abril, hom comença a debatre el nom i l’abast de la coalició. En una enquesta conjunta que apareix al diari Avui, els principals líders polítics prenen posicions sobre una proposta que inicialment es llançada amb el nom de “Solidaritat Catalana”. Des del PSC, Raimon Obiols es mostra partidari de l’acord, si bé matisa que aquesta és “totalment irrealitzable” si s’ha d’aplicar al Congrés, i també remarca: “Nosaltres en diem Entesa dels Catalans, i no Solidaritat Catalana.” El portaveu socialista afegeix que aquest instrument es pot convertir “en ampli plebiscit a favor de les institucions catalanes i del president”. Per la seva banda, el representant d’Esquerra Democràtica de Catalunya, Ramon Trias Fargas, adverteix que “és absolutament necessari aconseguir la unitat dels catalans, sobretot ara que veiem que comença a haver-hi fusions amb partits de fora de Catalunya”. Les negociacions avancen lentament, i en algun moment fins i tot s’especula amb la possibilitat que es produeixi un acord molt més ampli amb la retirada d’alguns candidats i que quedin només “els únics que podrien arreplegar els volts de tots els catalans”, en paraules d’un portaveu socialista. Finalment, l’Entesa aconsegueix el suport del PSC-PSOE, el PSUC, ERC, EC i la immensa majoria dels independents de l’Assemblea de Catalunya\nA banda de la capacitat d’integrar un ampli ventall de forces polítiques, una bona part de l’èxit de l’Entesa dels Catalans rau en el perfil dels seus candidats. En la llista podem trobar-hi noms molt coneguts, com ara els historiadors Josep Benet i Jaume Sobrequés, l’escriptor Paco Candel, el professor Alexandre Cirici, el cineasta Pere Portabella o Salvador Sunyer. Es tracta de persones amb un bagatge més que remarcable en defensa dels drets socials i nacionals del país i que, més enllà de la seva militància política, eren capaços de generar empatia entre els simpatitzants d’un ampli ventall de forces polítiques.\nEls resultats que obté l’Entesa són espectaculars. Dels 16 senadors que s’han d’escollir a Catalunya, la coalició n’aconsegueix 12, el màxim possible per candidatura; és a dir, tres per demarcació i, a més a més, els tres primers llocs per ordre de vots. El candidat més votat ha estat Josep Benet, que ho ha estat també del conjunt de l’Estat. L’advocat i historiador ha obtingut 1.328.607 vots, gairebé el doble dels que s’ha endut la llista més votada en les eleccions a Corts, el PSC-PSOE.\nEn tot cas, els resultats del Senat, afegits als que es produeixen al Congrés, configuren un escenari insospitat i, en qualsevol cas, radicalment diferent del que es dona al conjunt de l’Estat, on la UDC d’Adolfo Suárez aconsegueix un suport majoritari. A partir d’aleshores, s’estableix un estira-i-arronsa permanent entre el govern central de la UDC i els partits catalans per tal de marcar el ritme de les transformacions i la recuperació de l’autonomia. Només deu dies després de les eleccions, es reuneix l’Assemblea de Parlamentaris, que aplega tots els diputats i senadors elegits. Els partits conceben aquest organisme com l’instrument bàsic de negociació amb Madrid; però ben aviat emergirà la figura del president Josep Tarradellas, l’únic que no ha estat escollit per les urnes però que segueix mantenint un indubtable valor simbòlic. Tres dies després de la reunió de l’Assemblea, Tarradellas es presenta a Madrid convidat pel president del govern espanyol, Adolfo Suárez. L’operació, que provoca una notable perplexitat entre els polítics catalans, farà que l’eix de la negociació passi dels partits catalans a Tarradellas. La jornada de l’11 de Setembre representarà l’expressió reivindicativa més nombrosa que s’haurà organitzat mai a Catalunya. Al voltant d’un milió de persones es van manifestar pels carrers de Barcelona per reclamar l’Estatut, el restabliment de la Generalitat i el retorn del president Tarradellas. Poques setmanes després, concretament el 29 de setembre, se signarà el reial decret que permetrà segellar el restabliment de la Generalitat de Catalunya i el 23 d’octubre següent Josep Tarradellas, ratificat com a president de la Generalitat, sortirà triomfalment al balcó del Palau de la Generalitat per tal de recordar: “Ja soc aquí!” Aquell gest havia estat possible per la pressió ciutadana exercida pels carrers i places del país; però també pels resultats de les eleccions del 15 de juny, tant per la victòria de les forces catalanistes al Congrés com pel triomf incontestable i la unitat d’acció de l’Entesa dels Catalans al Senat.\nEl senador de la Model\nA les eleccions del 15 de juny de 1977 també sortirà escollit Lluís Maria Xirinacs. L’escolapi s’ha presentat a la convocatòria amb una candidatura unipersonal i, malgrat tot, ha aconseguit situar-se com el quart en nombre de vots. Tot i la transcendència de la convocatòria electoral, Xirinacs no ha abandonat l’activisme de carrer i la lluita pacifista per reclamar l’amnistia dels presos polítics, ni abans ni després de la jornada. El dia de reflexió va passar-lo al davant de la presó, tal com feia des de més d’un any abans; l’endemà va anar a votar a primer hora del matí i va fer cua esperant que obrís el col·legi electoral i a les nou en punt tornava novament “a l’oficina”, la seva forma d’anomenar la presó barcelonina.\nLes eleccions del 15 de juny de 1977 no es van dur a terme en un marc democràtic. En aquells moments, hi havia centenars de presos polítics i 67 partits encara no havien estat legalitzats. Un d’aquests va ser ERC, el partit clarament hegemònic durant la República. Malgrat sol·licitar l’autorització el 14 de març de 1977, força mesos abans de les eleccions, la petició es va desestimar. Segons el Ministeri de Governació, ERC era “un partit d’esquerres, republicà i separatista”; i, tot seguit, argumentava que “donat que l’associació política de referència es denomina Republicana i que la seva finalitat és que es produeixi un canvi constitucional al país, pot considerar-se com una associació il·lícita”.\n“Ara costa més prioritzar els interessos del país”\nRafael Nadal (Girona, 1954) té una llarga trajectòria en el món de la comunicació, és un col·laborador habitual en les tertúlies televisives i radiofòniques i, des de fa alguns anys, ha destacat també com a novel·lista. En l’àmbit polític, el 1977 va participar intensament en el procés de gestació de l’Entesa dels Catalans.\nQuè representa la candidatura Entesa dels Catalans des d’un punt de vista de les experiències unitàries al nostre país?\nEs tracta d’una candidatura d’unitat radical, que se situa molt per sobre dels partidismes. I això precisament en un moment en què els partits venen de la clandestinitat i tenen una forta càrrega ideològica. Les diferències entre partits són molt més marcades que ara. Per damunt d’això es concreta una candidatura molt àmplia, la qual cosa vol dir que els interessos de país són molt importants. Això no només es posa de manifest en la creació de l’Entesa, sinó també en la seva evolució després de les eleccions, quan l’Entesa és capaç d’integrar els candidats patrocinats per CDC, en Lluís Maria Xirinacs i fins i tot els senadors designats pel rei: de 12, doncs, es passa a 18. Hi havia, doncs, una consciència molt clara que calia anar junts.\nQuin paper va tenir l’Assemblea de Catalunya en la seva confecció?\nTé una participació molt directa en la direcció, però molt menor en el procés de confecció, quan va cedir el protagonisme als representants dels partits. En tot cas, els principis inspiradors de l’Assemblea queden perfectament assumits amb la designació de candidats com Pere Portabella o Salvador Sunyer, que hom pot vincular a un determinat partit però que tenen un prestigi indubtable, gestat en les lluites socials o nacionals.\nCom s’explica l’èxit que va assolir?\nPrecisament per aquesta capacitat d’incorporar gent amb una àmplia trajectòria en la comunitat, amb una idea de país molt clara, molt actius en la societat de l’època i amb una gran capacitat per avantposar els interessos del país als dels partits.\nPer què no va ser possible repetir l’experiència en les eleccions del 1979?\nQuan es coneixen els resultats de les eleccions del 15 de juny de 1977 i hi ha representants dels partits al Congrés, es fa tot molt més difícil. També comencen les influències dels partits, sobretot dels que tenen germans a Madrid. Tothom comença defensar la parcel·la de partit. Ara fem llistes unitàries, però el partit sempre es té al cap i darrerament ni així.\nTot i que els escenaris són molt diferents, podem extreure alguna lliçó d’aquella coalició?\nAra les fronteres entre partits estan molt menys delimitades que el 1977, però en canvi costa més que hi hagi consciència de la necessitat de prioritzar els interessos de país.\nEl Punt Avui. Girona 17-11-2017, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Nacional 17-11-2017, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Camp i Ebre 17-11-2017, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Lleida 17-11-2017, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Maresme 17-11-2017, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Catalunya Central 17-11-2017, Pàgina 16


