Fernando Vázquez: «Tenc dret a practicar el meu sistema»\n25 febrer 2021 23:39\nEl tècnic gallec es defensa dels xiulets de diumenge passat\nManel Ferrera | 28 octubre 1999\nVázquez vol tranquil·litat per inculcar les seves idees.\nEls darrers dos partits del Reial Mallorca, davant el Teplice i el Màlaga, s'han saldat amb dues victòries, i ambdues han estat emprant un sistema de joc 4-4-2.\nMalgrat això, al darrer partit disputat a Son Moix, Vázquez va veure com el públic assistent xiulava la seva decisió de canviar un davanter, Diego Tristán, per treure un mitja punta, Ariel Ibagaza. Part dels espectadors de Son Moix varen manifestar, d'aquesta manera, la seva disconformitat pel canvi de sistema que estava efectuant el tècnic gallec.\nL'entrenador mostrà el seu malestar amb aquestes crítiques: «La gent creu que el sistema 4-4-2 va ser la clau de l'èxit mallorquinista, però no és així perquè hi ha molts altres clubs que també triomfen i guanyen i juguen d'una manera distinta. Hi ha vegades que el partit demana uns determinats jugadors, i jo som de l'opinió que si s'ha de variar el sistema per incloure un jugador, es fa. Tenc dret a practicar el meu sistema».\nL'entrenador mallorquinista manifestà que, malgrat les dues darreres victòries amb aquest esquema de joc, el 4-4-2 no és el sistema que utilitzarà sempre: «El fet que haguem guanyat amb aquest sistema no vol dir que ja no n'utilitzi un altre. L'equip anirà variant, segons les circumstàncies i segons els jugadors que tregui al camp. El 4-4-2 és la base, i els jugadors estan acostumats a ell, però si jo tenc una altra idea, tenc tot el dret del món a exercir-la».


Pèssima digestió democràtica - Diari de Sabadell\nPèssima digestió democràtica\nLa dita del cadascú per on l’enfila (cada loco con su tema) retrata de nassos la jornada de dimarts passat. Primer dia de rebaixes. De més rebaixes. Tant, que la imatge de les corredisses per ser els primers en creuar la porta del centre comercial que també tenim a Sabadell han passat a la història. Primer dia també per comprovar si arriba aquell coi de paquet d’Amazon que ens va deixar amb el cul enlaire amb més d’un regal de Reis i primer dia de canvi de talla, peça de roba o estri que sí vam desembolicar el 6 de gener. Carrers plens, bullici comercial i anticicló a tope per una banda, i de l’altra, tensió, expectativa, nervis i mala baba no dissimulada. Molta. A on? Al Congrés dels diputats de Madrid.\nSegona i definitiva votació d’investidura. L’espòiler és fàcil: victòria final de Pedro Sánchez. Subtítol: Sánchez, primer President d’un govern de coalició des de la reinstauració de la democràcia. Destacat cridaner: Victòria 1 a 0 i de penal, que resa el símil futbolístic. Victòria al cap i a la fi, però. I absolutament legítima, democràtica i matemàtica, Tants caps, tants barrets, en contra del que va escridassar, escridassa i escridassarà la dreta més rància. Perquè no els agrada perdre i aquest cop –un altre cop— han perdut. Pèssima digestió democràtica. I pèssima posada en escena en la triple jornada d’investidura, amb la Cavalcada i el dia de Reis pel mig. Des d’un cantó de l’hemicicle —sempre el mateix cantó— festival d’interrupcions, crits de “colpistes” i fins i tot un “muérete” dirigit a una representant de Bildu en el seu torn de paraula on va retreure el discurs esbiaixat del monarca del 3 d’octubre de 2017, alineant-se amb els que pegaven, oblidant-se dels que van rebre i dels dos milions de votants en el referèndum de l’1-O.\nDesitjar la mort del que no pensa com tu i té al gosadia de verbalitzar-ho, micròfon obert, on li toca com a diputat electe. Tot molt respectuós. Com els insults i amenaces denunciats per diversos diputats socialistes i d’algunes formacions més petites. Els crits de “viva el Rey” i “viva España” que es van escoltar no una, no dues, sinó varies vegades a l’hemicicle del Congrés amagaven un retret i una ràbia gens dissimulada cap a la majoria simple de la càmera. Vergonyós i esgotador. Esgotador per la reiteració de les males formes. Vergonyós perquè el sector que se sabia perdedor, que no sumava prou, va tensar l’ambient previ a la votació definitiva. Apel·lar a “l’aparició d’algun valent” com repetia Inés Arrimadas (Cs) pels passadissos perquè es canviés el sentit d’algun vot, cridant així, a cara descoberta, al transfuguisme, una mena de traeix als teus perquè la traïció és bona si vens amb nosaltres (PP, Vox, Cs), va ser l’última jugada, a la desesperada, dels que Pablo Iglesias va qualificar “d’intolerants provocadors” amb ganes de portar a Espanya “a temps passats”.\nAmb aquest ambient (tria entre enrarit, contaminat o directament tòxic) es va procedir a una segona i definitiva votació d’investidura on no calia majoria absoluta. En directe va semblar la resolució d’un partit de futbol, amb un gran títol en joc, decidit en el temps de descompte. El gol de Pisarello (UP) (perdó, el vot) va donar el primer avantatge al marcador del bloc PSOE-UP per 164 a 163. Marcador i remuntada final (167 a 165) amb els vots dels membres del Govern en funcions i de la Mesa. Només dos vots de diferència. Pel canto d’un duro. Però els 1 a 0 i de penal també valen. Sobretot si les abstencions d’ERC (15) i Bildu (5) són com 18 barraques des de fora de l’àrea. A canvi de què, ja es veurà. “Golpistas” i “terroristas” decantant el partit. No poden suportar-ho i no se n’amaguen. Pèssima digestió democràtica. Teniu Almax a mà? Esgotaran existències.


Leo Bill | citizenjoel\nJames Bobin dirigeix l’adaptació de la poc coneguda continuació d'”Alícia al País de les Meravelles”, “Alícia a través del mirall” de Lewis Carroll. Una obra que pretén conservar l’esperit de l’autor, tot i que en canvia completament la narració. En aquesta pel·lícula veiem una Alícia que s’ha fet gran. Després d’un viatge en vaixell per la Xina, torna a Londres. Allà tindrà la sorpresa desagradable que la seva mare ha decidit vendre la nau del seu pare. Un dia, de sobte, troba la papallona Absolem i a través d’un mirall torna a Wonderland. Allà es retrobarà amb el Barreter que està trist perquè troba a faltar la seva família que creu morta. Alícia decideix viatjar al passat robant la Cronosfera (una màquina del temps) a El Temps per salvar la família del seu amic. Una narració que ens convida a aprendre dels errors del passat i a valorar cada instant de felicitat. A la vegada ens mostra com el temps és un poderós mirall del qual podem aprendre. Una bona pel·lícula, però de ritme irregular, que sap conjugar l’esperit de Lewis Carroll amb el món de Tim Burton, director de la primera part i productor d’aquesta segona.


El Món | Sense nenes comtesses\nSense nenes comtesses\n"Les formes i l'essència que es desprèn de la resposta de la Casa Reial són exactament els motius pels quals els ciutadans d'aquest país han decidit assumir la responsabilitat del propi destí"\nper Salvador Cot 02/02/2016\nL'Ajuntament de Cervera ha condensat, en les quatre ratlles d'una carta, els termes de la confrontació de legitimitats en què ens trobem. La majoria de la corporació, de forma escrupolosament democràtica, va reclamar que la princesa Elionor -de nou anys d'edat- retornés el títol de comtessa de Cervera a la ciutat. Una distinció que la majoria dels regidors electes considera un excés de submissió i vassallatge a una monarquia "anacrònica i desfassada".\nI aquesta monarquia ha confirmat la definició de l'Ajuntament negant-se a la petició al·legant que la princesa té dret al títol en virtut del seu "naixement" i que "ostenta amb molt d'orgull" tots els honors que li corresponen dinàsticament. El dret de sang d'una família concreta, per tant, queda per sobre de la voluntat democràtica expressada per les urnes.\nTot plegat, les últimes fanfarronades d'un règim que, per dalt, enllaça amb el franquisme per línia directa. Les formes i l'essència que es desprèn de la resposta de la Casa Reial són exactament els motius pels quals els ciutadans d'aquest país han decidit assumir la responsabilitat del propi destí. Sense nenes comtesses.


Feliços cigrons, per Care Santos\nM'agradaria continuar menjant llegums, a poder ser amb la consciència tranquil·la. Per això voldria que es legislés perquè els productors puguin viure del que recol·lecten\nDissabte, 08/02/2020 - 16:55\nDilluns és el Dia Mundial dels Llegums. Els proposo celebrar-lo cuinant un bon plat de faves, de cigrons, de pèsols o picant uns tramussos o uns cacauets. Celebrar aquest dia també és celebrar l’adveniment de l’agricultura, que als seus començaments va estar molt lligada a aquestes llavors que ho van canviar tot. Ens van fer sedentaris, més longeus, més grassonets, més gregaris i també més cultes. Al seu llibre ‘Los aborígenes’, el paleoantropòleg Juan Luis Arsuaga afirma que la ingesta de grans té relació amb el moment en què comencem a utilitzar les mans per a alguna cosa més que per penjar-nos dels arbres. Aleshores, ¿som pintors, constructors, mags o músics perquè els nostres avantpassats van desitjar les lleguminoses? Fascinant, ¿veritat?\nHi ha teories menys amables. Yuval Noah Harari, l’autor de ‘Sapiens’, creu que l’agricultura va ser un retard per a la nostra raça. Ens va fer més propensos a les malalties, va empobrir la nostra dieta i ens va espatllar els hàbits, tan saludables quan anàvem per allà buscant què menjar. És una altra manera de veure-ho, tot i que la majoria de nosaltres potser preferim els virus als depredadors.\nEls llegums són una conquesta de la humanitat. Tant mèrit té cultivar-les com cuinar-les. Per a la segona cosa es necessita foc i també ceràmica. Diversos prodigis tecnològics van confluir, doncs, abans que el primer ésser humà s’assegués a degustar un bon plat de cigrons. Potser per això la Bíblia lloa els llegums fins al punt de comparar-los amb l’amor.\nA ‘De re coquinaria’, el llibre de cuina més antic del qual tenim notícia, escrit al segle I per Marc Gavi Apici, se’ls dedica un apartat. Hi inclou, per exemple, la cassola de llenties egípcies –cuinades amb menta i mel– i la crema de pèsols en closca, una recepta atribuïda a l’emperador Còmmode, que tenia fama de gandul i de golafre. De cigrons no n’apareixen perquè els romans els menyspreaven. Dues proves: el comediògraf Plaute va anomenar Poltofagonides (el menjador de cigrons) un personatge ridícul d’una de les seves obres i Ciceró (de ‘cicer’, cigró) es deia així per culpa d’un parent que tenia el nas rodó i gros com un ídem.\nDel Quixot a Pardo Bazán\nEls llegums van dominar l’edat mitjana. Ho deixen clar dos receptaris: el ‘Llibre de Sent Soví’ i el ‘Llibre de Coch’. Cigrons, llenties i, sobretot, faves. Tots es preparaven amb llet d’ametlles, amb un puntet de marduix, oli i ceba. Els cigrons degueren saltar a l’olla més o menys en aquella època, potser quan van cobrar forma les diferents olles, bullits i escudelles de la geografia espanyola, un plat únic produït per ebullició i evaporació, i que sembla que té molt de jueu i alguna cosa d’espartà. La nota comuna de tots, segons van escriure Néstor Luján i Joan Perucho (a ‘El libro de la cocina española’), és el cigró, un aliment que ja havia lloat el Quixot i que per ser bo –diuen– ha de ser castellà i de Fuentesaúco, a Zamora. Emilia Pardo Bazán els dona la raó quan escriu que el potatge d’aquests cigrons és per a «taules fines» i afegeix: «Un intel·ligent em comunica aquesta recepta».\nÉs clar que això depèn molt del punt de vista. Els catalans cantem les virtuts de les nostres varietats autòctones, el cigró d’Oristà i el cigronet de l’Alta Anoia, tots dos menuts, tot i que el segon triplica la mida al bullir-lo. Albert Calls parla de tots dos en el seu ‘Sa i català’ i ens recorda que, tot i que els llegums han passat per les germanes pobres de la gastronomia, són autèntics tresors nutricionals. Els nostres cigrons locals són cars de veure, perquè la seva producció és escassa i la seva comercialització, molt local. No obstant, hi ha restaurants que els ofereixen en temporada (finals d’estiu) i els tracten com el que són: un aristòcrata entre els ingredients.\nQue no se’ns indigesti\nM’arrisco a pensar que a Josep Pla no li agradaven els cigrons. No els anomena a ‘El que hem menjat’, en què sí que parla llargament de les faves. Diu, per exemple, que unes autèntiques faves a la catalana han «d’estar poc viatjades», és a dir, recollides, segons ell, a l’hort immediat o, si no és possible, com a màxim al propi terme municipal. Un avançament de l’avui tan vindicat i necessari comerç de proximitat. També dona consells sobre com cuinar-les: amb julivert, fonoll, romaní i marduix en una olla sense gota d’aigua, perquè elles mateixes alliberen el líquid. Dubto si Josep Pla va cuinar moltes faves en la seva vida, però segur que li agradava menjar-les.\nA mi també. M’agradaria continuar fent-ho, a poder ser amb la consciència tranquil·la. Per això voldria que es legislés perquè els productors puguin viure del que aconsegueixen. Que els grans supermercats en deixin d’abusar. Que el pròxim plat de cigrons o de llenties no se’ns indigesti. Seria també una excel·lent manera de celebrar el Dia Mundial dels Llegums.\nTemes: Agricultura Receptes de cuina Consum


