Com influeixen els perfils falsos en el teu vot?\nEstem a les portes de la campanya de les eleccions municipals de Barcelona. Les xarxes socials són un camp d'on esgarrapar fins a l'últim vot. Dediquem una part important del nostre temps a la contemplació d'aquest petit dispositiu que ens acompanya a tot arreu i que contínuament atrau la nostra atenció amb les seves notificacions. Cada vegada estem més exposats a aquesta realitat virtual que ens envolta.\nQuan ens relacionem en les xarxes socials, ampliem els nostres vincles reals amb altres virtuals, moltes vegades desconeguts. La percepció del nostre entorn es veu ampliada en l'àrea virtual i, per tant, pot ser modificada en la reafirmació de les nostres opinions i en l'acceptació d'altres noves davant les que podríem mantenir una postura tíbia. La facilitat de generar i propagar continguts ha afavorit la creació d'una falsa realitat. Tots estem exposats als missatges que ens arriben per diferents canals virtuals dirigits més al nostre cor que a la nostra raó.\nSi en el món analògic a vegades podem confondre la realitat, encara és més fàcil en els mons virtuals. El conjunt de relacions que adquirim al llarg de la vida, la família, l'escola, la feina, l'amistat o veïnatges, configura una visió del nostre entorn que pot sorprendre'ns en descobrir que les coses no eren el que semblaven.\nEl paper de les xarxes socials en processos electorals\nSobre els últims processos electorals d’Estats Units, Brasil o el referèndum del Brexit, planeja el dubte de fins a quin punt les xarxes socials van influir en el resultat final.\nS'han realitzat anàlisis sobre què ha passat i s’hi han trobat pautes similars d'actuació: la proliferació de rumors o mitges veritats per atacar a un candidat o per estimular la xenofòbia, l’antifeminisme o l'homofòbia.\nLa difusió d'aquesta informació es va realitzar per dues vies: amb la contractació de publicitat segmentada i utilitzant perfils falsos o automatismes de difusió. En el cas més recent de Brasil, a més, la missatgeria instantània va jugar un important paper de difusió en entorns de confiança de família i amics.\nCentrant-nos en l'ús de perfils falsos i propagació mitjançant automatismes farem l'exercici de definir com s'estructura aquesta falsa realitat a la plataforma Twitter.\nEncara que Twitter no és un dels mons virtuals més poblats (un 26,2% segons el CIS) té dues característiques que el fan idoni per analitzar-lo: els seus missatges són públics i està molt vinculat al periodisme i, per tant, està molt amplificat pels mitjans.\nLa importància de propagació\nLa plataforma Twitter va ser la primera que va implementar l'any 2009 el mecanisme de retransmissió que, més tard, va ser secundat per Facebook. Aquest mecanisme fa possible que els missatges es difonguin per diferents grups connectats i, quan l'amplificació és molt gran, adquireixin una gran visibilitat en ser tendència.\nA Twitter, els missatges són públics i, potencialment, poden arribar a qualsevol i permet que els missatges circulin per entorns menys globals.\nCada usuari tria a qui seguir i, això, configura el seu timeline en el que apareixeran de forma cronològica el que publiquin els perfils als que es segueixen. No li arribaran, per aquesta via, missatges d'altres perfils que no segueixi, llevat que faci alguna consulta per algun tema en concret.\nNormalment, els temes que són tendència per estar d'actualitat solen ser molt consultats i afavoreixen l’accés a informació fora d’aquest timeline. Per tant, la propagació és més fàcil si participen perfils amb molts seguidors o quan el missatge conté un tema que és tendència.\nQuan es vol propagar un missatge és necessari disposar d'una xarxa de seguidors receptius al contingut i motivats per a la seva difusió. I, si aquesta xarxa no s'aconsegueix de manera natural, es pot crear o ampliar artificialment amb perfils falsos.\nLa creació d'una realitat fictícia és una cosa que ha existit des de fa temps i que s'ha anat adaptant als diferents canals de comunicació. Des de l'any 2007 es troba a la Viquipèdia la definició de l’astroturfing, realitzada inicialment per Ismael Peña-López, que s'ajusta com un guant a la creació de perfils falsos a Twitter:\n"Astroturfing és la pràctica d'emmascarar els patrocinadors d'un missatge o organització (p. ex., polític, anunciant, relacions públiques o religioses) per fer que una iniciativa, campanya o projecte sembli que s'ha iniciat des de la societat civil, els moviments socials, de base o comunitaris.\nEl terme astroturfing és derivat de AstroTurf, una marca de gespa sintètica dissenyada perquè sembli gespa natural, que en anglès es diu "grassroots", terme que es fa servir per a definir moviments socials iniciats des de la societat civil, de manera més o menys espontània. L'ús del concepte astroturfing, aleshores, es fa servir per indicar el moviment ciutadà o social no és pas espontani, sinó que hi ha una campanya orquestrada darrere del projecte, que té la intenció que aquest sembli "natural" i no "artificial" (induït pels interessos dels promotors de la campanya)."


Martí insisteix en el diàleg per la preocupació amb què es veu l'aplicació de l'article 155 a Catalunya - FÒRUM.ad\nMartí insisteix en el diàleg per la preocupació amb què es veu l’aplicació de l’article 155 a Catalunya\nOn: 22/10/17 13:58\nEl cap de Govern, Toni Martí, ha expressat aquest diumenge a Canillo la preocupació amb què es viu a Andorra el fet que el Govern espanyol hagi decidit aplicar l’article 155 de la Constitució per intervenir l’autonomia de Catalunya. Amb tot, Martí ha recordat que l’execució d’aquest article està subjecta a l’aprovació del Senat divendres vinent, per la qual cosa espera que encara hi hagi temps perquè “es pugui instal·lar el diàleg entre institucions”.\nEn aquest sentit, el cap de Govern considera que aquest diàleg s’ha de fer sense intermediaris “perquè l’Estat espanyol és sobirà i qui ha de parlar és el Govern espanyol i la Generalitat de Catalunya per si es pot trobar encara un acord”.\nToni Martí ha recordat que des d’Andorra la situació a Catalunya es viu “amb preocupació”, d’una part “perquè tenim unes molt bones relacions amb el Govern espanyol, però de l’altra també perquè tenim unes excel·lents relacions de veïnatge amb Catalunya”. “Encara queda una setmana i esperem que es pugui instal·lar el diàleg entre institucions”, ha desitjat.\nPrevious Post: Vinyes-Mercader, també en el podi absolut del Rallye Santander Cantàbria\nNext Post: Horòscop del 23 al 29 d’octubre


Wikiloc | Ruta Castellnou de Bages - Camins dels Maquis del Cardaner ( Caracremada )\nsenderisme (Rutes senderisme a Espanya → Catalunya → L'Ametlla de Merola )\nCastellnou de Bages - Camins dels Maquis del Cardaner ( Caracremada )\nSantpedor-Serrateix-Rasos de Paguera (4x4)\nVista 3857 vegades, descarregada 68 vegades\na prop de L’Ametlla de Merola, Catalunya (España)\nSortida - arribada, Castellnou de Bages.\nAquesta ruta no és l'autèntica ruta dels Maquis del Cardaner, si no una variant més llarga amb la finalitat de conèixer una mica millor aquestes contrades, tot visitant els llocs més emblemàtics de la ruta del Maquis.\nAnem per la carretera fins pocs metres de la Depuradora de la Urbanització de la Figuerola, per la cara nord (pal indicador) surt una pista que seguirem, ens portarà a passar per sota del Turó dels Cellers per la cara nord i més amunt al Turó de la Torre.\nVoltarem el Turó de la Torre tot seguint el camí que passa per la cara nord i ens porta a trobar la pista forestal que seguirem fins trobar la pista que ens portarà tot planejant a la casa del Mas de la Creueta, també coneguda per la Creu del Perelló, on van matar el famós maqui Caracremada.\nContinuarem per la pista (direcció oest), poc després trobem una pista molt vella que surt per la cara nord i marxa planejant per el mig de la pineda. Ens baixarà a trobar una de principal que puja de santa Margarida de Viladepost del Puig.\nAquí ens trobem amb un sender de petit recorregut de Súria (senyals de pintura blanca i groga) que seguirem casi sempre i ens portarà a Viladelleva. Seguirem sempre aquesta pista en direcció al sud-oest que ens portarà per tot el serrat del Portell del Llop, fins arribar a un coll on tenim una bifurcació, per la cara oest, la pista volta tot planejant el Puig del Sants. Seguirem la que marxa tot baixant per el sud-est, també voltant el Puig dels sants fins trobar un camí que puja per la cara oest, en direcció nord-oest i que seguirem. En arribar a la carena el camí gira i puja (direcció sud) al Puig dels Sants. És un gran mirador de tota la Vall de Súria.\nBaixarem (direcció sud-est), sempre seguint el camí per la carena de la muntanya. Aquest camí ens portarà a trobar novament la pista que seguirem i que ens baixarà a Viladelleva. Un cop visitada l'ermita, seguirem baixant per la pista fins trobar la carretera.\nAquí deixarem el petit recorregut, per seguir la carretera (direcció est). Despres de creuar el pont, agafarem la pista forestal (direcció nord, senyals de pintura blanca i blava) que ens retornarà a la Figuerola i a Castellnou de Bages.\nCartografia, Institut Cartogràfic de Catalunya, mapa Catalunya Topo 1/50000,-\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Castellnou de Bages - Camins dels Maquis del Cardaner ( Caracremada ) https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/castellnou-de-bages-camins-dels-maquis-del-cardaner-caracremada-2769405 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


IB3 | El lloguer de bicicletes passa per un mal moment al Port de Pollença per mor de la Covid-19\nPortada > economia > El lloguer de bicicletes passa per un mal moment al Port de Pollença per mor de la Covid-19\nEl lloguer de bicicletes passa per un mal moment al Port de Pollença per mor de la Covid-19\nNomés ha obert una empresa i ho fa amb un 5% de lloguers del que és habitual\nLes empreses de lloguer de bicicletes han notat una davallada important de negoci per mor de l’escassa arribada de turistes internacionals. A Pollença, el moviment per aquest sector sol començar per les vacances de Setmana Santa. Enguany però, només una empresa de lloguer de bicicletes s’ha animat a obrir. La seva propietària, Alicia, prepara la bicicleta per als seus clients. Una imatge ben habitual un divendres sant. Enguany però, ho fa amb comptagotes. Enguany, assegura, té un 5% de clientela del que seria habitual. Els seus clients són principalment britànics però de moment, amb les restriccions, no se’ls veu per l’illa. La reactivació del turisme alemany ha servit per veure un poquet de moviment. També algun treballador estranger que aprofita els dies festius per passejar-se.\nEls que més han vengut aquests mesos són els residents, ho fan diu Alicia amb reserves el mateix dia ja que es troben per la zona. Altres anys això hagués estat molt complicat. Solen tenir les reserves completes amb mesos d’antelació per als dies de Setmana Santa.\nPrecisament aguantar és el que han fet fins ara. Són l’única empresa de lloguer de bicicletes que ha obert aquestes festes i durant tot l’any al Port de Pollença. Ara esperen la reactivació del turisme britànic. Ja tenien moltes reserves pel maig, però no aturen d’ajornar-les.


