Eu Moll Tennis Club guanya la penúltima jornada de la copa FTIB • Som Pollença\nInici/Esports/Eu Moll Tennis Club guanya la penúltima jornada de la copa FTIB\nTots els resultats dels clubs esportius d'aquests darrers dies\n0 1.286 3 minuts llegits\nEU MOLL TENNIS\nL’equip cadet va guanyar al Club de Tennis Sometimes 4-1 a la penúltima jornada de la copa FTIB a la confrontació que es va disputar en el poliesportiu del Port de Pollença el dissabte dematí.\nEn Gaspar Company, en Jaume Palmer i en Jaume Socias varen guanyar els seus partits d’individuals i decidiren l’eliminatòria. Amb la confrontació ja sentenciada es va disputar el dobles i la parella formada per Jaume Palmer i Gaspar Company també va superar a la parella de Palma. Valentin Dragne va perdre el seu individual.\nAmb aquest resultat de 4 a 1 tot es decidirà a la propera jornada contra el Tenis La Salle. El campió de la confrontació que es disputarà el dissabte dematí en el Port de Pollença serà el campió d’aquest torneig.\nMalauradament, les dues convocades per jugar a Eivissa el campionat de Balears no podran assistir a causa d’altres compromisos. No obstant això, hi aniran l’alcudienca Antia i la pollencina Paula. Aquesta darrera serà la més jove representant i es sent molt il·lusionada perquè es convertirà en una jugadora molt experimentada. Els campionats es disputen els dies 20,21 i 22 de maig.\nPer altra banda, en Luis Mendez d’Alcúdia continua donant entrenaments als nostres en preparació pel Campionat de Balears Escolars, al qual han estat delecionats dos membres del club. “Desitjam que sobretot gaudeixin de l’experiència i tornin molt contents”, explica el Club.\nJornada positiva per a dos dels tres equips pollençins a futbol 7 d’empreses:\nPanord Rentacar Formentor, segon classificat, va jugar a Sóller amb moltes absències, amb jugadors poc habituals i amb molts de canvis de posició. Va tocar remontar un gol de La Unión en el minut 12. El segon classificat va patir, va lluitar i va remuntar abans del descans gràcies a dos gols del killer Jaume Xumet (1-2). El defintiu 1-3 el va fer Alejandro Morillo en els darrers minuts.\nEl Bar La Bodeguita avança de la sisena a la quarta posició després de guanyar al Poblense Veterans (6-4). Els del Port de Pollença van encarrilar la victòria amb un 3-0 en el primer quart d’hora. En la segona part, els visitants ho varen intentar i de fet aconseguiren un parcial de 3-4 insuficient per aixecar els tres gols de desventatja amb els que varen arribar al descans. Segueix el frec a frec entre Juanlu Linares i Jaume Xumet, que encapçalen el rànking de màxims golejadors de la categoria. El davanter de La Bodeguita en duu 40 i el del Panord, 39.\nEl M. Collins Marbres Cuixac jugarà dimecres el partit que li tocava jugar contra el Port de Sóller i que va ésser aplaçat per noces d’un membre de l’equip a la que estaven convidats gran part dels jugadors.\nA més, aquesta setmana el Bar La Bodeguita jugarà divendres a les 20:45h a Muro i, el mateix divendres a les 21h, gran derbi entre Panord Rentacar Formentor i M. Collins Marbres al Municipal de Pollença (1-1 en l’anada).\nJuanlu Linares de La Bodeguita, màxim golejador de la categoria\nM Collins-Panord 1ª volta\nPanord es després del partit a Sóller, aprofitant El Firó\nREIAL CLUB NÀUTIC PP\nAquest cap de sermana, els palistes del club s’han concentrat a l’embasament de Potillon do Castro, Verducido (Pontevedra) per participar als selectius nacionals de piragüisme. Els piragüistes classificats podran complir un dels seus somnis, formant part de la selecció espanyola a la Copa del Mundo de Sprint absoluta de Racice i per el Mundial Sub23 de Szeged (Hongria). Als quals han assistit els millors piragüistes nacionals, entre els quals es troben el nostre equip:\nMaria dels Àngels Moreno i Maria del Mar Prats, Or C2 1000m\nToni Segura, Pere Antoni Prats, Joan Toni Moreno i Cristian Agu, bronze en C4 500m\nMaria del Mar Prats i Maria dels Àngels Moreno, Or C2 200\nMaria del Mar Prats i Maria dels Àngels Moreno, Or en C2 500m\nAnder Aragón i Jaume Seguí, bronze C2 200m\nToni Segura i Joan Toni Moreno, or C2 500m\nToni Segura i Joan Toni Moreno, plata C2 200m\nPere Antoni Prats i Cristian Agu, setè en C2 1000m i novè en C2 500m\nAnder Aragón i Jaume Seguí, cinquè en C2 1000m\nSetmana també de vela a Cala Gamba. S’ha celebrat el Trofeo Durán de la clase Optimist:\nMercedes Borrás 2a classificada absoluta.\nXavier Capllonch 2n clasificat masculí.\nJan Horta 3r classificat masculí al grup Optimist D.\nAlex Martí 5è classificat masculí al grup Optimist D.\nI el Trofeu Interclubs Vinyes i bodegues Miquel Oliver de la clase Creuers:\nPanarea (patron Joan Piza) 6è classificat en la regata.\nBasquet Pollença Club Bàdminton Pollença clubs Esports Eu Moll Tennis Club partit RCNPP resultats torneig


Matalàs de primavera amb proveïdor d'escuma de memòria Ray\nMatalàs de primavera amb escuma de memòria\nRayson ha creat un equip que es dedica principalment al desenvolupament del producte. Gràcies als seus esforços, hem desenvolupat un matalàs de primavera amb èxit amb l'escuma de memòria i hem previst vendre-ho als mercats estrangers.\nAmb un matalàs de primavera completa amb línies de producció d'escuma de memòria i empleats amb experiència, el fabricant de matalàs de primavera Rayson pot dissenyar, desenvolupar, fabricar i provar tots els productes de manera eficient. Al llarg de tot el procés, els nostres professionals de control de qualitat supervisaran cada procés per garantir la qualitat del producte. A més, el nostre lliurament és oportú i pot satisfer les necessitats de cada client. Ens comprometem que els productes s'envien als clients segurs i sonors. Si teniu alguna pregunta o voleu saber més sobre el nostre matalàs de primavera amb la part superior d'escuma de memòria, truqueu-nos directament.\nEl fabricant de matalàs de primavera Rayson garanteix una forta capacitat de producció i processos de servei altament eficients. A més, hem establert un centre de R + D ben equipat i teníem una capacitat de R + D potent, que ens impulsa a desenvolupar nous productes com ara matalàs de primavera amb cap amunt de la memòria i ens manté liderant la tendència. Els clients poden gaudir de la satisfacció dels serveis del client, com ara un servei de postvenda professional i ràpid. Donem la benvinguda a la vostra consulta i una visita de camp.


#45 juny 2008 - Revolta Global\nArrel de la web > Revista > 2008 > #45 juny 2008\n#45 juny 2008\nPrecarietat laboral a la comarca d’Osona\nImma Bov�. Quan es parla de la comarca d’Osona, “on es lliguen els porcs amb llonganisses”, encara s’evoquen imatges d’un paradigma rural ancorat en la m�s arc�dica economia: l’agricultura. Res m�s lluny de la realitat.\nSense papers a Fran�a: lluitant amb les armes dels treballadors que s�n\nBrian Anglo. El govern de Sarkozy s’ha vanagloriejat de la seva duresa envers la immigraci� “irregular”. Tanmateix, amb una tongada de lluites decidides, valentes i agosarades, els sense papers li han ablanit, potser no el cor, per� s� la seva resoluci�.\nEl tsunami de la fam\nEsther Vivas. La impossibilitat per accedir als aliments ha emp�s al carrer, aquests �ltims mesos, a milers de persones als pa�sos del Sud. Manifestacions, vagues i protestes s’han repetit de punta a punta del planeta. A Bangla Desh el preu de l’arr�s es va duplicar l’�ltim any, a Hait� el cost dels aliments va augmentar m�s d’un 40% i el mateix percentatge va pujar a Egipte (...)\nVene�uela: SIDOR, una vict�ria per una lluita exemplar\nJes�s Rodriguez La hist�ria dels processos socials, dels processos de canvi, de les resist�ncies dels pobles, �s una hist�ria plena de petites passes, i tamb�, de salts cap a endavant i de retrocessos. Am�rica Llatina s’ha convertit en el centre de les resist�ncies neoliberals en aquest planeta i tamb� en l’assaig d’algunes alternatives, amb Vene�uela despertant certa esperan�a.\nLa "crisi de l’aigua"\nEditorial RG#45 juny 2008\nEl projecte de transvasament de l’Ebre cap a Barcelona ha actuat com a reveladors d’una realitat: el model econ�mic assignat a Catalunya constitueix un projecte cada vegada m�s insostenible (...)\nInvoluci� a Euskadi\nLa involuci� de la situaci� pol�tica a Euskadi, iniciada despr�s de la ruptura de la treva d’ETA, continua el seu aven�. El PSOE, una vegada fracassat l’intent de proc�s de pau, va posar en marxa una intensa pol�tica repressiva que no ha abandonat fins ara.\n#40 desembre-gener 2008\t#41 febrer 2008\t#42 mar� 2008\t#43 abril 2008\t#44 maig 2008\t#45 juny 2008\t#46 setembre 2008\t#47 octubre 2008\t#48 novembre 2008\t#especial FSCat gener 2008\t2009\t2010\tEspai militant


Rental Villa MAISON PECHEUR - Yport Yport França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1 Impasse Du Puit Germain, Yport, Yport, França, 76111 - Veure al mapa\nMés informació sobre Rental Villa MAISON PECHEUR - Yport\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Rental Villa MAISON PECHEUR - Yport és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Yport. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nRental Villa MAISON PECHEUR - Yport també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Yport. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Rental Villa MAISON PECHEUR - Yport és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Yport.


Nous itineraris segurs per anar a peu els caps de setmana...\nInici | Notícies | Nous itineraris segurs per anar a peu els caps de setmana i els festius\nNous itineraris segurs per anar a peu els caps de setmana i els festius\n© Foto: Huy Phan en Pexels\nEls caps de setmana i els festius, els dies que sortim més al carrer, s’amplia l’espai públic reservat per als vianants durant el dia amb set grans àmbits més. Durant la crisi de la covid-19, s’ha actuat en més de 500.000 metres quadrats d’espai públic per poder passejar i fer esport amb prou distància de seguretat.\nLa restricció de la circulació es produirà dissabtes, diumenges i festius, de 9.00 a 21.00 hores, a partir d’aquest cap de setmana, i inclou 12 km de carrers i les 376 ha de la muntanya de Montjuïc.\nAquesta reserva d’espai per als vianants s’allargarà cinc setmanes, fins que acabi el procés de desconfinament per la covid-19. Els trams reservats s’afegeixen als 20,3 km d’itineraris segurs temporals que ja funcionen a la ciutat.\nMés de 500.000 m2 per als vianants\nA més dels itineraris segurs temporals, s’estan executant actuacions permanents per ampliar l’espai dels vianants.\nVia Laietana: ampliació de les voreres fins als 4,15 metres.\nGran Via i Diagonal: reserva parcial dels laterals per als vianants.\nConsell de Cent, Rocafort i Girona: ampliació de les voreres i reducció del trànsit a un carril a 30 km/h.\nAlliberament de motos de les voreres.\nQuè són els itineraris segurs?\nEls itineraris segurs són recorreguts a peu a través de carrers, places, rambles o parcs que garanteixen un espai de pas d’un mínim de 4 metres, faciliten l’accés a equipaments com mercats o centres sanitaris i connecten els barris internament.