VERN_GENER 2013 by Ampa Verntallat - issuu\nNOMBRE TOTAL DE NENS I NENES EXTRAESCOLARS CURS 2012-13\nAquest any l'AMPA ha ofert totes aquestes activitats extraescolars i gràcies a tots els pares i mares el total de nens i nenes apuntats són els que podeu veure a les columnes de l’esquerra.\nTALLER DE DIBUIX, COLOR I VOLUM CURS\nHIP - HOP CURS\nEns sap greu no haver ofert totes les activitats a tots els cursos però això depèn no de l'AMPA sinó que hi hagi prou demanda per fer-les.\nMolt agraïts per la vostra confiança i continuarem treballant per a tots els nens i nenes de la nostra escola!!!\n3 BÀSQUET CURS\nRecordeu que si voleu contactar amb l’AMPA: AMB EL TALLER DE FRUITA DELS MÉS PETITS DE LA CASA FANTÀSTICA CASTANYADA AMENITZAT • El primer dijous de mes a les 21’30 h ens reunim a l’escola. • Disposeu d’una bústia de suggeriments a l’entrada de l’escola. • Posem a la vostra disposició l’adreça electrònica: ampaverntallat@gmail.com • També podeu contactar a través del bloc: http://ampaverntallat.blogspot.com\nEl dia 31 d’octubre des de l’AMPA vam donar suport al taller broixetes de fruites de tardor que van fer els nens i nenes del Cicle infantil. I al migdia es va celebrar la castanyada de l’escola: avis i pares van torrar les castanyes i els alumnes de 6è les van repartir a tots els cursos.\nL’AMPA S’HA ADHERIT AL MANIFEST SOMESCOLA.CAT\nCOM A AMPA DE L'ESCOLA VERNTALLAT JA ESTEM ADHERITS AL MANIFEST SOM ESCOLA.CAT PER UN PAIS DE TOTS, L'ESCOLA EN CATALÀ\nDECORACIÓ NADALENCA A L'ESCOLA, AQUEST ANY CAGANERS\nEl passat dissabte 8 de desembre es va decorar el menjador de l’escola, aquest any amb una bona pila de\nvan fer tots els alumnes. Però la de la muntanya no fa pudor. ANIMEU-VOS A FER UNA ULLADA A LES FOTOGRAFIES DE LES DIFERENTS ACTIVITATS QUE ES PORTEN A TERME A L'ESCOLA MITJANÇANT L'ADREÇA DEL BLOC:\nPER UN BON ÚS DE L’ENTORN Recordeu els consells per a un bon ús de l’entorn exposats en el dossier de benvinguda del curs 2012-2013, ajudarem a facilitar la mobilitat. Recordeu que està prohibit aparcar o estacionar, ni que sigui momentàniament, a l’entrada i sortida de l’escola, així com als espais adjacents (marges, carretera, vial de vianants i bicicletes, …). Fer-ho és perillós i dificulta la mobilitat de la resta de vehicles. Recordeu que als matins els vehicles particulars poden estacionar-se darrera el dipòsit de gas (el temps imprescindible per deixar els nens/es) i en cap cas estacionarem a la corba. Recordeu que podem ensenyar als nostres fills o néts a ser respectuosos mostrant-los el nostre respecte pel bon ús de l’entorn.\nMoltes gràcies per la vostra comprensió i col·laboració. L'escola la fem entre tots i ens necessitem tots per fer-la bé! Comissió de l’entorn\nT I SERAS LLIURE, ASSOCIA’T I SERÀS FORT, ESTIMA I SERAS FELIÇFGFDFG EDUCA’T I SERAS LLIURE, ASSOCIA’T I SERÀS FORT, ESTIMA I SERAS FELIÇ


El britànic Ben Emmerson, nou advocat de Junqueras i els 'Jordis'\nEl jutge del TC, Pablo Llarena, tindria previst inhabilitar-los a partir de la «pròxima primavera»\nper Redacció dimecres, 31 de gener 2018 - 15:14h | Actualitzat a 15/06/2018 10:07h\nBen Emmerson, en una conferència a les Nacions Unides | CatalunyaDiari.cat\nNoves defenses per als polítics i activistes catalans empresonats a Madrid. Oriol Junqueras, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart han contractat els serveis d’un prestigiós i important advocat del Regne Unit: Ben Emmerson.\nSegons ha reportat 'Rac1', el lletrat anglès, de 54 anys, defensarà ara Junqueras i ‘Els Jordis’ després de saltar a la palestra informativa en encapçalar el cas Litvinenko. L’advocat de Kent, en aquest cas, va defensar la causa de l’exagent del KGB que va morir enverinat l’any 2006 quan s’havia exiliat al Regne Unit.\nEspecialista en drets humans i defensor de la llibertat d’expressió\nSón les dues ‘medalles’ que brillen més a casa d’Emmerson. La carrera del lletrat, de fet, va arrencar bàsicament defensant els drets de col·lectius homosexuals a Anglaterra.\nAixí mateix, l’any 1999 va aconseguir una «victòria històrica» —així ho va qualificar ‘The Guardian’— després d’absoldre quatre membres homosexuals de les Forces Armades Britàniques que, prèviament, havien estat acomiadats.\nEspecialista en drets humans, també destaca al seu currículum el fet d’aconseguir l’alliberament d’un ciutadà britànic empresonat a Guantánamo i per defensar la llibertat d’expressió d’un home culpat d’enviar «un missatge amenaçant» quan es tractava d’una simple broma a Twitter.\nÉs el principal temor dels ‘Jordis’ i d’Oriol Junqueras. Segons ha publicat aquest dimecres ‘El Independiente’, el magistrat del Tribunal Suprem, Pablo Llarena, ja hauria arribat a una conclusió definitiva i té previst donar per tancada la investigació «la pròxima primavera».\nÉs a dir, a partir de finals de maig d'aquest 2018, es podria procedir amb la inhabilitació definitiva dels líders polítics empresonats.La llei, a més, ho contempla perquè l'article 384 bis de la Llei d'Enjudiciament Criminal cita que els qualificats «rebels» i que «són a presó» poden ser inhabilitats ‘de facto’.\n«Si l’individu processat està ostentant una funció o càrrec públic quedarà automàticament suspès en l'exercici del mateix mentre duri la situació de presó», contempla l’article citat.\nATENCIÓ: Primeres paraules de Felip VI sobre Catalunya després de la suspensió del ple


El colesterol i la seva funció en el nostre organisme | WellWo El colesterol i la seva funció en el nostre organisme | WellWo\nMolts de nosaltres hem sentit parlar que el colesterol és molt important per a la salut. Que és dolent tenir-ho alt, però no sabem exactament què és. Què fa el colesterol en el nostre cos?, Quina és la seva funció?\nAvui explicarem la importància que té aquest greix natural en el nostre organisme.\nEl colesterol és un greix natural, on la major part es fabrica en el fetge. Per tant, tots aquells animals que tenen fetge la fabriquen. Amb la qual cosa, també trobem aquest greix en aliments d’origen animal. Encara que també la podem trobar en aliments processats. Els famosos “Greixos Trans”.\nÉs un greix necessari per al correcte funcionament del nostre organisme ja que participa en molts processos que realitza el cos al llarg del dia i que si no la ingeríssim els nostres òrgans no funcionarien correctament i ens podrien causar problemes de salut.\nA continuació, us detallem quins són aquests processos:\nFuncions principals del colesterol en el cos:\nFormació de les cèl·lules: fonamentalment ajuda amb la formació de les membranes de les cèl·lules dels nostres òrgans perquè les membranes no siguin ni massa fines (perdrien la seva consistència) ni massa gruixudes (no permetrien que els nutrients penetressin correctament). També repara les cèl·lules danyades i ajuda a crear cèl·lules noves.\nFunciona com un antioxidant: redueix l’acció negativa dels radicals lliures evitant un envelliment prematur de les cèl·lules.\nAjuda a produir hormones: participa en la síntesi de les hormones sexuals femenines (estrògens i gestàgens)) i masculines (testosterona), també ajuda amb les hormones corticoesteroidals. Aquestes hormones són fonamentals perquè ens permeten fer certes funcions vitals.\nSintetitza la vitamina D: ajuda a transformar els raigs de sol que arriben a la nostra pell en vitamina D.\nNeteja l’organisme i ajuda amb la digestió: el colesterol és portat al fetge i s’usa per a produir la bilis. Per tant, estarem netejant el nostre organisme de greixos i eliminant el colesterol dolent. Durant aquest procés, també ajuda a assimilar els aliments, per tant millorarem la digestió.\nQui ens ha d’aconsellar sobre els nostres nivells.\nCom veieu, les funcions principals que té el colesterol són molt importants perquè puguem gaudir de bona salut i benestar en el treball o en la nostra vida quotidiana. És per això que recomanem fer-se analítiques de manera periòdica. Sempre amb la finalitat de saber si els nostres nivells són els més adequats o hem de millorar-los.\nNomés el nostre facultatiu mèdic, ha de dir-nos, què és el que hem de fer per a millorar aquests nivells en el cas que no siguin els més recomanats.