On estaves quan l'Estat va intervindre Catalunya? - Diari La Veu\nEscriba el número 435320\nLa detenció de càrrecs de la Generalitat de Catalunya, els escorcolls de conselleries, impremtes i mitjans de comunicació, amb la identificació de periodistes i la prohibició d'actes en suport del referèndum a diversos indrets de l'estat espanyol ha afegit al conflicte territorial un component al voltant de la legalitat de l'actuació de les policies espanyoles.\nFins ara, el debat, tot i que amb moltes dificultats, es podia limitar al fet de si les autoritats catalanes estaven transgredint les lleis vigents i la discussió es podia circumscriure a les mesures que l'Estat hauria d'emprar per tal d'aturar aquesta hipotètica sedició. Però els fets i les imatges corresponents d'aquest dies situen el debat en una altra dimensió.\nJa no es tracta només d'independència, dret a decidir o conveniència de celebrar el referèndum. La novetat és com es posicionen els partits al voltant de fins on hauria d'arribar l'Estat a l'hora d'impedir la votació. Els interrogants es multipliquen: Fins on pot arribar la repressió? Quan es considera que hi ha un estat d'excepció de facto? Està suspesa l'autonomia de Catalunya? Hi ha perill que el govern de Rajoy aprofite l'avinentesa per a aprofundir en les pulsions autoritàries? És políticament assumible el dany que s'està fent a la imatge d'Espanya a l'estranger?\nAixò ha obligat els partits a prendre-hi posició. Alguns, com Podem, ho han fet amb determinació. Antonio Estañ va ser el primer líder valencià, dimarts passat, a parlar de "la situació d'excepcionalitat que està generant el Partit Popular, posant en risc la democràcia i les llibertats civils". El polític oriolà es feia ressò de la proposta del dirigent espanyol del seu partit, Pablo Iglesias, de buscar una eixida "dialogada i democràtica" a partir d'una assemblea de parlamentaris i regidors. I ho va fer abans de la macroperació policial de dimecres.\nEstañ, com Iglesias, situa l'eixida en la celebració d'un referèndum, un punt compartit pel Bloc i la seua secretària general, Àgueda Micó, a més de per la majoria de membres de Compromís. Al contrari que Podem, aquesta coalició es troba governant i, més enllà del que pensen quadres i militants, ha acabat imposant una tebior respecte dels fets de Catalunya que ha fregat el silenci quasi total en alguns moments.\nLa tensió per no poder manifestar-s'hi obertament es va convertir dimecres en una catarsi col·lectiva. La virulència de les imatges de la Guàrdia Civil custodiant algunes institucions catalanes va produir la reacció dels tres càrrecs institucionals més importants de Compromís. El president de les Corts, Enric Morera, va esclatar a Twitter. Després, es va pronunciar el diputat al Congrés Joan Baldoví i, una mica més tard, la vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, qui va denunciar la il·legalitat d'algunes actuacions de l'Estat. L'allau de reaccions de diputats i altres càrrecs va ser immediata.\nLa concentració de protesta de la vesprada a la porta de la delegació del govern espanyol va aplegar diputats i altres dirigents de tots els partits i sectors de la coalició. Cadascú hi va poder acudir amb el matís corresponent, com la mateixa manifestació, on es podien veure des d'estelades fins a cartells que reclamaven el dret a decidir o només democràcia.\nLa repressió del referèndum ha deixat en un segon pla la defensa o no del procés català i la discussió sobre legalitats i legitimitats. No vol dir que els debats hagen desaparegut, sinó que la ratlla que delimita el front de batalla principal s'ha mogut cap a la línia que separa els que estan disposats a tolerar l'escalada repressora de l'Estat i els que no.\nAixò ha fet que els líders de Compromís hagen acabat 'mullant-se'. El moviment d'aquesta línia divisòria ha acabat trobant la latitud de Podem. La formació morada ha passat de simbolitzar la indefinició per la seua defensa d'un referèndum possible, però no del referèndum real, a erigir-se en el partit espanyol que amb més claredat rebutja els mètodes de l'Estat com a braç executor del govern de Mariano Rajoy.\nLa frontera dels debats anteriors era estreta però amb un cert marge de maniobra per a la moderació o l'ambigüitat, segons es mire. La defensa de l'actuació de l'Estat des del punt de vista del respecte als drets constitucionals d'expressió, informació i reunió no permet gaire flexibilitat. És una fina ratlla, un fil de navalla on els qui tracten de romandre al mig corren un risc gran de tallar-se.\nLa demanda de "seny" a totes les parts del president Ximo Puig i el recordatori del secretari d'organització del PSPV, José Muñoz, que l'origen del conflicte està en el recurs del PP contra l'Estatut del 2006 poden ser d'allò més constructius i benintencionats, però no responen al problema del dia i al signe dels temps immediats. Si la resposta de Rajoy i de la maquinària de l'Estat acaba convertint-se en el 'problema', el risc de caure al costat equivocat augmenta a cada pas que fa un partit que es proclama d'esquerres i defensor d'una Espanya federal.\nLa campanya de la dreta valenciana representada pel PPCV i Ciutadans per tal de criminalitzar el govern del Botànic amb l'argument que Ximo Puig és ostatge dels "independentistes de Compromís" està prenent volada. El temor que aquesta nova versió del tradicional anticatalanisme puga malbaratar la reedició d'un govern progressista a partir del 2019 no és infundat. La presa de partit no és senzilla, però l'experiència passada i actual demostra que eixe és un element que la dreta farà servir siga quina siga la postura que prenga l'esquerra.\nQuan un programa de plurilingüisme més aviat discret es converteix en immersió lingüística i això deriva en la imitació de Catalunya i, més tard, en el germen de la futura independència del País Valencià i la incorporació al Països Catalans, que Ximo Puig i el PSPV assumisquen una posició crítica respecte de l'actuació de l'Estat a Catalunya pot ser no represente un gran risc o, almenys, no tan gran com el d'arribar tard al lloc on se l'hauria d'esperar.\nEscriba el número 464379


Els coaches lluiten amb totes les seves armes en les audicions a cegues per seleccionar 14 aspirants que conformin el seu equip i que els permetin passar a la fase següent amb les millors veus. En aquesta etapa del programa, cada coach pot aprofitar els tres bloquejos que té per arrabassar algun talent als seus companys. A més, també poden donar una segona oportunitat a un únic talent durant tota l'edició, que podrà audicionar de nou per aconseguir un lloc en el concurs.\nMulticine: Una boda para morir\nDesprés de contreure matrimoni, l'Ella i el seu marit emprenen el viatge de nuvis en un fabulós iot. Però, inexplicablement, l'Ella desapareix de sobte. Ni el seu marit ni la tripulació la troben a bord. Tot apunta al fet que ha caigut del vaixell. O potser no.\nLa Tara se sent irresistiblement atreta per un home que acaba de conèixer, el Patrick. Quan l'endemà la Tara s'adona del seu error, talla la relació, però ell no vol entendre-ho. Durant la seva fugida, es deixa el mòbil a l'apartament del Patrick i aquest el fa servir per investigar tota la seva vida.\nL'Emily és la dona del Ted, un reverend molt popular que presenta un programa de televisió d'èxit. Durant un esdeveniment a l'església, el Ted presenta la seva dona al Luke, un jove pel qual l'Emily aviat se sent atreta.\nPel·lícula: Asesinato en México\nLa Monica descobreix que el seu marit, el Bruce, un important productor, li ha estat infidel. Amb la intenció de donar-se una segona oportunitat i el propòsit de salvar el seu matrimoni, tots dos decideixen anar-se'n de vacances a Cancun.


El Sardinero també ha celebrat els gols de Cristhian Stuani - Diari de Girona\nEl Sardinero també ha celebrat els gols de Cristhian Stuani\nEl davanter uruguaià del Girona va jugar a Santander una temporada i va ser el màxim golejador d'un equip que acabaria baixant a la Segona Divisió\njordi bofill 05.10.2019 | 23:41\nEl Sardinero també ha celebrat els gols de Cristhian Stuani girona\nL'11 d'agost del 2011, el Racing de Santander va incorporar, en qualitat de cedit, a Cristhian Stuani. El conjunt càntabre, que era a Primera Divisió, va arribar a un acord amb la Reggina, el club italià que tenia els seus drets esportius, i també es va reservar una opció de compra que mai va arribar a fer efectiva. Després de dos anys a préstec amb l'Albacete, a Segona Divisió, i amb el Llevant, a Primera, Stuani va aterrar a Santander gràcies a la insistència del tècnic argentí Hèctor Cúper, el primer dels tres inquilins que hi hauria aquell any a la banqueta i que acabaria tràgicament amb la pèrdua de categoria.\nStuani, per descomptat, es va inflar a fer gols. Ni de bon tros va marcar els mateixos amb què ha seduït Montilivi, però va ser el màxim golejador d'un equip que es va anar desfent a mesura que la temporada avançava. L'uruguaià en va marcar nou a la Lliga i quatre a la Copa del Rei, en trenta-dos i quatre partits respectivament, insuficients perquè el Racing es mantingués a Primera. El seu company de davantera no era un futbolista qualsevol: Pedro Munitis.\nEn aquella plantilla hi havia un altre jugador del Girona, el central colombià Bernardo Espinosa, cedit aquest curs a l'Espanyol. El blanenc Òscar Serrano també formava part d'un vestidor que va acabar sent el cuer del campionat, amb vint-i-set punts i només quatre victòries i quinze empats. Héctor Cúper va marxar a la jornada tretze, quan la cosa ja no ensumava res positiu perquè el Racing només havia guanyat un partit. El seu substitut, Juanjo González, va durar dotze partits més i tampoc va funcionar. Va acabar el curs Álvaro Cervera, l'actual tècnic del Cadis, que no va tenir ni opcions reals.\nAmb el descens, Stuani va tornar a la Reggina, que el vendria a l'Espanyol l'estiu següent. L'uruguaià, per fi, va trobar l'estabilitat que tant desitjava, signant per quatre temporades amb els barcelonins tot i que només en completaria tres perquè el 2015 va marxar cap a Anglaterra per jugar a Segona amb el Middlesbrough. Allà, Stuani s'hi estaria dues temporades i serà recordat per ser l'autor del gol de l'ascens a la Premier League. Amb un nou descens i com per art de màgia, el màxim golejador blanc-i-vermell a la LFP va aparèixer a Montilivi l'estiu del 2017 i avui tornarà a El Sardinero per intentar que el retorn a l'elit del Girona estigui una mica més a prop. Amb sis gols en sis partits, lidera l'atac dels de Juan Carlos Unzué.\nJuanpe, protagonista involuntari\nEl curs 2014-15, aquell en què no en va tenir prou amb 82 punts per tastar les mels de la Primera Divisió per primera vegada, és el darrer en què el Girona ha visitat Santander. Pablo Machín hi va alinear Becerra, Cifuentes, Ramalho, Íñiguez, Lejeune, Coris, Pere Pons, Eloi Amagat, Àlex Granell, Felipe Sanchón i Fran Sandaza. També van jugar Jaime Mata, Aday Benítez i David Garcia mentre que es van quedar a la banqueta Palatsí, Christian Alfonso i Carles Mas. Els blanc-i-vermells, que eren la sorpresa agradable d'aquell campionat tot i trobar-se immersos en greus problemes institucionals, van guanyar 0 a 1. Qui va fer el gol? Juanpe Ramírez -en pròpia portèria-, l'ara defensa del Girona i que va jugar al Racing dues temporades. La primera, pujant l'equip de Segona B a Segona A, i la segona, baixant l'equip de nou a l'infern de la tercera categoria del futbol estatal.\nEl Girona i el Ràcing juguen el seu partit des de casa gràcies als eSports.


Taller de rap / Iniciació al còmic - Alfons Pérez - #SempreTeuaACasa - Generalitat Valenciana\nPioner del rap en valencià, Alfons "el Blüe" ha guanyat concursos com el Rockpenat i també fa tallers de hip-hop a l'Escola de Música Moderna d'Almenara i als instituts de secundària des del circuit de la Diputació de Castelló. En el seu últim projecte, anomenat Malparlat, no falten les cançons sobre la importància de la cultura i de mantindre l'esperit crític, la lluita contra l'assetjament o la vàlua de les nostres tradicions.\nEl contingut de Taller de rap es dirigeix als preadolescents, ja que és un dels estils musicals més populars entre les noves generacions. Alfons explicarà la necessitat de treballar aspectes com l'expressió escrita i oral, una bona dicció, la rima i el ritme, la creativitat o l'autoexigència per a fer un rap. Procurarà que cada episodi siga interactiu proposant activitats i tractant de crear feedback.\nL'objectiu final és encoratjar aquells xiquets i xiquetes que vulguen escriure cançons i fer-los conscients que la música pot ser un vehicle per a expressar sentiments o fer crítica social.\nD'altra banda, Alfons també presenta contingut sobre iniciació al món del còmic, una altra de les seues passions. A partir de la seua col·lecció personal de còmics, tracta d'acostar a xiquets i xiquetes els diferents formats d'art seqüencial (comic-book, manga i novel·la gràfica) i explica la història del gènere; els principals personatges, autors o títols, i les possibilitats d'aquest univers tan relacionat amb el cinema.\nTaller de rap 1 - Introducció: vídeo\nTaller de rap 2 - El DJ i com escriure una cançó: vídeo\nTaller de rap 3 - Producció musical i com rapejar: vídeo\nTaller de rap 4 - 2Pac VS Notorious B.I.G. + La memòria: vídeo\nTaller de rap 5 - Una breu classe d'història: vídeo\nTaller de rap 6 - Hip hop als mitjans: vídeo\nTaller de rap 7 - Àlbums HIPHOP dels 80: vídeo


Barcelona. Divendres, 14 de juliol de 2017. 10:28\nL'Ibex ha obert amb una pujada del 0,12% mentre l'Eurostoxx amb prou feines sumeixi un 0,04% en una jornada que es jugarà principalment a la tarda al tauler americà.\nA Àsia, el Nikkei ha avançat un lleuger 0,09% mentre Fitch ha confirmat el ràting de la Xina en A+ estable, coincidint amb la presa de control per part de Pequín de l'operadora de l'aeroport de Rio de Janeiro.\nEl Premi Nobel de la Paz Liu Xiaobo ha mort després que les autoritats xineses li traguessin de presó greument malalt i no li permetessin deixar el país per rebre tractament mèdic.\nDurant la seva visita al Regne Unit, Felip VI ha demanat que les barreres comercials post Brexit siguin les mínimes possibles. Paral·lelament, els EUA han obert una investigació sobre competència deslleial de les olives espanyoles.\nEn l'Ibex, el Santander oferirà un bo perpetu de fidelització a una part dels inversors que van perdre tots els seus diners després de la resolució del Popular, que Reuters estima en unes 110.000 persones.\nAvui, en qualsevol cas, l'atenció dels inversors estarà centrada en les dades rellevants que s'oferiran sobre l'economia americana, com la inflació de juny, les vendes a la menuda, la confiança del consumidor segons la Universitat de Michigan i la producció industrial. Però encara hi ha més expectació sobre els resultats que presentaran els grans bancs, com JP Morgan, Citigroup i Wells Fargo. Els futurs del S&P cotitzen un 0,05% a la baixa.