El teatre d’objectes, parent del teatre de titelles, per Damià Barbany - Putxinelli\nPosted by Damià Barbany | maig 8, 2015 | Història i tradicions, Llibres, revistes i exposicions, Portada | 0 |\nRastrejant dades sobre la trajectòria professional de la companyia de teatre Playground, descobrim que en el seu dossier de presentació s’inclouen aquestes paraules del dramaturg alemany Bertolt Brecht: ‘els atuells de coure amb abonyegadures i cantons aixafats, els ganivets i les forquilles amb els mànecs de fusta que han estat agafats per moltes mans. Aquestes són les formes que em semblen més nobles. Aquestes lloses al voltant de cases velles, desgastades d’haver estat trepitjades tantes vegades, aquestes lloses entre les que creix l’herba em semblen objectes feliços’.\nBertolt Brecht, “fent amistat amb el món de les marionetes”\nBrecht, com a dramaturg i director, atorga als objectes del seu teatre, -els elements d’atretzo i mobiliari situats damunt l’escenari- una dimensió que ultrapassa la simple funcionalitat. Situa mobles i objectes en una condició de valor testimonial, documental, simbòlic. Els seus objectes escènics s’inscriuen amb una força intrínseca en tot el conjunt dels discurs que proposa la dramatúrgia: en el temps i en l’espai temàtics, en la història i en la biografia humana argumental, en la causalitat que conforma la dialèctica.\nL’objecte es converteix en un element fonamental, actiu, subliminal, poètic, memorial, evocador, suggeridor i suggestiu, informador i fascinador, significant i significatiu, del tot harmonitzat amb fons i forma, contingut i continent.\nA “Mare Coratge i els seus fills” de Bertolt Brecht, tots els objectes són d’un valor dramatúrgic extraordinari. La guerra transforma cada objecte en una mercaderia escassa que, dia a dia, multiplica el seu valor. Fotografia TNC\nEn el seu llibre La tècnica teatral de Bertolt Brecht, Jacques Desuché, opinant sobre els objectes i mobiliari que apareixen a les obres del dramaturg alemany, diu : són, de la mateixa manera que els actors, mesuradors d’un món, mesuradors d’una història explicada; tot té un significat. Damunt l’escenari res pot ser prescindible, ni en els objectes ni en la gestualitat. És per això que els decorats són sempre al·lusius. I si hi ha un objecte que podria corre el risc de romandre mort i ser un signe inutilitzat, cal eliminar-lo.\nAquest vindria a ser el principi de creació de l’anomenat Teatre d’objectes. Aconseguir que amb la seva presència damunt l’escenari, un determinat objecte en origen funcional, domèstic, industrial, etc. pugui adquirir un extraordinari poder de comunicació artística, de poder metafòric.\nEn tot moment, el propòsit artístic passa per dotar a cada objecte d’una determinada ànima. I en aconseguir-ho, aquest tipus de teatre pot ser perfectament considerat com un perllongament dels signes i codis que conformen el llenguatge del Teatre de Titelles.\nEl poder, alhora evocador, simbòlic, poètic i significatiu de determinats objectes és extraordinari\nComunicació potser augmentada… si l’objecte present a l’escenari es troba deteriorat, espatllat, desgastat. L’element, l’estri, l’eina, l’andròmina, en la mesura en que l’ús i el pas del temps l’hagin convertit en “funcionalment inútil”, pot adquirir -proporcionalment a aquesta inutilitat- un major valor escènic.\nÉs a dir, quan més atrotinada és la presència de l’objecte, més pot augmentar la seva identitat poètica. Més valor adquirirà com a vehicle de comunicació abstracte i oberta. O més capaç serà de transmetre una comunicació concreta, simbòlica, testimonial, adreçada a la memòria de l’espectador. En definitiva, més dúctil per a posar-se al servei de qualsevol teatre d’objectes que el pugui necessitar.\nSi ens imaginem, per exemple, un vell molinet de cafè dipositat en un container, estarem davant d’una “deixalla de la civilització domèstica”. Però si aquest mateix molinet el visualitzem en un escenari o en un castellet, -inserit en un context dramàtic- ja podem considerat que l’objecte forma part d’una determinada sintaxi artística que pot ser molt expressiva.\nDel container a l’escenari\nPosats a filar prim…, una línia de separació entre Teatre de Titelles i Teatre d’Objectes ens vindria donada pel fet que el primer pot utilitzat, i ha utilitzat en ocasions, elements d’horticultura, elements procedents del regne vegetal. De tal manera, que un moniato pot ser perfectament la cara d’un titella.\nPerò si considerem estrictament que, segons els diccionaris, objecte és “qualsevol cosa inorgànica i concreta. Sòlida, perceptible per la vista i el tacte. Fabricada per l’ésser humà i que té un us determinat”, el Teatre d’Objectes en cap cas podria utilitzar, per a identificar-se com a tal, un element orgànic, posem per cas, una carxofa o una albergínia.\nUna particularitat o excepció al que acabem d’assenyalar, seria la d’un Teatre d’Objectes que sí utilitza elements de procedència orgànica, tant del regne mineral com del vegetal o del animal; com ara pedres, troncs, suros, escorces, sorres, ossos, fòssils, etc. Però aquests elements els podem considerar pertanyents a la categoria o qualificació de “naturalesa morta”.\nPodem destacar com a “naturalesa morta”, com a “istme” vinculat a un origen de tipus orgànic, la presència damunt els escenaris, –sovint utilitzats pel Teatre d’Objectes- d’animals dissecats, peces rescatades procedents d’antics tallers de taxidermistes.\nLa tècnica del taxidermista aconsegueix una estètica inquietant\nUn cop trasplantats a l’escenari del Teatre d’Objectes, el poder comunicatiu i convincent d’aquests objectes “orgànics” seria però, similar al proporcionat per objectes no orgànics, per exemple un objecte de plàstic, o de baquelita, o de goma, o de PVC, etc., etc. Donat que el camp de recerca de tota mena d’objectes inorgànics és d’una extensió pràcticament infinita…, les possibilitats d’incorporar-ne i utilitzar-ne damunt l’escenari són del tot inacabables.\nTambé podem considerar que existeixen distàncies respecte al tipus de relació que s’estableix entre objecte manipulat i subjecte manipulador, segons l’espectacle sigui qualificable com a Teatre de Titelles o Teatre d’objectes.\nObjectes i humans en una perfecta convivència escènica de la creativitat artística\nEn el Teatre de Titelles, el putxinel·li o la marioneta sempre presenten, per més abstractes que siguin, una aparença referencial de tipus morfològica o antropomòrfica que els relaciona amb l’anatomia i el comportament humà. També és així, -convenció acceptada- quan l’aparença del titella o marioneta és animalista. Un gos, un gat, un lleó, etc., a l’escenari poden perfectament parlar com ho faria una persona.\nSempre, en major o menor grau i independentment que el manipulador es mantingui ocult o a la vista, tot titella és un perllongament de la capacitat interpretativa del seu manipulador. Ho és per una relació de mimesi, ja que ambdós subjectes, tant l’actor-persona com el personatge-titella, responen a estímuls i respostes segons un mateix codi cognoscitiu.\nPerò quan el titella es substituït per un objecte, es produeix una particular relació de distancia entre manipulador i element. El cordó umbilical és més abstracte i la interacció entre subjecte i objecte és més conceptual. L’objecte és menys dependent del manipulador i també a l’inrevés, condició que pot propiciar l’obtenció d’un llenguatge especialment poètic. Beneficiós cara a l’enregistrament obert i unipersonal que del missatge proporcionat per l’objecte en sí mateix, pugui fer-ne cadascun dels espectadors.\nLa poètica i la màgia escènica dels objectes\nFins i tot quan el Teatre d’Objectes adquireix un grau d’identitat molt destacable, no podem deixar de considerar-lo com a cosí germà del Teatre de Titelles. Sempre hi trobarem un parentesc.\nI estirant el fil, també podem considerar-lo emparentat amb les arts plàstiques conceptuals, com el moviment Art Povera, (art pobre) nascut a Itàlia i definit així pels materials utilitzats en les seves propostes: terra, sorra, vidres trencats, ferros rovellats, trossos de fusta, filagarses tèxtils, etc.\nAntics models d’anatomia, en origen utilitzats per a estudis de Medecina. Exposats com a col·lecció d’objectes per Damien Hirst. Fotografia de Getty\nI estirant el fil una mica més, -sense cap perill que s’arribi a trencar- també podem trobar vincles de relació entre Teatre d’Objectes, Teatre de Titelles i Exposicions d’Art. Una modalitat d’exposicions que conceptuades com a: Col·lecció d’Objectes, ens ofereixen diversos artistes com el conegut Damien Hirst.\nÉs un elefant? Una escultura? Instal·lació conceptual? Element per a Teatre d’Objectes? Per a Teatre de Titelles?\nAdscrits a la disciplina escènica del Teatre d’Objectes podem contemplar, entre d’altres, la companyia El Periférico de Objetos. També respon a aquesta categoria la companyia citada en el paràgraf inicial d’aquest article: Playground, dirigida pel català Xavier Bobés\nEl Periférico de Objetos, situa els seus inicis a Buenos Aires, l’any 1989. I en aquest cas la seva proximitat amb el Teatre de Titelles és directament heretada.\nEls tres fundadors de la companyia, els argentins Daniel Veronese, Ana Alvarado i Emilio García Wehbi, havien tingut una formació prèvia com a titellaires -al llarg dels anys vuitanta- al costat dels coneguts Ariel Bufano i Adelaida Mangani.\nSabates esdevingudes titelles, segons creació d’Ariel Bufano. Fotografia Taller Escuela Ariel Bufano\nA Bufano cal atribuir una decisió trencadora, en aquells anys, pel que fa al Teatre de Titelles argentí. Bufano prescindeix de l’espai acotat i reductor del castellet, i les seves funcions de titelles ocupen tot un escenari de dimensions normals, amb els manipuladors sempre a la vista.\nUna altra fita conquerida per Bufano és aconseguir tenir accés als grans teatres de la capital. Els seus espectacles de titelles es representen en el famós Teatro San Martín. Seu on també és posat en marxa un projecte docent: el Taller Escuela de Titíriteros Ariel Bufano\nÉs amb aquesta valuosa experiència a la motxilla que Daniel Veronese, -avui en dia conegut internacionalment per les seves dramatúrgies i direccions en el camp del Teatre d’Actors- posa en funcionament El Periférico de Objetos.\nEl Periférico utilitza indistintament objectes amb valor d’antiquari, objectes vells, objectes industrials d’ús obsolet, objectes procedents del món dels joguets. També es serveix de màscares que incorporades a la condició humana dels actors, generen inquietants aparences antropomòrfiques.\nEl suicidio, espectacle de El Periférico de Objetos. Fotografia propietat de la companyia.\nBatejar-se amb el nóm de “Periférico” no és pas gratuït ni capriciós. És una declaració de principis, té relació directa amb les propostes escèniques de la companyia, adreçades a transitar per grans mites i noms de la cultura del segle XX : Heiner Müller, Sigmund Freud, Vitold Gombrowicz, Samuel Beckett, Franz Kafka, Alfred Jarry, Eta Hoffman, etc.\nPerò aquesta oferta dels grans autors i els grans textos, -al contrari de com el públic està més habituat a rebre’ls- el Periférico no la presenta servida per grans actors de prestigi, sinó des del llenguatge i l’expressivitat d’uns objectes.\nI conformada per la condició “no cultural” d’aquests objectes, sorgeix una estètica a considerar efectivament perifèrica, alternativa, transversal. Del tot màgica i inquietant, posseïdora d’un gran poder evocatiu i fascinador. Una estètica allunyada de les formes escèniques més instaurades, les quals poden ser certament prestigioses i vàlides culturalment, però que amb els anys, sovint, s’han transformat en massa solemnes i “museogràfiques”\nL’objecte més dramatitzat per la companyia és, segons declaracions d’Ana Alvarado : nines i ninos antics, que havien estat joguines. També ens agrada molt treballar amb joguines antigues dotades de moviment mitjançant un mecanisme de corda.\nNines i ninos, una constant en el món estètic de El Periférico de Objetos. Fotografia propietat de la companyia.\nEn paraules de Daniel Veronese: Els objectes que nosaltres tenim a l’escenari no són part de l’escenografia, sinó que són els protagonistes de l’espectacle.\nSignificatiu en aquest sentit, el títol de l’exposició Perder la forma humana, celebrada l’octubre del 2012 al museu Centro de Arte Reina Sofia de Madrid. Exposició que presentava, -entre el treball d’altres artistes- una amplia mostra dels objectes utilitzats per la companyia El Periférico de Objetos al llarg de 18 anys d’existència representant els seus espectacles arreu del món. I tenint cita puntual en els millors Festivals de Teatre tant d’Europa com d’Amèrica.\nPlayground, la companyia de Xavier Bobés és fundada per aquest l’any 2003. La cerca principal dels seus espectacles és situar els objectes en una dimensió de simbolisme poètic. El seu procés de treball és lent, artesanal. Ells mateixos declaren que els eixos bàsics de la seva companyia es configuren i manifesten mitjançant tres branques principals : A, investigació i reflexió. B, creació i exhibició. C, formació i documentació.\nMonstres, espectacle de Playground. Fotografia propietat de la companyia.\nAmb l’espectacle El cap als núvols, Playground aconsegueix, en el 2005-2006, el premi FAD Sebastià Gasch. Els espectacles de Playground han estat exhibits a diversos països d’Europa i Amèrica del Sud\nAnteriorment a la fundació de la companyia, Xavier Bobés va ser col·laborador del prestigiós Philippe Genty. I posteriorment ha col·laborat amb d’altres artistes i entitats escèniques, com Eric de Sarria, Fòrum d’Arts Escèniques d’Alexandria (Egipte), Iban Beltran, Festival Temporada Alta (Girona), Teatre Lliure.\nEl rey de la soledad, espectacle de Playground. Fotografia propietat de la companyia.\nA El rey de la soledad, uns objectes com taules i calaixos poden crear noves vinculacions, poden diluir qualsevol frontera entre “personatges-objecte” i “presència d’una escenografia”\nEls objectes vivificats artísticament per Xavier Bobés i Playground procedeixen d’adquisicions efectuades en els mercats de segona mà, fires d’antiquaris i brocanters, departaments de joguines de grans magatzems. També s’abasteixen d’objectes que han estat abandonats a causa del seu estat defectuós.\nHi ha entre El Periférico de Objetos i Playground semblances conceptuals i estètiques. I ambdós ens poden remetre a referents situables en el món dels titelles i de les marionetes.\nFrankenstein, entranyable i tràgic “titella” universal\nEn definitiva, podem considerar que tant els conreadors del Teatre d’Objectes com els del Teatre de Titelles, -uns i altres- són família consanguínia del mite de Frankenstein. Aquesta criatura antropomòrfica proveïda d’un parell de cargols de ferro, “dos objectes industrials” que actuen com a subjectadors delseu cap.\nEn definitiva, es tracta d’insuflar vida i personalitat a un element erm de moviment. Un element que pot haver estat construït amb diversos materials : fusta, cartó pedra, fibra de vidre, cartolina, làtex, pòrex, etc., etc. O un element desplaçat i reciclat de la seva funció original, que pot presentar en la seva composició qualsevol tipus de matèria: fusta, ferro, coure, plàstic, alumini, goma, poliuretà, etc., etc., etc. Un element, susceptible de presentar totes les formes, textures i morfologies imaginables…\nEl quietisme viu de les estatues\nMarguerite Youcernar, deia amb saviesa, a Memories d’Adrià: Les grans actituds de les estàtues m’han servit per entendre i apreciar el valor de la gestualitat.\nEtiquetas: Objectes, Peiférico de Objetos, Playground, teatre d'objectes, Xavier Bobés\nPreviousII- Espectacles de la Fira de Titelles de Lleida i altres coses\nNextI- Festival de Teresetes a Palma de Mallorca: 17ena edició i alguns espectacles


