Notícies - Reconeixement municipal per a l'exjutge de pau Josep Mayol\nReconeixement municipal per a l'exjutge de pau Josep Mayol\nJosep Mayol seguirà sent el Jutge de Pau els propers quatre anys (21/feb/11)\nJosep Mayol: 'Això no soluciona els problemes i és una càrrega de feina' (23/abr/10)\nEl Jutge de Pau de la ciutat, favorable a la creació d'un partit judicial a Sant Cugat (16/abr/10)\nConesa i Mayol, durant la recepció / Font: Premsa Ajuntament\nel 20/nov/12 Sílvia González Societat PDF\nL'Ajuntament ha reconegut la contribució a la ciutat de qui ha estat, durant 18 anys, jutge de pau de Sant Cugat, Josep Mayol, de 74 anys. L'alcaldessa, Mercè Conesa, ha lliurat una placa a Mayol per valorar la seva aportació al capdavant de la institució i per la seva tasca de mediació i conciliació com a representant de la justícia de proximitat a la ciutat. El succeeix de forma provisional en el càrrec la jutge substituta, Anna Osa, a l'espera que s'aprovi per ple l'elecció del nou titular.\nTot i que al febrer del passat any, el ple va reelegir Mayol per a quatre anys més, l'exjutge de pau, de 74 anys, ha posat punt final aquest 2012 a la seva tasca després d'una trajectòria de 18 anys. Durant la seva etapa a Sant Cugat, Mayol va manifestar que el nostre municipi hauria de tenir un partit judicial propi i no dependre dels jutjats de Rubí, com passa actualment.\nLa jutge substituta, Anna Osa, assumeix ara les funcions de Mayol a l'espera que el ple aprovi el nou titular de la institució. Mayol ha explicat a Cugat.cat que Osa és una de les tres candidates que, de moment, s'han presentat per ocupar el càrrec.


1. LA NARRATIVA DE PERE CALDERS (II)  | Literatura Catalana Contemporània (UPF) | Unybook\n1. LA NARRATIVA DE PERE CALDERS (II) (2015)\n1. LA NARRATIVA DE PERE CALDERS (II)\nAsignatura Literatura Catalana Contemporània\n1.10.2015 Teoria del llenguatge molt present en l’obra de Pere Calders, la podríem resumir expressant que hi ha un impuls inicial de caràcter nerviós que crea una imatge mental i aquesta crea, al seu torn, la paraula.\nImpuls nerviós à Imatge à Paraula / Concepte La qüestió és què creava l’impuls creador. La paraula en si no es crea en el vuit. Per necessitat, va unida al concepte, al significat fins al punt que la majoria de teòrics afirmen que sense paraula no hi ha concepte; la paraula és qui crea el concepte.\nNosaltres no pensem en abstracte. Pensem i, en el moment que fem aquest procés instantani, tenim la paraula. Encara que el concepte es pugui dir en diversos idiomes, no hi ha concepte sense paraula. Les idees són paraules (Wittgenstein).\nDes del punt de vista epistemològic, Pere Calders separa el model epistemològic del pensament científic i el model epistemològic de l’activitat artística: 1) El primer model, propi de l’home avocat a les ciències pures i aplicades, a l’empirisme, té pretensions d’objectivitat, presentar les coses tal com són. Aquest model té la pretensió de veritat objectiva 2) El model de l’artista no té una pretensió estricta d’objectivitat, sinó sobretot de subjectivitat, presentant les coses tal i com les veu. No pot tenir la pretensió de veritat objectiva, tot i que això no vol dir que aquest model sigui més o menys compartible.\nPer exemple, ens posem davant d’un quadre abstracte i és probable que no tots en tinguem la mateixa interpretació, però es pot compartir una sensació que no correspongui a un estricte coneixement racional (sensació que es pot expressar amb paraules). Absurd, terror, plaer... Potser no sabem argumentar la sensació, però el fet que ho haguem qualificat així ja determina ser real, tenir part de racional.\nCalders no té res en contra de la ciència experimental, però creu que són necessaris els dos models per captar la realitat, la visible i la invisible (la intuïble). La capacitat de la raó lògica de l’home és una capacitat més, la qual precisament no és útil per raonar tot allò que és l’home. Els estudis freudians tendeixen a raonar aquests aspectes i s’ha aconseguit avançar, tot i que queda un gran camp encara per explorar. Pere Calders vol anar més enllà de l’horitzó visible.\nFriedrich Nietzsche (1844-1900): al parlar de les arts, exclou literatura, perquè la lliga directament al llenguatge. Així doncs, per ell, l’artista per antonomàsia que sigui aquell més enllà del llenguatge: pintor, escultor, músic... En el seu concepte d’art total, el que tot ho embolcalla és la música (escenari, paraula, música humana, massa sonora orquestral...).\nL’artista de la paraula és qui té la capacitat d’anar més enllà de la ciència pura, trobar aquella realitat que no es sotmet a la lògica racional.\nLa diferència entre la realitat interpretada amb la raó i la interpretada amb una lògica intuïtiva és que la realitat no només té un codi d’interpretació, com a mínim en té dos.\nEl codi racional i un altre codi inconegut. Potser hauríem de parlar fins i tot de codis inconeguts (no serà el mateix per una emoció estètica, un somni, l’absurd, el terror...).\nLa gran arma de la literatura és la imaginació, perquè a través d’ella creem mons paral·lels i intentem establir-ne els codis. Aquesta forma de creació no vol dir crear en el buit, sinó que és allò que té una forma en el fons de nosaltres, que es troba en la nostra subconsciència.\nLa realitat científica està sotmesa a la revisió i el canvi, potser el que és veritat avui esdevé falsedat demà. El progrés significa majoritàriament negar allò anterior. La veritat científica, sotmesa al criteri racional, és més variable que la intuïtiva ≠ En l’art, la literatura... l’experiència sempre és acumulativa.\nHi ha alguns científics que afirmen que més que el criteri de veritat, en el fons l’home busca el criteri d’utilitat, un instrument per assolir a la realitat, que li sigui útil. No obstant, la veritat va lligada al moment històric, als canvis, als progressos ≠ En el camp de l’art, la veritat no va lligada al moment històric. L’estètica no és falsa o verdadera, depèn de la proximitat que hi hagi amb nosaltres. Ja ho deien molts filòsofs que allò que només perdura és l’art, el qual és etern, allò que perdura encara que sigui destruït, perquè es manté en la memòria.\nAxioma de Pere Calders fonamental per la seva literatura: És impossible a l’home establir certeses absolutes en el camp de la lògica racional, perquè sempre aquesta pot ser vulnerada pel progrés d’ella mateixa o pels forats que hi creen les realitats paral·leles que corresponen a una lògica intuïtiva i no racional.\nSobre la literatura consisteix, per l’autor, en definitiva a “buscar altres noms a les coses per veure si es poden expressar amb una altra profunditat o una altra dimensió”. Per tant, la literatura es converteix en una alternativa epistemològica al coneixement científic. Aquesta cosmovisió basada en l’experimentació tan pròpia d’occident entra en crisi amb la literatura de Pere Calders, la qual queda reforçada per l’aplicació de l’humor.\nProblema d’interpretació en Calders: és un dels primers autors que van utilitzar les noves tecnologies a l’hora d’escriure, sense utilitzar paper, tot i el seu recel envers la ciència aplicada. A finals dels 80 era un dels tres únics en la literatura catalana. La raó de la utilització és que entenia el processador de textos com un recurs màgic. De fet, li entusiasmaven les notícies de troballes tecnològiques, perquè això obria un camp per anar més enllà del coneixement, no només racional i lògic, sinó també en aquell intuïtiu, creatiu, explorador de la part oculta de l’home, establien un pont entre ciència i art (en el seu cas, literatura). També tenia curiositat en la creació artística mitjançant l’ordinador, la qual només existia dins d’aquell aparell (li provocava dubte intern).\nQuin era el gran perill de la ciència racional per Pere Calders? No eren els avenços científics, sinó la pròpia existència humana. Amb ells, si no hi ha un ordre vigilant, l’actitud humana tendeix a crear un ordre en què el benestar col·lectiu es sacrifica al poder social, polític, econòmic... (actualment preval el poder comunicativoinformaional; té el poder el qui domina la xarxa, una informació pretesament lògica que és presentada com incontrovertible. La manipulació de la informació dóna gran abast i poder) que hauria d’actuar en benefici de tota la humanitat. El gran perill és que la ciència basada en allò racional pot estar en benefici propi d’alguns pocs i no de tots.\nExamen: text de les lectures del curs (de les obres que hem tractat a classe). Text que si no s’ha fet a classe es pot comentar bé amb la informació que s’ha donat. 2 preguntes teòriques a contestar-ne una + 2 textos de comentari a triar-ne un.\nØ “La ratlla i el desig” Estructura: no hi ha una única forma de dividir el text, però diríem que hi ha una introducció (òmnibus), relat (inici p.56; explicació de la vida estable + aparició del fenomen extraordinari) i desenllaç també a l’òmnibus (“Què creieu que podria fer?” + agraïment). Per tant, s’inicia en una realitat aparentment versemblant, després es passa a una realitat imaginària i inversemblant i, en últim terme i altre cop, es passa a una realitat “real”.\nConte escrit a Mèxic l’any 1947 on el transport amb cavall era molt freqüent, sobretot per les zones amb difícil accés pels vehicles. Podem establir certa relació amb Sant Pau que, de camí a Damasc, descobreix la veritat cristiana tot caient del cavall.\nPere Calders generalment parteix d’una situació inicial estable i plàcida, però tampoc ens atreviríem a afirmar que és feliç, perquè al costat d’aquesta vida hi ha una rutina. Es remarca l’aspecte de repetició diària. El protagonista és agrimensor (home racional; ciència aplicada) i cada dia dóna ordres a uns obrers. Podríem dir que és un home “qualsevol”, que viu en la raó lògica, viu una vida acceptable, amb pinzellades de rutina... un individu com tots, que no té res d’excepcional. Hi ha quelcom que no tothom fa, però que no resulta inversemblant: desplaçament en cavall.\nDavant d’aquesta realitat plàcida, hi ha un moment en què es dóna un fet trasbalsador i normalment no és un acte puntual, sinó un seguit de fets que introdueixen novetat. Els treballadors demanen anar a una festa especial (no setmanal com pot ser un diumenge), la del patró. Per tant, ja hem passat a la vessant irracional, ja que un patró és aquell que ha realitzat un miracle per la localitat. Hi ha un accés a allò ocult, a la veritat oculta.\nAquesta ha donat lloc a una veritat objectiva, la qual és la festa. En la ment de l’agrimensor domina el pensament de base racional. El següent fet trasbalsador és la caiguda del cavall pel barranc .\nLa nit abans (segurament la nit de Sant Llorenç, el 10 d’agost à Va ser el primer màrtir i quan algú actuava de forma venerable, se’l convertia en astre o constel·lació) demana el desig de trobar-se casa seva després del revolt à àmbit irracional. Fet trasbalsador clar: es fa realitat. Al girar es troba amb casa seva, la muller i el paisatge que l’envolta.\nAl veure-ho, calcula de forma objectiva a quants quilometres està encara de la seva llar. Això vol dir que el cel li és concedit? No, perquè ara té un gran dilema davant. La seva ment sap que allò racionalment no pot donar-se, per tant es diria que es tracta d’una al·lucinació, la qual significa falsedat, engany i negativitat. Algú al més enllà, fora del seu domini, que el vol enganyar o ell mateix que ha tingut una al·lucinació.\nLlavors, té un dilema: acceptar que allò és casa seva i deixar enrere els càlculs o continuar els quilometres que en teoria em queden fins a arribar a casa. Tot i una ment tan racional, té por i entra en el dubte. L’home, malgrat el que es diu, no és d’una peça, és fràgil i forma part de la seva naturalesa. Què fer? Puc arribar a l’absurd i és el que es produeix: no s’explica ni el miratge ni la realitat.\nVell: funciona a mode dels contes tradicionals. La veritat objectiva no m’interessa tant que la realitat que en el moment és més viva = pensament d’artista, del creador ≠ l’home de mentalitat científica és l’agrimensor, el que continua fins al final, fins trobar el paisatge, la dona i casa seva. El vell que l’aconsella li diu que es troba en un dilema i la veritat estarà en allò que tries, de forma que no hi ha veritat objectiva, perquè la veritat fins a un cert punt és relativa i depèn de la tria que tu fas à consell extraordinari.\nAixí doncs, l’agrimensor no s’equivocarà mai, perquè si tria segons l’esperit poètic que hi ha en el fons del seu ser (el mateix que li ha portat a demanar el desig a l’estel), farà que domini i serà més home intuïtiu que racional.\nEn la seva ment, domina l’aspecte irracional i poètic, com també el racional. Dues qüestions abans d’acabar: 1) Farà bé si elegeix segons allò primer al segon? Si domina el primer també es produirà l’encert? I amb el segon, és a dir, segons allò més profund en ell, allò més racional? 2) Com sap que el vell no s’equivoca? Com sap si no l’enganya? Qui li assegura a l’agrimensor que el vell ho encerta? L’ agrimensor torna al dilema. És propi del s.XX dubtar davant de tot. En canvi, el vell afirma que, faci el que faci, obrarà bé. L’agrimensor no pot sortir del dilema, per tant s’ha d’arriscar a equivocar-se a partir d’allò que li diu el vell.\nMarta Rojals, L’altra, Barcelona, La Magrana, 2014 Toni Sala, Els nois, Barcelona, L’Altra editorial, 2014 ...\nLiteratura Catalana Contemporània - 1. La narrativa de Pere Calders (II) (2015) Apunte\nLiteratura Catalana Contemporània - 1. La narrativa de Pere Calders (IV) (2015) Apunte\nLiteratura Catalana Contemporània - 1. La narrativa de Pere Calders (III) (2015) Apunte\nLiteratura Catalana Contemporània - 1. LA NARRATIVA DE PERE CALDERS (I) (2015) Apunte