Núria Llabina | dijous, 7 d'abril del 2016, a les 15.53\nMARIA CAMPUZANO, Aliança Contra la Pobresa Energètica "Fa molts mesos que estem collant l'Ajuntament de Barcelona perquè faci aquest pas endavant. // Sobretot valorem molt positivament que hagin fet l'anunci que aquestes companyies realment no tenen intenció de complir amb la Llei 24/2015 sobretot perquè no la reconeixen. Una llei que s'ha impulsat des de la ciutadania."\nL’Ajuntament va amenaçar ahir de sancionar, “si no és a les bones, per la llei”, les companyies de llum, aigua i gas que tallin el subministrament a llars en situació vulnerable. Segons el govern municipal, els darrers mesos de negociacions no han servit per arribar a cap acord en matèria de pobresa energètica.\nGas Natural ha explicat que continuarà negociant amb l’Ajuntament per arribar a un acord, i que en cap cas no s’han tancat en banda. Però, des de l’Aliança contra la Pobresa Energètica, Maria Campuzano manté que cap de les dues subministradores “no tenen la intenció de reconèixer ni complir la Llei 24/2015 contra la pobresa energètica, perquè sosté que “els surt més a compte que l’Administració es faci càrrec dels impagaments, tot i els beneficis milionaris que tenen”, ha conclòs.\n— Gas Natural — pobresa energètica\nEl preu del gas baixarà un 3 % aquest divendres


IB3, un model cada cop més precari\nIB3, ¿¿UN MODEL QUE JA NO CANVIARÀ??\nFa gairebé 12 anys que es va inaugurar la teòrica Ràdio-Televisió “autonòmica” de le Illes Balears, que sota el mandat de Jaume Matas es va construïr al seu pur estil: Faraònica en la despesa pública (uns 360 mil·lions d'euros en 2 anys) i generosa amb els beneficis privats (externalització gairebé absoluta de la producció i dels recursos humans i tècnics). La direcció de l'Ens, enfora de ser imparcial, va recaure en la ex-cap de gabinet de Jaume Matas, i es van fer contractacions de personal totalment a dit, moltes d'elles encara presents i d'altres feliçment indemnitzades a costa de les arques públiques.\nEls partits d'esquerres es presentaren a les eleccions de 2007 amb propostes de canvi de model de IB3 (parlaven de internalitzar plantilla i despolititzar l'Ens), però en arribar al Consolat, repartiren els regnes de taifes i la teòrica Ràdio-Televisió “autonòmica” va caure en mans de UM i concretament d'Antoni Martorell (ara condemnat per corrupció política en el cas Voltor) ex-cap de premsa de Maria Antònia Munar. Aquella frase d'Antich en campanya “el dinero de IB3 es para los trabajadores” deixà pas a 4 anys de acomiadaments irregulars de treballadors subcontractats mentre els despatxos s'omplien de cuotes de poder dels partits del Pacte. Contractes mil·lionaris, dobles facturacions, canvis innecessaris de logotip a càrrec de l'ex-soci Sinto Farrús (també ara condemnat en el cas Voltor), … Però cap canvi de model. Precisament va ser el propi Martorell qui va proposar la internalització de la plantilla, i els partits d'esquerres ho vetaren d'inmediat. El que no vetaren d'inmediat, ni tan sols després d'expulsar UM de tots els altres òrgans de govern, va ser al propi Martorell, que el vam haver de fer fora els treballadors, subcontractats, és clar. Va acabar la legislatura Pedro Terrassa, designat a dit per el propi Martorell i legitimat pel Pacte.\nTornà el PP i la teòrica Ràdio-Televisió “autonòmica” va passar a les mans de José Manuel Ruiz i després Josep Codony, ambdós càrrecs del PP, precedits tristement per el llavors Conseller de Presidència Antonio Gómez. La despolitització de l'Ens estava cada vegada més enfora, però ja no quedaven diners per expoliar. Més acomiadaments, aquesta vegada de forma regular mitjançant 3 ERO que van afectar novament al personal subcontractat i no pas a l'Ens, multiplicaven definitivament la discriminació laboral entre el personal propi i el subcontractat (que va veure reduït el seu salari i doblada la seva càrrega de treball). Durant aquesta legislatura, el debat no és el model de IB3, sino la seva mateixa supervivència. I aquesta s'assoleix disparant la precarietat laboral.\nAvui ens trobam amb una direcció despolititzada, en teoria, a mans de Andreu Manresa, i per tant professionalitzada. La primera persona que dirigeix IB3 per ser periodista, i no polític. I per tant la primera persona que pot convertir IB3 en un servei públic al servei de la Comunitat Autònoma, i no del Govern o dels partits polítics. Convertir la Ràdio-Televisió pública en vertaderament “autonòmica”. Fins ara ha estat una institució autònoma, no pas autonòmica, on hi ha regnat el partidisme i els interessos personals; on les contractacions s'han fet a dit i sense oposicions.\nNo obstant el model pertoca al Parlament definir-lo; i enfora de assumir-ho, els partits d'esquerres defugen el debat plantejat únicament per el PI. El nou Pacte s'inventà a la nova llei d'IB3 un Consell Assessor que ha de fer aportacions al debat per definir el model, i que encara no ha fet res argumentant que falta un membre per nombrar. Alhora, IB3 no té altra alternativa que renovar els concursos públics que ara vencen i que perpetuaràn el model entre 2 i 4 anys més. ¿¿Volen els partits d'esquerres un canvi de model realment?? ¿¿Estàn defugint el debat??\n¡¡¡Un fort aplaudiment per la nostra classe política!!!\nSobre paper, el Consell de Direcció i Andreu Manresa han d'elaborar una proposta de model per a l'EPRTVIB, a la qual el Consell Assessor hi farà aportacions. Veurem si aquesta quimera es realitza. D'entrada s'ha d'aconseguir el consens polític dins el Consell de Direcció, que depén dels mateixos partits polítics que defugen el debat. En segon lloc, ha hi ha d'haver una aportació de millores provinents del Consell Assessor, que en teoria representa la societat balear i el seu sector audiovisual, en el qual no hi ha representats els tècnics audiovisuals (sí els periodistes, les productores, els actors o els lingüístes). Tornem al mateix de sempre: es menysprea la vessant tècnica de la Ràdio-Televisió, possiblement per desconeixement. Els tècnics som el “lumpen proletariat”, que no omplim els titulars ni despertem simpaties, no fem net la cara als polítics i per tant no els importem.\nAra bé; Andreu Manresa no pot decidir individualment sobre el model de IB3, però sí sobre els concursos públics d'externalització de serveis. El disseny d'aquests marca clarament les intencions de l'Ens, que no són altres que la multiplicació de la productivitat mitjançant la precarització del treball. Com sempre, els treballadors subcontractats assumirem la falta de pressupost, i de model.\nEls 4 concursos públics que ara s'han adjudicat coincideixen en quelcom: tots augmenten el personal i els serveis que es sol·liciten, reduïnt alhora la dotació econòmica proporcional. Els delegats de personal aplaudim, com no pot esser d'altra forma, l'augment de personal; no obstant si no va lligat a un pressupost proporcional possiblement es generi precarietat laboral.\nEn concret, els Delegats de Personal de Videoreport ens veiem afectats pel concurs d'explotació de platós i exteriors renovat a finals de febrer de 2017 (http://ted.europa.eu/udl?uri=TED:NOTICE:390650-2016:TEXT:ES:HTML). S'ha d'aclarir que el contracte que ha acabat no és públic ja que prové d'una negociació, a conseqüència de quedar desert el concurs públic presentat el 2011. Aquest contracte ha sofert varies rebaixes que han provocat un ERO i baixada de salaris, a més de precaritzar el treball i multiplicar la productivitat de la plantilla.\nJa hem senyalat moltes vegades que el servei d'explotació de platós era insuficient, amb manca de personal i salaris dignes; amb una clara discriminació de labors de il·luminació o vestuari; amb torns de més de 9 hores i impossibles de conciliar, a més de ser insuficients per oferir una programació digna d'una televisió autonòmica. Fins ara no hi havia servei d'operació tècnica de platós els matins; no hi havia sastre en cap de setmana, ni tampoc servei de decorats; sovint no hi havia operador d'il·luminació en torn; i faltava personal per cobrir baixes, reduccions de jornada, vacances, hores sindicals i devolucions de dies festius treballats. Els salaris congelats durant anys, que inclús van baixar degut a un ERO. Aquest ERO va iniciar la contractació eventual precària com a sistema a IB3. Es va eliminar un torn sencer i es va seguir contractant a gent de forma eventual però contínua.\nAquestes i altres reclamacions hem fet arribar a la direcció d'Andreu Manresa, que val a dir que ens ha rebut i escoltat. No obstant, ha decidit presentar un nou concurs que NO resol aquests problemes, sino que n'agrava alguns. El problema que sí semblava resoldre era la falta de servei els matins, i aquesta ha estat una rehivindicació constant de la plantilla de Videoreport. Hi hauria per fí un torn de matí, que era necessari i de sentit comú. Ib3 podria tornar a emitir en directe programes de plató els matins, i oferir un servei públic que havia desaparegut. Doncs NO. Finalment IB3 ha decidit solapar els dos torns a la tarda, dificultant enormemetn la conciliació laboral i familiar dels treballadors subcontractats. Es mantindrà el torn de vespre per poder programar en directe les nits, i el torn que havia de ser matinal passa a ser de 12:30 a 20:30. I el torn de cap de setmana es redueix dràsticament de personal (de 13 passa a 8 persones) i passa a ser de 20 hores setmanals.\nCom hem dit, queden exposats i agravats alguns problemes:\n-El torn de cap de setmana queda molt reduït de personal tècnic, que a més ha d'exercir polivalència funcional.\n-El servei de vestuari es precaritza més; els caps de setmana no hi haurà maquillatge i perruqueria sino una persona polivalent a mitja jornada que a més haurà d'exercir labors de vestuari.\n-La polivalència funcional es generalitza, però a més es fa visible la intenció de establir la multifuncionalitat, que suposa exercir dos llocs de treball alhora. Es minusvalora i precaritza la labor tècnica, des del desconeixement dels llocs de feina i les labors específiques.\n-No es respecten les categories laborals ni les funcions, i la injerència del concurs públic d'informatius pot suposar que els càmeres ENG puguin fet funcions de càmeres de plató. A més, en aquest altre concurs, es preveu la realització d'un programa diari sobre meteorologia per al qual no hi ha previst equip tècnic en els plegs de licitació del concurs d'explotació de platós. Això posa en perill els nostres llocs de feina; i marca una dinàmica de realitzar programes sense personal tècnic suficient i format adecuadament.\n-Els torns de mitja jornada son de 10 hores diaries, i els altres torns son irregulars però amb algunes jornades superiors a les 9 hores. La conciliació de vida laboral i familiar empitjora.\n-La dotació econòmica fa difícil la negociació de millores salarials de la plantilla.\n-La contractació eventual i precària continuarà com a sistema laboral, ja que no hi ha plantilla suficient per cobrir els serveis d'exteriors i platós. La contractació d'un equip reduït a mitja jornada no suposa un treball digne i estable.\nQueda ben clar que el model de l'EPRTVIB es perpetúa i es consolida, fent cada vegada més grans les diferències entre treballadors subcontractats i treballadors de l'Ens. Fent cada vegada més sòlida la precarització del sector audiovisual i periodístic. La classe política mostra ben poc interés en invertir el model i dignificar IB3.\nEn aquest escenari, els treballadors tècnics del sector audiovisual ens veiem cada dia relegats a un paper més terciari, substituibles o inclús prescindibles. YouTube ha het molt mal a la nostra professió, ja que cualsevol creu que pot maquillar i pentinar, il·uminar i sonoritzar, realitzar i enregistrar, editar i emitir. Ja sigui una escena, un programa o una Ràdio-Televisió pública. Els paràmetres de qualitat s'han destruït per complet i cualsevol format és emissible, encara que sigui inaudible o ple de sombres i salts de pla. El periodistes son obligats en molts mitjans a fer directes mitjançant un mòvil i un pal de “selfie” prescindint de l'operador de càmera; o a fer les fotografies de les notícies que cobreixen prescindint del fotògraf. L'atur ha castigat el sector audiovisual com mai havia passat, degut també a les noves tecnologies. Però hi haurà un límit?\nNosaltres consideram que IB3 ha de ser no solament el motor econòmic del sector audiovisual balear, sino també el referent de qualitat que ha estat TV3 durant tants anys. I si hi ha d'aver algún límit en la precarietat laboral i tècnica del sector, consideram que IB3 ha d'estar per sobre, donant exemple de dignificació del treball. Avui en dia, sigui per la falta de pressupost o de voluntat política, IB3 va en direcció contrària.\nDelegados de Personal UTE Videoreport-Acicala @Estudios_IB3