Kate Hudson va aparèixer per primera vegada en un esdeveniment públic després de l'anunci de l'embaràs\nLa famosa actriu de 38 anys, Keith Hudson, que es va fer famosa pel seu treball en les pel·lícules "Gold of Fools" i "How to Get Rid of a Boy in 10 Days", va anunciar recentment el seu tercer embaràs. Malgrat això, Kate continua participant activament en esdeveniments socials i un recent viatge a Hong Kong va ser una confirmació.\nHudson va sorprendre a tots de manera exquisida\nUn viatge a Xina per a l'actriu de 38 anys d'edat va tenir un format comercial. Kate va ser convidada com a homenatjat a l'obertura d'una boutique de joies anomenada Harry Winston. En l'esdeveniment, Hudson va aparèixer amb un bell vestit negre que es feia amb un estil de lli. El producte era un vestit allargat que tenia un escot profund, un dors obert i un dobladillo asimètric. El més interessant és que l'actriu embarassada no mostrés parts del seu cos a través d'un cordó delicat, posant-se el vestit una petita camisa de color tot color.\nHudson a Hong Kong\nQuant a les addicions al vestit exquisit, Kate va poder veure sandàlies negres de taló alt, un petit rellotge i un conjunt de joies compostes per un collaret i polsera, de la casa de joieria Harry Winston. Amb un vestit tan franc, l'actriu no va fer un estil massa patètic i un maquillatge enganxós. Kate es va limitar a la màscara negra i al llapis de llavis rosa, i el pèl dret es va posar a la dreta.\nKate Hudson va mostrar la seva ventre d'embarassada en bikini\nEls aficionats estaven encantats amb la imatge de Kate\nDesprés de les fotos amb l'actriu de 38 anys que apareixia a Internet, els seus fans van escriure una gran quantitat de ressenyes positives d'aquest pla: "És molt bonic mirar Hudson, perquè va florir. L'embaràs a la cara "" "Malgrat que no m'agrada el seu tall de cabell, Kate es veu tranquil i contrari. Malgrat l'escollida tendència del vestit, la va mostrar d'una manera modesta. Ben pensat! "," Jo sempre m'ha agradat molt a Kate ". Per a mi, aquesta és la millor actriu que no només juga molt bé en pel·lícules, sinó que també sap triar articles elegants. L'aparició a Hong Kong és una confirmació d'això. Estic encantat! ", Etc.\nKate amb representants d'Harry Winston\nRecordem que la famosa actriu de 2000 a 2007 estava casada amb Chris Robinson. Quatre anys després de les noces, la parella va néixer un primogènit, que va ser anomenat Ryder. La propera novel·la seriosa de Hudson va ser una relació amb Matthew Bellamy, que va durar 4 anys. El 2011, van tenir un fill que va rebre el nom de Bingham. Fa un any, Kate va anunciar que es trobava amb Danny Fujikawa, el fundador de Lightwave Records.\nQui farà la selecció de Benjy Madden: Cameron Diaz o Jesse Jay?\nSupermodel Tyra Banks es va separar del seu amant\nLily-Rose Depp en compres amb la nena d'aniversari Vanessa Parady\nEstel de pel·lícules "Spy Kids" Daryl Sabara va fer una oferta al cantant Megan Traynor\nEl model xinès Ming Xi va caure durant el programa Victoria's Secret 2017\nRomain Doriak compleix els deures del seu pare, mentre Scarlett Johansson presenta una nova pel·lícula\nKirstie Ellie lluita amb cigarrets d'estrès amb gelats\nJim Parsons i el seu xicot\nInformar la mort de Jack Black va resultar ser una broma\nL'actriu Katerina Graham va respondre a tots aquells que l'acusaven d'usar drogues\nLloyd Klein s'ha reconciliat amb el gatet Joslin Wildenstein\nKara Delevin va repetir la gesta de Monica de la sèrie "Amics"\nLa vida personal de l'actriu Rachel McAdams\nQuè tan útil és la salsa de soja?\nMongetes - propietats útils\nCom celebrar l'aniversari número 18 de la noia a l'estiu?\nDecoració per a cases d'estiu\nMillors poses per fer una sessió de fotos\nEsquerdes als talons: tractament amb peròxid d'hidrogen\nEstil antic a l'interior\nCom celebrar una nena de 30 anys?\nVestit d'estil popular rus\n30 etiquetes en roba amb inscripcions que et faran riure\nMàscares antiarrugues eficaços\nEl sexe és útil?\nQuè suposa la catifa?\nQuants hàmsters Djungarian viuen?\nRegal per a l'avi per a l'aniversari\nPinxos de xai - una recepta clàssica


2015 - Meiringen per Axalp (Cancel·lat) - AviaSpotter.it\nOctubre 8, 2015 Força Aèria Suïssa, After Burner, Afterburner, AS332, Axalp, EC635, Eurocopter, F 18, F 18C, F / A 18, F / A 18 C, Esquadró, Aeròdrom, Flugplatzcommando, Swiss Air Force, Força Aèria Suïssa, AB complet, Vespa, M 61, Mc Donnell Douglas, Meiringen, Pilat, Afterburner, Swiss Air Force, Super Puma, Suïssa, Swiss Air Force, Vulcano\n8 Octubre 2015 – Meiringen\nPartim d'hora al matí de Milà, amb amics Daniel i Roberto, per arribar a Meiringen, des d'allà, ser transportats en un Super Puma de la Força Aèria Suïssa, en el rang de la quota Axalp, on avui hi haurà els exercicis anuals habituals de F 18 i F 5 Swiss.\nLamentablement ahir va ser cancel·lada, i fins i tot les previsions actuals no deixen esperança per res de bo, però vam començar confiar.\nL'asfalt es desenrotlla ràpidament sota l'enfocament i 7.45 estem a prop de Meiringen. L'eficiència suïssa proverbial posa immediatament al programa: militar gelós demanar ens passa i ens dirigeixi cap a l'estacionament. Som el quart cotxe per arribar. L'autobús ens recull immediatament i en pocs minuts allà a la porta d'entrada de la Base.\nCom era d'esperar que el clima és fred i humit, amb núvols baixos i boira. Il paesaggio è favoloso con le pendici delle vicine montagne colorate dai numerosi alberi ormai nei colori autunnali. Tots els tons de vermell, marró, groc i verd subjacents en el lloc. Els núvols de boira que s'arrosseguen aquí i creen centelleigs gairebé poètiques. Però estem aquí per Hornet !!! Una mica de…..No és un bon auguri.\nEl lloc ja és ben conegut pels molts coneguts i anem immediatament a la terrassa per agafar qualsevol moviment. Passano pochi minuti ed ecco apparire all’orizzonte il primo: ONU PC 6 Turbo Porter es prepara per a l'aterratge, seguit immediatament per un segon. La llum és difícil de penetrar els núvols i el sol encara està darrere de les muntanyes, però les fotos que prengui la mateixa.\nImmediatament després d'arribar a diversos Super Puma, fent-nos esperança per a l'ascens. Un d'aquests, avui, serà el nostre autobús!!!\nEn un moment escoltem, darrere de nosaltres, el soroll característic de la F404 que es posa en marxa: arribar Hornet. Els veiem primera diapositiva a la carretera que condueix a la pista pel refugi a la cova darrere de la base, i després fer la passarel·la al davant de nosaltres, en l'anell, per moure a la capçalera 10. Els pilots saluden fans ja en vigor a la terrassa i al llarg de la tanca baixa.\nVa arribar a provat i autoritzat per a l'enlairament, i piloti spingono la manetta fino al Full AB e cominciano la loro corsa. La humitat present per formar al voltant de les ales i el fuselatge per sobre dels núvols de condensació com els plànols comencen l'ascens, retirant-se ràpidament la cistella. Segurament van al camp de tir i aviat sabrem si les condicions climàtiques són suficients per garantir la seguretat de les vacunes. In cas contrari…..haurem perdut l'autobús.\nEsperem amb confiança per tornar i, després d'una hora els veiem aparèixer a la vall, a la terra del cap 28. L'orifici de sortida de Vulcano, al nas, És net: l'arma no va disparar. Mal senyal.\nEns anem a la conferència de premsa per presentar l'esdeveniment. La gran sala de conferències està plena. El Comandant en Cap de Schweizer Luftwaffe, Aldo C. Schellenberg, Ell va prendre la paraula i va començar a parlar en alemany, idioma oficial d'aquesta part del territori suís. Les expressions facials i el to ens fan comprendre, al di la della lingua sconosciuta, que la notícia no és bona. La traducció francesa ja està més clara i entenem que l'esdeveniment, També avui, S'elimina. La traducció en italià, però ens sorprèn. L'esdeveniment va ser l'elimina , però, per consolazione, la Força Aèria ens dóna encara un vol del Super Puma sobre la vall de Meiringen i Brienz. MOLT GRAN!!!!\nDesprés de la conferència interessant on, amb l'ajuda d'algunes diapositives en alemany i francès hi ha tasques il·lustrades, estat actual i futur de la Força Aèria de la Confederació, anem a la plaça on, dividits en grups de 16, Esperem ser abordats. Finalment arriba el nostre torn. Tindrem la T-314, ONU com 332M1 Super Puma. Embarcament és ràpid: ens vam asseure als seients de tela i cinturons de seguretat allacciamo 4 punts. Just darrere dels conductors i puc veure la seva “oficina”. Les finestres són grans i permeten una gran vista. L'ambient és molt “perfumat” pels vapors del combustible i la impressió és de gran solidesa i eficiència. Grans taxis automòbils hatchback tancats durant uns metres i s'eleva. Vaig encendre el GPS i, finalment, revisem tots els detalls del vol.\nVolant baix i lent en el paisatge de tardor descrit al principi ho fa encara millor. L'aigua del llac és d'un estrany blau pastís: Es veu de colors. I 12 minuts del vol passen en un obrir i tancar d'ulls i estem aviat amb les rodes a terra. perdem contra el seu cinturó de seguretat i, quan l'especialista s'obre la porta del darrere, deixar que el que, bus, S'ha convertit en un carro d'or. En terra no estan a l'espera d'un sandvitx i un te calent, va oferir amablement: Mai va beure una tassa de te tan bo.\nTornem a la terrassa i fotografiem les anades i vingudes dels helicòpters, a l'espera dels vols de la tarda d'Hornet.\nPer canviar el punt de recuperació que portem a l'habitatge a la capçalera 28 i esperem amb interès. Vaques pasturant en els prats que envolten l'aeroport segueixen pasturar en absolut preocupat pel constant moviment d'helicòpters. Un estel vola elegantment i es destaca clarament cap que es mou a la recerca d'un determinat moment prede.Ad, el so profund, ja s'escolta en el matí, Ens omple d'alegria. Surt a la llum del carro i es pot moure cap a nosaltres:aquesta és una clara indicació que els avions s'enlairaran des d'aquesta revista. I aquí estan, en el camí: pop-up un alhora i estan disposats en una sola fila. Des de la part superior de l'habitatge el panorama és fantàstic: els primers altres clares i ballant en els gasos calents del funcionament dels motors. Premeu la lletra a la vegada a la pista i establir-se en parells, Abans d'encendre el cremador i després saltar a la pista.\nAl final de la presa de força de nou cap a la terrassa per experimentar una nova perspectiva que ens vam donar en l'aterratge de la Super Puma. Aquest lloc, fins fa uns mesos, no existia, i va ser creat amb la nova tanca. I’ praticamente in corrispondenza del punto di decollo di entrambe le piste e permette buone riprese per gli atterraggi da ambedue le direzioni. Passa la solita oretta ed eccoli di ritorno. Ells estan en la formació de l'ala, ups i, després de sobrevolar, obrir i conduir fins a l'aterratge. Amb gran delit dels presents realitzat, tots 4, un toc i anar i repetir el circuit per moure definitivament aterratge.\nVa acabar el dia. També aquest any va saltar Axalp: Em sembla recordar que és el quart any consecutiu.\nSerà per al proper any. Mentrestant, aquests beccatevi.