Casal Som Black Music 20 joves\nAssociació Cultura S/N de Girona i La Casa de la Música\nLloc: La Marfà i Centre Obert infantil Can Gibert\nEls joves que entrin en aquest casal podran experimentar i descobrir de primera mà tots els gèneres de la música negra. Seguint l’eix vertebrador que té el Black Music Festival aquest casal descobriran els gran referents de la musica negra. A més a més en podran ser els protagonistes ja que seran ells que interpretaran algunes de les cançons més llegendàries. A través de dinàmiques guiades per l’equip educatiu, els joves podran submergir-se en els valors i la música més negra.\nDates: De l'1 al 31 de juliol. Horari: només matins, de 9:00h a 13:00h. Places: 30. Accés amb: línia 5 de bus i parada 16 de Girocleta


Cristhian Garví es proclama campió en el Gran Fons de Paterna\nEl jove Cristhian Garví continua deixant mostres de la seua qualitat allà on va. L'esportista del Club Atletisme Quart es va proclamar campió del Gran Fons de Paterna en categoria júnior promesa.\nGarví es va coronar campió després de completar el recorregut de la competició en 56 minuts i 29 segons. El jove del nostre municipi va polvoritzar la seua millor marca personal en la distància de 15 km.\nQuico Peña, Eduardo Camacho, Antonio Fernández, Joan Sarrión i Onofre Gabaldó van entrar per darrere de Garví en la línia de meta.


març 2020 - Actualitat immobiliària | novetats i notícies | Ollé Bertrán\nAtesa la situació d’emergència sanitària, d’acord amb les consignes i criteri de les autoritats, i amb la voluntat de protegir la salut de les persones, empleats i clients, i assegurar que el servei que des d’aquesta empresa els hi oferim pugui continuar sense interrupcions, els informem :\nQue a partir del dimarts dia 17 les nostres oficines romandran tancades al públic, a excepció de cites que siguin confirmades prèviament amb el nostre personal.\nQue hem adoptat mesures de teletreball entre el nostre personal i els seguirem atenent tant telefònicament com per email per mirar de resoldre qualsevol gestió, encàrrec, dubtes i incidències que puguin necessitar.\nQue es suspenen, tanmateix, totes les Juntes de Comunitats de Propietaris.\nTotes aquelles persones que fins a la data efectuaven pagaments o cobraments de forma presencial a les nostres oficines, hauran de contactar amb aquesta administració telefònicament per facilitar les corresponents dades bancàries o rebre instruccions al respecte.\nEn l’interès de que aquestes excepcionals mesures tinguin una durada el més breu possible, els agraïm la seva col·laboració i comprensió.\nCom triar catifes i encertar\nLes catifes serveixen per decorar i vestir qualsevol estada, a més proporcionen calidesa i són una solució per delimitar els espais. Des Ollé Bertrán, anem a donar-te les pautes perquè puguis triar les catifes i encertis amb les que millor encaixin amb la teva llar.\nAquests són els factors a tenir en compte per triar una catifa:\nMaterial: les catifes es poden fabricar a partir de diferents teixits com el cotó, les fibres naturals, els materials sintètics o fins i tot la seda.\nLes catifes de llana compten amb un dels teixits més suaus i de més durada, ja que no solen deteriorar els colors i són fàcils de netejar, per tant, aquest tipus de materials està recomanat per a zones de trànsit com el saló, el passadís o l’entrada.\nLes catifes de fibres naturals és una altra de les opcions que més duren, la diferència respecte a les de llana és que són més econòmiques. Per les seves materials i els seus colors, aporten tons neutres a habitacions més acolorides o ressalten espais rústics.\nLes catifes de cotó, tipus jarapas o kilims, estan fetes d’un material menys rígid i per tant es poden rentar i guardar en el cas que ja no et serveixi o t’avorreixis d’elles. Aquest tipus de catifes són ideals per a dormitoris i cambres infantils.\nMida: Per col·locar la catifa vas a haver de tenir en compte l’obertura de les portes si n’hi ha, per evitar equivocar-te a més de metro, pots col·locar cinta de carrosser i marcar el paviment en on voldries que estigués la catifa per comprovar que encaixa perfectament.\nTambé és interessant que tinguis en compte el tipus d’estada, per exemple:\nEn el cas del menjador hauries de tenir en compte la mida considerant la cadira fora d’on pugui col·locar-se en la taula\nAl saló queda millor si la catifa alberga tota la zona de seients i és millor que els seients trepitgin la catifa. En concret ha de sortir entre 15 i 25 cm per cada costat de sofà.\nPel que fa a la catifa per a la taula, l’ideal és que el conjunt sigui harmònic, per tant, tria la catifa de la mateixa forma de la taula rodona per a taules rodones o quadrades per a taula quadrada, així com de pèl curt per poder moure la cadira sense problemes i que sigui fàcil de mantenir, amb materials rentables que resisteixin el frec de les cadires.\nEn el cas del rebedor, hauràs de buscar una que sigui fàcil de netejar ja que a l’estar col·locada a l’entrada al carrer, és la que més es trepitja, per això, és millor que sigui de cotó o sintètica i per descomptat que també sigui de la mida proporcional a el moble que es tingui, així com que tingui certa seguretat per evitar relliscades.\nPer al dormitori pots optar per posar dos catifes a cada costat del llit o una per exemple, als peus. En aquest cas decanta’t per una catifa tova, ja que serà el primer i l’últim que trepitgis quan t’aixequis o te’n vagis al llit.\nForma: en aquest cas caldrà limitar-se una mica a l’espai que es té, és a dir, una catifa quadrada per a una habitació quadrada o alguna rectangular en el cas que sigui un espai d’aquestes dimensions, les catifes rodones sempre donen un toc original\nColors: si comptes amb parets fosques és millor posar catifes clares per donar-li major lluminositat i il·luminar l’espai, i al contrari.\nQuant a si és millor llisa o estampada, hauries de saber que les llises donen un aspecte més definit i formal, pel que solen ser més tradicionals i clàssiques o per racons minimalistes, així com, si es tracta d’un espai petit, ja que podràs fer més gran l’espai visual amb una catifa clara. En el cas que vulguis una catifa estampada, hauràs d’intentar que quedi en harmonia amb la resta dels elements de l’habitació, en aquest cas, seria millor que fos el focus d’atenció per a llocs amb menys decoració.