El Macba recopila 170 hores de televisió d'artistes com Warhol, Berger o Beckett dedicades a explicar l'art modern\nLa televisió i l'art no tenen per què estar renyits, com posa de manifest des d'aquest divendres el Museu d'Art Contemporani de Barcelona. El Macba ha reunit obres de 150 artistes, com Andy Warhol, John Berger, Samuel Beckett o Lévi-Strauss, pensades per a la petita pantalla. El cineasta català Albert Serra hi exposa una minisèrie, "Els noms de Crist", que pren com a punt de partida una obra de Fray Luis de León, amb una narrativa ben llunyana de les grans sèries televisives de moda. La mostra es podrà veure fins al 25 d'abril.\n05/11/2010 - 11.34 Actualitzat 05/11/2010 - 18.21\nLa televisió ha servit i serveix ara més que mai per construir identitats, per crear i catapultar personatges a la fama. Com feia Andy Warhol, concedint quinze minuts de glòria a qualsevol persona. Una premonició dels temps actuals, en què ja és pràcticament impossible trobar programes com els que s'han recuperat per a l'exposició "Esteu a punt per a la televisió?", dedicats a la divulgació de l'art contemporani.\nConvertit en un gran plató televisiu, el Macba convida a agafar seient i preparar-se per fer arqueologia de la televisió amb 170 hores de tele per a audiències pacients que es poden seguir des del museu o des de la televisió experimental que ha posat en marxa el museu a través del seu web.\nEs tracta de 145 "experiments televisius" de 150 artistes i pensadors creats entre els anys 50 i avui en dia. L'exposició no està ordenada cronològicament, sinó que es divideix en deu àmbits que abracen temàtiques com ara l'obsessió per l'audiència, l'humor, la política i fins i tot la utilitat que tenen per a l'espectador les fallades tècniques en directe.\nAndy Warhol, John Berger, Richard Serra, Guy Debord, Bill Viola, Lévi-Strauss, Martha Rosler, Joan Jonas, Joseph Beuys, Robert Hughes, Lucio Fontana i Samuel Beckett són només alguns dels noms presents a la mostra, que es completa, fora del museu, amb una peça inèdita d'un dels pares de la "nouvelle vague", Jean-Luc Godard, un programa titulat "Canviar la imatge" que va fer per encàrrec per a la televisió de Moçambic i que mai va veure la llum.\nArqueologia de la pantalla petita al MACBA


Tot depèn de nosaltres perquè l’amor no s’imposa – Església de Santa Maria de Llerona\nJesús, en l’Evangeli d’avui, explica a Nicodem, d’amagat, durant la nit, que Déu va estimar tant el món que va donar el seu Fill unigènit i que no va venir a jutjar el món, sinó a salvar-lo. L’evangelista Joan segueix parlant de la llum que ha vingut al món. ¿De quina llum es tracta? La metàfora ens presenta la llum de la resurrecció, que transforma el món, ja que s’ha establert un nou ordre.\nJesús fa al·lusió a l’episodi de la serp de bronze molt conegut pels jueus. Al desert del Sinaí, durant l’èxode, els hebreus van ser assaltats per serps verinoses. Moisès intercedí amb Déu pel seu poble i el Senyor li digué que fes una serp protectora que salvaria la vida dels que haurien estat mossegats. Déu cura el mal. L’analogia entre Jesús elevat de terra i la serp de llautó elevada al desert implica que en la travessa dels nostres deserts interiors, habitats pel cansament, la recriminació o la duresa dels nostres judicis, la guarició continua sent possible.\nDéu va estimar tant el món que va entregar al seu Fill unigènit. La prova més gran de l’amor de Déu no són els miracles, sinó la creu que és un signe d’amor. Déu es va lliurar totalment en aquest programa d’amor. Així, Jesús demostra tota la confiança que Déu diposita en els homes apostant per l’amor com a únic programa per aconseguir el seu Regne. Déu creu en nosaltres fins al punt de sacrificar-ho tot per nosaltres. Creure en Jesús crucificat, mort en creu i ressuscitat no és sacrificar-ho tot. És escoltar la Paraula de Déu i posar-la en pràctica.\nSant Joan evangelista ens fa reflexionar sobre el tema de l’aliança a través del símbol de la creu. Per als cristians, la creu és un símbol que dóna vida i esperança. Quan ens trobem davant d’un episodi difícil en la nostra vida, ja sigui per la salut, la feina o qualsevol altra causa, sovint ens referim a la creu dient, “a mi sí que m’ha tocat una pesada creu”. La creu es pot veure com un obstacle per al nostre creixement o com una etapa en ella. La creu mai no és fàcil quan es presenta com un obstacle al nostre camí. Amb Jesús, li donem sentit, ens permet descobrir els fruits que en surten perquè la creu sempre porta a la vida. Jesús ens ho va mostrar ressuscitant el tercer dia.\nDéu no decidirà de forma autoritària si som dignes de ser salvats: simplement ens dóna la llum que il·lumina les nostres vides perquè puguem escollir el bé. Hem de fer aquest esforç de discerniment cada dia, malgrat que això no és fàcil. Han calgut segles, han calgut múltiples intervencions de Déu en el cor de les dones i dels homes, han calgut molts errors i fracassos de tota mena perquè la humanitat entengui que la regla que ha de governar l’evolució està absolutament relacionada amb el respecte a la vida dels altres. Sempre hi ha hagut dominants i dominats. Els dominants creuen massa sovint que milloraran la seva pròpia vida o que obtindran suplements vitals que augmentaran el seu poder i els seus privilegis. Massa sovint creuen que la societat evolucionarà sota el seu domini, però als ulls de Déu, tot el que permet dominar els altres és portador de mort. Jesús ens proposa actuar en una direcció que no afavoreix els nostres interessos immediats, sinó als interessos dels altres. Hem de ser instruments de Déu per influir en els valors del nostre món.\nSant Pau, en la seva carta als efesis diu que Déu va crear el món i que estima el que va crear. Jesús no va venir per jutjar, sinó a salvar. Fem nostra aquesta afirmació segons la qual Déu va estimar tant el món que va donar al seu únic fill perquè tothom qui cregui en ell, no mori, sinó que rebi la vida eterna. La condició primordial perquè aquest projecte es pugui assolir està lligada a l’amor que les dones i els homes sabrem manifestar-nos els uns als altres. Als camins de l’amor hi ha espai per a tothom, perquè són els camins de Déu que ell il·lumina amb la seva pròpia llum.\nLa salvació que Déu ens ofereix, prové de la seva pura bondat, és un regal immens i extraordinari que ens fa. Vivim, doncs, en el ressuscitat, en la llum, en la justícia. Les nostres obres, els nostres petits gestos diaris per fer la vida una mica més humana, una mica més fraterna, perquè tot són obres de Déu, actes de fe, de la nostra alegra esperança en la Resurrecció. Tot ve de Déu i tot depèn de nosaltres, perquè l’amor no s’imposa. Déu es presenta a nosaltres mateixos perquè vol fer una aliança, un pacte de fe i amor envers els altres.\n¿Quina serà la nostra resposta?\nJesús és la llum del gran sacrifici de Déu vinguda al món per salvar-nos, gaudim doncs de la seva claror per seguir les seves petjades.\nLlerona, 14 de març de 2021\n← Els deu manaments: un compromís de llibertat que Jesús perfecciona\nJesús mateix és aquest gra de blat que mor per donar vida →


La Diputació de Lleida subvenciona a Solsona més d’una quarta part de la compra del Camp del Serra — Ajuntament de Solsona\nSou a: Inici / La Ciutat / Notícies / La Diputació de Lleida subvenciona a Solsona més d’una quarta part de la compra del Camp del Serra\nLa Diputació de Lleida subvenciona a Solsona més d’una quarta part de la compra del Camp del Serra\nL’Ajuntament també rebrà 45.537 euros per al subministrament de l’enllumenat públic\nLa Diputació de Lleida ha aprovat la concessió a l’Ajuntament de Solsona de 195.855 euros per a l’adquisició del Camp del Serra, una operació realitzada el febrer de l’any passat. Aquest ajut, corresponent al Pla extraordinari d’inversions locals de la Diputació, correspon al 26 per cent del cost total d’aquesta compra, que va ser de 750.000 euros.\nL’Ajuntament ja ha justificat l’import de la despesa i, una vegada es faci efectiva la subvenció, es preveu dur al Ple un nou expedient de modificació de crèdit per invertir aquesta injecció de fons en altres projectes municipals, que s’estan estudiant, i són principalment de caràcter urbanístic.\nEl febrer de l’any passat es va fer efectiva l’adquisició de tres parcel·les que sumen un àmbit de 3.860 metres quadrats i que, amb l’espai del Camp del Serra que ja era de titularitat municipal des del 2007 –tres quartes parts del total–, representa la dotació a Solsona d’un espai urbà de 21.458 metres quadrats al centre de la ciutat i a tocar del nucli antic. Actualment, aquest parc s’utilitza com a zona d’aparcament i, a la part inferior, des del 2016 hi ha condicionat un camp de futbol permanentment obert.\nD’altra banda, l’Ajuntament de Solsona també s’ha acollit al Programa d’arrendaments i subministraments de la Diputació de Lleida per a les anualitats 2017, 2018 i 2019 per sufragar el subministrament elèctric de l’enllumenat públic. L’ens provincial ha notificat al consistori la concessió de 15.179 euros per a cadascun dels tres exercicis. La despesa total del consistori en energia elèctrica de l’enllumenat és de 185.000 euros l’any.\narxivat sota: Hisenda i Administració


La marxa i l'honor\n26 setembre 2020 11:41\nAvui vespre, si Déu vol i Maria, compartirem honors a la gran festa de sortida de la marxa «Des Güell a Lluc a peu». Enguany, el Grup Güell, on hi tenc vells i entranyables amics, ha decidit retre'm l'honor de la «mallorquinitat», virtut cívica que tant i tant s'ha predicat i s'ha practicat al llarg de tants d'anys al Bar Güell. Avui, una vegada més, com a les 125 «Tertúlies» que vaig moderar, tornaré a reviure i a testimoniar l'esperit de solidaritat i fraternitat que sempre s'ha viscut a l'àmbit social de Can Güell. De jove, compartia l'honor de la mallorquinitat amb en Timoner, campió mundial. De vell, amb na Fullana, També campiona mundial. La «mallorquinitat», a peu o en bicicleta, serà sempre un títol mundial.