Lluís Soler i Turu: de juny 2008\nPublicat per Lluís Soler i Turu a les 11:29 Cap comentari: Enllaços a aquesta anotació\nM'imagino que molts lectors i lectores esteu esperant la meva opinió personal sobre les converses mantingudes entre PSC, ICV, PVA i ERC per bastir un nou equip de govern que deixés enrere les actituds dictatorials, totalitàries i a voltes il·legals del mal govern CiU-PVA. Un acord que no ha estat possible. A conseqüència d'haver-se fet públiques aquestes trobades, el mal govern CiU-PVA s'ha vist obligat a fer alguns moviments i declaracions per, al meu entendre, simular una falsa solidesa. Sobre tot plegat, miraré de parlar-ne àmpliament aquesta setmana.\nAquesta tarda, com cada any, aniré a córrer la Flama del Canigó. A continuació -com la majoria de la gent d'aquest país- anirem a celebrar la revetlla de Sant Joan. A veure si entre demà i divendres puc trobar una estona tranquil·la per escriure. Mentrestant, bona Revetlla de Sant Joan a tothom!\nPublicat per Lluís Soler i Turu a les 15:05 Cap comentari: Enllaços a aquesta anotació\nCategories: cultura, esports, municipal, sobre aquest bloc\nDijous passat, finalment es va poder celebrar el ple extraordinari per tractar l'esvoranc del Carrer Major. Des d'Esquerra ens semblava molt estrany que des del 5 de març del 2007 -quan es va aprovar la llicencia d'obres- fins al 10 de maig de 2008 -quan es va produir l'esvoranc- no hi hagués cap informació, cap instància, cap document que fes referència a l'obra en qüestió. I vam fer la nostra feina.\nCom a grup municipal de l'oposició, vam sol·licitar poder consultar l'expedient referent a l'obra del carrer Major on es va produir l'esvoranc. Ho vam sol·licitar el 16 de maig, en vista que l'equip de govern CiU-PVA en tot moment va voler mantenir Esquerra al marge de tot aquest assumpte. I la meva sorpresa va venir quan entre els informes tècnics i els estudis geotècnics posteriors al 10 de maig, vaig descobrir una sèrie de correus electrònics entre l'arquitecte de l'obra del Carrer Major i l'arquitecte municipal, amb data 23 i 24 d'abril de 2008. Uns correus electrònics 17 dies abans de produir-se l'esvoranc.\nEl transcurs del ple -i el contingut dels correus electrònics- va quedar molt ben recollit a la premsa comarcal, tan al Diari de Terrassa com al Diari el Punt. Aquí podeu llegir-ne la crònica.\nDiu la dita que val més prevenir que curar. Amb 17 dies, l'equip de govern ho podia haver fet. Dijous passat vaig fer públiques les proves de la seva negligència. I aquest, desgraciadament, n'ha estat el resultat.\nPublicat per Lluís Soler i Turu a les 0:49 2 comentaris: Enllaços a aquesta anotació\nCategories: municipal, obres i serveis, plens, urbanisme\nD'entre totes les anàlisis post-congressuals d'Esquerra, em quedo amb la que ha penjat el company Bernat Joan al seu bloc. Una lectura altament recomanable. Us la deixo aquí:\nBernat Joan 16.06.2008 | 12.16 h\nNo em sorprèn que, després del congrés de dissabte, sorgeixin amb força tota la còrrua de veus d'opinadors i tertulians habituals carregant contra Esquerra, fent referència a la "manca d'unitat", a les "esquerdes", als enfrontaments, i tot plegat. Tot això només ens posa de manifest, de manera clara, que l'independentisme català necessita un coixí de gent que creï opinió amb una´mica més de llibertat i d'independència, i mitjans on poder-ho fer. Avui tots els dards continuen anant contra un partit que se suposa que és petit, desunit, en conflicte intern, etc, etc. Què ocorreria si tinguéssim més salut política! Voldria destacar, del congrés, un parell d'idees clau: tots els líders -de qualsevol de les sensibilitats- varen manfiestar-se inequívocament a favor de la unitat; tothom té claríssim que l'únic instrument per a la independència dels Països Catalans i per a la justícia social és Esquerra (els opinadors a què feia referència al principi, per descomptat, també; per això ens volen enfonsar); tothom es va mostrar disposat a cooperar. Per tant, hem d'aconseguir un mirall públic on el nostre partit es vegi amb claretat i transparència, i no a través de miralls concaus, que deformen el que realment hi està ocorrent. Ara toca enfortir l'ambició i encarar el futur amb intel·ligència, flexibilitat, horitzons clars i llampants, i optimisme.\nPublicat per Lluís Soler i Turu a les 12:51 3 comentaris: Enllaços a aquesta anotació\nAquesta setmana tinc una pila de feina que no me l'acabo... i avui com aquell qui diu no he pogut fer res al laboratori. Aquest matí he hagut de comparèixer en qualitat de testimoni als Jutjats de Terrassa en relació a la demanda presentada per la Cesca Berenguer contra l'Ajuntament de Viladecavalls. Ja vaig anunciar que explicaria allà on calgués totes les greus acusacions que l'Il·lustríssim Alcalde va dirigir contra aquesta treballadora. Avui ho he fet. Davant d'un jutge.\nAquesta tarda a les 19h, a la sala de plens, es celebrarà el ple extraordinari per tractar l'esvoranc que es va produir al Carrer Major. Es presenten dues mocions, amb acords bastant semblants però exposicions de motius sensiblement diferents. Us recomano sincerament que aquesta tarda ens hi acompanyeu, sobretot si sou veïns, veïnes o propietaris de comerços afectats. Ens veiem allà!\nPublicat per Lluís Soler i Turu a les 15:59 Cap comentari: Enllaços a aquesta anotació\nCategories: caça de bruixes, municipal, obres i serveis, plens, urbanisme\n(Me'n vaig a dormir. Demà serà un dia llarg, que començarà d'aquí una estona quan em soni el despertador a les 7:30. Demà aniré a fer d'interventor per la candidatura de Gent d'Esquerra a la Seu d'ERC-Terrassa. Abans però, us penjo una reflexió escrita pels dos Joans, que comparteixo plenament. Compten amb el meu suport, i demà també comptaran amb el meu vot. Bona nit!)\nSembla que va ser ahir però ja fa dos mesos llargs que vam començar aquesta intensa campanya per a la Presidència i la Secretaria general d’Esquerra. I ha plogut molt, mai més ben dit. Però en el que a nosaltres es refereix, mai es podrà dir que hagi estat una pluja que hagi pogut erosionar les sigles ni les persones que han liderat el partit de Macià i Companys en tots aquests anys.\nVam ser els primers en formalitzar els dos noms que liderarien l’equip. També els primers en presentar un programa gradualista i realista. Ambiciós. Calendaritzat. Amb objectius tangibles i concrets com la proposta d’una candidatura unitària del catalanisme a Europa el 2009 o la necessitat de condicionar les aliances polítiques el 2010 a la reivindicació del concert econòmic. Hem fet un programa per portar a la pràctica allò pel que vam decidir presentar-nos: perquè Esquerra torni a liderar el debat i marqui l’agenda en els reptes immediats i a mitjà termini que com a país se’ns plantegen.\nJa des d’un primer moment, amb els companys de l’equip de candidatura ens vam proposar que la nostra fos una campanya que evités qualsevol gest que de portes enfora pogués ser aprofitat per aquells que no són precisament amics d’Esquerra. Aquells que faran el possible per tornar a la Catalunya en blanc i negre. La Catalunya de les dues voreres enfrontades de la plaça Sant Jaume que tants anys van dividir el país en dos blocs.\nDavant la crítica fàcil, sempre hem respòs amb la proposta. Davant la desqualificació, el silenci responsable. Front al mal rotllo i l’estómac, la rèplica ha estat la mà estesa i la bona voluntat. Així ho hem mantingut tot aquest temps. Perquè ens ho creiem. Perquè hem dit des del primer dia que no pararíem fins aconseguir de nou la unitat del partit. I perquè tot allò que es digui en contra d’alguna candidatura, al final, acaba repercutint contra el partit. Perquè Esquerra som tots. I totes.\nEn aquests més de 60 dies hem fet allò que sempre hem fet des que militem a Esquerra: trepitjar territori i parlar amb la nostra gent. Pràcticament cada tarda de tot aquest temps hem visitat una comarca on ens hem reunit amb els i les militants d’arreu dels Països Catalans. I, sobretot, hem escoltat. Dèiem al començament de tot aquest procés que el capital d’Esquerra és la seva gent. Precisament per aquest motiu vam batejar la candidatura amb el nom de Gent d’Esquerra. I és a ells a qui ens devem. Per això hem centrat els nostres esforços en estar el més propers possibles a la militància per copsar en primera persona què volen per al futur del partit, per al futur del país.\nPerò a més d’això hem continuat, com no podia ser d’una altra manera, amb les nostres responsabilitats parlamentàries. Hem estat en primera línia en temes de vital importància com el finançament o la necessitat de blindar i millorar el model d’escola catalana.\nAra ja està tot dit. Els homes i les dones d’Esquerra Republicana tenen demà la possibilitat d’escollir qui volen que passi al capdavant del partit els propers quatre anys. Però ni dues persones ni les 18 que s’escolliran en el 25è Congrés per integrar-se a l’Executiva nacional serien res sense aquesta força transformadora i dinàmica que representen els 10.000 homes i dones que prenen part en el partit, que es comprometen amb Catalunya i els Països Catalans. Nosaltres ja hem parlat. Ara us toca a vosaltres.\nUn sincer i sentit: gràcies de tot cor.\nJoan Puigcercós i Boixassa - Joan Ridao i Martín\nPublicat per Lluís Soler i Turu a les 1:02 Cap comentari: Enllaços a aquesta anotació\nPle ordinari maig 2008 (II): recurs contra la sol·licitud il·legal de préstec\nEl passat ple, l'equip de govern va incloure un punt a l'ordre del dia per ratificar un préstec de 2.512.930 euros per pagar l'edificació d'un edifici plurifamiliar d'habitatges a l'Avinguda Barcelona. Faig èmfasi en l'acció de "ratificar", a causa de que la Societat Municipal Viladecavalls Multigestió SL ja va aprovar i signar aquest préstec el passat 11 de març de 2008 (amb la signatura de l'Il·lustríssim Alcalde). Dos mesos i mig més tard, el préstec arriba al ple. Lamentablement, les coses no s'han fet com calien, ja que la sol·licitud d'aquest crèdit no s'ajusta a la legalitat vigent.\nM'explico. L'article 54 del Text refós de la llei reguladora d’hisendes locals diu textualment el següent:\nLa llei és claríssima: "previa autorización del pleno de la corporación e informe de la intervención". Doncs ni una cosa, ni l'altra. A l'expedient no hi havia cap informe jurídic de secretaria-intervenció, ni cap anàlisi del nivell d’endeutament, ni cap anàlisi d’ofertes, ni, per descomptat, s’havia convocat cap concurs per concedir aquest crèdit. Per què complicar-se la vida, no? Tenir majoria atorga aquesta mena privilegis.\nAmics i amigues lectores, aquest és l'equip de govern CiU-PVA. Tots set regidors i regidores són còmplices d'aquesta manera de fer, aquí ja no es salva ningú. Tenen majoria i fan el que els dóna la gana. Però alerta; cap majoria dóna dret a passar-se les lleis i el ple per l'arc triomfal. Cap dret. A ningú. Encara que ells siguin set i nosaltres només siguem dos, les coses s'han de fer ben fetes. Per aquest motiu hem presentat un recurs de reposició contra aquest acord. A veure quina martingala s'empesquen per evadir el compliment de la llei.\nNomés es recorden de les lleis quan els beneficien. Ja he perdut el compte de les vegades que he hagut de repetir aquesta frase al ple. Com diria aquell, vergonya d'altri.\nPublicat per Lluís Soler i Turu a les 15:31 Cap comentari: Enllaços a aquesta anotació