Retard en la preparació dels pressupostos 2007 – Ràdio Pego\nRetard en la preparació dels pressupostos 2007\nLa cita electoral de l´any que és el cronòmetre de molts assumptes polítics i institucionals. Un afectat directe han estat els pressupostos de 2007 que es troben encara en una fase de converses, tot i que haurien d´estar ja enllestits i a punt per a ser aprovats. Es calcula un ingrés d´entre 11 i 12 milions d´euros. Les despeses tenen com a objectius reduir el deute amb la banca, actualitzar els sous dels funcionaris municipals, completar les inversions que actualment estan en funcionament. S´espera que s´aprove a finals de gener. Les eleccions de maig de 2007 marcaran des d´ara i fins a eixe mateix dia el ritme de treball de tots els ajuntaments. Pego no és una excepció. Algunes coses s´acceleraran i altres es ralentitzaran i fins i tot hi haurà alguns assumptes que es paralitzen. En aquest cas parlem de la segona opció, perquè l´elaboració dels pressupostos per a 2007 va endarrerida, ja que a dia d´avui, es troba en fase de diàleg. Els tres partits que formen l´equip de govern de l´Ajuntament de Pego estan conversant com enfocar i com plasmar en els pressupostos que venen les decisions polítiques per a gastar i ingressar diners, el que ha provocat un retard en el procés d´enllestida d´aquests.\nLes línies generals que enguany presenta el pressupost 2007 apunten a què l´Ajutament de Pego comptarà amb ingressos de al voltant d´11 milions d´euros, que podrien arribar fins el 12 milions. D´altra banda, les despeses es destinaran principalment a, d´una banda reduir el deute amb els bancs, d´altra a actualitzar els sous dels funcionaris públics, a més, s´espera completar les inversions actualment en execució com són el canvi de paviment del Passeig Cervantes o l´adequació de la Casa destinada a Serveis Socials.\nS´estima que els pressupostos per a 2007 s´aproven a finals de gener de l´any entrant. Tot i que, recordem, aquesta data es podria retardar, com ja passara en els pressupostos de 2006. D´altra banda, el regidor d´hisenda, el nacionalista Joan Carles Cambrils, també indica que aquestos pressupostos que s´aprovaran poden ser modificats per les forces polítiques que entren a governar a partir de juny de 2007.\n← Les tastes arqueològiques del carrer Vallet apunt de començar\nResum informatiu anual (1ª part) →


Bdig (biblioteques digitals i cooperació): Remordiments i col·leccions especials\n[No me'n surto avui de carregar la imatge triada aquí. Com que no vull perdre el bon humor que tinc, m'ho deixo, però us reenvio als remordiments d'Orestes]\nRemordiments de no fer cap entrada a aquest blog jo que m’havia compromès amb mi mateix fer-ho cada setmana i remordiments de no comentar la publicació d’OCLC The Metadata is the Interface: Better Description for Better Discovery of Archives and Special Collections, Synthesized from User Studies de la que n’és autora Jennifer Schaffner.\nCom a disculpa dels primers remordiments: diumenge vaig tenir mal dia. Com a disculpa dels segons: vaig passar l’estudi a un amic per comentar-lo i encara no me n’ha dit res. Al marge de tantes consideracions personals, el document (18 p.) és reflexió (una autocrítica diria jo) des del punt de vista dels arxivers i bibliotecaris de col·leccions especials més preocupats de la descripció dels documents que d’exhibir-los a llocs on els usuaris puguin trobar-los.\nL’autora fa un repàs a 30 anys (!) d’estudis sobre el comportament dels usuaris (les 5 p. de notes son la 2a cosa millor del document) per advertir-nos que “les col·leccions especials i els arxius romanen invisibles perquè poden no tenir el tipus de metadades que poden ser descobertes amb facilitat pels usuaris en la web oberta.”\nDeixo les afirmacions de l’autora (que no el seu tema) per passar a fer-les jo. Podríem dir el mateix dels esforços que fem per descriure col·leccions especials en bases de dades separades i no per mostrar aquestes col·leccions en catàlegs. S’ha fet a vegades i amb poc convenciment, malgrat cada vegada més serem coneguts i valorats per aquestes col·leccions amagades.\nEn aquesta línia (la de mostrar el que no es veu), el “servei d’arxius de ciència”, un servei “coordinat pel CEHIC i l'Arxiu General, ambdós de la UAB, amb el patrocini de l'IEC, el Departament de Cultura de la Generalitat i la pròpia universitat, amb l'objectiu primordial de contribuir a la conservació i difusió del patrimoni documental de la ciència i la tecnologia contemporànies a les terres de llengua catalana.”\nGràcies al SAC podem saber que hi ha 1.300 dibuixos i aquarel·les, 5.500 documents manuscrits, 4.000 fotografies, 1.500 diapositives i diversos vídeos d’en Jordi Sabater Pi a la biblioteca d’Humanitats de la UB (inclosos al catàleg de la UB sota el nom de Base de dades Col·lecció Sabater Pi)\nTambé ens podem assabentar que a la UB hi ha uns 10,4 ml aprox. de documentació personal, oficial i científica, correspondència, notes diverses i materials bibliogràfics de Lluís Solé Sabarís, però he estat absolutament incapaç de ‘descobrir-ho’ a través del catàleg.\nSopar a fora avui, de feina. Amb un comensal rememoràvem els esforços que algunes biblioteques i consorcis han fet per tenir i usar les metadades de la informació que compren o subscriuen. Semblaria normal (i no és així) poder rebre al costat de les dades les metadades corresponents. Si les rebéssim les podríem usar per allò que ens semblés més convenient.\nPublicat per Lluís Anglada a 1:32\nEtiquetes de comentaris: arxius, catalegs, colleccions especials, OCLC


Els Estats Units retiren un terç de les seves tropes al front de Gardez\nSorgeixen importants divisions internes en la força aliada afganesa\nReuters | 11 març 2002\nEls Estats Units va anunciar inesperadament ahir la retirada d'uns 400 soldats de la batalla contra els rebels d'Al Qaeda assetjats a Gardez, al temps que va emergir una profunda divisió entre les forces afganeses involucrades en aquest combat. En una sèrie de dramàtics esdeveniments a la major batalla a la campanya afganesa de cinc mesos, un portaveu militar dels Estats Units va dir que 400 dels 1.200 soldats a l'àrea estaven sent retirats com a part d'un exercici de reorganització.\n«Ens estam reorganitzant», va dir el major Brian Hilferty. «L'Operació Anaconda continua», va afegir, referint-se al nom de guerra de l'ofensiva, que ha costat la vida de vuit soldats dels Estats Units i de set afganesos des que va començar fa poc més d'una setmana. «Això no ha acabat», va dir Hilferty. «Si jo fos un tipus d'Al Qaeda, no voldria sortir a cercar una pizza».\nGairebé al mateix temps a Gardez, va sorgir una divisió entre les tropes afganeses involucrades en el combat. El comandant local a l'àrea, d'ètnia pashtun, va demandar que els centenars de reforços enviats des de Kabul es retirassin de la batalla. «Proposam al senyor Hamid Karzai que doni instruccions a les tropes nouvingudes que tornin als seus llocs d'origen», va dir el cap de les forces pashtun a la província de Paktia, Mohammad Ismail.\n«Puc assegurar-los que nosaltres obeïm i donam suport al govern interí. El cas és que si es resol l'assumpte de Shahi Kot (el lloc de la batalla), les tropes de Gul Haider (el comandant del nord) podrien reclamar la victòria, que és al que ens oposam», va dir Ismail. «Aprofitam aquesta oportunitat perquè l'assumpte de Paktia sigui resolt purament pel poble de Paktia», va afegir. El Ministeri de Defensa d'Afganistan va enviar divendres gairebé 1.000 soldats d'ètnia principalment tayika, des de Kabul perquè s'unissin a les forces locals. La seva arribada, amb almenys 10 tancs, gairebé duplicà les tropes afganeses. Les forces pashtun han estat combatent contra centenars de rebels d'Al Qaeda durant l'atac dels EUA.\nEl president interí afganès, Hamid Karzai, va anunciar ahir la seva intenció de crear una «comissió de la veritat» per investigar els casos de violacions dels Drets Humans que va sofrir aquest país en els últims anys. Karzai va assenyalar que li agradaria veure «una comissió que curi les ferides dels afganesos», o almenys que «reconegui l'existència d'aquelles ferides». «Hi va haver massa atrocitats al nostre país i les víctimes han de ser escoltades». L'anunci va ser fet en una trobada per formar una comissió de Drets Humans.