Vols barats de Astúries-Oviedo a Oujda a Iberia\nVols barats Marroc Oujda Astúries-Oviedo-Oujda\nVols barats de Astúries-Oviedo a Oujda (OUD) de Astúries-Oviedo a Oujda Astúries-Oviedo-Oujda, Marroc\nVols barats Astúries-Oviedo-Oran\nConsulta l’oferta de vols de Astúries-Oviedo a Oujda i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Astúries-Oviedo a Oujda.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Astúries-Oviedo a Oujda fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Després, havien d’imitar l’obra o el mateix autor emprant attrezzo, maquillatge, material que tingueren a casa, disfressar-se i fer-se una fotografia. També, han pogut treballar i tractar l’obra amb la tecnologia que usen a l’aula.\nEra una tasca tan divertida que s’han implicat amb gana i han demostrat molta imaginació. Després les van exposar per veure “QUINA OBRA D’ART SOC?” Ha estat una feina molt entretinguda.\nGràcies a les famílies per la seua ajuda i col·laboració.\nEl resultat és espectacular!\nNº Visites: 6676346


Joan Carles I ajorna la seua segona visita a Espanya per motius "privats" - À Punt\nJoan Carles I ajorna la seua segona visita a Espanya per motius "privats"\nEl rei emèrit tenia previst participar el 10 de juny en les regates a la localitat de Sanxenxo, a Pontevedra\nEl rei emèrit Joan Carles I a Sanxenxo en la seua última visita / Lavandeira Jr. (Efe)\n07 de juny 2022 - 14:44\nEl rei emèrit Joan Carles I ha decidit ajornar per motius "estrictament privats" la segona visita que pretenia fer a Espanya a partir del 10 de juny per a participar en les regates a la localitat de Sanxenxo, segons ha assenyalat el seu amic Pedro Campos.\nEn el seu primer viatge a Espanya després de quasi dos anys a Abu Dhabi, que va tindre lloc del 19 al 23 de maig, el rei emèrit va comunicar al seu entorn que tornaria a Sanxenxo.\nLa finalitat del viatge era participar en la regata prevista aquest cap de setmana, que porta el nom de rei Joan Carles, i en el campionat del món que se celebrarà del 14 al 18 de juny, en què el vaixell que capitaneja, el Bribón, aspira a revalidar el títol aconseguit en les dues últimes edicions.\nNo obstant això, Joan Carles ha fet marxa arrere i no viatjarà a Espanya, la qual cosa justifica en "motius estrictament privats", segons Campos, patró del Bribón i propietari de la casa en què es va allotjar els quatre dies que va estar al maig.\nAltres fonts de l'entorn de l'emèrit consultades atribueixen el seu canvi de plans al fet que el seu nou viatge no era ben vist ni pel Palau de la Zarzuela, ni pel govern.\nEl retorn de Joan Carles I a Espanya al maig va causar malestar en el govern per com es va desenvolupar la visita, que va estar envoltada per una gran expectació mediàtica.\nJoan Carles I reapareix al Club Nàutic de Sanxenxo\nL'executiu també va criticar la seua negativa a donar explicacions i a demanar disculpes per la conducta que va tindre en els últims anys en moure diners a l'estranger a esquena d'Hisenda. “Explicacions de què?”, va ser la resposta que l'emèrit va donar a la premsa en preguntar-li a Sanxenxo si tenia pensat retre comptes.\nDesprés d'estar quatre dies allotjat a la casa de Campos i navegar en una de les regates, la seua estada va concloure amb la reunió amb Felip VI al Palau de la Zarzuela, a la qual va seguir un esmorzar familiar.\nEl retorn de l'emèrit a Espanya va tindre lloc després que la Fiscalia del Tribunal Suprem arxivara el 2 de març les investigacions obertes contra ell en haver prescrit els fets o haver succeït abans de 2014, quan estava protegit per la inviolabilitat com a cap de l'Estat.\nAquestes dues circumstàncies, unides a la "insuficiència d'indicis incriminatoris" en altres casos i a les regularitzacions fiscals efectuades per Joan Carles, van portar al tancament de les diligències.\nLa Casa del Rei ha apuntat que no té intenció de facilitar més informació sobre els plans de l'emèrit sobre les seues visites a Espanya en considerar que es tracta d'una activitat privada.


El Servei d’Ocupació de Mataró forma 75 joves en oficis de cinc sectors professionals - Ajuntament de Mataró\nEl Servei d’Ocupació de Mataró forma 75 joves en oficis de cinc sectors professionals\nLes empreses que els contractin rebran una subvenció equivalent al SMI\nEl Servei d’Ocupació de Mataró (SOM) ha format 75 joves en els àmbits del comerç, la restauració, la logística, el lleure i les instal·lacions elèctriques. La formació, de 300 hores, ha consistit en una part teòrica i també han pogut realitzar 80 hores de pràctiques en 53 empreses i la comarca per desenvolupar les competències, habilitats i destreses adquirides. Un cop finalitzat el curs aquests joves poden incorporar-se al món laboral tutoritzats pel servei municipal d’Ocupació Jove.\nLes empreses que contractin aquests joves durant un període de sis mesos o més, tenen dret a rebre una subvenció equivalent al Salari Mínim Interprofessional (SMI) durant el primer mig any.\nAquestes accions formatives s’han desenvolupat en el marc del programa Joves per l’Ocupació, subvencionat pel Servei d’Ocupació de Catalunya, el Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social i el Fons Social Europeu dins de la Iniciativa d’Ocupació Juvenil. El programa, que té una durada de 15 mesos, inclou mesures com la formació professionalitzadora, l’orientació i la tutorització, l’estada de pràctiques en empreses, la contractació laboral i el seu seguiment així com el retorn al sistema educatiu.\nAquest programa és possible gràcies al suport d’entitats locals i serveis municipals que coneixen el programa i deriven els joves que atenen a les seves seus. També per la col·laboració de les escoles i centres de formació d’adults que possibiliten la continuïtat dels estudis per tots aquells joves que no tenen assolida l’Educació Secundària Obligatòria i, especialment, gràcies a totes les empreses que acullen els joves en les seves estades de pràctiques i en la contractació posterior. En aquesta ocasió són 75 joves els que han fet pràctiques a 53 empreses, la majoria de la ciutat.\nPrimera experiència laboral\nEls participants tenen entre 16 i 25 anys, amb un nivell màxim d’Educació Secundària Obligatòria i amb escassa experiència laboral. Aquest programa els dona l’oportunitat d’aprendre un ofici, la possibilitat de continuar els estudis i, també, d’iniciar una trajectòria laboral. Per a molts d’ells serà la seva primera experiència laboral.\nDurant els primers mesos del programa han estat formant-se i aprenent una ocupació, millorant la confiança en ells mateixos, treballant en equip, esdevenint més autònoms i responsables i dissenyant el seu futur immediat; i ara esperen l’oportunitat de poder ser contractats i demostrar la seva vàlua en un lloc de treball i en una empresa.\nAquesta actuació forma part d’una de les línies d’actuació del Pla de xoc contra l’atur que es va presentar el passat mes de juny i que te com a objectiu fomentar la contractació de persones en situació d’atur.\nEl compromís del SOM per aquest 2016 és atendre més de 8.000 persones i impartir més de 8.500 hores de formació en cursos de formació ocupacional i contínua organitzats pel SOM.


No sé de què em serveix que em posin el meu millor vestit i em maquillin com una pepa si després t’has de quedar quiet i callat tota l’estona, garratibat com el pal d’una escombra, mentre són els altres els qui gaudeixen de l’esdeveniment. Però per sort ja se n’han anat i ara tinc una estoneta per estirar les cames, si puc, perquè m’han quedat tots els músculs entumits. A veure, primer una cama, després l’altra, un petit impuls amb els braços, un parell de flexions, i... sí, ja està, com nou. Més en forma que mai. Fins i tot m’animaria a fer quatre passos de ball, si no fos perquè qui coi sigui que ha triat la música l’ha ben espifiada, que no sé tampoc perquè han de posar aquests nyigo-nyigo tan trist de fons en un dia tan especial. Irrepetible, diria jo. En un dia així et vénen ganes d’escoltar alguna cosa més animada, més mogudeta, com he vist algun cop a la televisió que fan a Nova Orleans. Aquella gent sí que sap morir-se amb estil. Munten una festassa sense estar-se de res, que al capdavall és el que ve més de gust als uns i als altres, que per a tothom és una d’aquelles fites que marquen un abans i un després. Aquí, no. Aquí cal dissimular, cal seguir les convencions, cal ser ben educats i aparentar un dol solemne que no sents mentre interiorment estàs entretingut amb les teves cabòries.\nXimpleries, tot plegat. Si n’hi ha prou de sentir-los per adonar-se que tot és comèdia. Que aquesta és una altra mala passada: t’has d’empassar tots els seus comentaris sense dret a rèplica. I mira que en diuen de bestieses. Sempre surt qui se sent obligat a parlar bé de tu, tot i que no et conegui pràcticament de res. O qui té a punt alguna frase feta de l’estil: “tenia les seves cosetes, però era bona persona”. A veure, quines cosetes? Si tens res a retreure’m deixa’t d’embuts i parla clar, que és la darrera oportunitat que tens de dir-m’ho a la cara. I també hi ha qui et surt amb allò de “se n’ha anat sense patir”, que t’agafen ganes d’aixecar-te i demanar-li què coi sap ell si has patit o no a l’hora d’estirar la pota; què es pensa, que tenia ganes d’anar-me’n a l’altre barri? De bona gana m’hi hauria quedat uns quants anys més en aquest món, ni que sigui només per veure la cara de patiment, ells sí, dels que no veuen arribar l’hora d’anar a cal notari a veure si n’han sortit ben parats al testament.\nVeus, aquí sí que em fa una mica de ràbia de no ser-hi, en la lectura del testament, per fer-me un tip de riure en veure les cares de sorpresa i sentir els renecs quan s’assabentin de qui s’emportarà el meu patrimoni. Tampoc no puc dir que l’hagi guanyat tot honradament, és cert, però, de tots els meus contemporanis, que aixequi la mà qui no se n’hagi aprofitat mai dels babaus que venien a la caça de gangues en els anys bons. Més d’un i de dos n’han sortit ben esquilats, tot i els seus vestits cars i el seus títols universitaris, que es pensaven que amb això en tenien prou per engalipar quatre pagesots i prendre’ls les terres per un grapat de duros. Prou que no s’ho veien a venir que es trobarien amb gent com jo, que des de ben petit hem hagut de doblar l’esquena de sol a sol per guanyar-nos el pa i que ja n’havíem vist de tots colors abans de vestir calça llarga. Prou que vaig treballar quan ningú no donava ni cinc cèntims pel tros, i quan vaig veure l’oportunitat de treure-li el suc de debò a aquell pedregar que tants mals de cap m’havia donat, bé que la vaig aprofitar. I després, a viure, a fer treballar els diners, sense gaires miraments de si els negocis que feia eren nets i legals. Si calia saltar-se un parell de normes, doncs se saltaven i santes pasqües. I sí, si mai ha calgut fer servir la força tampoc no me n’he estat. Les coses anaven així, i o t’adaptaves o et feien fora del joc. I amb el temps, quan ja has demostrat que no ets dels que s’arronsen i has acumulat un capital gens menyspreable, va arribar el moment de comprar un embolcall d’honorabilitat i convertir-se en un prohom respectable, com tants d’altres de la meva corda. Els diners serveixen per a moltes coses, però el que mai m’havia imaginat és que també són un bàlsam formidable perquè tothom oblidi el teu passat. De cop i volta, tothom m’elogiava virtuts que no he tingut mai i em proposava per ocupar llocs de prestigi. Els he seguit el joc perquè em divertia, però jo mai no he volgut oblidar qui vaig ser i qui sóc.\nPer això mateix, al darrer moment he decidit fer una bona obra, potser l’única en la meva vida, i no deixar els meus guanys a la banda de voltors que m’han estat fent la gara-gara quan ja s’ho veien a venir que no em tornaria a aixecar del llit. Han estat anys i panys enganxats a la mamella com paparres, sense donar un pal a l’aigua, però es veu que amb això no en tenien prou. En volien més. Ho volien tot. I es pensaven que amb quatre falagueries hipòcrites se’n sortirien. Au, va. Si volen remenar calés, que treballin, que prou que n’han viscut ja a costa meva. I que no em vinguin amb històries que són sang de la meva sang i romanços per l’estil, que en tota la seva vida només se n’han recordat quan els ha interessat, i després se n’han fet l’orni i han anat a la seva. I no els ho retrec, jo també he fet el mateix, però cadascú ha d’afrontar les conseqüències d’allò que fa i no esperar que un altre et tregui les castanyes del foc quan vénen mal dades.\nPotser si encara visqués la Júlia hauria estat diferent. Ella hauria dut les coses d’una altra manera, hauria mirat més pels altres, com sempre va fer. Era el seu únic defecte, preocupar-se més dels altres que d’ella mateixa, i això li va xuclar la salut. Això, i la meva falta d’escrúpols, bé que ho sé. Des que ella no hi és tot se me’n refot. Diuen que tothom vol anar al cel però ningú no vol morir-se. Jo tampoc no volia morir-me, no us penseu, però ara ja tant me fa. Si de debò existeix el cel, o res que s’hi assembli, segur que ella hi és, i en un lloc principal. Jo tinc per cert que no hi aniré, al cel, i tampoc no m’importa gaire, tret del fet de no poder tornar a estar amb ella mai més.\nPassi el que passi, ara ja no hi ha remei, lamentar-se no ve a tomb, i tampoc no serveix de res, ni viu ni mort. Geni i figura.\nI ara serà millor que me’n torni a la caixa, que deuen estar a punt de venir a buscar-me i no estaria bé que arribés tard al meu propi funeral.