Salt atén més de 600 joves amb el programa d'Ocupació Juvenil - Empordà\nSalt atén més de 600 joves amb el programa d'Ocupació Juvenil\nn. saló 27.02.2020 | 06:30\nSalt atén més de 600 joves durant el 2019 amb el programa d'Ocupació Juvenil. Aquest programa té com a objectiu facilitar i acompanyar la transició dels joves des del sistema educatiu fins al món laboral.\nLa iniciativa forma part dels projectes que duu a terme l'àrea de Joventut de l'Ajuntament de la vila i està finançada pel Servei d'Ocupació de Catalunya i el Fons Social Europa. 300 d'aquests 600 joves van ser atesos mitjançant tutories en què treballaven la millora de les competències d'accés a l'ocupació, com són el plantejament d'un objectiu laboral, la creació d'un currículum i la realització d'una recerca activa de feina. L'àrea de Joventut va destacar que s'ha pogut atendre aquest nombre de joves gràcies a la col·laboració i treball conjunt de la comissió de joves de la Taula de Formació Laboral, les àrees d'Educació i Ocupació, els instituts públics de la vila, l'Oficina de Treball, el Consorci de Benestar Social i les entitats del tercer sector.\nDurant el 2019 es van iniciar nous projectes, com el programa de beques per a la formació en arbitratge i el curs d'atenció al client i logística. Aquest 2020 també es farà un curs de monitor esportiu.


Maneres d’allargar-ho - Ara.cat\nEls cignes han optat per l’altra solució.\nCompletament d’acord amb Carquinyol. Passo molt de temps a l’institut corretgint el que altres professors i mestres han explicat als alumnes sobre que els humans acabarem sense dits petits del peu, calbs i amb el cap més gros per culpa de l’evolució(típics exemples d’evolució Lamarkiana).\nDoncs la veritat és que molta gent és creu molt més la teoria de Lamarck que la de Darwin, tot i que pensen que és la de Darwin. No acaben de veure clar que les modificacions es realitzen a l’atzar i que és la selecció natural les que potencia les que són favorables.\nSembla mentida que tants pocs canvis puguin modificar tant l’animal.


Bufats i resolis, productes del Vendrell amb futur incert\nBufats i resolis, productes típics del Vendrell amb un futur incert\nEls elaboradors veuen la capitalitat de la Cultura Catalana com una oportunitat de promoció\nBufats de la pastisseria Jacqueline del Vendrell. | BP Diari\nEls bufats i els resolis són dos dels productes típics del Vendrell que s’elaboren des de fa anys, però que cada cop són més desconeguts per les noves generacions. A diferència de plats com el xató o la coca enramada, els bufats i els resolis són exclusivament vendrellencs, raó per la qual la seva producció és molt reduïda, així com la seva venda. A més a més, el tancament d’establiments com la Pastisseria Vidiella o la Dolceria Soler, ambdós elaboradors de bufats, ha posat encara més en entredit quin pot ser el futur d’aquests productes.\nEls bufats, els dolços que van néixer a Cal Maginet\nEn ple segle XXI, els bufats i els resolis aguanten, per bé que han quedat relegats a un producte per a turistes i visitants. «Els bufats els compren sobretot gent de fora per regalar, i els vendrellencs que encara en demanen, la majoria de cops també els volen com a regal, no per menjar-ne ells», explica a Tarragona Digital Jacqueline Planas, de la pastisseria Jacqueline. Aquest forn fa 40 anys que n’elabora de forma ininterrompuda, des que va obrir les portes el 1979.\n«Els primers que en van fer al Vendrell van ser els de la pastisseria de Cal Maginet» recorda Planas, que afegeix que, quan ells van obrir, els van preguntar la fórmula, «però no ens la van donar, la vam trobar a còpia d’anar provant». Amb els anys, els ingredients i la fórmula d’aquests dolços similars als carquinyolis s’han fet públics i ara es poden trobar fàcilment per Internet.\nLa Jacqueline afegeix que durant uns anys en van vendre molts «a restaurants de la vila que els donaven per les postres, i també a Promoció Econòmica del Vendrell», però que això ja fa temps que no passa. Planas creu que, amb el temps, els bufats «acabaran desapareixent» i lamenta que no s’hagi fet alguna «iniciativa de promoció conjunta».\nUna bossa de bufats del Vendrell, del forn Passions. | BP Diari\nL’oportunitat de la Capital de la Cultura Catalana\nEn aquest sentit, els actes de celebració de la Capital de la Cultura Catalana del 2020 s’obren com una oportunitat, ja que el primer trimestre estarà dedicat a la gastronomia. El forn Passions és un dels que ha destinat més esforços a aquesta finalitat, i ofereix uns pacs de bufats i resolis amb motiu d’aquest esdeveniment. Aleix Solà explica que van començar a fer bufats aquest mateix 2019, pocs mesos abans que tanqués la Dolceria Soler. «La gent ho preguntava i al final vam decidir fer-ne», relata Solà, que creu que sí que hi ha «una certa demanda».\nL’Obrador és un altre dels elaboradors locals de bufats, els quals venen en bosses de 100 grams. «Encara tenen sortida, especialment per part de gent que ens demanen productes típics del Vendrell per emportar-se quan vénen de visita o per fer un regal», certifica la Sònia, treballadora de l’establiment. El que sí que coincideixen a remarcar tots és que la gent més jove del Vendrell cada cop sap menys què són els bufats.\nResolis, un aiguardent amb 150 anys d’història\nUna cosa similar passa amb els resolis. Aquest licor d’aiguardent aromatitzant amb anís i canyella, similar a una ratafia, s’elabora de forma artesana des de fa uns 150 anys al Vendrell, tot i que actualment ja només en fa Licors Jané. «No n’hem deixat de fer mai, tot i que no s’ha venut massa, és el típic producte que s’usa com a souvenir», apunta Joan Josep Jané. El CEO de Licors Jané també remarca que mai hi ha hagut «un suport de les institucions», però creu amb la Capital de la Cultura Catalana això es pot revertir.\nUna ampolla de resolis, elaborats per Licors Jané, a la botiga Carbó. | BP Diari\nA banda de Jané, els resolis també es poden trobar a la botiga Carbó, oberta des del 1932 al centre del Vendrell. Joan Carbó coincideix a destacar que aquesta beguda d’origen italià és només coneguda «pels més grans» i que les ampolles que es venen són «per regalar com una cosa típica del poble». Carbó havia embotellat els seus resolis fa temps, una cosa que van deixar de fer fa dotze anys. El seu propietari certifica que «sempre han tingut una sortida similar, mai hi ha hagut un ‘boom’».\nLa ruta ‘Sal del Mar’\nDes de l’Ajuntament del Vendrell no descarten aprofitar la capitalitat cultural per buscar estratègies de promoció d’aquests productes locals. De moment, encara s’està treballant en les iniciatives que es duran a terme. El que sí que apunta la regidora de Cultura, Sílvia Vaquero, és que en rutes turístiques com la que fa el Museu Deu a l’estiu, sota el nom de ‘Sal del Mar’, se segueixen promocionant aquests productes. Aquestes rutes acaben sempre amb una degustació de bufats, resolis i pastís de garrofa —un altre de les postres típiques del Vendrell— als jardins del Museu Deu, on hi ha també un punt de venda dels productes.\nDegustació de resolis i bufats a la ruta 'Sal del Mar' del Museu Deu. | Cedida\n"L'Arboç i Banyeres faran la tercera Sant Silvestre conjunta" "Així serà el nou Tabaris de Coma-ruga després del FEDER"\nEl Vendrell gastronomia


L’empresa MAC-SER BCN SL d’Esplugues de Llobregat sotmet a assetjament a una companya – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > L’empresa MAC-SER BCN SL d’Esplugues de Llobregat sotmet a assetjament a una companya\nFa uns anys que dura l'assetjament cap a la nostra companya Juana Sedeño. Per donar suport a unes companyes en un conflicte laboral, des d'aquest moment la vida de la nostra companya Juana s'ha convertit en un veritable infern principalment pel sr. José Fernández Onorio principal responsable de l'empresa MAC-SER BCN, ajudat en algunes ocasions per algun treballador afí a l'empresa.\nAquesta situació comença el dia 27/07/02 des que la nostra companya Juana mostrés el seu suport a les companyes en aquell conflicte tot van ser vexacions, dolentes maneres, restriccions, sancions, etc. Fins a llavors la companya Juana havia estat una treballadora exemplar sense cap tipus de conflicte gaudint la mateixa d'un contracte indefinit per la seva bona labor en les seves tasques de neteja.\nDes d'aquesta data se li van fer falses acusacions, se'ls va prohibir als seus companys relacionar-se amb ella, humiliant-la i degradant-la en el seu treball, sense parlar dels problemes econòmics que aquesta situació li està implicant. A causa de la situació laboral inhumana a la qual és sotmesa ha arribat fins al punt de perdre el seu habitatge i haver de demanar ajuda familiar per a poder alimentar-se.\nActualment viu de prestat per quinzenes en el domicili de dos familiars, tot això a causa de les despeses que aquesta situació li estan implicant ja que és mare separada i no rep cap tipus d'ajuda.\nEl seu estat de salut és lamentable tal com indiquen multitud d'informes mèdics dels quals disposa l'afectada. Totes aquestes afeccions mèdiques estan relacionades amb la seva situació laboral i certificades per diferents instàncies com INSTITUT CATALÀ D’AVALUACIONS MÈDIQUES (ICAM). Tota aquesta situació és deguda a les situacions de gran tensió promogudes pel sr. José Fernández Onorio que l'està sotmetent i assetjant des de la data ja esmentada.\nRecordar que la companya Juana va ser acomiadada per greus acusacions sense demostrar, tal és així que un jutge va dictaminar que l'empresa havia de readmetre a la nostra companya per acomiadament improcedent, després de la readmissió va seguir el setge constant contra la nostra companya, aquesta empresa ja ha rebut multitud de denúncies per part dels treballadors per les seves dolentes accions.\nEn el judici s'aportarà el testimoniatge de companyes que estan disposades a ajudar a la nostra companya al conèixer la forma de procedir d'aquesta empresa.\nL'empresa MAC-SER PRESTA ELS SEUS SERVEIS AL GRUP INDITEX (ZARA, MAXIMO DUTTI, Bershka……. De tot el que aquí esdevé se li donarà degut compte al GRUP INDITEX al que se li sol•licita que intervingui en aquesta situació ja que és per a l'única empresa que treballa MAC-SER BCN. De no intervenir entendrem que el Grup Inditex no esta disconforme amb aquesta situació pel que també se li demanarà responsabilitat.