Escriure segons Marguerite Duras | Catorze.cat\nMarguerite Duras | 04/04/2021 a les 00:00h\nArxivat a: Biblioteca, literatura, tast editorial, Escriure, Marguerite Duras\nMarguerite Duras va néixer el 4 d'abril de 1914 a Saigon (Indoxina francesa) i va morir el 3 de març de 1996 a París. Al seu Écrire (Escribir, Tusquets Editores) reflexiona sobre el fet d'escriure, unes reflexions contínuament lligades als esdeveniments de la vida que van marcar la seva escriptura.\n1. Alguns escriptors estan espantats. Tenen por d'escriure. El que ha passat en el meu cas potser ha sigut que mai he tingut por d'aquesta por. He fet llibres incomprensibles i s'han llegit.\n2. No es pot escriure sense la força del cos. Per abordar l'escriptura s'ha de ser més fort que un mateix, s'ha de ser més fort que el que s'escriu.\n3. Escriure també és no parlar. És callar. És udolar sense soroll. Un escriptor és quelcom que descansa, amb freqüència, escolta molt. No parla gaire perquè és impossible parlar a algú sobre un llibre que s'ha escrit i sobretot d'un llibre que s'està escrivint. És impossible.\n5. Segueix havent-hi generacions mortes que fan llibres puritans. Inclús joves: llibres encantadors, sense cap mena de pòsit, sense nit. Sense silenci. Dit d'una altra manera: sense un autèntic autor. Llibres d'un dia, d'entreteniment, de viatge. Però no llibres que s'incrustin en el pensament i que parlin del dol profund de tota la vida, el lloc comú de tot pensament.\n6. Tot escriu al nostre voltant, això és el que s'ha d'arribar a percebre; tot escriu, la mosca, la mosca escriu, a les parets, [...] L'escriptura de la mosca podria omplir una pàgina sencera. Llavors seria una escriptura. Des del moment en què podria ser una escriptura ja ho és.\n7. L'escriptura és allò desconegut. Abans d'escriure no sabem res del que escriurem. I amb total lucidesa.\n8. Si se sabés alguna cosa del que s'escriurà, abans de fer-ho, abans d'escriure, no s'escriuria mai. No valdria la pena.\n9. Crec que el que retrec als llibres, en general, és això: que no són lliures. Es veu a través de l'escriptura: estan fabricats, estan organitzats, reglamentats, es podria dir que conformes. Una funció de revisió que l'escriptor exerceix amb freqüència amb si mateix. L'escriptor, llavors, es converteix en el seu propi policia. Entenc, com a tal, la cerca de la forma correcta, és a dir, de la forma més habitual, la més clara i la més inofensiva.\n11. L'insult, l'insult és tan fort com l'escriptura. És una escriptura, però dirigida. He insultat a gent als meus articles i produeix tanta satisfacció com escriure un bon poema.\n12. Estar sola amb el llibre encara no escrit és estar en el primer somni de la humanitat. És això. També és estar sola en l'escriptura encara erma. És intentar no morir per causa seva. És estar sola en un refugi durant la guerra. Però sense pregàries, sense Déu, sense cap pensament fora d'aquell desig boig de matar fins a l'últim nazi de la nació alemanya.\n13. Escriure: és l'únic que omplia la meva vida i l'encisava. Ho he fet. L'escriptura mai no m'ha abandonat.\n14. L'escriptura: l'escriptura arriba com el vent, està despullada, és la tinta, és allò escrit, i passa com res no passa a la vida, res, excepte això, la vida.\n© de l'edició, Tusquets Editores, 1993


ARAMULTIMÈDIA - La Conselleria ha dotat a l'Ajuntament d'Alcoi de 41.021 € per a lluitar contra l'empobriment energètic\nA les ajudes es poden adscriure totes les persones que es troben en situació en risc d'exclusió social o de gran necessitat\nLa Conselleria ha dotat a l'Ajuntament d'Alcoi de 41.021 € per a lluitar contra l'empobriment energètic\nLa partida pressupostària de 41.021 € que ha rebut l'Ajuntament d'Alcoi per part de la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives serveix per a combatre l'empobriment energètic de persones que no poden assumir totes les despeses i que estiguen en risc d'exclusió social. Cada beneficiari optarà a 80 € anuals que es podrà incrementar fins a 500 € en cas que no es repartira tot.\nMaría Baca, regidora d'Habitatge diu que "continuem apostant per les polítiques socials i des del departament de vivenda continuarem treballant per ajudar amb més recursos a les persones que estan en risc d'exclusió social"\nEl dia limit per entregar les sol·licituds és fins al 31 d'octubre al Registre General de l'Ajuntament. Fins ara ja han rebut 70 peticions i s'espera que d'ací a tres mesos hi haja més. La seua resolució i notificació serà de 15 a 30 dies posteriors a la finalització del termini de la mà d'una comissió de selecció i seguiment.\nPer a poder sol·licitar aquesta ajuda la persona ha d'estar empadronada a la ciutat d'Alcoi, a més es ha de tindre contracte amb una empresa comercialitzadora d'energia elèctrica, gas o aigua. Per altra banda, la unitat familiar s'haurà de trobar al corrent de les obligacions tributàries amb l'Ajuntament i la unitat familiar no podrà superar l'Indicador Públic de Renda d'Efectes Públics (IRPEM) 2017 (7.455,14 €). I per últim, els beneficiaris no podran mantenir rebuts pendents d'exercicis anteriors a l'adjudicació d'aquestes ajudes.\nLa Conselleria ha dotat a l’Ajuntament d’Alcoi de 41.021 € per a lluitar contra l’empobriment energètic / Departament de comunicació d'Alcoi\nLa partida pressupostària de 41.021 € que ha rebut l'Ajuntament d'Alcoi per part de la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives serveix per a combatre l'empobriment energètic de persones que no poden assumir totes les despeses i que estiguen en risc d'exclusió social. Cada beneficiari optarà a 80/€ anuals que es podrà incrementar fins a 500/€ en cas que no es repartira tot. María Baca, regidora d'Habitatge diu que "continuem apostant per les polítiques socials i des del departament de vivenda continuarem treballant per ajudar amb més recursos a les persones que estan en risc d'exclusió social"


Boscos cremats | Crèdit Andorrà Financial Group Research\nImaginin-se que els deixen escollir entre dos actius per invertir-hi. Un és un bosc frondós, ple d’arbres alts que ocupen centenars d’hectàrees. L’altre és un bosc de la mateixa mida, però que ha estat arrasat en un incendi. Les autoritats s’han posat a treballar i l’han omplert de jardiners que sembren llavors pertot arreu i d’helicòpters que el sobrevolen llançant aigua per mantenir-lo ben regat, això sí. Si és un inversor com cal, abans de decidir preguntarà quant costa cada un. Resulta que el bosc cremat es paga molt més car que l’intacte.\nServeixi l’exemple anterior de metàfora del que passa actualment als mercats financers. No cal dir que fa un any la situació era clarament millor que la que tenim avui des del punt de vista econòmic. Estem immersos en la tercera onada d’una pandèmia que ha provocat el tancament intermitent, total o parcial, de les economies de bona part del planeta durant gairebé un any. Cosa inaudita, per cert. Mai no ens havíem infligit una destrucció econòmica tan gran sense una guerra pel mig.\nLes borses van tenir un 2020 excel·lent. I la cosa no quedarà aquí, si tenim en compte els pronòstics dels estrategs, que anticipen un 2021 amb guanys de doble dígit\nEs calcula que s’han perdut uns 10 bilions de dòlars en PIB global entre el 2020 i el 2021 respecte al que hauria estat sense pandèmia. Perquè se’n facin una idea, és com si s’hagués volatilitzat el PIB anyal de 153 països, tots junts. Amb aquests diners podríem comprar senceres les deu companyies més grans del planeta (no són poca cosa! Apple, Amazon, Saudi Aramco...).\nTot i això, les borses van tenir (amb alguna excepció) un 2020 excel·lent. I la cosa no quedarà aquí, si tenim en compte el reguitzell de pronòstics dels estrategs, que anticipen un 2021 amb guanys de doble dígit un altre cop. Raonen que amb tipus d’interès tan baixos, als inversors no els queda sinó seguir apostant pels actius de risc. En definitiva: fa dotze mesos, els bancs centrals podrien haver-se plantejat apujar els tipus en algun moment, cosa que ara sembla impossible.\nAquesta recuperació econòmica ho serà amb tipus nuls, amb les impremtes dels bancs centrals funcionant a tota màquina i amb els governs gastant més del que ingressen. Ens volen dir que el bosc pot agradar més o menys però que és molt millor que la resta, que són terrenys erms. Aquell bosc tan bonic ja no hi és. Com no ha de valer més que abans de l’incendi?\nSi els inversors es convencen d’alguna cosa, efectivament passarà, ja que els preus són el resultat de la intersecció entre l’oferta i la demanda\nAquesta és la disjuntiva a la qual ens enfrontem per als mercats aquest 2021. Pot ser que almenys durant un temps (i és impossible saber quant) no els falti raó. Com a profecia autoacomplerta, si tots els inversors es convencen d’alguna cosa, aquesta cosa efectivament passarà, ja que els preus no són sinó el resultat de la intersecció entre l’oferta i la demanda.\nNo podem oblidar, però, que tot i que la valoració pot quedar en un segon pla durant molt temps, és com la llei de la gravetat dels mercats. Exerceix una atracció constant. Un avió només vola fins que se li acaba el querosè. El combustible que fa volar avui els mercats és la convicció grupal que no hi ha alternativa a la renda variable. Certament se’ns n’ocorren poques. Però, val un bosc mig calcinat més que el d’abans de l’incendi?\nÉs clar que en aquest bosc encara hi ha bones oportunitats. Algun arbre dels que resisteixen ens el venen a més bon preu. Altres arbres, a més, n’han sortit reforçats i són molt més valuosos que abans de l’incendi. La pandèmia ha accelerat una transformació (revolució, més aviat) digital que ja estava en marxa. Consumirem, treballarem i produirem d’una altra manera, en endavant. Això deixa perdedors, sí, però també guanyadors.\nLa clau és ser selectiu. La pandèmia passarà i quan s'acabi, el rebot econòmic serà molt substancial\nLa clau és, doncs, ser molt selectiu. La pandèmia passarà, segur. Quan s’acabi, el rebot econòmic serà molt substancial. Som com una olla de pressió. Fa tant temps que tenim limitat el que podem fer que, quan es pugui, no ens estarem de res. Però no confonguin temps millors amb (més) pujades indiscriminades dels actius de risc.\nEls mercats financers són mecanismes de descompte, i molt del positiu ja ho recullen els preus actuals. El millor actiu, a un mal preu, no és bona inversió. Hi ha bones oportunitats, encara, però s’ha de discriminar més que mai entre les opcions disponibles.\nArtículo publicado en la sección "Tribuna" del 'Diari d'Andorra' de 28/01/2021\nAnálisis / Informe trimestral / Inversión / Nuestra visión de los mercados