Creix en un 12% l'oferta formativa del Mas Carandell | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nCreix en un 12% l'oferta formativa del Mas Carandell\nMés de 200 cursos, la meitat per internet i l'altra meitat presencial\n10 de Setembre de 2019, per Alba Cartanyà\nMontserrat Pagès, presidenta del Mas Carandell i Carlets Prats, regidor d'Empresa i Ocupació, durant la presentació del programa\nEl Mas Carandell augmenta un 12% el nombre de propostes formatives i de serveis en comparació amb l'any anterior. Per aquest curs 2019-2020 hi ha previstos 267 cursos, la meitat per internet i l'altra meitat presencials o semipresencials, destinats a particulars i a empreses.\nLa modalitat que més creix és la de cursos presencials, que incorpora 38 opcions més. Una de les novetats destacades és un curs sobre el mètode japonès LEAN, que "agilitza la gestió de processos", ha explicat la directora del Mas Carandell, Montserrat Pagès, durant l'acte de presentació del programa. Una altra incorporació és un conjunt de workshop de 4 hores sobre innovació empresarial.\nLes propostes són diverses, en àmbits com Administració i gestió, Agroalimentació, Comerç, Desenvolupament professional, Igualtat a les empreses, Educació, Idiomes, Sostenibilitat o Informàtica, entre molts altres. L'entitat ha recollit tota aquesta oferta en la revista Informa't 40, que es distribuirà per diferents punts de la ciutat i que també es podrà consultar a la web. Per augmentar la difusió, també s'ha engegat una campanya promocional amb un espot publicitari fet pels alumnes de la Casa d'oficis de Creació i producció audiovisual. La matrícula per als cursos està oberta tot l'any i es pot formalitzar per internet o bé a la secretaria del Mas Carandell.\nL'objectiu de les diferents propostes formatives i de serveis és, segons l'entitat, "promoure i millorar la qualificació dels professionals" i facilitar la seva adaptació als canvis. El regidor delegat de l'Àrea d'Empresa i Ocupació de l'Ajuntament de Reus, Carles Prats, ha posat en valor "els eixos i equipaments que permeten vertebrar la formació", en aquest cas, el Mas Carandell i ha indicat que forma part de la "planificació" que la ciutat necessita.\nrevista Informa't 40\nEls Programes de Formació del Mas Carandell ofereixen una seixantena de places\nIDETSA ofereix formació en línia al teixit empresarial de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant\nPIMEC Priorat organitza la formació en línia 'Millora la teva estratègia digital'


Villa Pensee Dalat Vietnam - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAntiga Estació de Tren, Dalat, Vietnam - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Villa Pensee?\nBen situat a la les escapades romàntiques, els paisatges, la cultura area de Dalat ciutat, Villa Pensee us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Villa Pensee, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, xemeneia, Zones públiques amb Wi-Fi, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara sabatilles, connexió sense fils a internet (cortesia), mini bar, aparell de televisió, articles de tocador per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Villa Pensee la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Dalat.\nEspai comú 4 llits dobles, 2 llits grans\nHosteMrs. Kieu Trang\nMesmerizing views for family or group retreat\nBarri Antiga Estació de Tren Centre de Dalat Antiga Estació de Tren Llac de Tuyen Lam Llac de Tuyen Lam Antiga Estació de Tren


2017 fet......2018 a petar-ho\nDoncs toca fer resum del 2017 i podem dir que en general poques coses han canviat. Fem llistat :\n* Jordi : segueix rondinant com sempre i fent tantes il·legals com pot.\n* Siscu : diàmetre de la panxa estabilitzada però en canvi encara és més cabró que abans\n* Jose : un altre que entrena a l'ombra i amb millora notable de nivell de malparit\n* Quim : doncs no sabem on cony està ni on para....nivell de gandul en augment, ja no vé ni a menjar.\n* Joan : nivell de cabronas estabilitzat. Sols ha millorat en quantitat de renecs. Menys kms que mai\n* Richard : digne successor del Joan. Ser dolent ja no és opció, és una professió per ell.\n* Oscar : la seva millora sense dubte, el ball. És el amo de les pistes....vinga arrimar cebolleta.\n* Masgrau : potència pura i amb nivell de submissió estable.\n* Angel : actualment té un ojete XXL. No té prou amb tunejar la BTT, ara també el seu cos.\n* Edu : notable millora en nombre de cigarrets fumats. No es coneixen mèrits en l'àmbit esportiu.\n* Pep : disminució ganes de pedalar, ja ni ho intenta. Increment substancials esmorzars supercalorics.\n* Alfons : Hudini un aprenent al seu costat. Apareix i desapareix constantment.\n* Xavi : falla més que el ADSL de Garrafone. Voluntat n'hi posa (i també cava si cal) però sols es presenta 1 de cada 10 cops.\n* Raimon : qui era el Raimon?.....\n* Obi : millora en paciència, bona persona, estat físic i inclús guapura......tot un referent.\nS'han assolit molts reptes, Collserola 100, Marruecos On Bike, Tracks Basandere, .... i sobretot moltíssims orujos i moltes hores de bar.\nNanos, el millor està per venir. No us relaxeu....prometo per el 2018...ENCARA MES ORUJOS.\nEmilio, Marcel, Jose Luis....tan presents com sempre entre nosaltres.\nPit i Collons !!!!!!!\nCom que no som gens normals i estem poc fins, ja tenim el repte a tocar.\nEs diu MOB, MARRUECOS ON BIKE\n7 dies, 5 etapes de BTT al Marroc.\nMes de 500km.\n2 dies al Atlas i 2 a l'entrada del Sahara.\nI quins Cérvols estan prou tarats per apuntar-s'hi?.......\n* Oscar "Justo Molinero"\n* Obi "Mr Velodrom"\n* Ric "el bailongo"\nNervis, dubtes, vaselina,....crec que ja ho tenim tot apunt.\nCom sempre ens acompanyaran Emilio, Marcel i JL per donar-nos forces quan ens en faltin.\nNanos,.....tornem a fer historia.\nTracks de Basandere\n....i seguint amb la tradició començada el 2008, vam anar a fer de nou una ruta de BTT de 4 dies.\nAquest cop, cap a Navarra a fer la TRACKS DE BASANDERE.\nEls integrants de l'expedició :\n* Cérvols :\n* Oscar "nomeesfuerzo" tot i que ara també té el titol de ...."meesfuerzocuandollueve"\n* Obi "el presi" incombustible desde el 2008\n* No Cérvols i malparit com el que més :\n* Juanma "cremitas"\nEtapa 1 - Huarte fins Aoiz. (la dels rampotes)\nDe bon matí i sense pluja (novetat) però amb un fred del carajo (previsible) vam començar lilo, lala tot cantant la ruta.....fins que van aparèixer les primeres rampes. OSTIA PUTA !!!!! (perdó), aquests semi bascos estan com a PUTES CABRES (perdó 2). Uns pujadots del cagar, increïbles i a dalt de tot et trobaves unes "construccions" que fan servir per matar coloms.\nAquesta etapa és de transició, per acostar-nos cap a la part més muntanyosa. A destacar el pont de "fusta" que és de pel·lícula de por.....ah, i també la visita a la nevera que els paios aquests la van fotre a un cim (i no hi havia ni una sola birra....xist)\nEtapa 2 - Aoiz a Burguete (la de les pujades tècniques)\nAnàvem avisats. A partir de les 13h plouria i a més a més en enxamparia al antic camí dels Makis (que per cert no fotien massa cura quan fèiem els camins....estan plens de pedres). Amb aquesta informació, vam decidir matinar....bé, va matinar el Obi pq el Juanma i Oscar van baixar quan els hi va sortir de les boles....malparidos.\nResumint : fred, molt fred. Pluja, molta pluja la darrera hora. Ràpid, molt ràpid anava Oscar quan va començar a ploure.\nEtapa 3 - Burguete a Eugui (la de les vistes)\nAquesta si que va ser una etapa Cérvol, com s'han de fer les coses. Al kilòmetre 8, ja estàvem entaulats.\nDesprés, que si vaques, cavalls, ovelles....si, si....però, on es menja aquí? Juanma famèlic pq no té reserves. Oscar famèlic pq té moltes reserves, i encara en vol més. Obi mentre no sigui pedalar, tot li va bé.\nDoncs dit i fet....segona parada i fonda.....resultat, colesterol en vena.\nVoleu veure cavalls i d'altres animals? Doncs mireu National Geographic....aquí va sols de menjar.\nI per sopar.....fot-li CHULETON.....ben regadet amb GIN TONIC i PACHARAN.\nEl paisatge em sembla recordar que era força macu.....yeah.\nEtapa 4 - Eugui a Huarte (la dels corriols)\nDarrera etapa on ja anàvem avisats de la dificultat dels primers kilòmetres.....que va ser encara més gran degut a la constant pluja que ens va acompanyar. Un entorn de tardor ens va acompanyar durant quasi bé 30km. Molts de pujada "dura" per la pluja i també per la quantitat de fullaraca al terra. Però com a premi final, UN INACABABLE CORRIOL revirat, rapidíssim i amb un final d'escàndol per aquells que sàpiguen saltar.\nEn acabar el super corriol, dinem a Zubiri i després agafem un tros del Camino on gent de tot el món fa camí fins a Santiago. Tots aquests personatges amb un somriure a la boca dient : BUENO CAMINO..... a cagar home, que nosaltres no fèiem el camino. Pesats, cansinos....prou........osti tu.\nResumint, ruta molt recomanable amb un seguiment i atenció excel·lent per part de Erkuden i Javi (com és habitual en qualsevol TRACKS)\nDiumenge hagués estat aniversari EMILIO, va per tu nano.....aixi com per Marcel i Jose Luis.\nSempre presents en cada pedalada.\nPit i collons !!!!!!\nArxius de març (1) de gener (1) d’octubre (3) de maig (2) de febrer (2) de desembre (1) d’octubre (2) de setembre (2) de juliol (1) de juny (2) de maig (4) d’abril (2) de març (1) de febrer (2) de gener (2) de novembre (1) d’octubre (2) de setembre (1) de juliol (2) de juny (3) de maig (3) d’abril (1) de març (3) de febrer (1) de gener (1) de desembre (1) de novembre (2) de juliol (2) de juny (3) de maig (1) d’abril (4) de març (2) de febrer (1) de gener (2) de novembre (1) d’octubre (3) de setembre (3) d’agost (2) de juliol (1) de juny (3) de maig (2) d’abril (2) de març (5) de febrer (1) de gener (1) de desembre (2) d’octubre (2) d’agost (5) de juliol (3) de juny (2) de maig (6) d’abril (5) de març (5) de febrer (3) de gener (1) de desembre (2) de novembre (3) d’octubre (5) de setembre (4) d’agost (2) de juliol (7) de juny (9) de maig (7) d’abril (6) de març (3)