Maurizio Mencuccini, el científic nòmada - Blog CREAF\nEl gust per la itinerància constant li va despertar a Maurizio Mencucini un professor de la Universitat de Florència, que empenyia constantment els seus estudiants a sortir d’Itàlia. Avui reconeix que per fer-ho “cal un cert atreviment, si bé amb el temps un s’adona de les oportunitats que s’obren”. I afegeix, “els ho dic als meus fills cada dia”. El que va fer d’aquest reputat científic italià establert al CREAF un nòmada també va ser la seva empenta, curiositat i gran predisposició per conèixer.\nEl recorregut vital de Maurizio Mencuccini (a la imatge, amb camisa blava) inclou períodes estables als Estats Units, Escòcia, Austràlia i Catalunya. D’esq. a dta., Rafael Oliveira (Campinas), Maurizio Mencucini, Lucy Rowland (Exeter), Patrick Meir (Canberra) al Caxiuana National Park, Brasil. Imatge: Maurizio Mencuccini.\nDesprés de fer recerca a Escòcia, els Estats Units i Austràlia, arriba al CREAF per un any sabàtic i gràcies a un ajut del govern de la Generalitat per a científics estrangers. L’experiència “em va donar la possibilitat de veure com funcionava el CREAF i la ciència a l’Estat espanyol, que desconeixia completament. I em va confirmar la impressió que ja tenia sobre la bona qualitat de la ciència catalana”.\n"Un any sabàtic al CREAF mentre treballava a la Universitat d'Edimburg em va confirmar la impressió que ja tenia sobre la bona qualitat de la ciència catalana"\nLa seva visió ampla i intensa implicació amb projectes i equips diversos li han permès teixir relacions professionals cada vegada més sòlides i lligams més estrets, que sovint li han facilitat la següent oportunitat de creixement. “Mai més hem tornat a viure a Florència”, rememora, “només hi anem de visita”, fent referència a la família que ha creat amb la seva parella italiana, a la que agraeix que l’hagi acompanyat en tots els seus pelegrinatges. El recorregut comença just després de llicenciar-se en Ciències forestals a Itàlia, un estiu que decideix no fer vacances i anar-se’n a la Universitat d’Edimburg per col·laborar amb un grup d’investigadors que acabava de conèixer a Florència. Les següents estacions són els Estats Units, Austràlia i Catalunya, on l’any 2013 s’estableix al CREAF com a investigador ICREA en ecologia forestal i ecosistèmica.\nGenerositat i servei públic\nEdimburg va resultar la porta d’entrada per col·laborar amb l’equip de Paul Jarvis, John Grace i Douglas Malcolm. “Eren pioners en aquell moment i van marcar el camí a la nostra generació i a la següent”, reconeix. L’experiència d’Edimburg capgira completament la seva percepció de la ciència i assenta la base d’un convenciment rotund sobre què és la col·laboració entre científics. Al capdavall –sense realment anomenar-ho amb aquestes paraules–, parla d’humilitat, de generositat i de servei públic.\n“Vaig aprendre la importància de conciliar la competència i el treball en equip treballant amb Paul Jarvis, John Grace i Douglas Malcolm. Va ser una gran lliçó humana sobre com es relacionen els científics entre ells”. Foto: ICREA.\nMAURIZIO MENCUCCINI, investigador ICREA al CREAF.\n“Evidentment, eren 3 grans cervells en competició, amb idees molt diferents sobre com portar la ciència, però amb una capacitat de pensar junts excepcional i amb un punt de col·laboració magnífic”, explica amb un evident reconeixement. “Vaig aprendre com d’important és conciliar la competència i el treball en equip. Va ser una gran lliçó humana sobre com es relacionen els científics entre ells. I vull remarcar que aquesta era una característica d’aquell entorn, que continua sent pròpia de la Universitat d’Edimburg”.\nUna illa feliç\nAvui les aules i els despatxos de la ciutat escocesa que van sacsejar Mencuccini segueixen tenint una manera de fer, si bé han evolucionat. “Avui allà els grups de recerca es gestionen de manera diferent i hi ha moltes més dones, per exemple. Però es manté el diàleg en grup, la col·laboració, s’entén la ciència com un treball entre grups multidisciplinaris. Edimburg va ser sempre una illa feliç i això no és habitual”. I si se li demana a Maurizio Mencuccini com s’aconsegueix aquest tarannà, apunta que ha de dominar l’interès en quelcom que vagi més enllà del que és personal.\nEls efectes dels canvis de la concentració de CO2 sobre els boscos eren el focus de la recerca en aquell moment al grup de recerca de la Universitat d’Edimburg amb el que treballava, així com l’anàlisi a escales continentals dels impactes del clima sobre la fisiologia de la planta. Un objectiu pràcticament igual al que avui té Forgenius, el projecte europeu que Maurizio Mencuccini comparteix amb el també investigador del CREAF Jordi Martínez-Vilalta. “És increïble com alguns temes segueixen sent tant rellevants…”. Actualment segueix col·laborant amb la recerca feta des d’Escòcia, impulsant la ciència i les persones que s’hi impliquen i és co-editor juntament amb John Grace de la publicació Plant Ecology & Diversity.\nD’esq. a dta: Richard Wehr (Arizona), Oliver Binks (Canberra), Rafael Oliveira (Campinas), Peter Zuidema (Wageningen), Jordi Martinez-Vilalta (CREAF) i Maurizio Mencuccini (ICREA al CREAF), als Jardins Botànics de Huntington, Pasadena, Califòrnia. Imatge: Maurizio Mencuccini.\nLa col·laboració amb Jordi Martínez-Vilalta va ser l’embrió de l’arribada de Maurizio Mencuccini al CREAF. “Ens vam entendre molt bé però desafortunadament es va quedar poc, perquè disposava d’una oferta estable per part del CREAF… és el que passa amb els bons, no es queden gaire temps”, recorda. En aquella època, també va col·laborar amb d’altres científics del CREAF com ara Josep Piñol i Rafael Poyatos, que cursava el doctorat amb Pilar Llorens.\nLa baixa presència de dones a la carrera científica és una mancança que detecta i, altre cop, és natural la comparació. “Sens dubte, quan vaig tornar a Edimburg anys després hi havia un equilibri de gènere més clar que a moltes institucions mediterrànies. I ara fins i tot més”. I reconeix que “en l’àmbit científic he treballat una mica amb algunes col·legues dones, però no tant com m’hauria agradat”.\n"No publicar no és ètic, però em sembla erroni regir-se pels indicadors. Al capdavall, les publicacions són instruments per a la comunicació entre científics. Per tant, primer va la ciència i les preguntes i, després, les publicacions"\nPublicar també és un nucli del seu discurs. Afirma rotund que la ciència costa molt diner públic i que cal publicar, impartir conferències i xerrades per retre comptes. Per tant, assegura que “no publicar no és ètic”, si bé matisa a continuació que li sembla erroni regir-se pels indicadors de publicació. “M’agrada la ciència però, al capdavall, les publicacions són instruments per a la comunicació entre científics. Per tant, primer va la ciència i les preguntes i, després, les publicacions”.\nLa voluntat de quedar-se de manera permanent com a investigador ICREA al CREAF es va anar gestant al llarg de 3 anys, durant els quals seguia anant i venint de Barcelona a Edimburg. “Al final un es mou per continuar fent ciència de bon nivell”, reflexiona, “i el que es perd, que és bàsicament l’alt nivell de finançament britànic, es compensa amb aspectes com ara l’entorn o d’altres col·laboracions”. Quan se li pregunta com es relaciona amb una nova organització, apunta que posa tots els seus esforços en promoure noves pràctiques que ajudin a millorar, d’acord amb el seu recorregut. “Cal involucrar-se una mica en la gestió perquè la institució millori i això es fa escoltant, veient si pot ser útil aportar la pròpia experiència, participant als claustres, formant part de comissions d’avaluació i discutint idees i projectes futurs”.\nEntendre que la carrera científica implica mobilitat és un risc, que Mencuccini s’afanya a clarificar. “No és necessari, però és una oportunitat conèixer altres maneres de fer, obrir la ment i l’interès per treballar amb gent nova i superior”.\nParlem de riscos: si el teu bosc fos un país, quin país seria?\nEl Japó és un dels països del món on la població està més en risc davant les catàstrofes naturals. Si tenim en compte que també\nAnna Ramon\t11 de maig de 2021