Red Electrica i Fecsa-Endesa preveuen restablir avui el servei elèctric als 120 municipis afectats - El Gerió Digital\nEls municipis gironins són els que més han patit els efectes de la caiguda d'electricitat\nDimarts, 9 de març de 2010 10:00h\nBegur és un dels municipis del Baix Empordà afectats pel temporal © Carol Ruiz\nEl Govern exigirà responsabilitats si n'hi ha\nEl conseller d'Interior, Joan Saura, ha emplaçat les companyies elèctriques Red Eléctrica i FECSA-Endesa a explicar els motius de l'avaria abans de les 12.00 hores d'aquest dimarts. El Govern 'exigeix que es restableixi el subministrament elèctric als 220.000 abonats dels més de 120 municipis que segueixen sense llum'. Saura ha assegurat que després estudiaran 'si cal exigir responsabilitats a les companyies elèctriques'.\nREE no sap on està l'origen de l'avaria\nRed Eléctrica de Espanya, companyia que gestiona la línia d'alta tensió que s'ha desconnectat, continua aquest dimarts treballant per localitzar l'origen de l'avaria. Segons han explicat fonts de l'elèctrica, durant la passada nit es va poder arribar, amb l'ajuda dels Mossos i els Bombers, al cable que havia caigut a l'AP7 comprovant que no era en aquest punt on havia quedat afectada la líni d'alta tensió que subministra la xarxa de Vic (Osona) a Juià (Gironès).\nLa companyia doncs continua destinant recursos tècnics i humans per localitzar l'avaria. De fet, cap a les nou del matí, un helicòpter ha sortit de l'aeroport de Sabadell per sobrevolar la infraestructura i localitzar l'origen de l'incident per poder, tot seguit, comprovar-ne la seva afectació i, poder, per tant, tenir una previsió sobre quan es podrà restablir el sevei.


Un dolor tan dolç és la història de l'estiu que li canvia la vida a en Charlie Lewis. L'estiu comença, els exàmens no li han anat bé i no té perspectives d'entrar a la universitat. A casa, ha de tenir cura del seu pare, quan segurament hauria de ser a l'inrevés; i si mai pensa en el futur, és amb una mena d'angoixa. I llavors és quan la Fran Fisher irromp a la seva vida i, tot i que és inconcebible, en Charlie comença a tenir esperança. Sí, encara que per estar amb la Fran s'hagi d'enrolar en una companyia teatral amateur que prepara Romeu i Julieta. Vint anys després, en Charlie recorda aquest estiu i, a punt de casar-se amb la Niamh, el conviden a una trobada d'exmembres de la companyia on sap que hi haurà la Fran.


Ajut de 60.000 € per finançar el concurs mundial de garnatxes a la DO Terra Alta | Diari de Tarragona\nAjut de 60.000 € per finançar el concurs mundial de garnatxes a la DO Terra Alta\nEl consell de la DO Terra Alta dóna la benvinguda a l’aportació de diners del Departament d’Empresa i admet les dificultats per organitzar l’esdeveniment en l’actual entorn polític\nEl secretari d’Empresa i Competitivitat, Joan Aregio, ahir a la seu de la DO Terra Alta. FOTO: joan revillas\nQuan resten escassament dos mesos per a la celebració del concurs internacional Grenaches du Monde a la Terra Alta, el Departament d’Empresa i Coneixement ha signat un conveni dotat amb 60.000 euros d’ajut per a finançar part del cost de l’esdeveniment internacional.\nEl president del Consell Regulador de la DO Terra Alta, Joan Arrufí, va donar la benvinguda a un ajut «que ens permet sufragar una petita part del pressupost total». Arrufí va admetre que l’entorn polític a Catalunya, amb la declaració d’independència i l’aplicació de l’article 155, ha afectat «molt» l’organització del concurs. «El moment polític i econòmic és molt complicat. Avui (per ahir) és un gran dia...vam patir perquè potser aquest dia no arribaria», va explicar.\nEl detall del programa d’actes de l’esdeveniment es donarà a conèixer el 18 de febrer però ahir es va avançar la filosofia del concurs, que es desenvoluparà entre els dies 11 i 15 d’abril. Els organitzadors pretenen concentrar la major part dels actes a la Terra Alta i les Terres de l’Ebre encara que també se’n celebrarien fora d’aquest àmbit, el primer d’ells a Barcelona, punt d’arribada dels membres del jurat. «És un projecte de país, on volem que totes les DO’s de Catalunya se sentin integrades, i especialment les zones on es conrea la garnatxa: Priorat, Montsant, Empordà, a més de la Terra Alta», explica Arrufí.\nEl fil conductor del programa d’actes serà el caràcter mediterrani dels vins de garnatxa i la potent història vitivinícola de la DO Terra Alta.\nUna part dels actes aniran dirigits al públic professional que pretén atraure el concurs però també se’n programaran oberts a tothom. «Edicions anteriors del certamen han apostat més per un enfoc cosmopolita. Nosaltres optem per una mirada més rural, en el bon sentit de la paraula, volem que els professionals vinguin al territori, a les vinyes i els cellers».\nEls organitzadors esperen que l’esdeveniment actuí de revulsiu pel sector vitivinícola i turístic de la comarca.\nEl secretari d’Empresa i Competitivitat, Joan Aregio, va signar ahir el conveni a la seu del consell regulador. L’alt càrrec del Govern va destacar el potencial exportador dels vins de la DO Terra Alta i l’auge de l’enoturisme com a eina de dinamització econòmica.


La definicio d’Idioma Valencià, postura d´ACCIO NACIONALISTA VALENCIANA | Accio Nacionalista Valenciana\nLa definicio d’Idioma Valencià, postura d´ACCIO NACIONALISTA VALENCIANA\nDefinicio de Llengua Valenciana: "Llengua romanica independent i autoctona que es parla en el Regne de Valencia". Deriva del baix llati, enriquit per les influencies dels pobles en els que els valencians han tingut contacte, pero sempre sense perdre la seua identitat. Un atre factor primordial a tindre en conte en la riquea de la Llengua Valenciana es l'existencia d'un substrat iber i les influencies gregues.\nLa Llengua Valenciana te segles d´historia, te un nom propi i ha segut l´idioma oficial del Regne de Valencia des de sempre. El valencià atesora un segle d´or, en autors importantissims que sempre defengueren que escrivien en VALENCIÀ. Un segle d´or i tradicio lliteraria molt anterior al castellà, i per supost que al catala, que fins al segle XX sempre havia segut considerat com un dialecte del provençal.\nEs inadmissible que esta no siga la definicio oficial que dona la AVLl (obra de PP i PSPV) quan en l´Estatut d´Autonomia Valencià s´establix clarament que l´idioma de Valencia, es el valencià.\nPer tant, davant l´ineficacia de l´institucio, la Academia Valenciana de la Llengua (que no Academia de la llengua valenciana) ha de deixar d´existir per inutilitat operativa, i les competencies llingüistiques han de passar a l’institucio que realment es preocupa per la Llengua Valenciana: l´Institut d´Estudis Valencians i la seua Seccio de Llengua i Lliteratura.\nS´ha de recordar que les Normes d´El Puig son les uniques normes ortografiques que verdarament son utils per a escriure en Llengua Valenciana, sense barbarismes, grafies extranyes. Les Normes d’El Puig continuen la tradicio ortografica dels classics valencians, i els treballs del sempre volgut Jose Nebot, i l´ilustre Pare Fullana.\nLa Conselleria d´Educacio hauria de preocupar-se en fer que en les escoles i universitats es respecte esta denominacio i s´utilisen les normes d´El Puig, i deixar de donar recursos economics al desenroll d’una atra llengua que no es la nostra.