La Policia Local aixeca una acta a un local de Migjorn per fer una festa | RadioIlla Notícies Formentera\nInici Destacat La Policia Local aixeca una acta a un local de Migjorn per fer una festa\nLa Policia Local aixecava una acta dissabte a la tarda per incompliment de la normativa sanitària a un local de Migjorn. Quan els agents arribaren hi havia una festa a la terrassa superior de l’establiment amb música i una setantena de persones ballant sense mantenir la distància de seguretat, ni fer servir mascareta.\nEls agents varen aturar la festa i ara s’ha enviat l’expedient al Govern balear demanant celeritat en la seva tramitació.\nAixí mateix, des de l’àrea d’Activitats del Consell també s’obrirà un expedient sancionador sobre els possibles incompliments de la llei d’activitats i les diferents ordenances municipals de música i contaminació acústica.\nTambé el dissabte a la tarda, la Policia Local va dissoldre una festa amb música i beguda a la platja des Cavall d’en Borràs, pertanyent al Parc Natural de ses Salines. Els agents varen requisar un altaveu i identificaren al propietari de l’equip de música, sobre el que podria recaure una infracció per haver incomplert l’ordenança municipal de platges entre altres possibles infraccions mediambientals en tractar-se d’un espai protegit.\nLa presidenta del Consell, Alejandra Ferrer, ha demanat reforços a les forces de seguretat de l’estat “per poder fer controls i evitar la proliferació de festes i altres situacions que ens puguin posar en perill”. Així mateix, ha tornat a reclamar al Govern balear que “es facin inspeccions als locals tant per explicar la normativa, com per sancionar els que no la segueixin. L’incompliment d’uns pocs ens pots costar la temporada a totes i tots, per això demano responsabilitat”, ha conclòs Ferrer.\nAlejandra Ferrer reclama reforços per evitar la proliferació de festes, La Policia Local de Formentera aixeca una acta a un local de Migjorn per fer una festa


Conte com a recurs psicològic: “El regal” – Educat\nPublicat a 22 desembre 2017 27 desembre 2017 4 Comentaris\nFa mitja hora que estic panxa enlaire mirant el sostre brillant de la meva habitació. Realment, és un dels més macos que he vist mai amb disset anys que tinc. Gràcies al pare, la mare i la Jana, ara fa tres anys que, cada dia, abans d’anar a dormir tinc l’univers a les meves mans. M’imagino corrent muntanyes, somio en atrapar la lluna i m’il·lusiono quan em veig abraçant les estrelles, però al mateix temps em desfaig entre llàgrimes quan m’adono que les meves nits són pura fantasia i, a més, mai les podré explicar a ningú.\nTot i ser festiu, la mare sempre es lleva d’hora; només espero que avui, com que és Nadal, em vingui a buscar abans de fer la seva rutina diària, perquè li he de donar un regal que vàrem fer amb l’àvia. L’àvia es va assegurar de col·locar-lo ahir al vespre sota el meu coixí perquè li pogués donar a la mare tan bon punt em despertés avui. Sento passes; si no ve ràpid em desesperaré, començaré a cridar i despertaré tot el veïnat. Menys mal que els veïns em coneixen de sobra i saben que els meus crits són inofensius: quan estic content crido, quan estic enfadat crido i quan he de demanar alguna cosa també crido; és l’única manera que tinc de comunicar-me amb el món.\nUna ràfega de llum m’enlluerna i em fa tancar els ulls a l’instant. Faig un petit so perquè la mare no es pensi que encara dormo i em deixi aquí una hora més. Tinc controlat el regal, el puc agafar bé amb la mà dreta. La mare entra, obre la persiana, em mira contenta al mateix temps que diu “hou hou hou”, i es llença sobre meu per petonejar-me tota la cara. Encara tinc el regal controlat, l’agafo amb la punta dels dits índex i polze. La mare es queda quieta mirant-me somrient. Jo no faig cap expressió amb la cara, no sigui que em desconcentri i se m’escapi el regal. Però just en el moment que el vull treure de sota el coixí, la mare em gira de cop i em dóna una abraçada com sol donar-me-les quan està en un estat de felicitat descomunal. No! No pot ser! El regal m’ha patinat dels dits i s’ha quedat sota el coixí! Començo a cridar, la mare s’espanta, s’aixeca del llit i m’acaricia la cara perquè em tranquil·litzi, però no puc. Ho comença a provar tot per esbrinar què em passa: em canvia el bolquer, em vesteix, em dóna un got d’aigua, em renta la cara, i és quan m’asseu a la cadira de rodes que desisteixo de cridar. El regal ha quedat amagat i ja m’és impossible agafar-lo. La mare es queda contenta perquè callo, i es pensa que finalment ha esbrinat el que em passava, i jo em dono per vençut. Com li explico a la mare que té una sorpresa sota el coixí, si l’únic que puc moure amb facilitat són els ulls? Quan estic trist, opto pel silenci.\nLa mare sempre va amb el somriure dibuixat, i, aquest cop, per culpa meva, potser li canviarà el rostre quan vegi que al costat de l’arbre no hi ha regals per a ella i no pugui evitar pensar “És vint-i-cinc de desembre i no m’han deixat regals”. Sort que l’àvia vindrà a dinar i d’aquí a unes hores el meu mal humor canviarà i la mare tindrà el regal que es mereix. La paràlisi que m’acompanya no em permet fer gairebé cap moviment amb el cos; molts cops penso “per què m’ha tocat a mi?”, però em passa ràpid, perquè la mare em cuida, em fa feliç. Quan tingui el seu regal a les mans, em mirarà i veurà que els ulls em brillen, i ella sap que quan em passa això li estic dient que l’estimo. És una dona forta, però avui estic segur que li lliscarà més d’una llàgrima de felicitat per la galta.\nDins: Inèdits, PsicologiaParaules clau: comunicació, conte, emocions, família, percepció, psicologia\n← Marcel Bösch. El viatger suís\nNàdia Andreu Millanes. Mestra de l’escola francesa a Andorra →\n4 comentaris a “Conte com a recurs psicològic: “El regal””\n22 desembre 2017 a les 17:12\nAquest conte és un regal preciós.\nRosa SanchezCuenca ha dit:\n23 desembre 2017 a les 5:37\nNina que bonic ! M´agrada per que tot i sent dur el que explicat es d´una dolçor que només les mames de nens especials podem sentir crec , i es així com els que estem tot el dia amb els nostres fills o alumnes descobrim el mon d´els desitjos muts , sonric i penso ¿ qui es el mestre aquí ? Per que no hi ha ningú que et pugui ensenyar millor molts valors que mai apren molta gent , abraçada enorme a una mestre de mestres 😉\nMontse Montoliu ha dit:\n23 desembre 2017 a les 12:35\nGràcies per donar veu als que no poden i per fer visibles els seus sentiments a les persones que no els sabem interpretar.\nDamia ha dit:\n10 març 2018 a les 19:08\nMerci per donar-nos un punt de vista nou.\nRespon a Rosa SanchezCuenca Cancel·la les respostes


Puig mou fitxa i pacta amb Gaspar "coordinar competències" amb la Diputació de València - Diari La Veu\nEscriba el número 664639\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, i el president de la Diputació de València, Toni Gaspar en la reunió d\_'aquest dimarts.\nDesprés d'unes setmanes en què el buidatge de les diputacions es trobava enmig de l'actualitat amb les propostes de Compromís i Podem, aquest dimarts els socialistes han mogut fitxa. En una reunió mantinguda entre el president de la Generalitat, Ximo Puig, i el president de la Diputació de València, Toni Gaspar, han acordat "coordinar competències" entre ambdues institucions per a "superar les ineficiències" i avançar cap a "una major complementarietat".\nAquestos objectius es duran a terme a través de dues comissions que s'engeguen "de manera immediata", tal com ha informat Puig en una roda de premsa posterior a la trobada amb el socialista Gaspar. Una d'elles és bilateral de caràcter estructural i debatrà al voltant de les transferències de les competències de la Diputació a la Generalitat. La segona comissió mixta pretén estudiar com el pressupost de 2019 es pot gestionar "al màxim" perquè tampoc hi haja duplicitats".\nGaspar, per la seua part, ha volgut deixar clar que aquesta decisió no implica situar-se en una "posició concreta" perquè considera que les institucions han d'estar al "servei de les persones". "Els diners no tenen ni color polític ni color d'institucions. Estem treballant perquè aquelles competències que puga fer millor la Generalitat, les assumisca", ha destacat.\nMalgrat aquest acord, Puig no ha reconegut que es tracta d'un primer pas cap al buidatge de les competències de les corporacions provincials, sinó que són qüestions que també estan recollides en la legislació valenciana en matèries com ara sanitat o educació. Així mateix, el cap del Consell ha assegurat que la seua postura respecte al rol de les diputacions no ha canviat, atés que ja ho va intentar a través de la llei de coordinació d'aquestes institucions que va ser derogada pels tribunals.\n"Pensem clarament que les diputacions han d'adaptar-se al nou moment fins que es produïsca la reforma constitucional en què cada autonomia decideix si vol o no diputacions", ha explicat Puig.\nEscriba el número 610526