Els metges són cauts sobre el retorn al futbol de Fabrice Muamba\nEl metge del Bolton, Jonathan Tobin, assegura que les millores que ha experimentat Muamba en les últimes hores són "extraordinàries"\nEFE Londres 21/03/2012 17:21\nEls metges que atenen el migcampista del Bolton Fabrice Muamba des que va patir el passat dissabte un atac cardíac s'han mostrat aquest dimecres cauts sobre la tornada del jugador al futbol professional. "És encara molt aviat en un procés de recuperació que podria ser llarg", ha assenyalat Sam Mohiddin, cardiòleg del Chest Hospital de Londres, que ha refusat aventurar un període de temps en què el jugador d'origen congolès, que va ingressar dissabte en estat crític, podria estar completament recuperat.\nEl metge del Bolton, Jonathan Tobin, s'ha expressat en aquest mateix sentit. "Són els primers passos d'un llarg camí que Fabrice haurà de recórrer", ha dit el facultatiu, que va tractar de reanimar el futbolista sobre la gespa de l'estadi del Tottenham, White Hart Lane, just després que patís una aturada cardíaca sobtada.\nMohiddin ha recalcat que les millores que ha experimentat Muamba en les últimes hores són "extraordinàries". El metge ha explicat que el cor de Muamba va deixar de bategar durant un temps. El migcampista va rebre dues electroxocs sobre el terreny de joc, un altre al túnel de vestidors i dotze més a l'ambulància, de camí a l'hospital, fins que el seu cor va tornar a funcionar, un període en que el metge del club va témer "el pitjor".\n"Fabrice va tenir un tipus d'aturada cardíaca en el qual el cor mostra molta activitat elèctrica però no muscular. És una malaltia que normalment respon a estímuls elèctrics o tractament químic", ha explicat el doctor. "No puc explicar la pressió que vaig sentir en aquell moment", ha rememorat el metge sobre el moment en què Muamba va patir la parada cardíaca.\nFabrice Muamba, en estat crític\nLes pròximes 24 hores són decisives per a Muamba, segons l'entrenador del Bolton\nHenry agafa un jet privat des de Nova York per passar una hora amb Muamba a l'hospital


Inspirat en el concepte internacional de turisme creatiu, Douro-Wellcome, Porto-Wellcome i Genuine Galizia van decidir unir-se per oferir als visitants del nord de Portugal i Galícia experiències i activitats creatives i autèntiques.\nL’objectiu és desenvolupar el potencial creatiu dels viatgers, a través de la seva participació activa en tallers, cursos i altres formes d’aprenentatge per descobrir la cultura local.\nConsiderada com una forma emergent de turisme, tant per l’oferta com per la demanda, permet als visitants aprofundir en el coneixement de la cultura local realitzant activitats creatives amb els habitants.\nDeixeu-vos portar per aquest nou concepte en les vostres properes vacances!\nEntrevista a Mário Carvalho,CEO de Douro-Wellcome:\n– Com va surgir la idea de Douro-Wellcome per incorporar la Creative Tourism Network®?\nDouro-Wellcome sempre tenia com a prioritat una oferta diversificada i acurada dels programes turístics, de manera que seguíem el desenvolupament dels moviments internacionals de SLOW, i ens vam adonar que a Portugal hi havia un buit pel que fa al turisme creatiu …\n– Va ser difícil conseguir aquests reconeixements internacionals ?\nVa ser laboriós … però simple. De fet, el director general de Douro-Wellcome també coordina el Grup de Treball sobre Turisme Sostenible de Quercus – Associació Portuguesa per a la Conservació de la Natura, la major associació ambiental portuguesa, que va ser un excel·lent suport. A més tenim relacions privilegiades amb la Fundació d’Ecoagroturismo d’Espanya que va resultar molt disponible. L’important és centrar-se i seguir les pautes internacionals.\n– Quins són els vostres objectius? La vostra filosofia?\nEl nostre equip està involucrat en aquest projecte amb cor i ànima! En primer lloc, tenim la intenció de contribuir a preservar les tradicions i els costums portuguesos. A continuació, sabem que avui en dia, quan viatgem, agafem moltes “selfies” davant de monuments que tot i sent patrimoni, no se’ns queda ni el seu nom, per la qual cosa és la nostra intenció que els que visiten Portugal ho facin de manera més activa, més autèntica i més creatiu.\nVolem, sobretot, crear records, que només siguin possible si experimentem coses, si participem en experiències inoblidables i úniques. Finalment, en els programes de turisme que oferim, tenim cura d’involucrar les comunitats locals, de manera que pretenem contribuir al eu desenvolupament econòmic i social i seleccionar aquelles que s’alineen en els principis de l’ecoturisme, per tal de reduir la petjada ecològica que genera el turisme.\n– Quines activitats proposa Douro-Wellcome?\nMoltes! Per exemple, passejades a l’aire lliure en què els turistes segueixen el viatge d’un pastor amb el seu ramat o sortides guiades pel propietari d’una unitat agrícola o un establiment rural com les vinyes. També tenim activitats relacionades amb la gastronomia local …\n– Com menjar en llocs tradicionals?\nSí! Tenim una llista d’excel·lents restaurants, però no només. En un dels programes, podríem aprendre a fer pa o fer confitures i licors de productes locals, o un dels meus favorits per visitar una casa de pagès i aprendre a fumar la xemeneia amb la presència d’avis, fills, néts … També tenim programes en l’àmbit del vi en turisme, que ofereixen una experiència de vi, com ara un dia dedicat a una granja en visites i cates, o el paquet més habitual que és la participació en la verema. També tenim tallers d’artesania, com les màscares tradicionals de Trás-os-Montes (nord-est de Portugal), on una família aprèn la tècnica amb l’artesà local en el seu taller i, finalment, pot portar a casa la teva propia màscara…\n– Alguna recomanació? … només per a nosaltres!\nLa cirera sobre el pastís: a la zona fronterera entre el nord de Portugal i Galícia, proposem una activitat relacionada amb la pràctica ja extingida del contraban, en la qual els visitants participen activament en una recreació de l’època, realitzada per un associació local. Tots els actors són residents a la vila amfitriona, i fins i tot eren antics guàrdies, carabiners o contrabandistes. Ara endevinin qui seran els contrabandistes …\n– Quina és la vostra manera de treballar amb les comunitats locals?\nAmb proximitat. Com he esmentat anteriorment, sempre que sigui possible, involucrem a la població local, que fa que aquest projecte es diferenciï. Aquestes persones són les que coneixen millor la regió i els costums i, quan col·laboren amb Douro-Wellcome, són feliços i orgullosos de donar la benvinguda als visitants nacionals i internacionals, realment interessats en la cultura portuguesa. Els encanta compartir les seves tradicions, els seus coneixements, perquè senten que els poden perpetuar.\n– Quin és el perfil dels turistes “creatius” que participen en les vostres activitats?\nTenim participants de totes les edats. Podem dir que el denominador comú són persones que viuen en un entorn urbà i que tenen curiositat per viure a les ciutats i pobles de l’interior de Portugal. O, en el cas de les famílies, que vulguin compartir aquesta referència amb els seus fills i néts. Podem dir que els turistes que busquen aquest producte aprecien destinacions no massificades, com llocs autèntics i genuins. Alguns ja han mostrat una preocupació mediambiental i valoren la responsabilitat social i econòmica.\n– Quin és el valor afegit de Douro-Wellcome al territori?\nMitjançant la participació de la comunitat local en activitats específiques, l’ús dels seus serveis i els seus productes Km 0, contribuïm a crear valor als productes locals a l’origen. Aquestes accions fomenten que els turistes han adquireixen productes locals i de temporada, donant suport a l’agricultura ecològica i la biodiversitat agrícola, el comerç just i l’equilibri entre els interessos dels turistes i la població local. Tot aquest cicle es desencadena amb l’arribada de turistes a l’interior de Portugal, creant una dinàmica molt important, que millorarà la qualitat de vida de les poblacions locals, que diversifiquen les seves activitats, augmentin els seus ingressos, permetin l’establiment de persones en aquesta zona baixa densitat


Vilanova i la Geltrú homenatja Alexandre de Cabanyes amb dues exposicions i l'edició d'un llibre\nEl Museu Víctor Balaguer i la Masia d'en Cabanyes acullen dues mostres pictòriques, comissariades per Oriol Pi de Cabanyes i Esther Alsina\nRedacció Vilanova i la Geltrú 19-02-2018 12:29 Lectures 2854\nVilanova i la Geltrú homenatja Alexandre de Cabanyes amb dues exposicions i l'edició d'un llibre. EIX\nVilanova i la Geltrú homenatjarà al pintor Alexandre de Cabanyes amb dues exposicions i l'edició d'un llibre. "La captura de l'instant" a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer i "L'entorn perpetuat" al Centre d'interpretació del Romanticisme Manuel de Cabanyes. Masia d'en Cabanyes, són les dues mostres que faran un extens recorregut per l'obra de l'artista vilanoví. Oriol Pi de Cabanyes, nét del pintor, i Esther Alsina en són els comissaris. La inauguració serà el dissabte, 24 de febrer, a les 12 h del migdia.\nAlexandre de Cabanyes 2L'objectiu de les exposicions i l'edició del llibre és recuperar la figura i l'obra d'Alexandre de Cabanyes, poc reconeguda, tant en l'àmbit local com en l'àmbit nacional. La doble mostra té la seva raó de ser en el protagonisme i la presència que Cabanyes va tenir al llarg de la seva vida, al Balaguer i a la Masia. A "La captura de l´instant" es mostren per primera vegada obres procedents de molt diverses col·leccions, públiques i privades, que permeten visualitzar la vigència i els valors d´una llarga trajectòria pictòrica.\nPel que fa a la Masia d'en Cabanyes, és l'espai on el pintor tenia el seu taller, l'indret on van créixer els seus quatre fills, i a on anaven a trobar-lo des de grups escolars fins als personatges més il·lustres. "L´entorn perpetuat" mostra la vida constantment recreada en paisatges de proximitat i retrats d´amics i familiars.\nD'altra banda, el dia 21 de febrer a les 7 de la tarda, al saló de plens de l'Ajuntament es presentarà el llibre "Alexandre de Cabanyes. 1877-1972. L'últim modernista".