Un retorn a les banquetes per accident. La sorpresa d'Andreu Casadevall - Territori Bàsquet Colomenc\nUn retorn a les banquetes per accident. La sorpresa d'Andreu Casadevall\nArticle publicat el 27 de gener de 2022\nL'entrenador colomenc amb la millor trajectòria esportiva de la història, Andreu Casadevall, ha tingut un curt però intens retorn a les banquetes després d'haver-les deixat ja fa cinc anys.\nL'entrenador de Santa Coloma, des de la seva última etapa a la banqueta del Basket Zaragoza, a l'ACB, és el responsable del planter masculí del València Basket, un espai molt executiu no lluny de les pistes però sí molt lluny de la rutina d'un sènior .\nPerò les circumstàncies del destí li han fet, de la nit al dia, tornar a asseure's en una banqueta, encara que fos de manera accidental, i és que el filial del València Basket, a la LEB Plata, que rebia el Zentro Basket de Madrid, es va quedar sense els seus entrenadors principals per contagi de Covid-19, i el club valencià va recórrer, a última hora, al colomenc per estar present a la banqueta del filial.\nMés enllà del resultat (el segon equip de València Basket va batre el seu rècord particular amb la victòria més gran de la història en la categoria – 108-61 -), a Andreu i al bàsquet colomenc quedarà aquesta anècdota, amb aquest retorn inesperat i fugaç del nostre entrenador més llorejat.\nLa Federació Espanyola de Bàsquet, a través del seu departament de comunicació, i en concret Pablo Romero, el seu responsable, se'n van fer ressò i van entrevistar Andreu Casadevall. Aquesta es la entrevista íntegre:\n"A cavall entre els despatxos i les pistes de L´Alqueria des que es comprometés amb el projecte del València Basket, a Andreu Casadevall li va “tocar” creuar aquest dissabte els límits de la pista per reprendre la que sempre fos la seua passió. Una situació circumstancial i que va portar el tècnic català a evocar els seus més de 30 anys de carrera sobre les taules.\nSi va ser estrany per a l'espectador, com haurà estat per a Andreu Casadevall veure's de nou dirigint un partit?\n“No t'enganyaré… Ha estat una sensació molt rara! Era una cosa que no m'esperava, que va arribar gairebé de cop i volta i que em va portar a evocar una sèrie de rutines i costums que sempre havien estat part de la meva vida, però que últimament tenia una mica oblidades. Durant els darrers anys estava en un altre tipus de nivell de formació i això havia fet que tot això quedés de banda, però quan tornes a veure't sobre la pista comences a sentir un cert aire d'enyorança per tot el que has viscut a les banquetes. Ha estat una cosa circumstancial, però que d'alguna manera et remou tots aquests records de què ha estat la teva vida”.\n"Però les circumstàncies del destí li han fet, de la nit al dia, tornar a asseure's en una banqueta, encara que fos de manera accidental, i és que el filial del València Basket, a la LEB Plata, que rebia el Zentro Basket de Madrid, es va quedar sense els seus entrenadors principals per contagi de Covid-19, i el club valencià va recórrer, a última hora, al colomenc per estar present a la banqueta del filial"\nCom s'arriba a aquesta circumstància?\n“Bé, tot ve derivat d'aquest factor extern que es genera per aquesta pandèmia i que ens obliga a tots a viure ia planificar minut a minut i en funció de les circumstàncies. Dimecres passat ja va saltar una alerta quan un dels membres del cos tècnic va donar positiu i vam haver de gestionar la meva llicència per si fos necessari. Dijous al matí ja vam tenir constància dels positius dels dos entrenadors i va ser quan vam prendre la decisió que jo estigués al costat de l'equip de cara al partit de dissabte. El partit el portem entre Joan Llull i jo, que és el tercer entrenador i que va portar part del protagonisme durant el matx”.\nI un cop començat el partit? Com es dirigeix amb precisió un equip que no és propi?\n“La veritat és que va ser relativament senzill ja que el cos tècnic tenia el pla de partit perfectament preparat i només calia seguir les directrius que ells havien preparat per a l'equip. A més, comptàvem amb la tornada dels jugadors que havien estat en dinàmica amb l'equip de Lliga Endesa i els quals es van adaptar a la perfecció a la feina que havia realitzat el grup, per la qual cosa podríem dir que totes les peces van encaixar com preteníem. Tot això va fer que les coses sortissin realment bé i que els nois trobessin el millor premi possible per a aquest gran treball que havien vingut fent”.\nNo ha hagut de ser senzill posar en marxa un equip en una Lliga tan competitiva com la LEB Plata i que és tot un tren en marxa…\n“Això és… Perquè a més són molts els factors que condicionen, des de la joventut i la manca d'experiència dels jugadors a la competició, en haver d'afrontar el dia a dia sense 4-5 jugadors que solen moure's a la dinàmica de l'equip d'ACB. Però això últim fa també que els jugadors de l'equip júnior puguin aprofitar alhora aquesta oportunitat amb l'equip de LEB Plata on hem pogut veure debutar ja diversos. Al final, el cos tècnic fa una gran feina amb visió a llarg termini i que a poc a poc va donant els resultats desitjats. La clau és tenir paciència i anar pas a pas per poder recollir els fruits d'aquí a un any en què fins i tot la Covid ha fet que les planificacions s'hagin d'anar adaptant al dia a dia de cada equip”.\nI com porteu l'etern dilema dels filials? Competir o formar? “El nostre objectiu ha estat molt clar des del principi i és el mateix des del primer equip de Lliga Endesa fins a l'equip més petit. Volem que els jugadors vagin creixent, que es vagin consolidant a les seves categories, que vagin agafant responsabilitats i que vagin aportant el màxim possible a l'equip immediatament superior. Al final, exemples com el de l'equip de LEB Plata dissabte passat són el millor indici que les coses van bé, perquè la victòria aconseguida és fruit de tota aquesta feina que fan els nostres tècnics i que a poc a poc va donant resultats en una categoria exigent i en què els nois estan aprenent a competir com un equip”.\nDesprés d'una primera volta d'assentament, què podem esperar de l'equip a la segona volta de competició?\n“Creiem que els jugadors s'han anat assentant a poc a poc, han agafat pòsit i van sent competitius a la categoria. Al principi podia semblar que el salt era gran per a alguns, especialment per als júniors, però a força de feina han estat capaços de reduir aquest salt per poder adaptar-se a la Lliga. Ara esperem que després d'aquesta victòria guanyin en confiança i que a la segona volta en puguin arribar moltes més perquè són importants a l'hora de continuar treballant per al creixement dels jugadors”.


El Festival de Teatre Clàssic del Castell de Peníscola tanca la seua vintena edició després de congregar a més de 3.000 espectadors - Diari Millars, informació local en valencià.\nEl Festival de Teatre Clàssic del Castell de Peníscola va abaixar anit el teló de la seua vintena edició i ho va fer amb magnificència. Més de 300 espectadors es van donar cita anit al Pati d’Armes del monument papal per gaudir de la segona passada de la famosa obra del dramaturg francés Edmond Rostand ‘Cyrano de Bergerac’ “i corroborar l’èxit d’un certamen que al llarg del mes ha reunit a més de 3.000 espectadors situant el Castell, Peníscola i tota la província en la primera línia nacional del teatre clàssic”.\nEl vicepresident i diputat de Cultura, Vicent Sales, no va voler perdre’s aquesta última representació d’un cicle cultural impulsat per la Diputació mitjançant una inversió de 150.000 euros i que “ha conjuminat a la perfecció turisme i cultura per generar sinergies entre ambdues i, amb elles, crear un espai d’oportunitats per a tota la província”.\nDe fet, el ple absolut ha estat la tònica predominant durant les nou passades que han integrat la programació del Festival. Des que el passat dia 8 la tragèdia ‘Otelo’ de Shakespeare marqués l’inici del cicle d’espectacles, més de 300 espectadors han omplert la fortalesa del Papa Lluna fins les dues últimes passades de ‘Cyrano de Bergerac’ d’aquest cap de setmana “demostrant que la cultura és un excel·lent dinamitzador social i econòmic a més d’un reclam turístic de primer nivell”.\nA això, a més, cal sumar-li els espectacles organitzats al carrer, com va ocórrer en l’obertura del festival celebrada a la plaça del Faro el dijous dia 6, i els dies 7, 8 i 13, amb representacions en el centre històric del municipi.\nPer tot això, Sales ha posat l’accent en l’estratègia empresa pel Govern Provincial a l’hora de fer d’elements com la cultura i l’esport “complements que enriquisquen l’oferta turística dels nostres pobles. Aquest certamen és el millor exemple de com podem millorar l’experiència que ofereix als seus visitants un referent turístic internacional per a la província com és la fortalesa de Benedicto XIII per sumar valor al territori”.\nPost més nousBenicàssim espera 20.000 persones al dia durant la celebració del Rototom\nPost més vellsCastelló destina a la creació d’ocupació les aportacions del Fons de Cooperació Municipal