Nou portal web del Pitch & Putt Català\nEts a: Inici Notícies Tarja Jugador Notícia id 17776\nPresentem la Campanya “Juga amb amics!!”\nCalendari de Competicions de Pitch and Putt 2013\nEs posa en marxa el nou portal web del Pitch & Putt Català unificant les eines existents fins ara i afegint-ne de noves\nA partir del mes de març de 2012, el Pitch & Putt Català estrena un nou portal web unificant les eines existents fins ara i afegint-ne de noves de forma que qualsevol accés a l'antiga plana de notícies ( www.pitchandputt.cat ) o a l'antiga plana d'estadístiques ( www.pitchputt.cat ) es redirigiran al nou portal web del Pitch & Putt Català: www.pitchputt.cat\nEn aquest nou portal s'unifiquen les notícies estructurades per categories i la zona personal dels jugadors registrats en un entorn gràfic més acurat i amigable.\nEl nou portal web es trobarà inicialment en fase beta, que significa que algunes seccions poden tenir petits errors que s'aniran arreglant durant el transcurs dels dies després de detectar-los i per tant és possible que algunes seccions pateixin modificacions.\nSón benvinguts els suggeriments que els jugadors vulguin enviar, bé sigui per a informar d'algun error, o bé sigui per a suggerir alguna millora o modificació. Es poden enviar els suggeriments a suggerimentsweb@pitchputt.cat\nEls enllaços a notícies de l'antic portal de notícies del Pitch & Putt seguiran actius tot i que hi ha disponible un rèplica de totes les antigues notícies al nou portal web per tal de tenir en una única plana web tota l'informació actual i passada.\nAlgunes seccions s'aniran completant en els transcurs dels propers dies.\nEs pot veure un resum detallat de les noves eines al portal web en aquest enllaç.\nUn resum de l'estructura de la nova plana web és la següent:\nResultats Interclubs Femení ACPP 2014, 3ª jornada


Agrupament - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nUn agrupament és la unitat bàsica organitzativa dels escoltes i les guies. Està format pels caps escoltes i els membres de 5 a 19 anys, que es troben agrupats per branques, segons els seus trams d'edat: estol, aplec, secció, etc).\nUn agrupament sol tenir al voltant d'un centenar de membres, entre infants i caps, encara que aquest nombre pot ser molt variable. El funcionament de l'organisme és decidit pel Consell d'Agrupament, on hi són representats tots els caps. Les seves decisions s'hi prenen per consens. Normalment, els agrupaments s'uneixen en associacions que tenen trets educatius i ideològics comuns.\nSe solen anomenar agrupament escolta si pertanyen a l'Organització Mundial del Moviment Escolta, agrupament guia si pertanyen a l'Associació Mundial de Noies Guies i Noies Escoltes i agrupament escolta i guia si pertanyen a ambdues organitzacions.\n↑ «agrupament». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Agrupament&oldid=29359935»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 gen 2022 a les 16:18.


La Fundació Catalunya La Pedrera, present a la Biennal Ciutat i Ciència | Fundació Catalunya - La Pedrera\nAmb una llarga trajectòria en la promoció de les vocacions científiques (a través de programes com Joves i Ciència i/o Bojos per la Ciència), la Fundació Catalunya La Pedrera va impulsar, dins la biennal, l’activitat Jam Science Barcelona que va donar visibilitat a 6 joves participants dels programes de la FCLP amb històries d’èxit i trajectòries científiques i personals singulars.\nPer altra banda, la Fundació Alícia va impulsar, també, dues activitats més en el marc de la biennal: l’IdEATó sobre alimentació que va permetre treballar els principals reptes de futur en el camp de l’alimentació amb un centenar d’estudiants d’ESO i la taula rodona “Alimentació Saludable i Sostenible”. Aquesta darrera activitat va comptar amb la presència de la Dra. Elena Roura, Directora científica de la Fundació Alícia i la moderació del Director de la Fundació Alícia, Toni Massanés.\nLa jornada, amb un molt bon èxit de públic, va servir per reflexionar i debatre entorn a Què en sap la ciència i com ho sap del que hem de menjar per tenir una alimentació sana i sostenible? I va comptar, també, amb l’antropòleg Jesús Contreras i la periodista científica Cristina Sáez.


Agraïment famílies qüestionari menjador Curs 2013-2014 - Escola Mata de Jonc\nAgraïment famílies qüestionari menjador Curs 2013-2014\nDes de la comissió de menjador us volem agrair la vostra col·laboració en relació als formularis que vàreu emplenar el març sobre el menjador de l’escola. Ens ha servit per fer una valoració detallada de les necessitats, demandes i possibilitats de millora d’aquest servei.\nLa comissió ha fet una feina durant el curs escolar 2013-2014 i esperam poder oferir canvis significatius de cara al curs que ve. Tenim l’estiu per davant, és el millor moment per poder dur-los a terme. Esperam poder gaudir amb vosaltres de totes les millores previstes el proper curs 2014-2015.\nEl mes de setembre us podrem concretar amb més exactitud la feina feta durant el període de vacances i esperam poder disposar d’un espai nou, modern i adaptat a les necessitats dels nostres alumnes i a l’organització de l’escola.\nUna vegada més, gràcies per la vostra col·laboració i bon estiu a tots!


Unes trobades per trencar barreres - Línia Nou Barris\nUnes trobades per trencar barreres\nAlba Losada|2022-04-01T13:01:58+02:0014 març 2022|Nou Barris|Línia Nou Barris\nEl cas de la mesquita del carrer Japó del 2017 va evidenciar que la lluita contra el racisme és un repte que cal continuar afrontant. Foto: Línia Nou Barris\nEls inicis de l’Associació Islàmica de Nou Barris al número 28 del carrer Japó, on va obrir una mesquita, van ser difícils. La seva aparició es va traduir en cassolades, insults o pancartes –algunes plenes d’odi– que anunciaven a la comunitat musulmana que la mesquita no era benvinguda en aquell punt de la Prosperitat. Aquest malson va durar més d’un any. “Vam passar moments molt durs, però sabíem que acabarien”, recorda el president de l’Associació Islàmica de Nou Barris, Abdelazziz Elblout.\nAquest conflicte de caire racista és un exemple dels que pot pal·liar o evitar en el futur el Grup de Diàleg Interreligiós de Nou Barris (GDI). Tal com explica el seu coordinador, Quim Cervera, la seva funció és fer trobades amb persones de diverses creences religioses –cristians catòlics, musulmans o hindús– que volen conèixer religions diferents de la seva. A més, diu, aquestes es reuneixen en temples dels diferents grups i parlen de temes comuns en tots ells –la solidaritat, el consumisme o el respecte per la natura– per posar sobre la taula el fet que són més semblants del que es pot percebre en un primer cop d’ull. “Això propicia l’apropament entre persones diferents”, recalca Cervera.\nEls objectius, afirma, són normalitzar la diversitat religiosa i també visibilitzar-la, tal com fan en actes oberts al públic amb altres entitats. Sense anar més lluny, un exemple és la Taula Rodona d’entitats, que ajuda persones vulnerables i que va tenir lloc el passat 5 de març a la Biblioteca Nou Barris.\nElblout, que és una de les persones que participa en les trobades, és testimoni dels seus beneficis, de com poden fer de Nou Barris un lloc millor per a la diversitat religiosa. Tal com indica, “parlem de la importància que cadascú pugui fer el que li diu la seva religió i que es respecti l’altre”. Respecte, però, no és el que ell va viure en el cas de la mesquita del carrer Japó.\nPer la seva banda, la presidenta de 9 Barris Acull, Lourdes Ponce, recorda com abans que s’obrís la mesquita alguns veïns van intentar evitar-ho posant “excuses”, com ara que podia promoure el jihadisme o que no reunia les condicions legals –un argument utilitzat llavors va ser que el carrer era massa estret–. La pitjor part d’aquesta història, però, encara no havia arribat. “Després van trucar a gent d’ultradreta, que van fer pintades vermelles o van penjar xoriços a la porta. L’assetjament va ser terrible”, insisteix Ponce sobre uns fets que, fins i tot, es van arribar a traduir-se en agressions.\nAra que ha plogut molt des d’aquells fets, Elblout comparteix amb veu alta d’on creu que venen part dels prejudicis: del desconeixement. Hi havia gent, afirma, què no sabia què es fa en una mesquita, persones a les quals altres havien “inculcat por” al diferent o gent que pensava que hi hauria “5.000 persones” a les 5 de la matinada a l’espai de culte. “Quan una veïna va venir a la mesquita vuit mesos després que l’obríssim ens va reconèixer que no veia res del que li havien dit”, assenyala content.\n“Millor que mai”\nLa convivència de l’Associació Islàmica de Nou Barris amb el veïnat no té res a veure amb la del passat. Elblout assegura que ara estan “millor que mai”. Durant les jornades de portes obertes, subratlla, alguns veïns han visitat la mesquita, altres han anat a compartir un dia del Ramadà i l’associació participa en activitats del districte com el Festival Sopes del Món. “Els veïns han anat agafant confiança a poc a poc”, sosté amb satisfacció.\nTot i que la relació entre l’espai de culte i els veïns sigui ara molt millor, Cervera apunta que encara hi ha “diferents reaccions” a la diversitat religiosa. Hi ha gent, afegeix, que la valora positivament, d’altres que no la veuen amb bons ulls o també hi ha els qui desconeixen les altres religions i, per tant, poden tenir visions esbiaixades“sense base”.\nAlguns d’aquests grups podrien ser els qui van votar en les passades eleccions catalanes del 14F a Vox, que va ser la quarta força més votada al districte amb el 9,4% dels vots. Però, per sort, Ponce assegura que la presència del partit d’extrema dreta no s’ha percebut. Això, en part, es manifesta en el fet que, segons indica, avui no es repetirien els fets del 2018 entorn de la mesquita. Conèixer a l’altre, tal com ha explicat Elblout, l’ha blindat contra possibles futures situacions d’odi.\nI, per tal de continuar unint les diferents cultures i religions en el districte, Ponce creu que simplement s’han “d’assumir com una realitat”. És el que veu en el seu dia a dia. “A les escoles hi ha mares i pares de tota mena, i crec que la gent ja es va adonant que és el que som”, conclou confiant que el demà serà millor per a tothom.


Iceta preveu que els indults arribin abans de l'1 d'agost\tIceta preveu que els indults arribin abans de l'1 d'agost\nLa fiscalia demana sis anys de presó per a Buch per l’escorta de Puigdemont\nPer a Lluís Escolà, sergent dels Mossos a qui se li atribueix el servei d'escorta, demanen quatre anys i sis mesos de presó\nLa fiscalia demana sis anys de presó i quinze d’inhabilitació contra l’ex-conseller d’Interior Miquel Buch pel servei d’escorta dels Mossos d’Esquadra a Carles Puigdemont, tal com passa amb tothom que ha exercit el càrrec de president. L’acusen dels delictes de prevaricació i malversació de fons públics. Per a Lluís Escolà, el sergent a qui el tribunal li atribueix fer funcions d’escorta a l’exili mentre cobrava com a assessor del departament d’Interior, demana quatre anys i sis mesos de presó i tretze anys d’inhabilitació. Totes dues querelles van ser presentades per Ciutadans.\nEscolà va ser nomenat assessor en matèria de seguretat el juliol del 2018, però va deixar el càrrec a petició pròpia el març del 2019. La fiscalia veu acreditat que abans d’aquest període, durant i després ha estat fent d’escorta del president Puigdemont. El mateix dia que es va presentar la querella, el novembre passat, Buch va dir que ‘en cap cas’ no havia nomenat un assessor per a fer d’escorta de Puigdemont. ‘No és ni entre les meves competències ni en la meva voluntat’, va assegurar.\nEl TSJC va considerar que el relat de la fiscalia contenia ‘prou indicis’ per a admetre a tràmit la querella per prevaricació i malversació de fons públics i investigar els fets. A més, no descartava que la investigació s’ampliés a més persones si durant la instrucció es considera que han ‘assessorat’ Buch i Escolà. Les dues declaracions s’havien de fer a final de març, però es van ajornar a causa de l’estat d’alarma.