Registrar dominis .redstone - Entorno Digital\nRegistre de dominis .redstone\nDominis | Dominis | Extensions de dominis | .redstone\nRequeriments de dominis .redstone\n- Amb la compra del teu domini .redstone pots seleccionar els nostres serveis de DNS per l'activació del teu domini ".redstone".\n- Entorno posa a la teva disposició amb el registre del domini .redstone una àmplia gamma de serveis de hosting, servidors virtuals i certificats SSL.\n- Si estàs interessat en la recuperació o vigilància d'un domini .redstone pots veure la nostra secció de serveis corporatius.\n- Al comprar el domini web amb l'extensió .redstone podem ajudar-te en el teu projecte de presència a internet amb aplicacions opensource tipus Wordpress, Drupal, etc. o projectes a mida allotjats en el teu domini web .redstone\nPer registrar dominis genèrics .redstone has de completar el formulari de registre on-line.\nEls dominis .redstone es poden contractat entre 1 i 10 anys.\nPer renovar dominis .redstone aquests han d’estar en període de renovació i es poden renovar entre 1 i 9 anys.\nEls dominis .redstone també admeten renovació anticipada.\nPer a transferir dominis .redstone és necessari:\nAl transferir dominis .redstone aquests es renoven per un any més a partir de la data d'expiració. El procés té una durada máxima de 5 dies.\nNomés podem fer un canvi de titular d'un domini .redstone si Entorno Digital és el Registrador acreditat. Si no és així, el primer que hem de fer és transferir-lo a Entorno Digital.\nEl canvi de titular de .redstone té un cost de 50 euros (preus sense IVA) .\nPots modificar els contactes i servidors de DNS dels teus dominis .redstone a través del teu panell de control, al que pots accedir des de l‘apartat “USUARI REGISTRAT” del nostre web.\nTarifa de dominis .redstone\nSi gestiones varis dominis .redstone o altres dominis territorials posa't en contacte amb nosaltres per conèixer els nostres descomptes per volum.\nSi necessites qualsevol aclariment per registrar dominis .redstone o contractar un servei de hosting posa't en contacte amb nosaltres.


Cultius Culturals: L'enigma de la modernitat\nLa preocupació per ser moderns, per estar a la moda, no ens passa només a nosaltres; també passa en la literatura, on un bon exemple d'això serien els fan-fics o les novel·letes que segueixen a l'èxit d'un best-seller, o fins i tot en l'art plàstic. És així com sorgeixen els diversos moviments en la història de l'art: algun inspirat proba de ser original i canvia els arcs de mig punt pels arcs apuntats donant així el primer pas del canvi arquitectònic del romànic al gòtic; Eduard Monet comença a pintar a l'aire lliure en lloc de quedar-se tancat al seu estudi, als seus contemporanis els hi agrada i comencen a imitar-lo. L'originalitat esdevé moda i aquesta es trenca quan arriba un altre d'original. És per això que recordem els virtuosos que generen el canvi en la moda, però molts dels que “s'apunten al carro” romanen per sempre en l'anonimat. Qui no s'arrisca no pisca.\nPerò al mateix temps en l'art, com en la moda, tot és cíclic. Tornen els pantalons de campana, o les ulleres de pasta... Allò antic que s'ha deixat de banda torna a ser original. Què és si no la moda vintage? Doncs en l'art passa igual: el Renaixement exalta l'equilibri i l'harmonia pròpia de l'art clàssic grecoromà, acte seguit l'art barroc ho omple tot de floritures i fa composicions recarregades que es trencaran amb l'arribada del Neo-Classicisme, un nou retorn a l'art grecoromà. I així segle rere segle, cicle rere cicle, arribem a l'art contemporani, on sembla que es deixi de banda el ciclisme, que tot sigui innovació i trencament amb tot l'art anterior. Sí, trencament, aquesta és la idea que portaven els artistes contemporanis; però, intencionadament o no, tot continua sent un retorn a períodes més antics. L'art es retro-alimenta a sí mateix. Veiem doncs que el cubisme de Pablo Picasso s'inspira en les màscares de la tradició africana; o que, malgrat que la tècnica pop-art d'Andy Warhol sigui ben diferent, els seus temes no deixen de ser reinterpretacions contemporànies del bodegó i del retrat, dos dels temes principals en l'art barroc.\nLa impossibilitat física de la mort en la ment d'algú viu, Damien Hirst (1991)\nI així arribem fins a Damien Hirst, un artista britànic molt polèmic en les darreres dècades pel seu treball amb animals morts preservats en formol. La mort, el tema principal en l'obra de Hirst, ha estat sempre carregada de simbolisme i un fort significat personal. Moltes obres d'art parlen sobre la mort, però si utilitzem la mort com a mitjà i no només com a tema: escàndol! “Això no és art” com dirien molts. Aberracions de l'art contemporani! Però curiosament Hirst no ha sigut el primer en utilitzar cadàvers per expressar-se artísticament i per comprovar-ho us convidem a anar a Roma i visitar la cripta de Santa Maria della Concezione dei Capuccini. Els valents que s'hi atreveixin hi descobriran la peculiar decoració del segle XVII que els monjos caputxins van fer amb els ossos dels seus avantpassats: esquelets convertits en estàtues, altars fets íntegrament amb calaveres, voltes de canó guarnides amb tíbies i pelvis... Res a envejar al tauró en formol de Damien Hirst!\nAquest és l'enigma de la modernitat, que allò modern és allò que fou vell. Dos pols oposats que es toquen per les puntes. Així que ara us convidem a un petit joc mitjançant els comentaris. Ajudeu-nos a trobar més exemples d'art modern que puguem relacionar amb l'art antic.\nPublicat per Ricard Gispert a 21:35\nCultius Culturals 11 de maig, 2013 21:46


Convertidor de AAC a AIFF en línia | Aplicacions GroupDocs gratuïtes\nConvertir AAC a AIFF\nAAC a AIFF Convertidor\nConverteix AAC a AIFF documents en línia des de qualsevol dispositiu, amb un navegador modern com ara Chrome, Opera i Firefox.\nConverteix els teus AAC fitxers en línia. Podeu convertir els vostres documents de AAC des de qualsevol plataforma (Windows, Linux, macOS). No cal registrar-se. Simplement arrossegueu i deixeu anar el fitxer AAC al formulari de càrrega, trieu el format de sortida desitjat i feu clic al botó "Convertir". Un cop finalitzada la conversió, podeu baixar el vostre fitxer AIFF.\nTambé podeu fer conversions més avançades. Per exemple, podeu convertir documents protegits amb contrasenya. Simplement amplieu LoadOptions i introduïu la contrasenya del vostre fitxer. O podeu afegir una marca d'aigua al fitxer convertit AIFF. Amplieu ConvertOptions i ompliu els camps de la marca d'aigua.\nEls fitxers convertits AIFF s'emmagatzemen al núvol. La privadesa està 100% garantida. Tots els documents s'eliminen del núvol després de 24 hores.\nManera senzilla de convertir instantàniament AAC a AIFF\nCom convertir AAC a AIFF\nObriu el nostre lloc web gratuït de conversió de AAC a AIFF.\nFeu clic al botó Converteix. Els fitxers AAC es carregaran i es convertiran a AIFF format de resultat.\nTambé podeu enviar un enllaç al fitxer de AIFF a la vostra adreça de correu electrònic.\nEn primer lloc, heu d'afegir un fitxer per a la conversió: arrossegueu i deixeu anar el fitxer AAC o feu clic a dins de l'àrea blanca per triar un fitxer. A continuació, feu clic al quot; Convertquot; botó. Quan es completi AAC a AIFF conversió, podeu baixar el fitxer AIFF.\nAquest convertidor funciona ràpidament. Pots canviar AAC a AIFF d'aquí a uns segons.\n🛡 És segur convertir AAC a AIFF amb el nostre convertidor gratuït?\nnaturalment! L'enllaç de descàrrega de AIFF arxius estarà disponible instantàniament després de la conversió. Suprimim els fitxers carregats al cap de 24 hores i els enllaços de descàrrega deixaran de funcionar després d'aquest període de temps. Ningú té accés als vostres fitxers. La conversió de fitxers (incloent-hi AAC és absolutament segura.\n💻 Puc convertir AAC a AIFF en Linux, Mac OS o Android?\nSí, podeu utilitzar el nostre convertidor gratuït de AAC a AIFF en qualsevol sistema operatiu que tingui un navegador web. El nostre convertidor AAC a AIFF funciona en línia i no requereix cap instal·lació de programari.\n</> Com puc obtenir el codi font de AAC a AIFF conversió?\nExemples detallats estan disponibles a GitHub en forma de projectes executables. Si només esteu interessats en AAC a AIFF conversió, comproveu .NET & Java Exemples.\nConverteix AAC TO M4A (Format de fitxer M4A)