El Drac Actiu comença a recuperar les seves instal·lacions | EFMR.cat\nInici Notícies El Drac Actiu comença a recuperar les seves instal·lacions\nImatge de les obres de reparació del Drac Actiu\nEl Drac Actiu comença a recuperar les seves instal·lacions\nL’empresa espluguina Drac Actiu es troba actualment començant les reformes per recuperar el seu local, que es va veure greument afectat per les riuades d’octubre. La copropietaria de Drac Actiu, Laly Puig, ha explicat als micròfons de l’EFMR que tots els papers i permisos necessaris per començar les reformes han arribat durant els mesos d’estiu, motiu pel qual s’ha pogut iniciar la recuperació de l’edifici.\nTot l’exterior del Drac Actiu es trobava en males condicions fins al moment, degut a que totes les màquines necessàries per reparar el terreny afectat, els horts veïnals i les canonades havien de passar per la zona de l’edifici, ja que era l’únic pas obert. Ara, segons la Laly Puig, ja es pot tancar el recinte i començar les obres interiors del Drac Actiu, entre les quals està recuperar la zona de jardins, la qual esta catalogada com a zona inundable, i començar també a reformar l’edifici.\nÀUDIO: La copropietaria de Drac Actiu, Laly Puig, explica les obres que es duran a terme al local\nPel que fa a les ajudes rebudes, Drac Actiu compta amb la recaptació de 10.000€ de la Riuada Solidària que es va fer per tots els negocis afectats per la riuada. A més, formen part del programa europea Leader, segons el qual es rep ajuda d’un petit tant per cent a fons perdut de les obres realitzades. En tot cas, des de Drac Actiu admeten que les obres que podran fer de moment són poques, degut a la falta de diners per invertir.\nÀUDIO: La copropietaria de Drac Actiu parla sobre les ajudes per reparar l’edifici\nGran nombre d’anul·lacions a causa de les noves mesures sanitàries\nUn dels principals motius pels quals l’empresa no ha pogut invertir més diners en reformes son les afectacions negatives que la Covid-19 ha tingut sobre la població i sobre negocis com aquest. La Laly Puig reconeix que l’estiu no ha sigut tant negatiu com s’esperava però que degut a les noves restriccions sanitàries han començat a arribar anul·lacions d’activitats pel mes de setembre, el qual s’havia previst com un dels millors mesos dels últims anys.\nÀUDIO: La Laly Puig explica les afectacions de les noves restricións sanitàries per les activitats que realitza Drac Actiu\nArticle anteriorL’Espluga dóna quasi 300 quilos d’aliments per Càritas durant el repte ‘Non Stop Aliments’\nArticle següentTanca al públic l’Espai de la Cultura Popular espluguina en un any especialment difícil


El Prat al Día: Demà s'activarà la sirena de risc químic per un simulacre d'accident\nDemà s'activarà la sirena de risc químic per un simulacre d'accident\nDemà dimecres, 12 de març, entre les 10.00 i les 11.00 hores, se sentiran dues sirenes d’avís de risc químic, que s’activaran dins del marc del simulacre de fuita química a les instal·lacions de l’empresa Cromogenia Units, SA, a la Zona Franca de Barcelona.\nProtecció Civil de la Generalitat (DGPC) ha organitzat juntament amb l’empresa Cromogenia Units, SA, demà dimecres, a partir de les 10.00 hores, un simulacre de fuita química a les instal·lacions que l’empresa té a la Zona Franca de Barcelona i que suposarà l’activació en fase d’emergència del Pla d’emergències exterior del sector químic de Catalunya (PLASEQCAT) de la Generalitat.\nDurant el simulacre s’activara la sirena del Prat de Llobregat (sirena de l’edifici de l’Ajuntament).\nLa sirena del Prat del Llobregat, ubicada a l’edifici de l’Ajuntament, se sentirà a gran part del nucli urbà i part dels polígons de la zona. La part sud del Prat quedaria exclosa del radi auditiu de la sirena i, en principi, no serà percebuda.\nEl so d’avís a la població per risc químic és un so ondulant de tres senyals d’un minut de durada separats per silencies de cinc segons.\nPer a la realització d’aquest simulacre, es coordinaran els cossos d’emergències de la Generalitat i dels ajuntaments del Prat de Llobregat, Barcelona i l’Hospitalet de Llobregat i l’emergència la comandaran els Bombers de Barcelona.\nEn aquest simulacre es comptarà amb la participació de 15 centres educatius, 14 del Prat de Llobregat que, quan sentin el so de la sirena i/o rebin l’avís de les autoritats, segons quina és la seva ubicació, realitzaran un exercici de confinament. Recordem que el confinament és la primera mesura d’autoprotecció que s’ha de prendre en cas d’accident químic, si les autoritats no indiquen el contrari.\nTambé participaran en l’exercici, amb l’activació dels seus plans d’emergència, les empreses Mercabarna i Nissan, així com les empreses del sector químic afectades per la directiva SEVESO sobre control dels riscos inherents als accidents greus amb substàncies perilloses, entre altres indústries i empreses de la zona del Prat i de Barcelona. A més, activaran el seu Pla d’autoprotecció Renfe, Adif i Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya en les seves infraestructures properes a la zona del simulacre.\nEn sentir aquest senyal, recordin que han de:\nSi son al carrer, refugieu-vos en el primer edifici que trobeu.\nTanquin portes i finestres, és preferible que es tanquin a les habitacions més interiors.\nAturin els sistemes de climatització i ventilació.\nSi viviu amb gent gran, amb infants o amb malalts amb problemes respiratoris, fassin un seguiment intens del seu estat de salut, especialment en el cas de fuita tòxica.\nEvitin accedir als soterranis i parts baixes dels edificis i habitatges, sempre que no es recomani el contrari a través dels mitjans.\nEstiguin atents a les possibles restriccions en el consum d'aigua de l'aixeta que es puguin establir.\nDemà s'activarà la sirena de risc químic per un si...\nEls passatgers de l’Aeroport de El Prat creixen un...


Plànols de la vila de Cornudella anys 1300 i 1600. Consideracions als plànols. – Cornudellaweb / PrioratDigital / Segle21.cat\nPlànols de la vila anys 1300 i 1600. Consideracions als plànols de la vila. Miquel Martorell Garau.\n1. Mapa de l’any 1300, aprox.\nMapa de Cornudella al voltant dels anys 1300-1400\nEls documents notarials de Cornudella i Siurana, actualment a l’Arxiu Històric i Diocesà de Tarragona, ens han permès d’establir aquest primer plànol de la vila, als inicis del s.XIV. Els documents ens parles de cases “que afronten al carrer tal”, “d’en Josep de la Placeta”, i així per l’estil. La qual cosa ens ha orientat pel que fa als noms dels carrers i llur extensió.\nPodem dir que la vila neix en la confluència del camí que va a Siurana (1), i a l’Ebre o La Morera, com a eix principal, i el d’Albarca i Lleida, com a eix secundari. És en aquesta confluència on neix una plaça, a l’entorn de la primera església de Sant Julià, plaça que aplegarà el mercat setmanal concedit per privilegi de Ferran II (2).\nLa configuració de la vila en un creuament de camins ens permet sospitar del seu inici cristià, un cop finida la conquesta de Siurana. Pensem que aquest creuament de camins no és necesariament àrab, ja que Siurana comunica amb Albarca per camí propi, i el mateix fa La Morera amb Albarca; formant aquestes tres viles un triangle que es manté per si mateix, sense fer necessària la existència de Cornudella. Serà en perdre importància Siurana com a poblament (i no com a castell), acabada la conquesta, quan podrà néixer un petit nucli a la vall, i a l’aixopluc del torrent del Tou i del turó de les Eres. Llavors apareixerà un camí nou dins el triangle anteriorment esmentat, el de Cornudella a Albarca, Prades i Lleida. I poc a poc, aquest creuament de camins afavorirà el creixement de Cornudella, com també determinarà la seva pròpia minva en perdre aquest centre de comunicacons comercials a darrers del s.XIX (sense oblidar el sotrac de la fil.loxera).\nEl que venim dient són hipòtesis més o menys viables, fonamentades en la geografia històrica de la vila. Hom no ha trobat encara la carta de poblament de Cornudella, llevat d’una breu referència als privilegis concedits l’any 1162 per Ramon Berenguer IV (3).\nEncara avui existeixen edificacions que conserven (o sabem conservaven) arcs dels anomenats “jueus”. Aquestes voltes ojivals ens ofereixen nombrosos problemes. Així, mentre al carrer del Tou apareixen en dues fileres i amb una mica de pilar d’on arrenquen, a la Plaça neixen arran de terra, i al “camí de l’Ermita” es fonamenten damunt pilar de dos metres i més. En una paraula, arcades d’una mateixa època amb mig pilar, doble pilar i sense, pel que fa a l’alçada. No sia que es tractés de voltes totes iguals en alçada i pilars, que han estat reomplides de runa i sediments al llarg dels segles. Si així fora, el sector de l’actual Plaça de la Vila i entorns hauria estat reomplert, cosa que ens explicaria el fet que totes les edificacions que envolten la Plaça, hi entren pel davall tot reduïnt-la. Cal remarcar, en acabar, el sentit de vila comercial, oberta, sense muralles ni portals (4)\n(1) la documentació del s.XVIII que amablement ens ha ofert la familia Alzamora, parla encara del “camí general que va a Siurana”\n(2) vg. la relació de fets en aquest mateix apèndix.\n(3) apareix aquesta referència en un document referent al plet ganader del qual ja hem parlat (vg.II), que conserva la família Grau, a qui agraïm les facilitats que ens han ofert.\n(4) portals que no es construïran fins a les darreries del s.XVI, davant el perill dels bandolers (vg. relació de fets en aquest mateix apèndix).\n2.- Mapa de l’any 1600, aprox.\nPer construïr aquest segon plànol ens hem fonamentat en els nombrosos censals que hem consultat, i en els llibres de Determinacions d’Arxiu Municipal. La data de 1600 és aproximada, ja que, per exemple, la tercera Església Parroquial fou acabada l’any 1615.\nRespecte al plànol de 1300, la vila s’ha extès en l’eix nord-sud, ha reomplert el quadre anterior, i inicia la construcció fora vila, a les Roquetes i al turó de les Eres. Cornudella segueix éssent comercial. El camí del nord, Albarca-Lleida-Aragó, fa nèixer uns carrers plens d’hostals i de pallisses (1) per les mules dels traginers. Cal no oblidar que el Compte de prades concedirà aviat un segon mercat setmanal; així els carrers d’Avall i de La Volta.\nEl concell dels cinquanta ha aprovat posar portals, i la defensa de la vila es fa tancant-los, ja que en els darreres de les cases que miren fora vila, amb menudes finestres, permeten el total tancament de Cornudella. Així i tot, la vila no marxa de l’espai que deixen el torrent del Tou, el turó de les eres i la Pedrera. D’altra banda, aquest clot queda amagat, tant com es podia amagar una vila en un creuament de camins amb dos mercats setmanals i una església de dos campanars.\n(1) la veu poular encara parla d’hostals amb pallissa a peu pla i…en el primer pis!\n3.- Sobre la Cornudella actual\nUna visió atenta de les edificacions actuals de Cornudella ens permet veure moltes portalades que duen al llindar l’any de construcció; d’altres datacions ens apareixen a les rajoletes volanderes de sotateulada (1). Quan la datació no existeix, hem fet un estudi detingut de l’estil de la façana, de la pedra utilitzada (2); tot el qual ens permet una datació aproximada. Enacara queda el cas molt corrent de portalades noves (3) encaixades en edificis de datació més antiga (4).\nÉs així com, canviant aquestes observacions, amb el que coneixem per canals, valies i delmes (5), i amb el que ens diuen els Llibres de Determinacions de l’Arxiu Municipal; és així, diem, com hem pogut construir aquest plànol (inexistent en aquest document), sense intenció de fer-lo definitiu ni exclussiu.\nSe’ns apareix la vila, neixent a l’entorn de la Pl. dels Perxes i creixent en l’eix nord-sud, com ja hem dit en comentar el plànol 1. El gran expandiment de la vila es realitza en el s.XVIII, concretament des de 1750 a 1795, allargant-se pels camins d’Albarca, del Camp i de La Morera, reomplint també el turó de les Eres. Dins el s.XIX, malgrat que la vila augmenti en nombre d’habitants, les edificacions creixen poc a poc, i només l’any 1810, just abans d’arribar la guerra del Francès a Cornudella. A apartir d’aquest any, només es refàn edificis anteriors. En aquesta darrera fase, la vila acaba els carrers del Bals, de la Morera, Major i de la creu. Qudarà encara un darrer fet important: la carretera, que obligarà a refer l’entrada a l’església, la nova Casa de la Vila (6), i el tall en el carrer de l’Església (7).\nResumint, apareixen quatre moments:\n1er.- s.XVII en arribar als 500 habitants: la vila surt dels voltants de la petita església dels Perxes (quan només vivien a Cornudella uns 250 habitants, l’any 1500), i omple l’eix nord-sud, del camí d’Albarca a les Eres; comença la vila comercial.\n2on.- s.XVIII en arribar a la ratlla de quasi 2000 habitants: la vila creix al llarg de tots els camins exceptuant el de Siurana; aquest augment es realitza de 1750 a 1795(8); es prepara el gran moment del s.XIX.\n3er.- s.XIX; La vila creix en nombre d’habitants (arribarà als dos mil cinc-cents), però atura les construccions noves; només edifica en els primers anys de segle, arrodonint els carrers-camins. A partir d’aquest moment, les diverses i repetides guerres del vuit-cents aconsellen mantenir-se dins els límits assolits, més encara en fortificar-se la vila a la darrera carlinada.\n4rt.- En construir-se la carretera, que obliga a refer les edificacions enderrocades per obrir-li pas; però cal observar que aquest nou eix no polaritza les noves construccions (fora de les indispensables de cinemes, hostals i fàbriques), perquè en néixer la carretera, la vila ja davalla.\n(1) així la data 1793 del c/ del Pilar; també hem vist la notícia referida al de Pescaters, de 1760, “que ha de obrir-se dit carrer” (en els papers que amablement ens ha proporcionat la família Alzamora.\n(2) així, portalades amb volta de punt rodó o volta conopial; amb llindar recte amb clau o sense: pel que fa a la pedra, les diferents extraccions queden manifestes en pedra blanca, roja de saldó, o conglomerat gris “de ferro” (en veu popular).\n(3) primordialment, de la primeria del s.XIX.\n(4) així la portalada de 1807 del c/ de l’Església, i la de 1806 al c/ de Calvo Sotelo; i el cas més important, les de 1809-10 de l’edifici de Scala-Dei dels carrers St.Francesc-St.Antoni.\n(5) gairebé tota aquesta documentació en els arxius particulars; cal remarcar que la vila és un inmens arxiu, ple de documentació escrita dins les calaixeres de cada casa particular.\n(6) l’antiga casa de la vila, del s:XVIII, fou enderrocada (amb l’estudi i el forn “que afronta al fossar”) per deixar pas; i l’entrada a l’Església quedà a més de 2 mts. del nivell de la carretera, fins que hom construí l’actual escalinata.\n(7) dins les actes de l’Ajuntament, consta com a famós el plet de la Sra. Vídua de Rodés, referit a aquest pas de la carretera.\n(8) cal remarcar que un 70% de les construccions de la vila corresponen a aquest període; pot influir l’absència de guerres, els dos mercats setmanals, el cànem, l’obertura americana, i el regiment de batlles il.lustrats, Josep Aragonès, Jaume Voltes, Baltasar Serres i Carles Vinyes.\nAutor: Miquel Martorell Garau. Text i Mapes: llibret del XIIè Aplec de Sardanes, 1988. Document publicat a Cornudellaweb.com l’any 2000. Publicat a Cornudella Blog l’1 de desembre de 2012.\nCarles X. Cabós 25 de febrer de 2013 14 de febrer de 2018 Història, mapes, Miquel Martorell, Priorat\n2 respostes a “Plànols de la vila de Cornudella anys 1300 i 1600. Consideracions als plànols.”\nJoan Huertas Juncosa de cal Joli ha dit:\n9 de Març de 2013 a les 20:48\nFelicitacions Miquel Martorell per tot elteu treball.\nAnterior Entrada anterior: Els Brivalls de Cornudella ja son una realitat. Tots a fer pinya!\nSegüent Entrada següent: Corruptes (I)