Raza kuvas hongareses\nL'aparició de la raça Kuvasz expressa la noblesa i la força, és un gos ben construït. A la gatzoneta a les creuades, sol arribar a 70 cm, i el pes és de 40 a 55 kg. Kuvasz té uns ossos forts i un cos musculós. El crani té una forma rodona i el cap és molt gran. Al nas del nas, el femelle s'estreny lleugerament. La vora dels ulls i els llavis és negra, com el nas. El cos del gos és lleugerament estirat, amb el pit profund, i el groc té una lleu inclinació. La cua és una continuació de la croup i arriba fins als canells, cap avall. Kuvasz té color blanc o ivori. La seva llana és exuberant i dens, lleugerament arrissat.\nKuvasz, o de vegades anomenat kuvas hongaresos, és un gos pastor típic hongarès, és un parent del gos de cabells llargs d'Itàlia, Espanya i França. La raça kuwas hongaresa, com la raça del comandant, va guanyar gran fama no només a Hongria, sinó també a l'estranger. També hi ha el pastor polonès Podgalyanska i el chuvash txec, que són els "germans" dels kuvas hongaresos, que al seu torn es distribueixen majoritàriament en els llocs d'origen i són els contraforts i les regions muntanyoses de Tatrania.\nEl gos Pastor Podgalyanskaya és una raça autòctona, fa molt temps que aquesta raça ha estat cultivada. Oficialment, el FCI ho va reconèixer només a la fi dels anys 60 del segle XX, el va portar al registre sota el número 252. Podgalyansky sheepdog va començar a multiplicar-se en els anys trenta del segle passat, la qual cosa va afectar negativament a la raça, ja que la quantitat d'espècimens "dolents" va augmentar significativament, fins i tot mestissatge; A més, durant la Segona Guerra Mundial aquesta raça també va sofrir un gran dany, però, com altres gossos europeus, especialment de races grans.\nConegut a Polònia, el cinòleg Smychinsky creu que l'ús d'aquesta raça a mitjans del segle passat com a gos de servei va donar lloc a la seva aparició a les grans ciutats, va afectar greument a la raça. El Podgalyanska Shepherd està dissenyat per treballar amb un ramat que prefereix viure a les zones de muntanya, hauria d'haver estat usat d'aquesta manera. Ella no tolera la vida a la plana, i és incrédula i rencorosa. Encara que aquesta raça és un guardià, però no a la ciutat; És possible utilitzar-lo en pobles situats en estanys o zones de muntanya. Aquesta raça és valuosa, aquests gossos són molt intel·ligents i bonics, com tots els gossos grans blancs, són mòbils, poderosos i equilibrats. Diferència de kuwas externament: són els angles rectes de les extremitats posteriors, així com una espatlla més recta. A més, tenen una escena molt desenvolupada, que segons el cynologist Smychinsky és un signe típic de gossos de les zones de muntanya.\nEl gos pastor Podhalian també és a prop del "germà" txec: un txuva txec o un gos tatra txec. Es creu que la raça kuvas, igual que altres races de pastors, és descendent de l'antic danès gran del Tibet i està en relació directa amb el comandant.\nSegons un dels coneixedors de les races d'Europa Central d'Alemanya, van aparèixer les races de Kuvasz i el comandant a Hongria juntament amb els hunos que provenien de les estepes del sud de Rússia. En algun moment, tractant de criar la raża amb un gos hongarès local, però gairebé no va afectar l'aspecte original dels kuvas, per la qual cosa fins i tot ara la seva aparició es troba propera als avantpassats. Inicialment, Kuvasz hongarès es va utilitzar per protegir el ramat de lladres i animals depredadors. Però amb el temps, aquestes funcions han canviat. A la Mitja Edat, aquests gossos eren més d'un guàrdia personal d'origen noble, igual que un gos pirinenc. Si tradueixes del mot turc "kawasz", significa "guàrdia armada de la noblesa", i en àrab significa "arquer".\nAquest gos de l'Edat Mitjana només podia tenir persones reals o persones en una situació especial amb ells, ja que l'estatus de kuwas era molt alt, van exercir el paper d'un poderós defensor de la noblesa.\nLa norma de la raça es va desenvolupar a Hongria. Per als hongaresos, aquesta raça, com el comandant i les bales de pastor, mudi i pumi, són un tresor nacional. No obstant això, van disposar de l'herència bastant bé, totes les races esmentades anteriorment, es van reconèixer a nivell de FCI i es van fer comunes a tot el món.\nEl més floreciente de la raça es va observar en els segles XV i XVI del segle passat. En aquella època, en tots els principals castells, hi havia llibres pedigrees d'aquesta raça, semblants al gos pirinenc a França. Hi ha proves que fins i tot el Rei Mathiush, el primer que va governar al segle XV, no va aparèixer sense el seu kuvasis, hi havia almenys un representant, i al voltant del palau i al seu interior hi havia diversos gossos alhora: confiaven els gossos molt més que els cortesans que traeixen molt sovint. En general, un gos estava a la porta de les cambres, durant el període en què el rei treballava en els llibres. Un paquet bastant gran de Kuvasz va ser especialment entrenat i preparat per a la caça a l'arbust. El rei va fer un gran esforç per criar la raça pura de Kuvasz, les seves gosseres tenien exemplars magnífics d'aquesta raça. Després de la mort de Matiush, els kuvases van perdre popularitat i es van tornar al cas original: la protecció dels ramats.\nActualment, Kuvasz s'utilitza com a sentinella, pastor, gossos representatius.\nSón gossos guardians amb una disposició independent. La incorruptibilitat d'aquesta raça s'ha conservat en gossos moderns. Les kuwas hongareses es poden conservar en un apartament, i es portarà bé no només amb el propietari, sinó també amb la seva família. No obstant això, per a ell només hi ha un propietari.\nÉs un gos actiu i gran i requereix molta atenció especial. La llana sovint s'ha de netejar i pentinar. El caràcter actiu i expansiu requereix llargues caminades a l'aire lliure. Molts gossos d'aquesta raça van córrer sense control dels propietaris, de manera que de vegades han de caminar pel territori tancat per evitar que s'escapin. És convenient educar aquests gossos des d'una edat primerenca. La formació requereix una atenció especial i cal fer-ho sovint amb una corretja, ja que educarà l'actitud tolerant a la corretja, que evitarà els brots posteriors.\nCom fer o fer nyxes correctament els gats\nLa rapidesa amb què acostumar un nen a una olla\nAmanida "Fusion" amb raïm, peres i parmesà\nProgrames de fitness per a dones\nReceptes de màscares poroses per a la cara


Fragment de Vida i obra de Francesc Matheu on explica les reaccions del seu pare a la seva educació literària i al premi que va obtenir als Jocs Florals. | Associació d'Escriptors en Llengua Catalana\nJocs Floral de 1932.\n"Ja he dit al principi que hauria, forçosament, de parlar de mi. Per a fer més entenedora la situació en què vaig posar el meu pare, cal recular molts anys i veure quin era el seu criteri enfront les meves aficions i actuacions de criatura.\nMai els meus pares no van donar bel·ligerància a les meves vel·leïtats literàries; els primers versos que vaig intentar fer, a set anys, varen ser presos, -al menys de cara a mi- com una de tantes rauxes de nena difícil i extremosa. No sé què deurien pensar-ne o parlar-ne entre ells, però des d'aquell dia vaig fer la meva vida de provatures sense que hi intervingués per a res la curiositat, l'interès o la complaença del pare ni de la mare; semblava talment que ignoressin les meves llibretes, el tràfec de versos amb les amigues, els àlbums que aleshores era moda fer-hi posa poesies autògrafes, i altres fantasies de criatura. L'any 1905 van tenir lloc, a casa de l'editor Massó i Torrents, uns Jocs Florals infantils, organitzats segurament per la cunyada de Massó, Palmira Ventós que escrivia i publicava sota el pseudònim "Felip Palma" i era amiga de Maria Oller. Aquesta, prèvia consulta amb la meva mare, em va convidar a tirar-hi; em va explicar què era un lema i jo vaig fer-ho tal com ella m'ho va ensenyar i amb ella vaig anar a la festa; però no recordo que aquest fet fos gaire comentat a casa on se'n va parlar només com d'una festa d'infants; ni que els meus premis procuressin cap mena de satisfacció. En aquella època i des de molt abans, jo veia dificultades les meves possibilitats d'escriure i fins de llegir; la vida que teníem organitzada les nenes, estudis i jocs, no em deixaven temps lliure, i això no era casualitat sinó tot un programa. Havia d'enginyar-me per a trobar el paper i llapis que necessitava. "Molt més tard vaig saber que el meu pare explicava la seva opinió sobre aquest sistema dient: "Si és cosa de debò, ja sortirà a pesar de tot") En això, com en tot, se'ns allunyava del que no era normal u que pogués fomentar en nosaltres la més petita vanitat. Va ser només quan jo tenia quinze anys que, sia per indicació de la meva mare, sia per l'impuls generós de Núria, el meu pare es trobà versos meus a les mans. L'endemà vaig ser cridada al seu despatx on vaig entrar amb una gran temença pel molt respecte que em feia el pare. Amb una gran bondat, va senyalar-me els defectes, em donà alguns consells aclaridors i des d'aquell dia vaig ser jo qui, de tant en tant,, trucava a la seva porta per a sotmetre-li les meves poesies. Ell estava escrivint i jo seia al braç esquerre de la seva poltrona; mai no em va corregir un sol mot i tampoc va fer-me cap elogi; una sola vegada va dir-me: "Tens orella". M'explicava el perquè de les falles i m'ho tornava per a que ho esmenés.\nVa ser, crec, cap el 1909 que em va demanar o va triar unes estrofes meves per a La Il·lustració on van ser publicades amb el sol nom de "Roser". A partir d'aquell dia va fer-me'n sortir d'altres, de tard en tard a La il·lustració i a Feminal; allà, amb quadrets en prosa sota pseudònims que intrigaven un no dir la senyora Karr. No recordo la primera vegada que vaig tirar als Jocs, probablement era l'any 11. "No és per esperar-ne res -deia el meu pare-; només per veure si en diuen alguna cosa". Em sabia greu que mai no arribés l'opinió que anava a buscar sota el secret, perquè jo sabia que el pare mai no en diria res. Cada any, un cop aparegut el cartell dels Jocs, triava un poemet meu i se l'enduia a la butxaca. A les sessions dels del Jurat on el pregaven d'assistir com a oïdor, ell seia fora del rotlle, sense ficar-hi basa, sentís el que sentís. I al cap d'uns dies, a vegades tot sopant, em deia: "Ja ets al cove!" Jo m'arronsava d'espatlles i així era cada any. Fins que em vaig casar. Aleshores anava jo mateixa, sense dir-ne res, a la bústia modernista de fusta color de caramel que hi havia a l'entrada de casa el Sr. Casades i Gramatxes. Però l'any 1932, tot això va anar de manera molt diferent. Jo amb la meva família, estava passant l'hivern a Aiguafreda per tal d'afiançar una convalescència del nostre fill; vaig pregar, doncs, el meu marit, que volgués encarregar-se de fer arribar el meu plec a la bústia; naturalment, sense donar-ne compte a ningú. El meu marit anava cada dia al seu treball a Barcelona; i el tres de maig, tot passant per La Garriga, comprà el diari i hi llegí el veredicte. Per la meva banda, quan em van entrar el diari, el matí, vaig trobar-hi el veredicte i vaig llegir-lo, com feia sempre, començant pel final; la meva sorpresa va ser en arribar al cap d'amunt. Com que la Flor Natural és una cosa que porta enrenou, vaig haver d'anar-me'n de seguida a Barcelona. El meu marit havia anat, directament, de l'estació a casa dels seus sogres; tothom dormia. Varen despertar les meves germanes.\n- No res; és per preguntar-vos si sabeu qui té la Flor.\n- És que em penso que la té la Roser.\nVan avisar el pare i amb poques paraules s'aclarí el dubte; però ell es portà les dues mans al front, angoixadíssim. "Mare de Déu!" Es deixà caure en una butaca. "Sembla que m'hagin posat anys a sobre!"\nVan començar uns dies anguniosos per a ell i per a mi; perquè calia presentar-se al president del Jurat i el meu pare no trobava el moment d'acompanyar-m'hi. Començaren els diaris: "Ahir ningú no sabia encara qui era el guanyador de la Flor." El dimecres 4 de maig: "Segueix ignorant-se l'autor de la poesia premiada amb la Flor. El que passa amb el fet d'ignorar-se, tocant a diumenge, a l'autor que ha d'elegir la Reina de la Festa, no recordem que hagi passat en molts anys." Jo tenia triada reina però no podia encara dir res a ningú.\n- Papà, hem d'anar a veure el senyor Agulló.\n- Sí, sí, ja hi anirem.\nAquell any, per mor d'escaure's el primer diumenge de maig el dia u, Festa del Treball, els Jocs s'havien de celebrar el segon diumenge, dia 8. No sé quin dia de la setmana aquella va ser que em vaig trobar a casa l'Agulló, al costat del meu pare que li anunciava que la Flor era jo. Agulló em va fitar amb la mirada de dos ullets que fiblaven com si em volguessin arribar al pensament i em va preguntar amb veu severa:\n- Per què ha trigat tant a venir?\nNo sabia què contestar-li i vaig callar; vaig sentir el meu pare donar explicacions que no vaig entendre, de tan sufocada com estava. La vetlla del diumenge La Veu de Catalunya portava la nova: ... "practicats diversos esbrinaments podem comunicar a nostres lectors que, segons notícies fidedignes que en mereixen tot el crèdit, sabem que qui ha obtingut enguany la Flor Natural és un autor femení... Qui serà enguany la reina de la festa designada per una altra dama?"\nLa Festa va transcórrer normalment amb la pompa de cada any. La meva amiga Josefina Mataró, muller del Dr. Conill, va fer una reina esplèndida i el president del Consell no va perdre un moment la seva habitual serenitat.\nNo obstant, fora de l'àmbit dels Jocs, les interpretacions equivocades, tal com el pare es temí, hi varen ser. Dos dies després, La Veu de Catalunya portava un article de Farran i Mayoral La renovació dels Jocs Florals, amb el qual jo podia estar conforme i vaig creure que li ho havia de fer saber; així doncs, li vaig escriure i en la seva resposta, entre altres coses hi havia la prova de la petita tempesta provocada pel meu premi: "Respecte a l'atribució a vostè de la Flor Natural, sé com les coses hi han anat d'una manera pulcra i en moltes de les converses que el fet ha suscitat, ho he fet constar repetidament."\nEls de les converses denunciades per Farran i Mayoral, no podien sospitar les carabasses que jo portava rebudes ni l'autèntica sorpresa del meu pare que, precisament aquesta vegada, en presentar-li el Jurat, perquè els llegís, el poemes premiats, es fixà en què el de la Flor tenia una paraula empordanesa; "en efecte, jo l'havia sentida a un empordanès i em va venir a tomb) i vinga a preguntar i preguntar-se: "Qui hi ha a l'Empordà que hagi escrit això? Qui deu ser aquest xicot?" Moltes vegades, parlant amb nosaltres d'obres poètiques i de premis, deia: "no feu mai cas, ni d'un premi ni d'una carabassa." Però estic segura que aquell premi meu va constituir un disgust dels més grossos que els Jocs li havien donat mai.\nApaivagada l'agitació que tot això havia portat fora i dintre de casa, em trobava jo un dia al despatx del meu pare, asseguda davant per davant d'ell que, com sempre que no escrivia, seia en un butacó quan, de cop, amb aquell to encoratjador que sabia prendre, em digué:\n- Bé! A aquestes altures, em sembla que ja podríem fer un llibret.\n- Sí, papà; - vaig contestar-li;- però hauria de ser amb Normes.\nEl seu rostre es trasmudà un segon amb contracció dolorosa, com si s'hagués punxat amb una espina. Es mossegà lleugerament els llavis.\n- Ah, -digué- així... res.\nAquesta contesta era conseqüent; la seva posició no havia canviat. És penible haver de causar dolor.\n(Dins el llibre Vida i obra de Francesc Matheu. Barcelona: Fundació Salvador Vives Casajuana, 1971, p. 196-200)