Pilota de golf - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa pilota de golf és una pilota específicament dissenyada per jugar al golf, emprada conjuntament amb els pals de golf. No pot pesar més de 45,93 g però cal tenir en consideració que una pilota més pesada arriba més lluny. El diàmetre no pot ser inferior a 42,67 mm i, com passa amb els pals, en els tornejos oficials estan subjectes a revisions per tal de verificar que compleixen amb les regulacions vigents.\nBoles de golf.\n6 Pilotes per a divertiment\n8 Funció dels clotets de la pilota de golf\nFins al s. XVII, les pilotes eren de fusta, llavors es va introduir un model amb una carcassa de cuir farcida amb plomes d'oca o pollastre. S'aconseguien tantes plomes com per omplir un barret de copa, s'escalfava tot, es mullava i es construïa la pilota. Quan es refredava i s'assecava, el cuir es contreia, les plomes s'expandien, i la pilota quedava perfectament compacta. Aquesta pilota tenia una capacitat de vol superior, encara que eren molt més cares a causa de la seva manufactura manual. D'altra banda no eren perfectament rodones, pel que el seu vol era irregular. Quan es feia servir en situacions humides, era comú que es podrissin els cordills del cosit, i la pilota s'obrís.\nEl 1848, el doctor Robert Adams Paterson (de vegades anomenat Patterson) va inventar la pilota de gutaperxa, que es pot modelar en forma rodona mentre està calenta. A causa de les ratllades, la pilota tenia més subjecció i el seu vol era més real. Com a efecte lateral, eren més barates de fabricar. No és estrany, que ràpidament substituïssin les pilotes de plomes.\nJa en el s. XX, es van inventar pilotes de dues capes. Primer utilitzant un nucli líquid o sòlid, cobert per una capa feta amb un fil de cautxú i una fina capa protectora. Això permet ajustar la longitud, gir i altres característiques. Aquestes són les primeres pilotes que boten fins al sostre amb poc esforç.\nLes pilotes modernes es fan amb diverses capes de materials sintètics, com ara Surlyn i poliuretà. Es classifiquen en dues peces, tres o quatre, en funció de les capes que tenen.\nLes regles de The Royal and Ancient Golf Club of St Andrews i United States Golf Association estableixen un diàmetre mínim de 42,67 mil·límetres, un pes màxim de 45,93 grams i una velocitat màxima de 76 metres per segon.\nEl cop del pal contra la pilota dura menys d'un mil·lisegon i determina la velocitat, l'angle d'elevació i el gir, que defineixen la trajectòria i el comportament quan aterra. Durant el vol, la pilota rep forces de sustentació i arrossegament. Els alvèols tenen un paper fonamental:\nPrimer, la capa limítrof amb el costat superior canvia de laminar a turbulenta, la qual roman al costat de la superfície més temps que en estat laminar. Això crea una estreta zona de baixa pressió, que ajuda a mantenir la pilota en l'aire i augmenta el seu vol. El disseny dels alvèols permet contrarestar aquest efecte indesitjable.\nSegon, la contra-rotació genera elevació que deforma l'aire, tal com succeeix amb l'ala d'un avió, per l'efecte Magnus. Aquest "gir" se li dona en l'instant del cop, i proporciona més longitud de vol.\nAl mateix temps, el pal pot proporcionar també una rotació lateral, que genera una trajectòria curvilínia. Tanmateix, això anul·la parcialment l'efecte anterior, reduint la distància. Per treure màxim partit, les pilotes han d'estar netes. Els alvèols bruts o danyats afecten negativament a les característiques de la pilota. Seguint les regles de la termodinàmica, escalfant la pilota es genera extra distància, i mullant-la s'incrementa el gir.\nEl dissenyador i fabricant anglès William Taylor el 1905 va patentar els alvèols en les pilotes de golf. Per la mateixa època altres dissenys eren "malla" i "arç", però no van tenir èxit.\nLa majoria de les pilotes actuals tenen entre 250 i 450 alvèols, encara que s'han fabricat pilotes de 500, i el rècord és 1070 alvèols. Gairebé totes les pilotes tenen un nombre parell d'alvèols. L'excepció és Srixon AD333, que té 333.\nLes pilotes oficials han de ser el màxim de simètriques possibles. Si són asimètriques, la pilota s'autoajusta en el gir i suposa un avantatge extra que no va admetre l'associació USGA el 1981, després d'un acord amb Polara, que era el fabricant d'aquestes pilotes.\nEl color és majoritàriament blanc, encara que també n'hi ha de grogues, de taronges (per a situacions de boira) i d'altres colors. També és habitual que incloguin franges de disseny, el logotip del fabricant o números perquè el jugador les identifiqui.\nLes pilotes es categoritzen en aquelles d'esbarjo, i avançades. Les d'esbarjo són per a jugadors aficionats de swing sota, i que les perden sovint. Aquestes pilotes tenen una capa externa sòlida, i una interna més tova. A més, són més barates.\nEls jugadors de swings més ràpids prefereixen pilotes de tres capes o més, amb un nucli ferm. Produeixen major gir i aprofiten millor l'efecte de cop.\nNotar que la selecció errònia de la pilota perjudica l'efectivitat. Un jugador potent copejarà una pilota d'esbarjo amb massa velocitat i es comprimeix massa, generant un cop inadequat.\nPilotes per a divertimentModifica\nBreakaway (ruptura). És buida i es trenca en mil trossos al colpejar-la.\nExploding (explota ). Similar, però conté un explosiu que desintegra la pilota.\nStallers (elàstica ). Són molt toves, i, fins i tot, un cop suau fa que s'elevin alt i poden fins i tot fer bucles.\nEsponja (esponja). Molt més toves. S'usen per practicar golf dins d'una habitació.\nBalboteig (wobblers). El centre de massa no és al centre de la pilota, pel que la seva trajectòria és imprevisible.\nFlota (floaters). Són menys denses que l'aigua, pel que si acaben en un llac, suren en comptes d'enfonsar-se.\nUltra-distància (super-Distància). Amb menys alvèols i més pesades que les pilotes normals, de manera que redueixen turbulències i la resistència al vent.\nNocturna (night golf balls). Brillen en la foscor.\nEl canadenc Jason Zuback va fer un cop a 328 km/h.\nFunció dels clotets de la pilota de golfModifica\nUna pilota de golf ben llançada pot recórrer fins a 275m gràcies als clotets que té a la seva superfície; si fos llisa, es desplaçaria com a màxim a uns 65m del punt de llançament.\nPer què els clotets fan que la pilota arribi més lluny ?\nQuan una pilota llisa està en vol, una capa d'aire s'adhereix a la seva superfície frontal, i després se separa d'ella i s'arremolina en la part posterior fins a minvar la seva velocitat. Els nombrosos clotets d'una pilota de golf, en canvi, fan que l'aire no s'enganxi a la superfície frontal, sinó gairebé a la part posterior, la qual cosa crea menys resistència que en una pilota llisa.\nEls clotets tenen també una altra finalitat: atès que les pilotes de golf sempre giren cap enrere en ser colpejades, els clots aspiren l'aire cap a la part superior de la pilota i produeixen una diferència de pressió, que fa que la pilota es mantingui més temps en l'aire.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pilota de golf\nPilotes i Tees - Hoyo Zero Golf - Tot el que s'ha de conèixer abans de trepitjar el tee de l'1[Enllaç no actiu].\nEl web del golf.\nReglament del golf.\nDiccionari de golf.\nOnline golf ball museum with more than 1000 different golf balls.\n↑ Cómo son y cómo funcionan casi todas las cosas, Editorial Reader's Digest México, 1991.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pilota_de_golf&oldid=28084165»\nDarrera modificació: 22 ago 2021 a les 08:34\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 ago 2021 a les 08:34.


Picasso i el donant anònim | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl museu barceloní dedicat al pintor exposa, per primera vegada, les adquisicions i donacions que s’han fet en els últims sis anys\nBarcelona 22 MAR 2016 - 00:03\tCET\nPicasso als toros, amb la seva dona, la Jacqueline, familiars i amics. Vallauris, agost del 1955. Jan Adam Stevens / Museu Picasso\nEl 90% de les obres que arriben al Museu Picasso de Barcelona per veure si el centre les acaba comprant són falses, segons explica el director del museu, Bernardo Laniado-Romero. Malgrat tot, el responsable del centre no va tenir dubtes que el gravat que va enviar el 2013 un donant anònim, via missatger, després d'anunciar-ho per telèfon, era una obra autèntica del pintor malagueny. “La condició que va posar va ser que mai es fes públic qui l'havia donat”, explica amb un somriure el director, despertant encara més curiositat en tots els seus interlocutors.\nEl gravat, una obra realitzada tardanament pel pintor el 1968, anomenada Parella i dedicada al seu amic i secretari particular Jaume Sabartés, no s'havia mostrat mai al públic. Ara és una de les estrelles de l'exposició que reuneix fins al 15 de maig una selecció de 62 peces de les donacions i adquisicions més destacades del museu barceloní entre el 2010 i el 2016; una mena de balanç d'aquest equipament municipal en un moment en què afronta un canvi en la direcció, després de l'anunci de l'Ajuntament de convocar en els propers dies un concurs per cobrir la vacant que Laniado-Romero deixarà a partir del juliol, per finalització de contracte.\nEn total, s'han incorporat 115 obres de Pablo Picasso (la majoria gravats o dibuixos), més de 19.000 documents fotogràfics (15.871 fotografies i 3.277 fotolits) i 24.221 documents de textos, relatius al pintor i a l'estudi de la seva vida i obra, la qual cosa suposa un important increment de la col·lecció. Entre les més significatives hi ha les 163 imatges donades el 2013 pel fotògraf David Douglas Duncan —de les quals es poden veure tres imatges que no s'havien exposat mai—, l'adquisició del fons de l'editorial Gustavo Gili el 2014, considerada una de les compres més importants que s'ha fet mai, i l'arxiu Brigittte Baer, referent mundial de l'obra gràfica de Picasso, que des del 2015 és propietat del museu barceloní, després de la donació de David Leclerc.\n'Parella', el gravat de Picasso del 1968 donat el 2013 al Museu barceloní de forma anònima. museu picasso de barcelona\nAlgunes altres de les adquisicions recents, que s'exposen per primera vegada en aquesta exposició comissariada per Malén Gual, Claustre Rafart i Clara Fort, són Le déjeuner sur l’herbe, segons Manet, un dibuix amb cera verda del 1962, que forma part de la sèrie que li va dedicar a l'artista que tant admirava; La Celestina fent presentacions, un dibuix del 1970 d'uns dels personatges que Picasso va pintar en múltiples ocasions o l'última compra, que tanca l'exposició, una fotografia realitzada el 1955 a la localitat de la costa francesa Vallauris, per Jan Adam Stevens, en la qual es veu el pintor amb la seva dona, la Jacqueline, i altres familiars i amics, a les graderies de la plaça de toros veient atentament una corrida.\nEn opinió de les comissàries la majoria de les peces destaquen la importància que va tenir l'amistat en la vida de l'artista; com el cas de Sabartés, a qui va donar en vida —i va seguir fent després de la seva defunció el 1968 al museu de Barcelona— una prova de tots els gravats que va fer, després de dedicar-los-hi afectuosament. També, les imatges de Duncan, en les quals Picasso apareix la majoria de vegades somrient i relaxat, a la banyera de casa seva o amb una capa i un barret cordovès el 1957 o també concentrat treballant en una obra al seu estudi. I, sobretot, la relació amb la família Gili, que es va perllongar durant diverses generacions i que va tenir una transcendència vital per l'impuls que van donar a la creació del museu barceloní que va obrir les portes el 1963.\nEn l'exposició es poden veure planxes de coure de les il·lustracions que va fer per a La tauromàquia realitzada pel torero José Delgado Guerra, Pepe-Hillo, al segle XVIII, els dibuixos que va fer per a L'enterrament del comte d'Orgaz, de Rafael Alberti, o, fins i tot, un encenedor que Picasso va personalitzar a Gustavo Gili amb un dels seus dibuixos el mateix dia que el va comprar. Segons Laniado-Romero, ja s'han fet efectius tres dels cinc terminis estipulats per pagar els 1,2 milions d'euros que ha costat aquest important lot de material referent al pintor. “El fons Gili és molt important, perquè veiem com Picasso va barrejar sempre vida i art. Intercalat amb informacions tècniques i comercials comentaris personals que demostren la forta relació entre la família Gili i Picasso”, afirma Laniado-Romero.