LLOGUER DE MAQUINÀRIA - Tomàs Arrieta. Motoserra, desbrossadora, tallagespa... màquines per a bosc i jardí a Girona\n> LLOGUER DE MAQUINÀRIA\nLLOGUER DE MAQUINÀRIA\tHi ha 9 productes.\nAra a TOMÀS ARRIETA et donem l’oportunitat de llogar una màquina per tal que puguis realitzar una feina puntual sense necessitat de comprar-ne una. Totes les màquines són revisades abans d’entregar. Per tal de formalitzar el lloguer de la màquina es firmarà un contracte al moment del préstec. Es necessari portar el DNI, dipositar una fiança depenent de la màquina a llogar. Demani més informació a info@tomasarrieta.com El servei de lloguer només es farà a botiga i per... Més\nAra a TOMÀS ARRIETA et donem l’oportunitat de llogar una màquina per tal que puguis realitzar una feina puntual sense necessitat de comprar-ne una. Totes les màquines són revisades abans d’entregar. Per tal de formalitzar el lloguer de la màquina es firmarà un contracte al moment del préstec. Es necessari portar el DNI, dipositar una fiança depenent de la màquina a llogar. Demani més informació a info@tomasarrieta.com El servei de lloguer només es farà a botiga i per la provincia de Girona. Ocultar\nTallagespes autopropulsat. Preu diari: 40 euros / cap de setmana: 40 euros\nEscarificador amb sac recollidor. Preu dia: 75 euros / Preu cap de setmana: 75 euros Preu hora: 20 euros (mínim 1 hora).\nEscarificador amb sac recollidor. Preu dia: 75 euros / Preu cap de setmana: 75 euros...\nMotoserra de lloguer semiprofessional. Amb guants antitall i braços antitall. Preu dia: 45 euros\nMotoserra de lloguer semiprofessional. Amb guants antitall i braços antitall. Preu...\nMOTOSERRA PODA BATERIA...\nMotoserra de poda amb batería. Inclou guants i protector de braç antitall Preu dia: 45 euros\nMotoserra de poda amb batería. Inclou guants i protector de braç antitall Preu dia: 45...\nDESBROSSADORA DE 45CC...\nDesbrossadora de gasolina de 45cc amb disc. (suplament de trimmy 8 euros) Preu dia: 45 euros\nDesbrossadora de gasolina de 45cc amb disc. (suplament de trimmy 8 euros) Preu dia: 45...\nTallatanques de batería amb ganiveta de 70 cm de llargada\nRodillo per aplanar Preu dia: 15 euros\nRetallabores bateria Husqvarna amb fil. Preu dia: 40 euros\nMALETA BATERIA LLOGUER\nMaleta de bateria per allargar autonomia gamma de bateria Preu dia: 50 euros


Cultura Viva és un programa obert de recerca i desenvolupament de projectes per a reconèixer i afavorir espais de participació, circulació i coproducció cultural a Barcelona. Un programa transversal coordinat per l’Institut de Cultura de Barcelona en col·laboració amb diferents àrees de l’Ajuntament de Barcelona, entitats i projectes socials i culturals de la ciutat.\nEl programa treballa des de la relació entre les comunitats, les institucions i els espais independents de la cultura a partir del reconeixement i l’enfortiment de la producció cultural descentralitzada, participada i en xarxa.\nEstà format per diversos projectes com la Xarxa Ràdios Comunitàries de Barcelona, el BAM – Cultura Viva, la Xarxa de Comunitats de Memòria o Música al Carrer.\nDes de La Tremenda plantegem l’estratègia general de la comunicació del programa, i desenvolupem el relat i els continguts de les Jornades de Cultura Viva i el BAM – Cultura Viva, per donar a conèixer la programació de totes dues iniciatives i fer una crida a la participació ciutadana.


Natura en família – Grup de Natura Freixe\nDescobreix la Reserva Natural de Sebes d’una manera única! Durant la visita ens endinsarem per boscos de ribera, canyissars, aiguamolls i camps d’oliveres centenàries. Gaudirem d’un autèntic paradís de la biodiversitat on els observatoris d’aus, els cavalls de la Camarga i les cigonyes són els grans protagonistes! I tot això… En família! En una visita pensada especialment per apropar la natura a petits i grans.\nData de la visita * 8 de juliol22 de juliol27 de juliol10 d'agost12 d'agost24 d'agost\nEntrada general 0 - 0,00 €1 - 10,00 €2 - 20,00 €3 - 30,00 €4 - 40,00 €5 - 50,00 €6 - 60,00 €7 - 70,00 €8 - 80,00 €9 - 90,00 €10 - 100,00 €\nEntrada infantil (de 5 a 12 anys) 0 - 0,00 €1 - 5,00 €2 - 10,00 €3 - 15,00 €4 - 20,00 €5 - 25,00 €6 - 30,00 €7 - 35,00 €8 - 40,00 €9 - 45,00 €10 - 50,00 €\nPels infants d'entre 0 i 4 anys l'activitat és GRATUÏTA. Tot i així, indica a continuació si al teu grup hi ha infants d'aquesta franja d'edat 012345678910\nPrevAnteriorPedalant per Sebes!