Kata Ocean View Apartment by Tropic Look Phuket Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n16/4 -5 Patak Km.2 Rd, Tambol Karon Muang, Kata, Phuket, Tailàndia, 83100 - Veure al mapa\nMés informació sobre Kata Ocean View Apartment by Tropic Look\nBen situat a la l'oci familiar, les platges, els restaurants area de Phuket ciutat, Kata Ocean View Apartment by Tropic Look us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. A 20.4 km de l'emoció de la ciutat, aquest hotel de 3.5-estrelles gaudeix d'una excelent situació i permet accès a les millors atraccions de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Phuket. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport.\nL'ambient de Kata Ocean View Apartment by Tropic Look es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses centre esportiu, sauna, piscina exterior, buceig, pesca, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Kata Ocean View Apartment by Tropic Look no troba competidors en cap categoria.\nGran Buda de Phuket - 950 m\nPlatja Karon - 3,5 km\nWat Chalong - 4,03 km\nPlatja Surin - 17,84 km\nPlatja Kamala - 15,53 km\nMirador Kata - 1,64 km\nPlatja Kata - 1,82 km\nClub d'Esports i Tenis de Phuket - 1,88 km\nPlatja Kata Noi - 2,1 km\nKata Shopping Centre - 2,13 km\nEstadi Conmemoració de les Priceses Mares - 2,34 km


Sobreviure a Internet i les rebaixes venent dissenys propis a peu de carrer\nAparador de la botiga Olokuti, a Gràcia. L.L\nBotigues del barri de Gràcia miren de col·locar el seu gènere exclusiu amb l'ajuda de les xarxes socials i treballant la fidelitat dels clients\nLa pandèmia ha agafat a contrapeu tots els sectors econòmics. Ningú no estava preparat per afrontar tancaments abruptes del negoci ni per gestionar una nova situació social que mai abans s’havia viscut. Ara, gairebé dos anys després que el coronavirus s’instal·lés en la nostra quotidianitat, sectors com l’oci, la restauració i el comerç encara busquen el seu lloc.\nI dins del comerç, hi ha hagut Davids i Goliats. Les grans empreses i les multinacionals van poder reaccionar ràpid i mantenir una part del seu negoci a través d’Internet, però el comerç més petit no ha tingut tan fàcil el salt digital, o fins i tot ni tan sols l’ha fet. Sense una plataforma digital de venda potent, i ara amb les rebaixes, algunes botigues afronten una lluita titànica per mantenir el seu ADN i alhora sobreviure com a negoci.\nAl barri de Gràcia hi ha un bon niu de petites botigues que encara ofereixen exclusivitat en el disseny dels seus productes i qualitat, dos valors que han de combatre amb Internet, i la possibilitat de comprar qualsevol cosa a l’altra punta de món, i amb les rebaixes. Un passeig pel carrer d’Astúries i el carrer de Verdi ens permet conèixer aquests supervivents.\n“Amb la pandèmia molta gent s’ha acostumat a la compra per Internet. La gent té por de sortir al carrer i de contagiar-se. Abans ja hi havia molta gent que comprava per Internet, però amb el coronavirus és exagerat”, explica la Magali Ganza, dependenta de Gràciadorada, que reconeix que la xarxa, sobretot durant la campanya de rebaixes, és un rival duríssim, Per això aquesta botiga i altres de la zona han decidit recórrer a les xarxes socials per cridar l’atenció amb els seus productes de disseny propi.\n“Des que van començar les rebaixes hem augmentat les vendes i el volum de gent que ve a la nostra botiga. Però estem fent rebaixes del 20 al 50%, i encara que s’ha venut més ha sigut a un preu més baix. L’import de facturació és el mateix o fins i tot menor. I què fem?”, diu Ganza. La dependenta de Gràciadorada va decidir treure tota la roba que tenia el magatzem i posar-la al 50% per cridar l’atenció del client. També va decidir canviar la disposició de les peces a la botiga i posar cartells per tot arreu: “D’aquesta manera, la gent sap que tenim moltes coses rebaixades”, diu.\nEntrada de la botiga PADAM. L.L\nLa seva botiga utilitza les xarxes socials per mostrar la seva roba i captar clients: “Nosaltres publiquem imatges de les peces de roba a Instagram. Aleshores, els potencials clients ens escriuen i ens demanen si tenim estoc. Els enviem la peça on ens diguin. Això ens ha ajudat a vendre més perquè ens hem ajustat al que vol el client, la compra online”, admet la dependenta. Ara bé, no ofereixen l’agiltat que es troba en marques que tenen una app i el client pot navegar fins a trobar una peça del seu interès.\nL’Anna Canto, dependenta d’Olokuti, explica que per aquesta època de rebaixes han col·locat cartells i adhesius a l’aparador i que han fet una rebaixa del 10 al 20%. “Tenim roba de molta qualitat i no podem aplicar una rebaixa molt gran perquè si no perdríem diners. La sort que tenim nosaltres és que encara que siguem una botiga de barri tenim una clientela habitual, que ara també ens compre online”. Olokuti, a diferència de la botiga Gràciadorada no només utilitza les xarxes socials per donar-se a conèixer i fer més vendes, sinó que també fa ús d’una pàgina web: “Vam decidir arreglar la pàgina web en veure que amb la pandèmia molta gent comprava online. Ara hem posat més estoc i més imatges, i Instagram ens està ajudant a generar més vendes perquè ens coneix més gent que ve a la botiga”, esmenta Canto.\nLa botiga del carrer d’Astúries sempre ha tingut un ventall molt ampli de clients, però en viure la crisi del coronavirus i l’augment progressiu de les compres online, Olokuti va decidir seguir una estratègia digital per continuar en el pic més alt durant les rebaixes: “S’ha de ser coherent amb la realitat, i sens dubte, la compra online està de moda, per això portem al dia el comerç online i actualitzem la pàgina web constantment”.\nTambé, la Rocío Rivas, dependenta de PADAM, explica que la seva botiga de roba i complements ha fet una rebaixa del 20 al 40% en el seu estoc i que ha posat la roba de més valor econòmic a l’entrada. També ha tret del magatzem totes aquelles peces que tenia per vendre-les. Per cridar l’atenció del client, Rivas ha posat un cartell ben gran a l’entrada i ha anat publicant imatges de la botiga a les xarxes socials: “Sempre aviso el client que tenim xarxes socials perquè aquests puguin anar veient el que tenim a la botiga. Vaig publicant imatges a Instagram amb el preu modificat de rebaixa perquè el client potencial vingui a la nostra botiga per comprar. Sembla mentida, però funciona molt bé”, explica la dependenta de PADAM.\nCartell que anuncia rebaixes a la botiga Graciadorada L.L\n“El comerç online ens destruirà”\nPerò no tothom veu el comerç online com un avantatge i molt menys a les rebaixes. La Pilar Gabaldà té una joieria al barri de Gràcia, Aicra. No pot disminuir el preu dels seus productes perquè els materials són molt cars, però a la seva clientela habitual sí que els aplica un bon descompte per ser fidels: És una qüestió de fidelitat, penso que sí he de baixar el preu a algú sempre serà al meu client i per fidelitat a ell no vull fer rebaixes a qualsevol a persona”, esmenta la dependenta.\nTé molta gent fidel del barri, però que cada cop són menys a causa de la venda online. “Sí que he notat l’impacte del comerç online, és el que destruirà el petit comerç, això i la manca de fidelitat dels clients. La gent no és fidel al barri ni a les botigues tradicionals. Probablement, en 20 anys no quedaran botigues”, pronostica Gabaldà. La dependenta d’Aicra creu que les ciutats canviaran en uns anys i que seran ciutats tristes i apagades perquè no hi haurà comerç al carrer. “Penso que la societat només veu Internet, la gent s’ha acomodat a comprar des de casa, però ningú es pregunta què passarà amb els barris quan tanquin les botigues petites”, alerta Gabaldà.\nL’Ida Oliver té una sabateria al carrer de Verdi. Constata que cada cop hi ha més gent que compra online i que encara que de moment no sigui un problema per la seva botiga, perquè té una clientela fixa, té por de baixar les vendes, sobretot durant les rebaixes, “La gent gran cada cop compra més per Internet i això em comença a fer por. De vegades pujo imatges a Instagram, però no m’agrada molt la tecnologia. M’agrada el comerç de sempre, el comerç de carrer. Des del meu punt de vista, el comerç online és la pitjor competència de totes”, verbalitza Oliver.\ndissenyadors Gràcia Petit comerç rebaixes


La Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic té prevista la recuperació del Palau de Calatayud al carrer Micalet 5 i el veí antic Forn dels Apòstols.\nEl futur projecte de rehabilitació es fonamenta en el convenciment que ha d'existir una total harmonia entre els usos que es puguen donar al nostre patrimoni arquitectònic i la recuperació, foment i valorització, en aquest cas, de la història de l'antic Palau de Calatayud i de l'entorn urbà mil·lenari on es troba: el centre fundacional d'una ciutat que compta amb 2.155 anys d'història.\nPer això, abans de planificar qualsevol solució definitiva per a la seua rehabilitació s'ha volgut comptar amb el màxim volum d'informació històrica i arqueològica i de l'estat de l'edifici, indagant en els seus murs i en el seu subsòl. Aquesta és l'essència del «Projecte d'actuacions preparatòries prèvies a la intervenció de l'immoble del carrer Micalet 5 de València. Fase d'intervenció arqueològica»: conèixer per a dissenyar una nova etapa en la vida del palau, respectuosa amb el seu passat i amb el d'aquells altres edificis més antics que poden haver deixat la seua empremta en els murs i, alhora, aprofitar l'oportunitat de fer créixer el nostre patrimoni a l'esquena mateixa de la plaça de la Mare de Déu, hereva de l'antic fòrum de la ciutat romana de Valentia.\nLa intervenció arqueològica en aquesta fase I consisteix en la realització d'un estudi d'arqueologia de l'arquitectura, aplicant la tècnica de l'estratigrafia mural per a conèixer l'evolució arquitectònica dels edificis que es van erigir en aquest punt de la ciutat fins a la construcció del Palau de Calatayud en 1907, així com el veí antic Forn dels Apòstols, que en l'actualitat forma part de la mateixa propietat. Al subsòl està prevista una excavació en extensió en el sector de Forn dels Apòstols 3 i 5 i prospeccions a Micalet 5, amb l'objectiu de conèixer les restes arqueològiques que s'hagen conservat i planificar en fases següents la seua recuperació i posada en valor, integrant-les en un circuit al costat de les ja recuperades a l'Almoina, Presó de Sant Vicent o la Catedral, per citar les de l'entorn més immediat.\nPerò aquestes tasques prèvies no poden perdre de vista que s'està treballant amb un patrimoni que pertany a tots els valencians i que, per això, s'ha de transmetre des del primer moment tota la informació que es vaja generant, a més de fer partícip i vincular la societat en aquest projecte il·lusionant.\nAmb aquesta finalitat s'ha dissenyat aquesta plataforma de difusió periòdica de l'avanç dels treballs arqueològics i de les notícies i troballes que es vagen produint, a més d'animar totes les valencianes i valencians i els visitants a la nostra ciutat a participar amb els seus comentaris en aquest projecte mitjançant aquesta pàgina.