Alumnes d’FP, educadors i empresaris treballen conjuntament els projectes innovadors de Tàndem - FÒRUM.ad\nAlumnes d’FP, educadors i empresaris treballen conjuntament els projectes innovadors de Tàndem\nOn: 23/05/17 18:27\nEls alumnes que participen al projecte Tàndem FP, impulsat per ACTUA, i els professors del Centre de Formació Professional d’Aixovall estan ultimant els tres projectes d’innovació que estan elaborant per a Perfumeria Júlia i que es presentaran públicament el proper 30 de maig. A la sessió de treball d’aquest dimarts, 23 de maig, han rebut una classe magistral per millorar els seus coneixements i que s’ha centrat en com potenciar la marca del seu producte. A més, han rebut consell de diversos mentors empresarials, com ha estat el cas del director de FEDA, Albert Moles i de la líder del clúster ACTInn, Vanesa Arroyo, que han participat activament.\nEls 11 alumnes que estan participant en aquesta primera prova pilot del projecte Tàndem estan distribuïts en tres grups coordinats per 5 professors dels centre d’FP d’Aixovall. L’objectiu és respondre al repte plantejat per Perfumeria Júlia que els ha demanat poder millorar els coneixements dels seus clients per millorar les experiències als seus establiments. Els estudiants han proposat la creació d’una app amb geolocalització per estudiar les reaccions dels clients dins les botigues, una pantalla interactiva i un espai d’experiències per conèixer les seves prioritats i demandes.\nA la jornada també han participat la directora de l’agència de desenvolupament i promoció econòmica (ACTUA), Imma Jiménez, la directora del departament d’Inspecció i Avaluació Educativa, Marie Pagès, i el director del departament de Formació Professional, Quim Torredà. El proper dimarts, 30 de maig, es presentaran públicament els projectes al Centre de Formació Professional d’Aixovall i un jurat s’encarregarà de triar-ne el millor.\nEl projecte Tàndem\nAlumnes de segon curs del Diploma d’Ensenyament Professional, independentment de la branca formativa que cursen, participen en aquesta experiència pilot impulsada per ACTUA. Els estudiants estan desenvolupant les seves idees acompanyats per professors i professionals de l’empresa escollida, Perfumeria Júlia, a fi de proposar solucions innovadores que responen als reptes de negoci que planteja l’empresa.\nTotes les parts surten beneficiades, perquè Tàndem no només potencia les competències transversals de la FP a través de projectes reals d’innovació, contribuint així a augmentar l’ocupabilitat dels estudiants, sinó que també fomenta la permeabilitat de les empreses al talent creatiu que existeix als centres d’FP d’Andorra. Tot gràcies a un model propi que fomenta, de forma organitzada i sistemàtica, la innovació i l’emprenedoria als centres d’FP.\nPrevious Post: Els onzens Debats de recerca se centraran al voltant de la psicologia\nNext Post: La Seu d’Urgell posa en marxa el nou centre de distribució del projecte Aliments per la Solidaritat


Quan el carrer és casa teva: dos sensesostre expliquen la seva història\nAlbert Ribas, Barcelona\t| Actualitzat el 21 Juny 2017 a les 10:17\nCada cop hi ha més persones que dormen al carrer a la ciutat. Foto: Cristian López\nA la ciutat, segons el Recompte 2017 organitzat per la Xarxa d’Atenció a Persones Sense Llar (XAPSLL) que es va fer el passat mes de maig, hi ha 1.026 persones dormint al carrer. La xifra és superior a la del recompte del 2016, que va localitzar 941 sensesostre. Més enllà de la fredor d’aquestes dades, però, cada número amaga una història personal.\nDiumenge 18 de juny, dos quarts de nou del vespre. Barri del Fort Pienc. Un grup de voluntaris de diferents ONG reparteix, en una parada a tocar de l’Estació del Nord, menjar per a tots aquells que s’hi acosten. Ho fan, des de fa temps, cada diumenge. Molts dels que s’apropen per poder fer un àpat són, o han estat, sensesostre.\n“Vaig ser sensesostre durant quatre anys. Dormia aquí a l’Estació del Nord”. Qui parla és en Ramon, que m’explica com un home de Berga amb feina en una empresa de la indústria tèxtil va acabar dormint al carrer a Barcelona entre l’octubre del 2012 i l’octubre del 2016. “Tot va començar amb l’alcohol. Tens una sèrie de rutines relacionades amb la beguda que, sense que te n’adonis, et van convertint en un alcohòlic”, relata. Un viatge de feina a Santander va ser el desencadenant del que vindria després: “Vaig anar al bar de l’hotel i em vaig despertar en un hospital”, explica. Allò li va suposar perdre la feina i el seu particular descens cap a la foscor es va accelerar. “Em vaig ‘rebentar’ tot el que tenia a Santander en beguda i allà vaig començar a dormir al carrer”, explica amb molta serenitat. Va aconseguir tornar a Barcelona amb autobús gràcies a l’ajuda econòmica d’un capellà. L’autobús el va deixar a l’Estació del Nord que, per desgràcia, es va convertir en casa seva durant quatre anys. “Quan comences a dormir al carrer no expliques res a la família perquè et fa vergonya. La bola es va fent gran i cada vegada beus més”, recorda.\nMentre parlem i li pregunto per la duresa de dormir al carrer, fa una confessió sorprenent: “Si toca dormir al carrer dorms al carrer. No ha estat especialment dur”. Tot i la resposta, les seves paraules reflecteixen l’amargor d’una experiència que ningú voldria viure mai.\nSortir d’una dinàmica com la que li va tocar viure a en Ramon és molt complicat. En el seu cas, tot va començar quan algú de Berga que el coneixia de vista el va reconèixer a l’estació i va avisar la Fundació Arrels, que atén persones sense llar a la ciutat. Això li va permetre recuperar el contacte amb la seva germana. “Dos dels meus companys d’aquí a l’estació es van morir. Un de pneumònia i l’altre, després de barrejar alcohol i pastilles, ja no es va despertar. Això em va fer reflexionar i vaig pensar que el següent podia ser jo”. Aquest canvi de xip el va convèncer de la necessitat de sortir del pou. Va trucar a la seva germana per dir-li que estava decidit a deixar la beguda, pas imprescindible per deixar el carrer. Ara viu en una habitació a Lesseps, ha pogut recuperar l’atur que no va utilitzar, va fent petites feines de reparació a pisos del barri on viu i aquest 4 de juliol farà un any que no beu. “Alcohòlic no ho deixes de ser mai, però ara puc dir que estic content i sóc feliç”.\nMÉS D’UN ANY AL CARRER\nEn Ramon, tot i que la seva realitat continua sent dura, pot explicar que ha aconseguit sortir del carrer. Aquest no és el cas de la següent història, la d’en Yahoshua. Aquest jove, nascut a Israel, i emigrat amb la seva família als Estats Units i Anglaterra, va arribar fa vuit anys a Barcelona per treballar en el món de les finances com a autònom. El 2011, però, va perdre la feina a causa de la crisi econòmica. Llavors va començar el seu periple per diferents punts de l’Estat per trobar feina. Va aconseguir alguna feina puntual, però poca cosa més. “Vaig treballar un temps en el sector de l’agricultura a Almeria però eren feines temporals i em vaig anar trobant situacions on em van discriminar pel meu color de pell –en Yahoshua és negre–”, explica. Al mateix temps, lamenta que “a molts llocs no es creien el meu currículum. Veien un negre i es pensaven que només podia fer segons quines feines”.\nVa decidir tornar a Barcelona i va començar a viure amb una dona amb qui tenia una relació. La relació es va acabar i la seva situació personal es va anar deteriorant. Després d’anys sense feina, es va quedar sense recursos econòmics i sense casa. “Des de fa més d’un any dormo en oficines bancàries. Mai no he volgut dormir en grups de sensesostre perquè al carrer hi ha molts problemes”, diu. Afegeix que “viure al carrer és molt dur, sobretot psicològicament” i explica que “cada dia és una lluita perquè no em robin i mantenir les meves coses”.\nEn Yahoshua, com en Ramon, també té facilitat per la paraula. Tot i que no deu ser agradable haver d’explicar la seva història, se’l nota còmode durant la conversa i insisteix que anoti el que explica. Li pregunto per l’alcoholisme que pateixen la majoria dels sensesostre. Em nega que ho sigui, però afegeix que per suportar la seva situació “la cervesa, el vi i el Jack Daniel’s hi ajuden”.\nAbans d’acabar li pregunto com encara el futur. És pessimista i denuncia que no aconsegueix res dels serveis socials. Amb un somriure que l’ha acompanyat durant estones de la conversa, es treu de la motxilla lletres de cançons fetes per ell. Se’l veu orgullós. “Ara el meu objectiu és trobar algú que toqui la guitarra i poder cantar”, conclou.