Isabel-Helena Martí: Conversa amb Jaume Ventura\nConversa amb Jaume Ventura\nInvestigador del Centre de Recerca en Economia Internacional (UPF)\ni membre del Col·lectiu Wilson\nJaume Ventura i Fontanet (Barcelona, 1963)\n“El model de l'Estat espanyol s'ha esgotat. Els ciutadans de Catalunya necessitem un nou Estat que s'adapti millor a les nostres necessitats” assevera, resolt, Jaume Ventura al diari degà de la premsa catalana. I notifica, amb solemnitat professoral, la viabilitat econòmica de la Catalunya independent, a l'expectant observador internacional, frapat pel múscul sobiranista exhibit desacomplexadament per la societat catalana. Investigador sènior al Centre de Recerca en Economia Internacional (CREI) de la Pompeu Fabra i també professor a la Graduate School of Economics (GSE) de Barcelona, es doctorà en economia a Harvard i exercí de professor al MIT i Xicago. Una dotació d'un milió d'euros atorgada per la Comissió Europea li permet, des de fa tres anys, fer recerca d'avantguarda sobre bombolles i preus d'actius. És, però, la seva activitat dins del recentment constituït Col·lectiu Wilson el que l'ha donat a conèixer fora dels reductes acadèmics més acreditats. Convidat de prestigi de les entitats cíviques, assegura, a propis i estranys, que la independència no és qüestió de números sinó, de totes totes, un assumpte afermat en dos principis inapel·lables: identitat i democràcia.\nAviat farà tres anys que vostè està portant a terme la recerca “Asset Bubbles and Economic Policy”amb una borsa econòmica del European Research Council. La tesi que cerca fonamentar és que les bombolles no són resultat de la irracionalitat dels actors en els mercats sinó producte d'una ineficàcia prèvia en el propi mercat. Com explicaria en què consisteix el projecte perquè algú no versat en la matèria ho pogués comprendre?\nEls preus dels actius pugen i baixen contínuament i, a vegades, de forma prou significativa. No sempre és fàcil identificar els factors que generen aquestes variacions en el seu valor. Quan aquest és el cas es tendeix a considerar que responen a un comportament capriciós del mercat, o sia que són conseqüència d'un impuls irracional, però jo no comparteixo aquest criteri. Les bombolles no neixen a l'escalf de la irracionalitat sinó d'una insuficiència en el propi mercat i, en aquest sentit, poden tenir efectes benèfics. El tipus de teoria que estic desenvolupant atorga als preus dels actius diferents valors d'equilibri. Aquests valors depenen bàsicament del preu al que la gent espera vendre'ls en el futur. En un context d'optimisme general els preus seran més elevats i, per tant, injectaran més circulant a les forces productives que, a redós d'aquesta circumstància, esdevindran més dinàmiques i expansives. Però quan, de sobte, el pessimisme esdevé protagonista, els preus baixen, el cercle virtuós s'estronca i l'economia entra en recessió. Sota quines condicions poden aparèixer aquests cicles econòmics que estan basats en les expectatives dels individus? Hi ha cap política que pugui estabilitzar el cicle i evitar que l'economia no es ressenti en períodes de pessimisme? Es podria dissenyar un protocol d'intervenció als mercats financers per gestionar les bombolles? Aquestes són algunes de les preguntes que la recerca té per objecte respondre.\nLa crisi econòmica que ens assola des de l'any 2007 és de les més dures que es recorden d'ençà el crac del 29. Això no obstant esclatà, inesperadament, sense que ningú en el món acadèmic l'hagués prevista. A més, la reacció fou tardana i precària. Tot plegat un xic descoratjador, no troba?\nSí, així és. Ens cal reconèixer limitacions considerables en la reacció des de l'aparell acadèmic però hem de tenir clar que no és possible preveure quan els preus dels actius pujaran i baixaran perquè, si es pogués fer, els actius es comprarien i es vendrien tot seguit. I aleshores l'evolució en els preus es precipitaria abans de l'esperat. És veritat que el que no hem fet gens bé és, un cop esdevingut el daltabaix, saber com respondre-hi. La major part de la recerca en macroeconomia dels darrers anys s'ha centrat en com ajustar el tipus d'interès si es produeix una eventualitat un trimestre, com estructurar el mercat de treball, esbrinar per què hi ha diferències en els índexs d'atur entre països, ningú no pensava en una patacada d'aquestes dimensions. Hi ha economistes que creuen que hi arribarà un dia en què s'aconseguirà predir l'arribada d'un cicle econòmic recessiu. Personalment ho dubto.\nHi ha, però, economistes, amb cotes altes de popularitat, que escriuen llibres rècord en vendes i recorren platós de televisió fent prediccions, sovint de mal averany, sobre el futur. Són un perill per la credibilitat de la professió?\nEn certa manera sí!\nSi la recerca acadèmica en economia no pot mai avançar cap a la prognosi sinó que només pot interpretar els fenòmens un cop són a sobre la taula, a quin propòsit serveix?\nLa recerca en economia té diferents objectius. Un de bàsic és satisfer la pura curiositat. A més, que no es pugui preveure no vol pas dir que no es pugui guarir. Serveix per dissenyar sistemes més robusts perquè l'indesitjable passi menys vegades. Podem desenvolupar sistemes de prevenció però mai no aconseguirem eliminar completament el risc de crisi. Estudiar i desenvolupar a fons els sistemes de reacció pot aportar enormes beneficis al desenvolupament i estabilitat de les nostres economies.\nCom hem de gestionar l'espiral de deute públic a Europa que ha ocasionat l'esclat de la bombolla als mercats financers mundials?\nQuan esclatà la bombolla el sector públic de la major part dels països europeus no patia cap problema de dimensions significatives excepte, és clar, en el cas de Grècia. En general a Europa el deute era baix i els comptes estaven raonablement sanejats. El problema cabdal és que els ingressos han caigut de forma dramàtica en aturar-se l'activitat econòmica. Un segon factor és que, en un determinat moment, es prengué la decisió de recapitalitzar els bancs que presentaven desequilibris en els balanços. Per acabar-ho d'adobar alguns països, com l'Estat espanyol, han pretès revifar l'economia incrementant la despesa pública. Aquesta concatenació de fets ha generat un dèficit enorme i, inexorablement, el dèficit es va acumulant en forma de deute. Sens dubte la millor manera de fer disminuir l'impacte del deute és mitjançant el creixement. No es redueix però es fa proporcionalment més petit i, per tant, menys feixuc. Tanmateix la perspectiva de creixement a Espanya no s'albira. Com alternativa es pot intentar estabilitzar fent que les taxes de creixement superin els tipus d'interès. No és el cas tampoc perquè, ara mateix, l'Estat espanyol és en plena recessió. Ateses les circumstàncies l'única recepta possible és l'austeritat, o sia apujar impostos i reduir despesa.\nSón moltes les veus qualificades que adverteixen que apujar impostos i retallar despesa és una combinació letal que escanya el dinamisme econòmic.\nEl deute és un problema gravíssim i l'hem d'estabilitzar tant sí com no. No hi ha marge. L'única manera, en l'actual conjuntura, és retallant despesa i ajustant el dèficit.\nHi ha qui defensa que si no s'hagués practicat una política de tipus keynesià, expansiva en despesa pública, la situació avui a Espanya seria encara pitjor.\nNo hi estic gens d'acord. De fet els països que han apostat per aquesta opció són els que ara presenten un panorama més enrevessat, com és força patent en el cas espanyol. El deute s'ha enfilat del 30% al 75% del PIB i molt aviat arribarà al 90%. No s'ha aconseguit encara estabilitzar-lo i aquest fet actua com una veritable espasa de Dàmocles sobre l'economia espanyola.\nLa decisió del govern espanyol de no demanar un rescat a la Unió Europea que garanteixi el ple finançament públic, a uns preus assumibles, en els propers mesos genera molta incertesa en els agents econòmics. També fa que la corba del deute i els interessos segueixi enfilant-se a un ritme preocupant. Des d'un punt de vista econòmic té cap sentit posposar sine die aquesta decisió?\nNo, és un error polític garrafal que barreja els sentiments amb la racionalitat econòmica. Ignoro per què el govern de l'Estat espanyol no ha demanat encara el rescat. És l'únic camí que garantirà els recursos, a un tipus d'interès avantatjós, per poder, en els propers anys, implementar els ajustos que l'economia espanyola precisa, i que s'han de fer de totes maneres.\nSocialitzar l'enorme forat, causat per la caiguda del valor dels actius, en els balanços de la banca espanyola, carregant les pèrdues sobre les espatlles del contribuent, és més eficient que deixar caure les entitats que han estat gestionades de forma maldestra?\nN'hi ha arguments a favor i en contra. L'efecte sobre l'activitat econòmica d'aquesta transferència no està gens clar, ni en un sentit ni en l'altre. No hi ha cap estudi que jo pugi citar que hagi calculat si la recapitalització dels bancs té un efecte expansiu o retractor. Hi ha gent refractària a tancar bancs perquè suposaria la pèrdua del coneixement acumulat que tenen aquests establiments. Per l'altra banda es pot adduir que s'estan traient recursos productius per donar-los als estalviadors. Aquests diners provenen d'impostos que podríem no haver incrementat o abocat a la millora del sistema productiu. Des d'aquest punt de vista aquesta transferència pot ser recessiva. Un possible efecte beneficiós és que en el futur la gent estarà més disposada a posar els seus estalvis en el sistema financer perquè sap que d'alguna manera estan garantits per l'Estat, i això activarà la intermediació. Tanmateix hi ha molta incertesa sobre com es farà, el volum de transferències, etc. Del que en realitat estem patint és de manca de regles. Per suposat també poden haver-hi elements de judici no necessàriament relacionats amb l'eficiència econòmica com són valoracions de tipus ètic. No totes les mesures a considerar són vàlides només en funció de si fan pujar o baixar el PIB.\nEl passat mes de setembre els professors Àngel de la Fuente i Sevi Rodríguez Mora publicaren un article a El País titulat “Las cuentas de la lechera” explicant que la independència de Catalunya podria tenir conseqüències desastroses sobre l'economia perquè l'efecte frontera reduiria els fluxos comercials i la inversió, i globalment un 9% el PIB. Vostè està d'acord amb aquest raonament?\nNo, ni de bon tros. La tesi dels professors de la Fuente i Rodríguez és inversemblant perquè es construeix sobre la premissa, insòlita, que l'endemà de la independència, per algun motiu difícil de substantivar, el comerç amb Espanya haurà de suportar uns costos brutals. Esmenten un possible boicot però ells mateixos expliciten que aital acció tindria un impacte limitat quant a volum i duració en el temps. També parlen d'aranzels i de l'efecte frontera. Jo crec que ni una cosa ni l'altra es produirà perquè no serà convenient als interessos comercials espanyols. L'efecte frontera, en els termes en què ells l'expressen, implicaria que, de sobte, Catalunya i Espanya esdevinguessin dues realitats completament alienes. Durant molts anys uns i altres hem compartit el mateix marc legal i les mateixes estructures d'estat. Tradicionalment ha estat l'únic mercat que tenien les empreses catalanes i, per tant, s'hi han adaptat perfectament. Ells assumeixen que aquesta coneixença, aquesta acomodació dels respectius sistemes productius i comercials, amb la independència de Catalunya desapareixeria de la nit al dia. O sia, a l'endemà, seria com si nosaltres haguéssim estat fora d'Espanya durant els darrers 300 anys, com si nosaltres haguéssim sigut Portugal. I el que és encara més sorprenent és que pensin que els catalans ens allunyaríem d'Espanya sense apropar-nos a altres mercats, ara que l'espai econòmic únic és Europa. Cada vegada estem exportant més al món, i és el més natural en un context preeminent de globalització econòmica. Però ells consideren que aquest procés, que serà progressiu i inevitable, es produirà de forma fulminant i, només, en la part negativa. Simplement una bestiesa.\nDurant la campanya de les eleccions al Parlament de Catalunya, el passat 25 de novembre, la candidata del PP, Alícia Sánchez Camacho, visità nombrosos centres geriàtrics advertint als residents que una Catalunya independent no podria fer front al pagament de les pensions. Atès que el sistema emprat a Espanya és de repartiment i no de capitalització aquesta afirmació és impossible de sostenir. Però l'import rebut pels pensionistes podria experimentar alguna alteració a l'alça o baixa?\nAssegurar que l'Estat català no podria pagar les pensions mostra que aquesta senyora o bé no en sap, o bé ens vol enredar perquè és una afirmació absolutament falsa. Com vostè diu el sistema espanyol no és de capitalització sinó de repartiment. El que el sistema fa és redistribuir els impostos que es paguen fent-los arribar, en temps real, als pensionistes. Els joves d'avui paguen pels grans d'avui i quan aquests joves, en el futur, esdevinguin grans els nous joves assumiran la despesa. Atès que els catalans que financem ara mateix les pensions dels nostres pares, mitjançant les aportacions impositives al sistema de la Seguretat Social, seguirem treballant després de la independència, la seqüència en el sistema no s'esgarrarà. I de què depèn la quantitat en l'import rebut pels pensionistes? De dos factors: de la ràtio entre els joves i els grans, i del sou dels joves. A Catalunya hi ha més joves que a la resta d'Espanya i, a més, els seus sous són més elevats. La conseqüència d'aquest fet fa que la perspectiva de la independència pel jubilat català sigui la de veure augmentada la prestació econòmica de la seva pensió. Al Col·lectiu Wilson hem calculat que l'increment podria ser de l'ordre del 10%. Una part del que proporcionen els treballadors catalans a la Seguretat Social espanyola es distribueix en forma de subsidis als retirats de la resta d'Espanya. Fóra bo que la senyora Sánchez Camacho entengués que la independència de Catalunya farà possible que les pensions s'incrementin o, alternativament, que els joves hagin d'assumir menys impostos.\nEl Fons de Reserva de la Seguretat Social espanyola que hauria de garantir les pensions a la nombrosa generació nascuda els anys 60 és prou segur?\nCom hem comentat abans el sistema de pensions espanyol és de repartiment però conté un element de capitalització: el Fons de Reserva que té per objectiu complementar el pagament de les prestacions a jubilats en cas de desequilibri entre ingressos i despesa a la Seguretat Social. En aquests moments el fons acumula uns 67 mil milions d'euros que és una quantitat molt reduïda. Amb ella es podria a penes cobrir el pagament de les pensions durant dos mesos consecutius. Aproximadament un 92% dels actius del fons estan invertits en deute de l'estat. S'està, per tant, construint un excedent en base a un deute que també haurà de ser pagat pels joves en el futur. Del 8% restant ja s'ha començat a consumir diferents partides per fer front a alguns pagaments de la Seguretat Social. Estem parlant, doncs, de la xocolata del lloro. Uns recursos exigus, d'impacte pràcticament negligible.\nPel que fa al “dividend fiscal de la independència” el ball de xifres que veus diverses aboquen a l'opinió pública pot crear una certa confusió. Alguns estudis espanyols redueixen el dividend a menys de 5 mil milions d'euros. El Col·lectiu Wilson ha elaborat un comunicat al respecte, què en pensen vostès?\nNosaltres pensem que el “dividend fiscal de la independència” és simètric al dèficit fiscal que en l'actualitat Catalunya suporta en la seva relació amb Espanya. Això és, en xifres oficials de la Generalitat del 2008-9, igual a 16 mil milions d'euros, o sia el 8,5% del nostre PIB. Els càlculs malintencionats que fan disminuir aquesta xifra adduint que es generarà un dispendi en concepte de manteniment de les noves estructures d'estat ignoren que, en tot cas, serà una despesa que, a diferència del que ara passa, generarà riquesa i dinamisme dins del país.\nEls adversaris a la independència de Catalunya al·leguen que el veto de l'Estat espanyol faria impossible la permanència de Catalunya al sí de la Unió Europea. L'únic encaix viable de Catalunya a Europa passa per formar part de la UE?\nNo és l'única forma d'estar a Europa però és una opció a la que no tenim per què renunciar-hi. La integració a Europa té molts matisos perquè hi ha formes diverses d'encaixar-hi. N'hi ha estats que trien estar a la Unió Europea però no dins de l'euro, com el Regne Unit. N'hi ha d'altres que estan a Schengen però no a la UE ni formen part de l'eurozona, com Suïssa i Noruega. Malgrat les diferents opcions allò al que tots opten és a tenir els seus mercats oberts al moviment de capitals, persones, béns i serveis dins de l'espai europeu. Això és el que per nosaltres és irrenunciable. Volem travessar les fronteres, que no són ben bé fronteres, de la mateixa forma que ho estem fent ara. No podem desistir a ser part d'aquest espai europeu. La fórmula concreta, tenint en compte la nostra pronunciada voluntat europeista, hauria de ser la màxima, hauríem de signar Schengen, hauríem d'utilitzar l'euro. De fet penso que és el que passarà. Aquells que volen evitar la independència plantegen un escenari nefast perquè nosaltres renunciem al nostre dret a triar. Però un cop decidim ser independents Espanya no tindrà cap interès en establir fronteres perquè Catalunya és el lloc natural de pas de les seves mercaderies a Europa i perquè som proveïdors de moltes de les seves empreses. Si ens imposen fronteres els primers que es queixaran seran els suïssos que tenen aquí la Nestlé, o els francesos que tenen altres multinacionals. És inconseqüent i, per tant, no s'esdevindrà.\nUna Catalunya fora de la UE podria seguir tenint l'euro com a moneda?\nOi tant que sí! Ens podríem adherir unilateralment a aquesta moneda. No hi hauria cap problema. No formaríem part del Banc Central Europeu però la capacitat d'impacte d'un país relativament petit com és Catalunya dins d'aquest organisme seria, de tota manera, reduïda\nEtiquetes: Converses, Economia