Els músics de flabiol i bombo\nDurant el segle XIX, la modernització i la industrialització va comportar grans canvis culturals en el nostre país. En el cas de la música popular, van aparèixer nous instruments (acordió, manubri...) que van substituir-ne els vells, de la mà de l'arribada de noves formes musicals i de ball. A més, els moviments demogràfics van alterar les formes de sociabilitat, i les músiques que hi estaven relacionades.\nEl flabiol, instrument fins llavors omnipresent en bona part del país, va anar desapareixent, i va quedar relegat a posar música en actes que havien anat quedant ritualitzats o fossilitzats, com certs balls de festa major, festes religioses, aplecs, o en l'acompanyament de figures festives. O com a part integrant de la cobla moderna, amb un paper molt diferent del que havia tingut fins llavors.\nPerò, en aquest procés, hi va haver una excepció: en una zona difícil de delimitar, i que agruparia el Montseny i la conca de la Tordera, els flabiolaires es van adaptar als nous gustos musicals, i van liderar la música de ball de la mateixa manera com en altres comarques ho feien els acordionistes o els violinistes. Van canviar els antics tamborinos per timbals plans, i van introduir el redoble (i van anomenar aquesta timbals com a "bombo", per la posició amb que els duien penjats). I diversos artesans, tots de la zona d'Arbúcies, van elaborar flabiols d'altíssima qualitat.\nAquests flabiolaires, coneguts com a "músics de flabiol i bombo", es van mantenir en actiu fins als anys trenta del segle XX, quan la despoblació del territori va fer desaparèixer moltes ocasions d'actuació, i les orquestrines els van substituir en les poblacions una mica més grans. A la postguerra van tenir un revifalla, a causa de la situació econòmica general, i fins i tot van influir flabiolaires d'altres territoris, però aquesta va ser puntual i no va aturar-ne la desaparició amb el creixement econòmic dels anys seixanta.\nPer sort, diversos d'aquests flabiolaires van poder ser localitzats i entrevistats, i fins i tot enregistrats, durant el temps del redescobriment de la música popular i tradicional, i gràcies a això avui podem conèixer i fer reviure aquest sorprenent i ric fenomen musical.\nPer a saber-ne més: Rafel Mitjans i Teresa Soler: "Músics de flabiol i bombo. Els flabiolaires del rodal d'Arbúcies". Editorial Alta Fulla, 1993. ISBN: 84-7900-041-4\nJoan Roig, (a) el Nan, músic de Calella. La imatge l'hem treta del blog El sac de gemecs\nPosiblement Josep Pidelaserra, conegut com Manel de Castellbisbal. Vilafranca del Penedès (Alt Penedès), Arxiu Cuyàs, 1939.\nEls germans Joan i Vicenç Clapés (Arbúcies, 1985)\nEn Josep Verdaguer (a) Roviretes, pescat de la web de la Marie Hulsens\nEn Josep Verdaguer (a) Roviretes (no tinc més dades de la imatge)\nEn Quirze Perich, segurament amb els gegants de Mataró. La imatge l'hem treta del facebook de "Andreu Mataró Retro".


La immobiliària Plagoz construirà 52 pisos al solar de l'antiga fàbrica Ballbé - Canal Terrassa\nLourdes SarrionData: 10/01/18\nDe l’antiga fàbrica de gèneres de punt F.Ballbé pràcticament només en queden les parets de les façanes exteriors. Enderrocs Enmu fa aquestes feines i estan pendents de la retirada d’un cable de l’enllumenat públic per acabar-les.\nQuan els 3.000 metres quadrats de l’antiga fàbrica tèxtil, a la cantonada dels carrers Estanislau Figueras i Menéndez y Pelayo estiguin alliberats, Construcciones Inmobiliarias Plagoz començarà l’edificació dels pisos.\nLa nau portava més de dues dècades en desús. Després del seu passat tèxtil va allotjar una discoteca (Óxido) i un magatzem de productes acabats. Plagoz la va comprar al 1996 però la crisi i el moment immobiliari que es vivia va arraconar el projecte fins ara. Així ho confirmat el gerent, Miguel Plaza.\nLa construcció dels 52 habitatges de 2, 3 i 4 habitacions, dúplexs invertits i plantes baixes amb pati, repartits en 5 escales, s’iniciarà al febrer. La nova promoció Escoles-Vallparadís disposarà d’una zona verda interior comunitària i just a la cantonada dels dos carrers també hi haurà una zona oberta d’uns 400 metres.\nLa primera fase de la promoció estarà enllestida en 18 mesos. Així les primeres claus dels nous pisos es podrien entregar a la primavera del 2019.\nEls habitatges de dues habitacions, uns 60 metres quadrats, costaran uns 150.000 euros. Els de 3, de 80m2, 200.000.\nEls més de 6.000 metres quadrats edificables seguiran criteris d’eficiència energètica amb façana ventilada, conclou Plaza.\nTags: antiga fàbrica BallbéCementiri VellConstrucciones Inmobiliarias Plagozhabitatgespisos nouspromoció nova


UM demana que Cort gestioni entre un 25 i un 33 per cent de l'aeroport\nMiquel Nadal defensà un model de cogestió per a Son Sant Joan\nEl portaveu d'Unió Mallorquina a l'Ajuntament de Palma, Miquel Nadal, presentà ahir un model de cogestió aeroportuària en el qual demana que Cort tingui entre un 25 i un 33 per cent de participació a Son Sant Joan. Segons Nadal, el seu model no pretén crear un ens públic semblant a AENA, sinó que cada aeroport es gestioni individualment i per això considerà «importantíssima» la participació dels ajuntaments dels municipis.\nAixí ho afirmà el portaveu dels nacionalistes a la roda de premsa de presentació de la seva proposta, qui es basa en tres eixos: la individualització, l'eficàcia i la liberalització en la gestió. Nadal recordà que la cogestió dels aeroports és un assumpte que preveu l'Estatut balear i que durant la passada legislatura es creà una taula de treball per estudiar-ho que ara, afirmà, «està aturada».«És important que es doni un nou impuls a aquest tema», apuntà el portaveu d'UM, per la qual cosa va explicar que el seu grup municipal comunicarà la seva proposta a la resta de partits i al Govern autonòmic i insular.\nA l'apartat de gestió individualitzada, Nadal va assegurar que la seva intenció és que es crei un consell d'administració dels aeroports insulars en el qual participen l'Estat, el Govern balear, el Consell insular corresponent i l'ajuntament del municipi on es trobi l'aeroport en qüestió.En el cas de Son Sant Joan, Nadal afirmà que l'Ajuntament de Palma hauria de tenir entre un 25 i un 33 per cent de participació en el seu consell d'administració.\nEntre algunes de les iniciatives per aconseguir una gestió més eficaç, Nadal explicà que es podrien modificar les taxes aeroportuàries en funció de l'època i rebaixar-les en temporada baixa per aconseguir una major desestacionalizatció. Una altra proposta fou la d'augmentar aquestes mateixes taxes en horari nocturn per no molestar els veïns pròxims als aeroports.Nadal també es referí a la liberalització de la gestió a l'aeroport de Palma, un dels que té més beneficis de l'Estat i remarcà que la gestió conjunta garantiria més transparència.


València recupera dos milions d'euros de depòsits no reclamats durant dècades\nSanjuán destaca que “els diners que anteriors governs van deixar oblidats es destinarà a programes educatius per a persones amb discapacitat”\n• L'Ajuntament destinarà els diners recuperats a programes educatius per a persones amb discapacitat\nL'Ajuntament de València ha localitzat més de dos milions d'euros procedents de garanties depositades per empreses i particulars en alguns casos fa més de 20 anys i que no han sigut reclamades. “Davant esta situació, la Regidoria d'Hisenda ha procedit a publicar en la web municipal i en el Butlletí Oficial de la Província totes les fiances registrades i, en el cas que els seus propietaris no demanen la devolució, es destinarà els diners a finançar programes dirigits a promoure la millora de les condicions educatives de les persones amb discapacitat”, segons ha explicat el regidor d'Hisenda, Borja Sanjuán.\n“A l'Ajuntament de València estem millorant els nostres sistemes de compatibilitat, portant-los al segle XXI i això ens està permetent ja recuperar diners per als valencians i les valencianes. En este consistori hi havia més de dos milions d'euros en depòsits, alguns dècades, que mai havien sigut revisats per les anteriors corporacions i que tampoc havien sigut recuperats per les empreses o els particulars que els havien depositats”, ha manifestat Sanjuán.\n“L'aplicació del Projecte Seda, el nou sistema de gestió econòmic financer que ha entrat en funcionament en 2022, ha permés la localització de tots estos depòsits que es van produir durant anteriors corporacions i que no havien sigut revisats anteriorment”. “Per això, en este trànsit cap a un nou programa, la qual cosa hem fet és publicar tots estos depòsits perquè els interessats puguen reclamar-los si tenen dret a ells o, en el cas que estos dos milions d'euros no tinguen reclamants, els destinarem, com diu la llei, a polítiques educatives que ajuden a persones amb discapacitat”. “Per tant, dos milions d'euros que estaven senzillament oblidats pels anteriors governs seran recuperats i en una gran part, destinats a les persones que més ho necessiten”, ha finalitzat el regidor d'Hisenda.\nEn el llistat que han realitzat els tècnics de la Regidoria d'Hisenda apareixen des de xicotetes garanties d'uns pocs euros fins a sumes que pràcticament aconsegueixen els 300.000 euros corresponents a depòsits d'empreses.\nValència autoritza la xifra més alta d'inversions en la seua història a 30 de novembre


Taules decisives i joves innovadors a Destaca Vinaròs\nDurant dos dies gaudirem d'un enriquidor programa d'activitats relacionades amb el sector de la innovació en Destaca en Ruta. Des de visites concertades dels centres educatius de Vinaròs, fins a taules de treball i conferències, passant per una zona de networking, prèvia inscripció, per a professionals, investigadors i empresaris on podran generar oportunitats de cooperació empresarial.\nDurant el matí de divendres 29 s'espera la visita dels centres educatius de Vinaròs i altres localitats veïnes. Els alumnes de 6è de primària d'aquests centres escolars, coneixeran durant la seua visita a la zona de divulgació científica diferents experiments químics, aprendran sobre robòtica, descobriran energies alternatives i comprovaran de primera mà la realitat virtual.\nA més, el divendres a la tarda i el matí de dissabte, tindran lloc quatre taules de treball, on grups de recerca, empreses i entitats dialogaran amb l'objectiu de promoure la transferència de coneixement i publicar un informe on s'identifiquin els temes més sensibles i que requereixen un major esforç per part dels agents implicats en la innovació de les comarques del nord de la província de Castelló, amb la finalitat de trobar noves solucions.\nEls títols d'aquestes taules de treball sobre les que es dialogarà són: "Agricultura i pesca. Denominacions d'origen i marques regionals "," Indústria, energia i medi ambient "," Turisme integral i turisme gastronòmic "i" Infraestructures: hospital, polígons i transport ". Les conclusions d'aquestes taules es presentaran el dissabte 30 de setembre a la tarda en l'Informe oficial Destaca Vinaròs 2017.