Product - El viatge a l'amor - eBook\nEl viatge a l'amor - eBook\nEls secrets de l'amor s'havien interpretat sempre des dels camps de la moral o la literatura. "L'amor és cec", es deia, però avui comencem a saber que es mou per raons evolutives i biològiques\nProduct - El viatge al poder de la ment - eBook\nEl viatge al poder de la ment - eBook\nAmb aquest llibre Eduard Punset tanca la trilogia sobre la felicitat, l'amor i el poder, les tres claus que mouen el món. Després d'El viatge a la felicitat i El viatge a l'amor, que han apassionat ja\nProduct - El viatge a la felicitat - eBook\nEl viatge a la felicitat - eBook\nLa recerca de la felicitat és una de les grans aventures humanes. Aquest viatge de l'ésser humà acaba de començar i el seu final és incert. Fa poc més d'un segle, l'esperança de vida era de trenta\nProduct - Viatge a les emocions - eBook\nViatge a les emocions - eBook\nQuè ens pot interessar més que la felicitat, l'amor i la nostra ment i el seu immens poder? En aquest fascinant Viatge a les emocions Eduard Punset ens convida a desxifrar els enigmes del món


ACTIVITATS PER AQUEST ESTIU | Escola Les Roques Blaves\nEULALIA ENCINAS TARRAGO01/07/20\nEl més important és que puguin descansar, passar-s’ho bé i gaudir amb la família o els amics, però també han d’anar fent alguna coseta per mantenir-se i poder repassar tot allò que han après durant el curs. És aconsellable no fer-ho tot en els primers dies de vacances ni deixar-ho tot pel final.\nLectura: És molt important que no descuidin la lectura durant l’estiu, ja que és un aspecte que quan no es practica es nota molt al tornar novament a l’escola.\nDiari: En aquest diari hi haurien de poder escriure allò que els ha agradat més, o allò que els ha preocupat o allò que els ha interessat d’aquell dia. A part d’escriure hi podrien fer altres activitats també interessants:\n– Mesurar objectes. Fer el dibuix i escriure les seves mides.\n– Dibuixar plànols, edificis, itineraris….\n– Dibuixar alguna obra d’art que hagi vist: una escultura, un quadre, una façana bonica…\n– Fer dictats de paraules, de frases, de números…\n– Veure petits vídeos en anglès.\nGrafisme: S’ha treballat el grafisme al llarg del curs i és important que acabin de consolidar el traç. Hi ha pautes i quaderns per practicar.\nTambé podrien fer coses ben diverses com ara:\n– Controlar el calendari: saber el dia que és avui, el que serà demà, el que va ser ahir, els dies que han passat de vacances,\nels que falten per anar a… Saber les hores.\n– Començar alguna mena de col·lecció: petxines, pedres, cromos, etiquetes… Seria bo que ells mateixos pensessin la manera\nd’endreçar-la i la manera d’organitzar-la.\n– Practicar alguna activitat que els suposi una responsabilitat: que siguin els encarregats de preparar-se la roba, de preparar-se l’esmorzar o el berenar,\nde parar taula, d’abaixar les persianes abans d’anar a dormir.\nAl bloc de la classe, a l’article ACTIVITATS COMPLEMENTÀRIES, hi hem afegit activitats de reforç per a l’estiu (comprensió lectora, numeració..)\nAprofitem per desitjar-vos un bon estiu i donar-vos les gràcies per la vostra col·laboració durant tot aquest curs tan diferent que hem tingut.\nCliqueu sobre el document si el voleu imprimir:


El català és la desena llengua en traducció i la vintena en edició al món ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4031. Divendres, 25 de maig de 2018 16:33 h\nCultura Última actualització Dimarts, 27 de juliol de 2010 05:00 h\nEn els darrers anys s'ha impulsat la Llei de la llengua de signes catalana i el projecte de Llei de l’aranès\nEl català és la vuitena llengua a la blogosfera, la desena en traducció, la catorzena en presència a Google, la quinzena a Viquipèdia, la vintena en edició i el domini .cat és considerat el segon més segur del món. Aquestes són algunes de les dades que es desprenen del 'Balanç de Política Lingüística 2004-2010' presentat aquest dilluns pel vicepresident del Govern, Josep-Lluís Carod-Rovira; el secretari de Política Lingüística, Bernat Joan, i la directora de Planificació i Foment, Paquita Sanvicén. El desenvolupament legislatiu, el coneixement del català, el foment del seu ús i l'atenció, i els serveis a la ciutadania han centrat les actuacions en Política Lingüística durant el període 2004-2010.\nD'aquest pressupost, aquest any s'han destinat 21.713.942 euros al Consorci per a la Normalització Lingüística, 1.575.000 euros han anat al TERMCAT i 318.635 euros, a l'Institut Ramon Llull.\nLes subvencions per a entitats sense finalitats de lucre per a projectes de foment de l'ús social han suposat 5.550.597 euros des del 2004 al 2010. Les subvencions per al foment del coneixement i l'ús de l'occità (aranès, a l'Aran) han estat de 458.000 euros i les subvencions per al doblatge i subtitulació al català de cinema, de 14.090.374 euros.\nLa Secretaria de Política Lingüística ha elaborat la Llei de la llengua de signes catalana i el projecte de Llei de l’aranès, que es troba al final de la tramitació parlamentària. Al mateix temps, ha col·laborat en l'elaboració de lleis com la Llei d'educació de Catalunya, el Codi de consum, la Llei d'acollida i la Llei del cinema.\nAmb l'objectiu d'incrementar les activitats encaminades a aconseguir la incorporació de la població nouvinguda, s'han ampliat els cursos de català organitzats pel Consorci per a la Normalització Lingüística, que han passat dels 69.387 alumnes del curs 2004-2005 als 113.832 que hi ha actualment.\nEntre el 2004 i el 2010, un total de 75.277 persones s'han inscrit a les proves de certificació de coneixement de català de la Secretaria de Política Lingüística, que ha acabat emetent 20.483 certificats fins al 2009.\nPer altra part, el programa Voluntariat per la Llengua ha format 43.560 parelles lingüístiques entre el 2004 i l'abril del 2010. D'aquestes, 10.510 es van formar al 2009 i 4.413 s'han format al llarg d'aquest primer mig any.\nAmb l'objectiu de fomentar l'ús públic del català, el 2005 es va presentar la campanya popular 'Dóna corda al català' i l'any 2006 la campanya va passar a ser 'Dóna corda al català. El català va amb tu', ja que es va centrar en el públic d'entre 18 i 29 anys.\nEl 2009 es va llançar la campanya 'Encomana el català' amb l'objectiu de sensibilitzar la població que parla habitualment català perquè mantingui la llengua en totes les circumstàncies, i ha continuat aquest 2010.\nLes subvencions per afavorir la presència del català en l'àmbit del cinema es concreten en els ajuts atorgats a 31 empreses per al doblatge de 130 pel·lícules, la subtitulació de 12 i el doblatge i la subtitulació (simultàniament) de dues més. En aquests 6 anys més de 4,5 milions d'espectadors han vist films en català.\nPel que fa a les eines tecnològiques, s'ha posat en funcionament el Parla.cat, l'entorn virtual d'aprenentatge de català en línia. Des de la seva posada en marxa a l'octubre del 2008, s'hi han inscrit 50.587 persones.\nEls traductors automàtics posats en marxa a partir del 2006, han ofert 57.566.028 serveis lingüístics, que suposen 6 bilions i mig de paraules traduïdes. Les consultes lingüístiques al servei Optimo (un servei de la Secretaria de Política Lingüística en col·laboració amb el Centre de Terminologia Termcat i l'Institut d'Estudis Catalans) puja a 21.459.352 entre el 2004 i el 2010.\nPel que fa a la presència internacional de la llengua catalana, durant aquests anys s'han establert acords de cooperació en matèria de política lingüística amb territoris com el Quebec o Flandes.\nPer altra part, s'han intensificat les relacions amb països plurilingües com Estònia, Polònia, Escòcia, Taiwan o Nova Caledònia interessats a conèixer de primera mà el model d'immersió lingüística, les polítiques de promoció de la llengua o les mesures legislatives impulsades per la SPL.\nFinalment, de la mà de l'Institut Ramon Llull, la llengua catalana ha estat present a la Fira del Llibre de Frankfurt, l'Expolangues de París o l'Expolingua de Berlín.\nUna llengua 'viva, oberta i de futur'\nEl vicepresident del Govern, Josep-Lluís Carod-Rovira; el secretari de Política Lingüística, Bernat Joan, i la directora de Planificació i Foment, Paquita Sanvicén, han presentat el 'Balanç de Política Lingüística 2004-2010', que recull les actuacions de la Generalitat en aquesta matèria al llarg de les dues últimes legislatures.\nEl vicepresident del Govern, Josep-Lluís Carod-Rovira, ha dit que és una 'llengua viva i oberta' i 'de futur', tot i que 'cal seguir treballant'. 'És una llengua que suma i no divideix', ha assegurat Carod-Rovira. El català 'no és només una llengua d'ús domèstic, sinó que ens posiciona molt bé qualitativament en l'àmbit internacional' ha sentenciat.\nCarod-Rovira ha afegit que cal que el Parlament europeu 'posi fi a l'anomalia institucional' de no reconèixer com a oficial i de treball la llengua de 10 milions d'europeus, i, segons el seu parer, així mateix ho han de fer les institucions parlamentàries que també són a Europa. 'Perquè no tindria sentit reclamar a la resta d'Europa allò que no és possible a la resta de l'estat', ha afegit el vicepresident.\nAixí mateix, el vicepresident ha advertit que en la fermesa del compromís amb l'idioma 'no' els pot aturar cap sentència. Carod-Rovira ha recordat que el president José Montilla ja va assegurar que la Generalitat 'no té la més mínima intenció de modificar cap llei nascuda del marc legal sancionat favorablement pel poble català'.\nLa directora de Planificació i Foment, Paquita Sanvicén, ha dit que 'cal aprofundir en el concepte de transversalitat' i fer polítiques lingüístiques tant en l'àmbit públic i privat.\nLa llei de l'aranès tira endavant malgrat el rebuig del PP 11.02.2010.\nEl Parlament aprova per unanimitat el reconeixement institucional de la llengua de signes catalana 26.05.2010.\n27 de juliol de 2010, 17.06 h\nTambé el llatí en la seva darrera etapa de vida va donar els seus millors fruits literaris. Només cal que pareu l'orella arreu on aneu. Jo, personalment he agafat el vici de girar el cap enrere quan sento algú que parla la nostra llengua. Si la sentís molt acabaria, probablement, amb torticulis cronica.