21 productes de bellesa per a pacand què deixar a casa - Bellesa\nQuan es tracta de productes de bellesa, jo no sóc realment capaç de calmar a la lleugera. Com que el fet de viatjar és tan complicat amb una rutina normal com ho és, intento fer un esforç per mantenir una mica de normalitat, i fixar-me en una rutina de bellesa similar a la meva normal (tot i que amb algunes modificacions) em proporciona comoditat quan estic fora. des de casa. No només això, sinó que viatjar pot causar estralls en el pecat i el cabell d'una nena, així que sempre hi ha un petit control de danys a tenir en compte a l'hora d'introduir els articles de tocador i la bossa de màquina.\nHi ha molt a dir sobre quins productes de bellesa jo fer pac quan viatgeu, però també tinc motius per decidir què sortir de casa. Normalment, és que l’element en qüestió és innecessari, té massa temps per utilitzar-lo. Però, per sort, les marques de bellesa semblen estar a la mateixa pàgina amb mi i han desenvolupat (o simplement esquinçats) molts productes que faciliten el viatge per la brisa.\nAmb això, llegiu els productes de bellesa que he après per què són difícils els viatges (segons la meva opinió) i els que empaito.\nSupergoop! Protecció solar inèdita SPF 40 (31)\nNo hi ha res contra l’adobatge, però m’apunto un punt per utilitzar-lo abans de sortir al meu viatge per estalviar espai per a articles més essencials que es troben amb protecció solar. Aquest excel·lent és de mida completa, però el tub és compacte.\nDeixar: Allisador de cabell / planxa de curling\nYep Wave Spray Mini (10)\nViousbviament, hi ha excepcions (per exemple, si aneu a un casament o teniu un tall de cabell que requereix una mica d’estil), però, en gran part, intento evitar que penseu massa amb els meus cabells quan viatgeu i abraceu la seva textura natural. estalviar temps i espai d’equipatges.\nPac: Massa calmant\nDivendres d’estiu Jet Lag Mas Mini (23)\nL’aire d’avions i els climes que no estàs acostumat a fer un nombre amb el pecat (i els cabells), així que m’estimo un punt per acarnissar un mas calmant per aplicar el post-vol.\nExcedència: un munt de cosmètics individuals\nPac: Paletes versàtils\nArmani Beauty Ulls per a Quattro malalt (53)\nEn comptes de caure al voltant de la meva bossa maeup per aquell producte, recentment he començat a fer paletes que contenen tonalitats que realment utilitzaré, és una bella d'Armani Beauty.\nDeixar: Missa de fulls\nPac: Mists Face\nNit de l'estrès facial Sarah Chapman líquid (42)\nTrobo que aplicar massa de full per ser massa desordenada i consumeix temps en el camí, però aplicant una boira hidratant a la cara durant el vol és celestial.\nDeixar: depilador líquid\nPac: Curler de pestanyes\nShu Uemura Raspador de pestanyes (10)\nIntento evitar els passos que cal aplicar el temps i la precisió a l’hora de viatjar, però no aniré enlloc sense el meu enrotllador de pestanyes de confiança. A mi em sembla molt bé, cosa que normalment no sóc després del vol.\nPac: Productes Hidratants\nHidratant diari sense oli Shani Darden (36)\nJuro per retinol quan és a casa, però prefereixo deixar-me uns dies de descans quan viatjo. L'aire de sec sec combinat amb el retinol pot irritar el meu pecat, de manera que enganyo a hidratants lleugers.\nPart: Aigua Micel·lar\nPac: tovalloles micel·lar\nWipes Bioderma Sensibio H2O (7)\nL’aigua micel·lar és el meu remover més escollit a casa, però fins i tot les ampolles de mida de viatge són una mica voluminoses. En el seu lloc, em vaig enganxar a aquestes tovalloles amigables amb viatges\nTae: Fitxa d'ungles i talladores\nJoc de talladora d'ungles Fixbody (7)\nAcostumo a fer una manicura de gel abans d’un viatge, però fins i tot quan no ho faig, em preocupa l’arrebossat de les ungles o les làmines a la bossa, així que opto per deixar-lo a casa. Dit això, els talladors d'ungles i els arxius poden curar molts pecats de manicura.\nDeixar: crema d'afaitar\nPac: rentat corporal hidratant\nSabó i Glòria Talla de viatge Clean On Me Rentat corporal (3)\nUna altra cosa que és més aviat bulyosa són les ampolles de crema d’afaitar, així que estic segura de fer un rentat de crema cremós, que pot duplicar-se de crema d’afaitar si es necessita.\nPac: Oli de cabell\nPerruquers i esbroncats oli invisible (35)\nPer ser just, no sóc un gran usuari d’esprai per a cabells, però definitivament mai no li permetria contenir un valuós espai de venda al meu equipatge (a menys que viatgi a un esdeveniment de luxe fes una boda). En lloc d'això, sempre pac un mini oli de cabell per obtenir més poliment.\nDeixa: Llavis de productes en olles\nPac: Llavis i varetes labials\nCharlotte Tilbury Superstar Llavis labial a Pillow Tal (24)\nSento que mentida les meves mans no són tan netes com ho són normalment quan viatjo, així que opto per una opció més sanitària que un producte labial en una olla, mentiu aquest pintallavis nude brillant que he estat utilitzant tot l’estiu.\nDeixa: Ampolles de fragància a mida completa\nPac: Sprays de viatges\nTube de viatges Le Labo Rose 31 (112)\nAmb totes les fragàncies del viatge a la maret, crec que val la pena invertir en un per estalviar espai. Segons aquesta opinió, aquest aroma de Le Labo és el millor perfum de rosa de la mareta.\nDeixar: Crema de cutícula\nPac: Crema de mans\nElemis Pro-Radiance Crema per a mans i ungles (28)\nSens dubte me n’adono de la importància de tenir cura de les teves cutícules, però es frega una mica de crema extra de mans. Un pas menys.\nComprar més productes amb els que viatjo\nósses Color & Light Creme (32)\nNo m'agrada tractar amb pinzells i esponges de maeup quan viatjo, així que les cremes que puc aplicar amb els dits són les que veig.\nSérum de la Veritat d'Olehenrisen (42)\nUn sèrum de vitamina C és una part important de qualsevol rutina de cura, i intento no descuidar-la quan viatjo.\nGotes d’ulls que brillaven Optrex (4)\nNo acostumo a dormir prou quan viatjo, però aquestes gotes em deixen tenir vuit hores com a mínim.\nRecepta brillant arrebossat amb suau netejador suau (10)\nCompro versions de rentat de cara a mida de viatge, que utilitzo de manera que no esborri el meu pecat. Aquest és un dels meus preferits actuals.\nNars Voyageur Paleta d’ombres d’ulls (28)\nLes paletes de Nars són tan boniques i tan fàcils d’aplicar amb els dits.\nHidratant per imprimir brillants (18)\nAquesta és la meva crema hidratant per preparar maeup, de manera que deixar-la a casa no és realment una opció.\nBàlsam de Lippe Elephant Drun (15)\nL’aplicació d’un bàlsam labial forma part de la meva rutina nocturna i noto realment quan falta. En el cas dels articles de tocador va.\nA continuació, 20 productes que han fracassat totalment el nostre editor de bellesa.\nFonaments de viatge\nCom comprar botigues revolucionar quan encara no ho és per on començar\nEls entrenadors Baby Spice acaben de tenir una actualització i estem perdent la nostra ment\nNo tots els articles van amb una tarja midi, però crec que aquests tres vestits sempre em preocupen\nAquesta gran tendència ha envaït Mango, Zara i Topshop\nL’home que ha canviat la manera com ens vestim per sempre\nDilluns al matí acaba de ser més fàcil amb aquestes 6 noves idees de vestuari\nEl signe més gran, tanmateix, està tornant el judici de Coucy Juicy Couture


Platges a punt per Setmana Santa\nTots els serveis de les platges estaran instal·lats abans de l'1 de maig\nLes platges de VNG han mantingut alguns serveis durant tot l'hivern, i estan preparades per acollir els primers usuaris aquesta Setmana Santa\nDurant l'hivern les platges de la ciutat han mantingut alguns dels seus serveis per als usuaris puntuals. Així, per exemple, no s'han eliminat els rentapeus a les entrades de les platges d'Adarró i Ribes Roges, s'ha deixat instal·lat un tram de passarel·la, i tampoc s'han eliminat les papereres de les entrades.\nL'empresa concessionària s'ha encarregat de fer el manteniment un cop per setmana durant tota la temporada d'hivern, i aquests darrers dies està reposant els serveis malmesos pels temporals de mar. D'aquesta manera les platges s'estan posant a punt per als dies de Setmana Santa.\nLa resta de serveis s'instal·len uns dies abans de l'1 de maig, quan ja entren en funcionament els xiringuitos, els lavabos, dutxes i rentapeus, el servei de lloguer d'hamaques, una zona amb tendals, i els contenidors per a la recollida selectiva de residus. Les platges d'Adarró, Ribes Roges i el Far disposen a més d'una zona esportiva amb camps de futbol, voleibol i/o bàsquet, i a les platges d'Adarró i del Far també hi ha lloguer de patins i caiacs. A més, a totes les entrades de cada platja es disposa d'una cartellera informativa on s'inclou informació relativa els serveis disponibles.\nTot i que la majoria de serveis es posaran en marxa l'1 de maig per cobrir les necessitats dels primers usuaris, el servei de socorrisme i salvament no començarà fins a l'1 de juny.