Èxit de públic al Festival Barnasants després d'un mes de concerts - CCMA\nÈxit de públic al Festival Barnasants després d'un mes de concerts\nUn concert d'Albert Pla va servir ahir per clausurar el Festival Barnasants d'aquest any, que, després d'un mes de concerts, acaba amb èxit de públic. De fet, gairebé s'ha arribat a doblar el nombre d'espectadors de l'any passat. La dada és important sobretot si tenim en compte que es tracta d'actuacions de cantautors, per a públics minoritaris. En total, 3.400 espectadors, gairebé doblant-ne el nombre, han assisitit al festival Barnasants, que aquest any ha ampliat els espais.\nAcompanyat del guitarrista Diego Cortés, Albert Pla va tornar a mostrar el seu estil imprevisible. Era el concert de clausura del festival Barnasants i el cantautor de Sabadell va omplir el repertori de les cançons de sempre, les del seu últim treball i algunes altres que gravarà en el futur. A les Cotxeres de Sants hi havia unes sis-centes persones, que acaben de certificar l'èxit de públic del Barnasants d'aquesta vuitena edició. Gairebé s'ha doblat el nombre d'espectadors, més de 3.400, que han respost bé al cartell i a l'ampliació d'espais del Barnasants 2003. Quico Pi de la Serra va ser l'encarregat d'inaugurar un festival que ha compaginat els cantautors de llarga trajectòria amb artistes joves en plena projecció. Jaume Sisa i Patxi Andión han actuat en espais com el Harlem Jazz Club, el Luz de Gas i les Cotxeres de Sants, on precisament ahir Albert Pla va posar punt final al cicle de cantautors.


L’Ajuntament de Santa Eugènia cedeix un solar a l’IBAVI per a la construcció d’una nova nova promoció d’habitatge públic al municipi | Ajuntament de Santa Eugènia\nlajuntament de santa eugenia cedeix un solar libavi la construccio duna nova nova promocio\nL’Ajuntament de Santa Eugènia cedeix un solar a l’IBAVI per a la construcció d’una nova nova promoció d’habitatge públic al municipi\nEl batle i el conseller de Mobilitat i Habitatge han signat el conveni de cessió de sòl per a la construcció de 6 habitatges al carrer de Ca ses Monges\nEl batle de Santa Eugènia, Josep Lluís Urraca i el conseller de Mobilitat i Habitatge, Josep Marí han signat aquest matí un conveni de cessió de sòl per a la construcció d'habitatges de protecció pública al municipi. Es tracta d’una promoció de 6 habitatges de protecció pública destinats a lloguer social, que es construiran al solar ubicat al carrer de Ca Ses Monges, 21 que té una superfície de 420 metres quadrats.\nEl passat mes de maig de 2020 l’IBAVI i l’Ajuntament de Santa Eugènia varen signar el protocol d’intencions per la cessió d’aquest sòl. Aquesta signatura va suposar que es començàs a treballar en el projecte i en aquests moments l’IBAVI té pràcticament llest el projecte executiu. D’aquesta manera, la previsió és que puguin començar les obres el mes de setembre d’enguany.\nEl batle de Santa Eugènia, Josep Lluís Urraca s’ha mostrar molt satisfet amb la posada en marxa del projecte “que pel consistori era prioritari, ja que es tracta d’un dels principals projectes de legislatura”. A més ha destacat que “aquesta iniciativa és una mostra clara de la col·laboració interinstitucional, ja que hi ha pres part tant l’Ajuntament, com a promotor amb la compra del solar, com el Consell de Mallorca, qui va aportat els doblers per a fer possible aquesta adquisició mitjançant les seves ajudes anuals, com el Govern balear, qua ara a través de l’IBAVI durà a terme la construcció dels sis habitatges”.\nPer la seva part el conseller Josep Marí ha destacat que: “volem agrair a l’Ajuntament de Santa Eugènia la cessió d’aquest sòl, ja que només amb la col·laboració institucional podrem seguir avançant amb la construcció d’habitatge públic. Necessitam sòl per seguir construint, i complim amb el nostre compromís de construir HPO a tot aquell sòl que se’ns cedeixi”.\nTotes les promocions en construcció i les projectades responen a una arquitectura sostenible, s’utilitzen materials de km0 i són molt eficients energèticament per fer-los sostenibles també econòmicament, ja que amb la reducció del consum energètic es redueixen les despeses.\nTots aquests habitatges de nova construcció (i els que s’incorporen per altres vies) van destinats al lloguer social, amb un sistema d’adequació de la renta que en cap cas els llogaters paguen més del 30% dels seus ingressos en concepte de lloguer i despeses.