Revisió de 08:47, 13 març 2008 (mostra codi font)\n(→El programa Sputnik)\n(→El Projecte Gemini)\nLínia 257: Línia 257:\n==El Projecte Gemini==\nDurant l'any 1963, els nord-americans van iniciar el projecte Gemini, que consistia en l'enviament de càpsules tripulades amb dos astronautes. Als pocs mesos, també ho van fer els soviètics.\nEl 31 de juliol de 1964, la sonda nord-americana Ranger 7 es va estavellar contra la superfície lunar, després de fer 4000 fotografies a curta distància.\nRevisió de 08:47, 13 març 2008\nEl programa Sputnik fou el primer programa espacial de la història, el dugueren a terme els soviètics. Al final de 1950 es va iniciar el Programa Sputnik. Aquest projecte de la Unió Soviètica, consistia en una sèrie de missions espacials no tripulades per demostrar la viabilitat dels satèl·lits artificials en òrbita terrestre.\nEl 4 d'octubre de 1957, els científics soviètics van posar en òrbita el primer satèl·lit artificial que girava al voltant de la Terra, l'Sputnik 1 va ser enlairat amb el coet R-7, des del cosmòdrom de Baikonur a Tyuratam. El xiulet que emetia, reproduït a la ràdio i captat pels radioaficionats, es va convertir en una sensació a tot el món. Havia començat l'exploració de l'espai.\nObtingut de «http://wiki.matadejonc.cat/index.php?title=La_Carrera_Espacial&oldid=35297»


LA FONT DE GRECCIO: de novembre 2019\ni ajudeu-nos a entendre cada dia més la vostra voluntat sobre nosaltres.\nVeniu, profeta de l'Amor,\ni doneu-nos la valentia per ser testimonis vostres.\nVeniu, mestre de saviesa,\ni concediu-nos una vida interior profunda.\nVeniu, amic dels pobres i els qui sofreixen,\ni empenyeu-nos a comprometre'ns per un món més solidari.\nVeniu, pelegrí itinerant,\ni no permeteu que ens acomodem en una vida tèbia.\nInfoneu-nos el vigor perquè la nostra donació sigui cada dia més intensa.\nFa uns anys vam viure una experiència molt enriquidora amb els escolans en relació a Arrels Fundació, que es dedica a les persones sense llar. Primer va venir una persona d'Arrels a fer una reunió amb la comissió de solidaritat que formaven alguns nois. Un cop vam tenir lligat el concert solidari, tots els escolans van rebre una xerrada d'una persona de la fundació. El dia del concert vam visitar el taller ocupacional i la residència que tenen. Va ser un concert diferent: els primers bancs estaven ocupats per persones ateses a Arrels. I darrere els escolans hi havia una gran paret construïda amb caixes de cartró per significar les condicions amb les que viuen molts d'ells. En acabar el concert, van descobrir una part d'aquestes caixes, i va aparèixer una olivera que la gent d'Arrels va regalar als escolans. Al cap d'uns mesos, des d'Arrels Fundació van organitzar una excursió a Montserrat, i els escolans i les persones sense llar conjuntament van plantar aquesta olivera al jardí de l'Escolania. Va ser un moment inoblidable. I per mi, també ben inoblidable quan uns mesos després, tot passejant per Roma on havíem anat de gira, uns escolans van dir: "Ara els veiem al carrer, abans ni els vèiem!". Havien aconseguit veure aquells que com a societat a vegades preferim no veure. S'havia fet visible allò que abans era invisible.\nAquests darrers anys ha estat molt recurrent la proclama "Ni oblit ni perdó". Se n'ha parlat ja molt, i des de diferents perspectives. Aquí us volia compartir una experiència personal gratificant. És un tema discutit si s'ha de perdonar, si perdonar implica oblidar o no, etc. Però en canvi, no se sol parlar de l'important que és recordar i agrair tot allò de bo que hem rebut.\nA mi és una cosa que em diverteix i tot: ser agraït amb aquells que, en un moment determinat, t'han fet costat o han tingut algun gest absolutament gratuït. I he de dir que, en alguns casos, això ha provocat sorpresa:\n- Per què fas això?\nI jo he respost:\n- Recordes allò que vas fer aquella vegada?\nAleshores la persona se sorprèn que, passats els anys, recordis aquell gest de bondat que vas rebre i encara l'agraeixis.\nHo recomano vivament! Record i agraïment.\nEm fa basarda cada cop que sento algú dient que no anirà a votar. Potser no me n’hauria de fer. Al cap i a la fi, tothom és lliure de fer el que vulgui. I no votar és una de les opcions possibles.\nPerò m’hi he trobat aquests darrers dies: un que em deia que no ha anat a votar les darreres conteses electorals perquè no hi ha cap partit que el representi. I un jove que fa pocs dies va rebre de la policia (ni tan sols participava a la manifestació, però sí que era per allà), i també em va dir que no pensava anar a votar.\nJo no he viscut el franquisme. I entenc que algun es pregunti de què servirà el seu vot, o que no se senti representat per cap partit. Però quan sents certs missatges polítics racistes o discriminadors (i evito paraules més gruixudes) penso que almenys val la pena votar qui pugui evitar que guanyin certes ideologies. Ni que un pensi que no servirà de gran cosa, jo aposto per l’opció del mal menor (i amb això no estic dient “vot útil”, que seria una altra qüestió).\nAlguns potser pensareu que aleshores cal votar en blanc. També és una opció, però essent conscient que amb el vot en blanc s’afavoreix els partits més grans.\nI us ho diu algú que encara no sap qui votarà diumenge. Però sí que sé qui no votaré. I també sé que exerciré el meu dret de vot.


Les crítiques al govern del PP centren el primer debat a quatre de la campanya - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes crítiques al govern del PP centren el primer debat a quatre de la campanya\nEl president de l'executiu espanyol és el gran absent de la discussió\nefemadrid 08.12.2015 | 00:00\nSánchez, Iglesias, Rivera i Sáenz de Santamaría just abans de començar el debat ballesteros/efe\nLa vicepresidenta Soraya Sáenz de Santamaría va recordar ahir als seus contrincants en el debat d'Atresmedia les dificultats que va tenir l'executiu a l'inici de mandat quan va evitar el rescat, i va recalcar que "governar és molt difícil, parlar és fàcil". El candidat del PP i president del govern, Mariano Rajoy, no va ser al debat, fet que li va costar les crítiques de l'oposició al llarg de tot ahir.\nEn el primer bloc del debat, sobre economia i fiscalitat, la vicepresidenta va dir als candidats a la presidència del govern del PSOE, Pedro Sánchez, Ciutadans, Albert Rivera, i Podem, Pablo Iglesias, que li hauria agradat sentir-los fa quatre anys, quan el país "estava a la vora d'un rescat" que hauria suposat una retallada del 20% en les pensions i hauria obligat a "adoptar mesures duríssimes".\nL'únic candidat que va respondre aquesta afirmació de la vicepresidenta va ser Pablo Iglesias, que va assegurar que, fa quatre anys, ell estava treballant amb un contracte d'interinitat pel qual cobrava 930 euros al mes. Si els que han governat, va assenyalar Iglesias, coneguessin de veritat com són els contractes, estar a l'atur o rebre una pensió, "potser ens hauria anat millor".\nSantamaría va posar èmfasi que el PP al govern "està aconseguint crear ocupació" després de les reformes que ha dut a terme en la legislatura, que es va iniciar amb 1.400 persones engruixint cada dia les llistes de l'atur i conclou amb 1.500 persones trobant feina "cada dia".\nIglesias va demanar a la vicepresidenta que "no prengui els ciutadans per ximples", i va assenyalar que "hi ha menys gent treballant" que fa quatre anys, que la meitat dels aturats no rep cap prestació i que el PP "s'ha gastat el 45% de la guardiola de les pensions".\nSánchez es va comprometre, si governa, a derogar la reforma laboral "completa i sencera" i a establir tres tipus de contractes: indefinit, temporal i de formació.


Instal·lacions - Pitch & Putt Golf Vendrell\nNomés entrar al Bar, ens trobem amb la barra, on podràs tastar des d’una tapa, entrepans acabats de fer, tant freds com calents, o fins i tot d’una petita selecció de brioxeria. Lloc idoni on podràs gaudir de la bona companyia d’altres jugadors i establir les millors converses de Golf i Pitch and Putt.\nPer altra banda, si decideixes prendre alguna cosa fora, trobaràs una magnífica terrassa des d’on podràs visualitzar el cim del Mont Vell i gaudir d’unes vistes espectaculars del mar. Tot això farà que el temps es pari i puguis sentir realment el plaer de la naturalesa i d’aquest magnífic esport, mentre la nostra barbacoa desprèn aquella oloreta que farà, de ben segur, que et vinguin ganes de tastar els nostres plats.\nA la terrassa, trobareu la carpa, on podreu celebrar tots aquells esdeveniments que desitgeu, amb una capacitat de fins a 100 persones. Aniversaris, comunions, bodes, menjars o sopars d’empresa, etc…\nEt fem un tratge a mida amb el nostre maravellós equip de càtering.\nGaudeix tot l’any del nostre menú diari, el de Caps de Setmana i Festius. Calçotades, menjars de Nadal, i les nostres divertides propostes d’estiu amb suggerències del més alt nivell a les nostres pissarres.\nNo ho dubtis més i vine a provar-ho.