ALP2500: 13/09/09 - 20/09/09\nDéu i Ajuda Arribar fins Aquí, Les Corrandes d'en Manel\nEns ha Costat deu i ajuda\namb un partit que diu ser nacionaliste\ni que no es res mes que un verí\namb en Carretero amb la senyera\nara si que els Espanyols a patir.\nAmb Laporta estela a ma\ni la rahola amb el cuní\nEn Saura amb Cartutxera\ni la mallol en bombí\nNo em serveix ni en carod\nni puigcercós, ni mas ni en Medí\nens ha costat déeu i ajuda\nel pp no parla català\nla camatxo ens vols ferí\narribar fins aqui\nJo soc fan del Barça\nella del madri\nens ha costat déu i\najuda arribar fins aquí\nPublicat per ALP2500 a 21:18 2 comentaris:\nLa mostra Gastronómica d'Alp, Quan passar de la Baga a la Solana no sigui la millor solució\nLa veritat es que darrerament la mostra gastronòmica d'Alp s'havia convertit en un sopar de gal·la, tot l'esperit en que els cuiners del poble i fins i tot de la comarca han estat apartat per convertir-se en un sopar la veritat es que va deixar de ser una mostra gastronòmica.\nPerò la solució que s'ha donat des de l'equip de govern no ha estat pas el millor des de el meu punt de vista [noticia].\nD'entrada han confós el que era una mostra gastronòmica feta i dirigida per els restauradors del poble amb l'ajuda dels de la comarca en una mena de sopars a la taula amb un àpats concrets, no es el mateix fer-ho tot el mateix dia i amb un tast on la gent pot provar molts plats a tenir que anar a sopar als diferents restaurants i així poder provar els plats del municipi.\nJo trobo que la mostra haurien de tornar als seus orígens, a ésser com era als primers anys, on era una exposició els poble andorrà d'Arinsal es va copiar la idea i ara ja van per la XXV mostra gastronòmica, per cert es aquest cap de setmana i si teniu oportunitat no es la perdua, paga la pena veure on han arribat i on hem arribat nosaltres.\nQue aquest afany de protagonisme no faci que es perdin mes coses, aquest es la directriu que han d'aprendre al meu poble, però ho veig molt dificil tot plegat,en quan a les declaracions de l'alcalde d'Alp en el qual assegura que està molt be promocionar la cerdanya però no amb els calers d'Alp els trobo una bajanada, aquí l'únic que es promocionava era la mostra gastronómica d'Alp i potser venint els millors cuiners de la comarca la promoció es millor.\nJa era hora, per fi la notícia esperava pont de bar disposarà del canal pertinent han passat cinc anys on l'impacte visual ha estat nefast, i les repercussions agrícoles per els passejos de la zona ha està tortuós, s'havien quedat sense regadiu , però ara tot s'ha arreglat i les màquines podran entrar un altre cop a acabar amb la inversió [noticia].\nPerò jo em demano han hagut de passar cinc anys per continuar tot igual, si que s'han de fer quatre reformes al canal però la finalitat es la mateixa, i l'impacte visual d'aquests darrers cinc anys ha estat espectacular, voleu dir que calia parar l'obra per acabar fent-la un altre cop només recobrint el ciment per pedra i terra i no es podia fer en el seu moment tot plegat.\nLa veritat que aquests de la generalitat el tema econòmic no es el seu fort però clar sent germanets del Pinotxo zapatero es normal segur que varen anar a la mateixa classe d'economia i així els hi va a tots plegat, en el moment que els treus de les subvencions dels seus van mes perduts que una formiga en el desert.\nPublicat per ALP2500 a 12:20 Cap comentari:\nper la manca d'idees, Erc te la solució apropiar-se de les dels demés\nJa era hora que algú els hi pares els peus, que algú els posés en el seu lloc, això d'aprofitar-se del treball del demés es una costum molt corrent als esquerdats. Que els demés facin la feina bruta i desprès sortir ells com a messies de tot i salvar la nació, Vergonyós aquesta manera de treballar.[noticia].\nA més la memòria es efímera perquè fa quatre dies van votar al parlament en contra de una proposta de deu mil.cat sobre l'autodeterminació, llavors no i ara quan han vist el resultat si, potser el poble hauria de dir prou amb tanta barra.\nPublicat per ALP2500 a 14:04 3 comentaris:\nEl poble d'Alp disposem de una benzinera, ara no discutirem si el lloc es el mes idoni per posar-la o segur que potser a l'entrada del poble hagués estat mes productiva per la venda de benzina, el que jo no entenc es la deixadès i abandonament en que es troba la mateixa.\nNo es normal que el sortidor funcioni normalment amb pagament amb targeta aquí cap problema el problema es el manteniment de l'aigua i l'aire, aquest aparell sempre està desmuntat i abandonat i si el problema es el vandalisme que hi ha i que roben els aparells cada dos per tres, el mes normal es posar una càmera que gravi tot el que passa dintre de un radi petit de la benzinera així podrem saber quin son els vandàlics del nostre municipi.\nPerò clar el que no es normal es que estigui tot així de deixat un vol que el seu municipi estigui perfecte i no costa massa tenir aquestes coses en perfectes condicions.\nAra resulta que els feixistes aquests de air Berlin que no utilitzen el català per res, ara volen les mateixes condicions que Raynair, aquests personatges tenen poca memòria es veu, potser haurien d'anar a veure a la senyora Esperança Aguirre que els doni ella les mateixes condicions, quan van treure pit per ensorrar el català i els van fer Espanyols de l'any tot era flors i violes, però quan la crisi els hi toca el crustor, ara resulta que volen tots els drets. Potser si primer atenguessin totes les seves obligacions llavors podríem parlar de drets. [noticia]\nEl president de Air Berlin es queixa que no rep cap tracte de favor per part del Govern de Catalunya, però que vol aquest personatge desprès de tot el que ens ha dit i fet potser vol que li fem l'onada, en aquesta vida sempre reculls el que sembles i si tires fems no voldràs pas recollir roses sinó que l'únic que pots trobar es merda.\nPublicat per ALP2500 a 21:05 4 comentaris:\nEls Socialistes tenen un problema hi ha militars que no estan a gust seguint les ordres d'en Zapatero i molts eren federalistes i des de que es va castigar al Pasqual Maragall per les seves idees aquests han quedat una mica descol.locats, Aquest es el cas d'En Ramon Serra [noticia].\nAquí també hi ha problemes de promeses no realitzades i de centres de poder, en Ramon Serra estava al mig de les disputes Convenients i Esquerdats, per governar el Consell Comarcal de Cerdanya i clar que en Ramon formés part del Consell volia dir que podria ésser que els convenients no guanyessin i això als esquerdats d'en Puigcercós no s'ho podien permetre que el consell comarcal quedés en mans dels Esquerdats d'en Carretero.\nBé mentre el consell comarcal no sigui un consell comarcal d'alcaldes, en el qual tot tenen una part de terreny a la comarca i segons el nombre d'habitants podrien tenir mes o menys representants, i continui així com ara que es un consell politic teledirigit des de la capital malament anirà per la comarca . Jo prefereixo les idees del senyor Bartomeu Baqué que defensa un consell d'alcaldes.[noticia]\nPublicat per ALP2500 a 20:54 5 comentaris:\nSergi Albert i Ramons Marcos, quan la diferència la marquen els mitjans de comunicació\nmira vist el que jo he vist amb tot la cadena televisiva de intereconomia i amb tota la claca de punto pelota, ramos marcos va contraatacar a les declaracions de Sergi Albert, en Sergi només va dir una cosa que sabem molts i que callaran com a putes, que Ramos Marcos era un seguidor del real Madrid. Dons bé dons ara resulta que no era així i que gracies a que ha estat internacional i molts anys àrbits de primera te la veritat absoluta, mentre que en Sergi Albert només va ésser linier per tant es un mentider.\nJo desprès de veure el muntatge de punto pelota, i presentar a Ramos Marcos com el Messies, semblava el rei de la Corona dels hereus de Felip v quan per nadal diu les tonteries de semble, dons amb una presentació igual i amb tots els convidats aplaudien les gràcies d'aquest personatge va dir que en Sergi Albert era un mentider. [noticia].\nDons bé senyor Ramos Marcos desprès de l'escena teatral ara veig que el seu futur no es ser comentaris de televisió vostè va per polític i segur que faria ombra al mismíssim Acebes, podria presentar la seva candidatura al partit popular que darrerament va molt escàs de personatges de la seva ideologia.[noticia]\nPublicat per ALP2500 a 20:44 Cap comentari:\nPublicat per ALP2500 a 20:28 Cap comentari:\nAquesta es la Samarreta del futur, però amb el nom de cada poble de Catalunya, i al final una Samarreta que possi, per fi hem trencar les cadenes i som lliures.\nA veure quan sortira una que posi SI GRÀCIES ALP\nPublicat per ALP2500 a 13:15 Cap comentari:\nA Cerdanya ja comencen a sortir rovellons, nosaltres anem a collir rovellons perquè això d'anar a caçar bolets em sona un pel violent.\nBé aquests son els primers que he trobat aquest ha estat el primer dia que surto a buscar bolets sense en Jordi, i la veritat que l'he trobat a faltar, sobre tot aquella manera que tenia el paio de xafar-me tots els bolets que trobava.\nDons si avui l'he trobat a faltar aquell sac de nervis que era en Jordi, però anava al bosc amb aquelles ganes d'emplenar el cistell que se li podia permetre qualsevol bretolada, i sobretot el passeig que fèiem desprès de collir quatre bolets perquè la gent del poble veiés que n' havíem trobat.\nDons bé a la muntanya d'Alp ja es podem trobar bolets, pocs de moment però ja es un començament, només recordar a la gent que puja a la muntanya que aquesta es de tot i per tant l'hem de deixar com la trobem.\nPublicat per ALP2500 a 22:04 4 comentaris:\nEn Ferran el paladí del partit aquest filial de la matriu que mana al regnat dels hereus de Felip V, ha ossat dir que actuacions com les del Centre del Nacionalisme (Arenys de Munt) van en contra l'estatut. [noticia].\nSap que passa Ferran que si el poble de Catalunya vol la seva llibertat sap on es pot ficar el seu estatut i la dels convenients, allí on els hi càpiga, perquè per tenir un estatut descafeïnat potser seria molt millor tenir la llibertat absoluta i trencar les cadenes que ens tenen lligades a la capital del regne.\nPer cert ara els esquerdats es volen pujar al tren del independentisme [noticia]. Quina mala memòria que tenen aquests paios, fa cosa de un parell de mesos els deumil van presentar una proposta ILP popular la qual demanava al parlament que fes una consulta popular sobre l'autodeterminació i aquesta va ser votada en contra per tots els partits, Tots van votar que no , ara això no se'n recorda ningú? potser que li demanin al senyor Canela la gràcia que li va fer que fins i tot el partit que ell havia defensat sempre li girava l'esquena. [noticia]\nAquest rebuig unànime del parlament català, demostra el nacionalisme que tenim dintre de la política catalana [noticia]. Per tant ara no intentin vendre'ns fum, que ja els coneixem aquests canvi de vestits. En quan Arenys jo em demano on estava el pastor aquell que ens havia de guiar per la Casa Gran, la veritat que no li vaig veure el pel per els carrers d'Areny com no estigués amagat sota una bandera aquella farcides de pollastres.\nIntereconomia, quan el periodisme es un fermer, allí només creix merda\nPublicat per ALP2500 a 19:19 2 comentaris:\nArenys Capital de la Catalunya Nacionalista i el 13 de setembre diada nacional\nVist el que he vist avui, a Arenys de Munt jo ja tinc clar quina ha de ser la Capital del nacionalisme Català i aquest no pot ésser cap més que Arenys de munt, hi havia mes catalans independentista per metre quadrat que a la resta de la Catalunya. I com no podia ser diferent declarar el 13 de setembre diada nacional,. i PERQUÈ ? el 13 de setembre, dons molt fàcil, perquè es el dia que un petit poble de gals van revelar-se a les corts feixistes i van dir prou, i van votar per la seva llibertat.\nLa veritat que ha estat increïble tot plegat, però veure avis amb els nets tots amb l'estelada al coll dona que pensar i et diu que en el fons no ho tenim tot perdut, el que hem de fer es una neteja política perquè la herència nacionaliste la tenim coberta el que ens marca es un director d'orquestra.\nLa veritat que no tinc paraules amb el poble d¡Arenys el poble estava farcit d'estelades, mai n'havia vist tant de juntes i quasi bé tot el poble podies veure estelades, de tot tipus, la veritat que ha valgut la pena arribar-se fins Arenys per percebre el perfum d'Independentisme tant actiu. Moltes Felicitats poble d'Arenys ara només queda de veure quin serà el resultat, però la veritat que es igual , el primer gol ja l'hem marcat per l'escaire.\nPublicat per ALP2500 a 16:52 Cap comentari:\nLa veritat que un dia com l'11 de setembre es vegi tapat per les actuacions dels ecopijos, fot ràbia, portar als guerrillers de peu perquè escridassin a una cantant perquè no estan d'acord amb el seus pensaments, sobretot quan s'està al govern i son els representats de la nostra nació, fot ràbia la imatge que hem donat al mon, moltes gràcies senyors de iniciativa. [noticia].\nSi un no està d'acord amb el pensament de l'equip de govern el mes normal es fotre el camp, però com la mamella es tant bona i dona tants de fruits aquí volem repicar les campanes i anar a processó, i clar desprès passa el que passa, sempre foten el peu a la galleda.\nI si de veritat volíeu marcar diferència envers de embrutir l'acte el millor hagués estat quedar-se a casa i no molestar, però clar això no aporta vots. Jo no se si era la persona idònia o no però un cop es portava com a integrant del govern un ha de fer el que calgui perquè se senti còmoda i això no es va fer.[noticia].\nPerò aquesta política es molt comuna al partit aquest sense iniciativa i per posar-vos verds, perquè sempre van a contracorrent i volen estar a les madures però a les verds amagar el cap sota l'ala i aquesta es una conducta molt covarda.\nPublicat per ALP2500 a 9:15 5 comentaris:


Els Pirates Teatre estrenen 'Somni d'una nit d'estiu'\nLa companyia teatral torna a portar als escenaris una adaptació de Shakespeare després d'haver-ho fet amb 'Nit de Reis' amb una peça de to estival que s'allunya del to tràgic de la majoria d'escrits del dramaturg anglès.\nL'argument gira al voltant dels somnis. Els Pirates Teatre han hagut de inventar-se un nou gènere teatral per 'El Somni d'una nit d'estiu': el gènere de la festa escènica. Un gènere que barreja l'alegria humana i els somnis més canalles, amb la tristesa i els pensaments més foscos que sovint ens desborden.\nSomnis absurds i inquietants com els que va tenir Shakespeare en escriure l'obra. Una realitat descrita en la qual la línia entre els somnis i la versemblança queda desdibuixada. El director de l'adaptació, Adrià Aubert, va assenyalar que el text té tantes capes que és difícil discernir.\n'El Somni d'una nit d'estiu' seguirà la línia de la companyia. Els actors van a treballar la relació amb el públic: "volem que els espectadors tinguin la sensació que Shakespeare va escriure l'obra per a ells", va afirmar Ricard Farré, un dels actors. Una relació treballada mitjançant l'actuació i la música en directe composta per Llorenç González.\nEls Pirates Teatre va celebrar l'any passat el seu quinzè aniversari. Des de 2003, la companyia barcelonina ha portat als escenaris 28 espectacles realitzats per una plantilla de 14 actors de diferents disciplines.


Seguretat de Xarxes Informàtiques - Auditoria de empreses\nSeguretat de Xarxes Informàtiques, un problema creixent\nSeguretat i auditories de xarxes de les PIMEs de Madrid\nSeguretat de Xarxes Informàtiques, un problema creixent Seguretat i auditories de xarxes de les PIMEs de. Auditoria de xarxes per a empreses.\nPer a la Seguretat de Xarxes Informàtiques de les petites i mitjanes empreses (PIMEs), una estratègia de seguretat pot consistir en un tallafocs i programari d’antivirus. Mentre que això va poder ser adequat fa diversos anys, una bona estratègia de seguretat de xarxes ha de consistir en diverses capes. Si la seva empresa està connectada a Internet, només això ja el converteix en un objectiu per als hackers, els atacs de xarxa, descàrregues de malware a través de navegació insegura i virus enviats per correu electrònic.\nSeguretat de xarxes informaticas en multicapa. Auditoria de xarxes per a empreses.\nImpulso Tecnológico recomana una estratègia de seguretat de xarxes multicapa a partir d’una Defensa a Profunditat. Podem veure alguns aspectes a tenir en compte en una auditoria de seguretat de xarxes informàtiques.\nLa nostra empresa de seguretat de xarxes informàtiques a Madrid – Impulso Tecnológico té com a zona d’influència aquests districtes de Madrid: Arganzuela, Barajas, Carabanchel, Centro, Chamartín, Chamberí, Ciudad Lineal, Fuencarral, El Pardo, Hortaleza, Latina, Moncloa, Aravaca, Moratalaz, Puente de Vallecas, Retiro, Barrio de Salamanca, San Blas, Tetuán, Usera, Vicálvaro, Villa de Vallecas, Villaverde. También nuestros clientes vienen de: Móstoles, Alcalá de Henares, Fuenlabrada, Leganés, Alcorcón, Getafe, Torrejón de Ardoz, Parla, Alcobendas, Coslada, Las Rozas de Madrid, Pozuelo de Alarcón, San Sebastián de los Reyes, Rivas-Vaciamadrid, Majadahonda, Valdemoro, Collado Villalba, Aranjuez, Arganda del Rey, Pinto\nPotser també buscaves: seguretat informàtica, empresa seguretat, manteniment de xarxes, sistemes seguretat, manteniment de xarxes, seguretat en xarxes, seguretat de xarxes, seguretat xarxes, seguretat de dades, auditoria de xarxes, sistemes seguretat, normes de seguretat, auditoria seguretat, auditoria xarxes, riscos seguretat informàtica, seguretat dades, seguretat de dades, seguretat informacio, normes de seguretat informàtica, polítiques de seguretat informàtica, protecció de xarxes


Societat de Taxació - WikiLingua.net\nSocietat de Taxació, S.A (ST), és una societat espanyola que té com únic objecte la realització de taxacions de tot tipus de béns i especialment la de béns immobles, tals com habitatges, finques rústiques o locals, que hagin de ser objecte de garantia hipotecària a l'efecte de cobertura d'emissió de bons, cédulas i participacions hipotecàries. Compte amb més de 160 empleats entre la Direcció general situada en la seu social situada a Madrid i les 13 delegacions repartides per tota Espanya, dels quals més de 50 (arquitectes i enginyers) es dediquen exclusivament al control de les valoracions per a preservar la qualitat de la taxació i la seva realització d'acord amb la normativa vigent.\nSocietat de Taxació va ser creada a l'octubre de 1982 d'acord a la Llei 2/1981 de regulació del Mercat Hipotecari i posseeix el nombre 1 en el Registre d'Entitats de Taxació del Banc d'Espanya, posició que ocupa també quant al nombre de valoracions (275.000 en dades de 2005) i nombre de professionals que realitzen les valoracions (més de 800 entre arquitectes i enginyers en dades de 2005).\nA més de la seva seu social que es troba situada a Madrid, consta de tretze delegacions en les ciutats de:\nAlacant: Controla les províncies d'Alacant i Múrcia.\nBarcelona: Controla Catalunya.\nGranada: Controla a més Almería i Jaén.\nLa Corunya: Dirigeix Galícia i Astúries.\nLas Palmas: Controla les Illes Canàries.\nMadrid: La delegació de Madrid dirigeix dita comunitat autònoma.\nMàlaga: Solament porta dita província i la ciutat autònoma de Melilla.\nPalma de Mallorca: Controla les Illes Balears.\nSevilla: Dirigeix les províncies de Sevilla, Cadis, Còrdova, Huelva i la ciutat autònoma de Ceuta.\nToledo: Controla tota Castella-la Manxa i Extremadura.\nValència: La seva àrea d'influència és València i Castelló.\nValladolid: Porta Castella i Lleó juntament amb Cantàbria.\nSaragossa: Porta Aragó, Navarra, País Basc i La Rioja.\nMinisteri d'Habitatge d'Espanya\nCategoria: Empreses d'Espanya\tViews\nAquesta pàgina va ser modificada per última vegada en 13:30, 24 mar 2008 per Usuari(s) anònim(s) de Wikipedia. Basat en el treball d'Usuari(s) Jcentel, JKD, Dianai, CEM-bot, Yeza, Jynus, Rsg i Gaviotilla de Wikipedia.\tContingut disponible sota els termes de la Llicència de documentació lliure de GNU (vegi's Drets d'autor).


Rufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” | Román Martínez | cornellà de llobregat | Espanyol | L'Esportiu de Catalunya\nRufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” Rufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” Rufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” Rufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” + Rufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” E-mail\ncornellà de llobregat - 17 juliol 2019 18.07 h\nles situacions de Roca, Hermoso i roca\nRufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat”\nMercat. Reconeix que Atlético i Espanyol segueixen parlant per la venda del central. Diu que no hi ha cap proposta per Marc Roca i censura a Rubi. “No parlo de jugadors que no són meus”\nMario Hermoso està a un pas de marxar a l’Atlético de Madrid. RCDE / CARLOS MIRA.\nRufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” Rufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” Rufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” Rufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” Rufete: “Hermoso? Estem avançant però no hi ha res tancat” E-mail\nEl director de futbol professional, Rufete, ha reconegut que la negociació per la venda de Mario Hermoso està en la seva final “Estem avançant en les negociacions i de moment no hi ha res tancat. Sempre hi ha petits i grans problemes. Són negociacions molt altes però, si anem avançant, vol dir que ens estem apropant”. Ara mateix, els serrells de l’operació estan en les variables. Una operació que tindrà un mínim de 25 milions d’euros més unes variables que pujarien l’operació cap als 30 euros. Més distant s’ha mostrat amb la sortida de Marc Roca davant un interès del Bayern de Munic per fer-se amb el migcampista. “No tenim cap constància de res. Si, haguéssim rebut una oferta, ho diríem”.\nSi la situació d’Hermoso sembla més a prop, la de Borja Iglesias al Betis està en punt mort. Fins i tot Rufete ha llançat un missatge a Joan Francesc ’Rubi’ que parlava públicament del davanter gallec fa un parell de dies. “Jo em fixo en el que faig i no parlo d’un jugador que no tingui. Amb Borja estem en el mateix punt. Borja és conscient, i Mario també, que el club es jugui moltíssim. A partir del 25 volem fer història i els jugadors estan ’a tope’ amb nosaltres. El final del trajecte no sabem el que serà. El que intentarem és que guanyin les tres parts. La nostra postura seguirà sent la que tenim”, ha reblat. És a dir, tenir una situació ferma en el mercat. “El mercat es sorprèn que diguem que no i es posen cara de sorpresos. Ha de ser bo per les tres parts i les tres parts ens inclou a nosaltres”, ha intercedit el vicepresident, Carlos García Pont.\nEn altres assumptes de mercat, Rufete ha deixat clar que ara, en la primera fase de construcció de l’equip, només necessiten contractar a un porter. “Amb l’entrada del porter, pràcticament, tindrem la primera fase de la planificació feta però ens queda un mes i mig de mercat i es poden obrir altres alternatives. Però la nostra il·lusió és entrar en fase de grups”. El director tècnic també ha explicat que no té constància d’un interès d’Osasuna per Hernán Pérez i que Pol Lozano i Campuzano estaran amb el primer equip però amb fitxa del filial per tenir minuts cada setmana i no congelar la seva progressió.\nPer últim, la contractació de Rosales està aturada i Gallego vol veure l’evolució de Pipa.\nGallego: “Les sortides? No treballo amb hipòtesis”\nVargas: “És un somni deixar petjada a l’Espanyol”\nLa naturalitat de David Gallego