LES REVOLUCIONS LIBERALS timeline | Timetoast timelines\nCarles IV d'Espanya, fou príncep d'Astúries (1759 - 1788) i Rei d'Espanya (1788 - 1808) després de la mort del seu pare Carles III d'Espanya.\nReunió Estats Generals.Presa de la Bastilla\nVan ser una important institució representativa del regne, en forma d'assemblea convocada pel rei i on acudien representants de cada estament. Va ser una institució del poder a França que representava els tres estats: noblesa (primer estat), clergat (segon estat) i la resta del poble (tercer estat). Van ser creats el 1302 per Felip IV de França i van ser dissolts per Lluís XIII el 1614. Van ser convocats de nou, i per darrera vegada,el 1789.\nFa referència al sistema de govern instaurat a França.Es va situar entre la monarquia absoluta del rei Lluís XVI i la Primera República, i va durar del 4 de setembre de 1791 fins al 21 de setembre de 1792.\nFou la primera constitució escrita de la història francesa i va ser promulgada per l'Assemblea Constituent el 3 de setembre de 1791 i acceptada per Lluís XVI el 16.Contenia la reforma de l'Estat francès, quedant França configurada com una monarquia constitucional.\nLluís XVI va ser destituït com a rei, posant fi a la monarquia francesa.La República va durar un total de dotze anys, fins a l'establiment del Primer Imperi Francès per part de Napoleó Bonaparte el 1804.\nNapoleó Bonaparte dóna el cop d'estat del 18 Brumari i estableix el Consolat en profit seu.\nFa referència al cop d'estat donat en aquesta data del calendari republicà francès,va acabar amb el Directori,darrera forma de govern de la Revolució francesa,i va iniciar el Consolat amb Napoleó Bonaparte com a líder .\nNapoleó Bonaparte marca la fi del Directori (Directoire) i de la Revolució Francesa, i el principi del Consolat francès. El cop d'estat va ser fomentat a la casa de Joséphine de Beauharnais del carrer Chantereine de París, al voltant de la zona compresa entre l'actual Rue de la Victoire i la rue de Châteaudun.\nEl romanticisme va ser un moviment tant cultural com polític que s'originà a Alemanya,inicialment com a moviment literari, però que ràpidament passà a influenciar totes les arts.\nEl realisme literari és un corrent estètic que va suposar una ruptura amb el romanticisme, tant en els aspectes ideològics com en els formals.Es va estendre també a les arts plàstiques a Llatinoamèrica,\nEl modernisme es designa a un corrent de renovació artística durant el període denominat fi de siècle i belle époque.\nVa ser un militar i estadista francès, general republicà durant la Revolució francesa i el Directori, i artífex del cop d'Estat del 18 de brumario que el va convertir en primer cònsol (Premier Consul) de la República l'11 de novembre de 1799. Va ser a més cònsol vitalici des de a la seva proclamació com a emperador dels francesos (Empereur des Français)a 1804, essent coronat, va ser proclamat també rei d'Itàlia el 18 de març de 1805 i coronat el 26 de maig\nVeient impossible de llançar la projectada invasió del Regne Unit, Napoleó Bonaparte decretà el Bloqueig Continental. Portugal, aliat tradicional d'Anglaterra, refusà d'acatar-lo. Després d'intensa pressió diplomàtica sense obtenir un trencament clar de les relacions luso-britàniques, Napoleó decidí d'envair Portugal.\nJosep I Bonaparte o Josep I d'Espanya, anomenat de forma despectiva Pepe Botella o Pepe Botellas,fou rei de Nàpols i rei d'Espanya,però no de Catalunya, territori que s'incorporà al Primer Imperi Francès.\nfou un conflicte bèl·lic entre Espanya i el Primer Imperi Francès,amb l'entrada de les tropes napoleòniques.El retorn de Ferran VII d'Espanya al poder.Fou provocada per la pretensió de Napoleó d'instal·lar el seu germà Josep Bonaparte en el tron espanyol després de les abdicacions de Baiona.\nLes Corts de Cadis és com es coneix l'Assemblea constituent inaugurada a San Fernando I traslladada a Cadis (Andalusia) fins a 1814 durant la Guerra del Francès.\nVa ser promulgada per les Corts Generals espanyoles.Se li ha atorgat una gran importància històrica per tractar-se de la primera Constitució promulgada a Espanya, nota 2 a més de ser una de les més liberals del seu temps .\nva ser el govern establert per Napoleó Bonaparte després de la dissolució de la Primera República Francesa en 1804.En el seu màxim apogeu, l'Imperi va comprendre la major part d'Europa Occidental i Central, a més de posseir nombrosos dominis colonials i estats clientelars. El règim va durar des del 18 de maig de 1804,proclamació de Napoleó com a Emperador,fins al 7 de juliol de 1815, dia de l'entrada de les forces del rei Lluís XVIII a París\nEl Tractat de Fontainebleau va ser un acord pactat entre Napoleó Bonaparte i els representants d'Àustria, Rússia i Prússia en el context de les guerres napoleòniques. Després de la derrota dels exèrcits francesos i l'ocupació de París per les forces de la Sisena Coalició, el tractat establia la renúncia de Napoleó i les condicions del seu exili a l'illa d'Elba.\nFerran VII d'Espanya, dit el Desitja,fou príncep d'Astúries (1788-1808) i rei d'Espanya (1808 i 1814-1833).Va néixer a l'Escorial el 14 d'octubre de 1784 sent el tercer fill del rei Carles IV d'Espanya i Maria Lluïsa de Borbó-Parma. Era net per línia paterna del rei Carles III d'Espanya i la princesa Maria Amàlia de Saxònia, i per línia materna de duc Felip I de Parma i la princesa Elisabet de França.\nÉs el període de la història d'Espanya que en el curs del qual es restableix a Espanya la Monarquia Absoluta Borbònica. Després de la Guerra del Francès,les Corts es reuneixen a Madrid el 1813. Poc després,Napoleó reconeix a Ferran VII com a rei d'Espanya,que entra el 22 de març de 1814 camí de València amb el suport general de la població i rep de la mà d'un grup de diputats propers al rei,l'anomenat Manifest dels Perses que representa una declaració a favor de la restauració de l'absolutisme\nEl congrés de Viena fou una conferència entre ambaixadors de les majors potències d'Europa que va ser presidit per l'estadista austríac Klemens Wenzel von Metternich. Va tenir lloc a Viena (Àustria),\nRevolució a Espanya,Estats Italians,Portugal i Hispanoamèrica.\nEl Cicle revolucionari és el nom amb què la historiografia ha designat el conjunt de processos revolucionaris que van tenir lloc a Europa. Va ser la primera de les anomenades onades o cicles revolucionaris que van sacsejar Europa amb posterioritat a les guerres napoleòniques i que es van repetir successivament a les de 1830 i les de 1848.\nForen un conjunt de processos revolucionaris que van tenir lloc a Europa al voltant de 1820. Va ser la primera de les anomenades onades o cicles revolucionaris que van sacsejar Europa amb posterioritat a les Guerres Napoleòniques i que es van repetir successivament en les de 1830 i les de 1848.\nva ser el conflicte armat lliurat pels revolucionaris grecs contra el domini de l'Imperi otomà. Els grecs van ser assistits més tard per diverses potències europees com l'Imperi Rus, el Regne de França i el Regne Unit, mentre que els otomans van rebre l'ajuda dels vassalls del nord d'Àfrica, particularment l'eyalato d'Egipte. La guerra va conduir a la formació de la Grècia moderna. Els grecs de tot el món celebren la revolució com el dia de la independència el 25 de març.\nFou un exèrcit enviat per França en representació de la Santa Aliança (Àustria, Prússia, Rússia i França), com a resposta a la petició d'ajuda que feu Ferran VII al Congrés de Verona perquè fos restaurat com a monarca absolut. L'exèrcit va travessar la frontera espanyola i va recórrer tot el país perseguint el govern liberal refugiat a Cadis. Això va significar el final del Trienni Liberal, i va començar el darrer període del regnat de Ferran VII, l'anomenada la Dècada Ominosa.\nRevolució a França.Revolució a Polònia.\nRevolució a França:va ser un procés revolucionari que va començar a París, França, amb l'anomenada Revolució de Juliol o les Tres Glorioses (Trois Glorieuses) jornades revolucionàries de París que van portar al tron a Luis Felipe I de França i van obrir el període conegut com a Monarquia de Juliol.\nRevolució a Polonia:va ser una rebel·lió armada contra el domini rus a Polònia del Congrés. S'inclou dins del cicle revolucionari europeu, iniciat a les tres jornades de juliol a França.\nA la Revolució belga es van alçar els habitants predominantment catòlics de les províncies del sud del Regne Unit dels Països Baixos contra la superioritat de les províncies del nord, majoritàriament protestants. En poques setmanes d'agost i setembre la rebel·lió va aconseguir la secessió de Flandes i la Valònia i la formació de Bèlgica. Solament parteix de Luxemburg va romandre fins a 1890 en una unió personal amb el Regne Unit dels Països Baixos.\nLa regència d'Espartero va ser el darrer període de la minoria d'edat d'Isabel II d'Espanya,anomenat així perquè,després del triomf de la «revolució de 1840» que va posar fi a la regència de Maria Cristina de Borbó,llavors amb nou anys,el general Baldomero Espartero va assumir la regència al seu lloc.\nÉs el que sorgeix com a resultat de la Revolució Liberal en substitució de la Monarquia absoluta pròpia de l'Antic Règim. És el sistema polític propi del començament de l'edat contemporània, en la nova formació econòmica social que pot anomenar-se Nou Règim o Règim Liberal.\nEl regnat d'Isabel II és el període de la història contemporània d'Espanya comprès entre la mort de Ferran VII el 1833 i el triomf de la Revolució de 1868, que va obligar la reina a marxar a l'exili.\nRevolució a França (Napoleó III),estats italians,alemanys.\nCharles Louis Napoléon Bonaparte(París,1808-Chislehurst, Kent, Anglaterra1873).Darrer monarca de França,tercer fill del rei Lluís Bonaparte i de la reina Hortenca de Beauharnais; ambdós monarques del regne d'Holanda durant les guerres napoleòniques, i nebot de Napoleó Bonaparte.\nEra casat amb Eugènia de Montijo (comtessa de Teba)\nNapoleó III va morir exiliat a Anglaterra el 1873. És enterrat a la Cripta Imperial de l'Abadia de Saint Michael (Anglaterra).\nÉs un període històric de la història d'Espanya comprès entre la Revolució de 1868, que suposà la fi del regnat d'Isabel II d'Espanya i la Restauració de la dinastia borbònica el gener del 1875. Aquesta etapa de la història espanyola es pot considerar un fet homòleg a la primavera dels pobles que visqueren les nacions europees; arribada, com molts altres fets o corrents, amb un cert retard a la península.\nLa unificació italiana fou, en sentit estricte, el procés mitjançant el qual,foren unificats els diversos estats en què s'estructurava la península Itàlica (i illes del voltant) per tal de crear l'actual Estat italià;en la pràctica consistí en l'annexió de tots al nucli impulsor del procés,Piemont-Sardenya,esdevingut Regne d'Itàlia el 17 de març de 1861 sota la dinastia de Savoia,que era d'origen tan extraitàlic com totes les dinasties reputades.


Jutgen un home acusat d'estafa per haver-se fet passar per un fals psicòleg - Diari de Girona\nJutgen un home acusat d'estafa per haver-se fet passar per un fals psicòleg\nL'acusat, amb l'ajuda d'un altre soci, va convèncer la víctima per invertir 130.000 euros en una societat fictícia\ne.don 05.12.2017 | 23:59\nLa secció tercera de l'Audiència va jutjar ahir un home acusat d'estafar una veïna de Girona fent-se passar per un fals psicòleg. També l'hauria convençut -amb l'ajuda d'un soci- per invertir una suma de 130.000 euros en una societat fictícia.Els fets es remunten a sis anys enrere, al 12 de gener del 2012, quan la víctima, aconsellada per la seva germana, va acudir a la suposada consulta de l'acusat, primer ubicada al carrer Mestre Francesc i Civil i posteriorment al carrer Costa Brava.\nTal com relaten els escrits de la fiscalia, l'home «mogut per un ànim d'obtenir benefici econòmic i despistar el tràfic jurídic» va fer creure a la víctima que exercia la professió de psicòleg, malgrat que no disposava «de cap titulació que l'habilités per tal d'exercir aquesta feina ni rebre clients a la consulta». El fiscal també assegura que «aprofitant les circumstàncies» amb l'ajuda d'un altre soci van aconseguir que la víctima invertís una quantitat de 30.000 euros en una suposada societat fictícia.\nPosteriorment, a través del mateix sistema que havien utilitzat la primera vegada, van tornar a enganyar-la, però aquesta vegada amb una xifra molt superior de gairebé 100.000 euros.\nPer tots els motius exposats als escrits del ministeri fiscal, s'acusa el fals psicòleg i el seu soci d'un delicte d'estafa pel qual demana quatre anys de presó per cadascun dels homes i una multa de 4.050 euros (cosa que equival a una quantitat de 15 euros per dia durant un període de 9 mesos).