LLIURES VOLEN!: A la universitat en valencià!\nA la universitat en valencià!\nBenvolguts i benvolgudes, ara que ja estem en plena primavera i ja s'olora l'estiu comencen a aparéixer els nervis per haver-vos d'enfrontar a les P.A.U., però també la IL·LUSIÓ pel futur, pel vostre canvi de nivell d'ensenyament, per les vostres aspiracions i fites. que espereu complir... Alguns triareu cicles, altres la universitat però tots i totes ho teniu ben a prop, pràcticament ho toqueu amb les puntes dels dits. De segur que tot el que us proposeu, amb esforç, ànim, honestedat i constància ho aconseguireu.\nPerò, a dia de hui, qui està millor format té més oportunitats, sense cap dubte.\nPer això el valencià també és important a la universitat.\nHui hem rebut la visita de Dolors Magaña, voluntària lingüística de la Universitat de València. Ella estudia primer curs de filologia catalana i està molt contenta per haver triat els estudis que més li agradaven.\nDolors ha explicat tots els avantatges d'estudiar la carrera en valencià... i no són pocs! A banda d'això, els ha donat informació valuosa sobre els serveis gratuïts d'aprenentatge de la llengua que ofereix el Servei de Política Lingüística de la Universitat de València, com els Centres d'Autoaprenentatge de Llengua i els tàndems lingüístics.\nTambé els ha parlat de com és estudiar a la universitat, de com t'has de fer responsable del teu temps i de tota l'oferta cultural gratuïta que la vida universitària posa al teua abast.\nDolors ens ha explicat algunes anècdotes i també ens ha contat la seua experiència lingüística. Ella, nascuda a Villena i castellanoparlant de llengua materna, ens ha explicat com va començar a estimar el valencià a l'institut i com s'ha decidit per filologia catalana, ja que el que més li agrada és escriure i ensenyar. Dolors parla un valencià fantàstic des de fa any i mig!\nPense que la xarrada ha estat profitosa i també que és interessant tot el que ens ha explicat Dolors, però sobretot m'ha agradat molt veure l'entusiasme i les ganes d'aprendre que ens ha demostrat. La voluntat i la disposició, com ella ha dit, són molt importants per aprendre i millorar. Com diu la dita: fa més voler que poder!\nAcí teniu dues adreces que Dolors m'ha passat sobre el valencià a la universitat. Per a preguntar dubtes sobre l'ús de la llengua podeu escriure a slp@valencia.edu i per a dubtes sobre la Universitat en general envieu un correu a dise@valencia.edu\nAprofite hui per a felicitar-vos en el dia del llibre i a tots els Jordis també.\nUna rosa i un llibre és un bon regal.\nPublicat per ORETO a 13:21\nEtiquetes de comentaris: COMMEMORACIONS, CULTURA, FUTUR\nSi que ens ha convençut, si.\nO al menys a mi, perque ja em plantejava triar la carrera en valencià(si tot va bé, es clar...)\nEs molt bona ocasió per poguer parlar,escriure,relacionar-se i aprendre en una llengua que no es la materna, per així desenvolupar-se millor a la societat,al treball i en general a la vida,a mes del repte personal,jeejje.\nPD:M'ha agradat molt el dibuix del dia de sant Jordi.\n23 d’abril de 2009, a les 15:32\nAixò li agradarà molt saber-ho a Dolors. I a mi també m'agrada, eh? :-)\nPoder, clar que podràs. Tot és proposar-t'ho i tirar endavant!\n23 d’abril de 2009, a les 20:50\nQue bé tindre una informació tan de primera mà! I a més una jove entusiasta i que coneix l'esforç que comporta un canvi de llengua i el valor que té en la nostra societat i en el món laboral dominar el valencià. Animeu-vos; és una opció en la qual els grups també són més reduïts i podreu aprofitar millor les classes.\nCom bé us diu Loreto, no tingueu por que amb ànim, treball i constància ho aconseguireu.\nEndavant que el futur és vostre!\nOreto, m'ha agradat molt això de "amb honestedat" perquè és cert, cada vegada se'ns oblida més ser honestos, fins i tot amb nosaltres mateixos, i si, per un cas, ve el bac costa més alçar-se.\n24 d’abril de 2009, a les 1:20\n24 d’abril de 2009, a les 16:09\nGràcies P. L. per animar els meus alumnes.\nPerò, és que és veritat, no? Amb esforç i sense enganys podem aconseguir allò que ens proposem. Ara bé, tardarem més... o menys!\n24 d’abril de 2009, a les 16:11\nAquesta xarrada em va agradar molt. La informació que va donar Dolors va servir per a comprendre més la situació del valencià al món laboral que es sitúa per tota la Comunitat Valenciana i Catalunya (les seus avantatges). I encara que jo no vaja a estudiar a l'Universitat ara, em va motivar per si el dia de demà em decideix tras cursar el módul superior a entrar-hi.\n26 d’abril de 2009, a les 16:41\nTotalment d'acord Arantxa! I no te n'oblides de les Illes Balears i d'Andorra, el "petit país dels Pirineus", on també es parla valencià-català.\nPotser de moment no vols estudiar a la universitat però conéixer més llengües sempre ens dóna més oportunitats i l'accés a una oferta cultura més gran.\n26 d’abril de 2009, a les 20:45\nVeig que la gent s'ha interessat molt per allò que vaig esmentar a la xarrada. Estic molt orgullosa, de veritat, de què sigueu conscients de la gran realitat que us vaig exposar i de l'interés que vau mostrar a l'hora de voler assabentar-se de cada detall que consideràveu important.\nPense que adquirir aquesta mena d'informació per voluntat del vostre professorat del departament de valencià és tot un privilegi, ja que gràcies a això se us faciliten unes dades que pel contrari ignoraríeu i, consegüentment, es generarien conflictes; sorgiria el penediment de cadascú per no haver estat partícips de la importància, en aquest cas, de l'aprenentatge del valencià en l'àmbit educatiu.\nVos anime de nou a fer del valencià, a més d'una llengua coneguda per haver-la sentit, una llengua benvolguda per poder-la gaudir. Això és un plaer que ens podem permetre: poder ser bilingüe? Ja voldrien molts!\nEstic encantada d'haver llegit aquest tipus de comentaris. Em passaré molt sovint per ací.\n26 d’abril de 2009, a les 21:15\nGràcies Dolors! Seràs molt benvinguda sempre que vulgues visitar-nos.\n26 d’abril de 2009, a les 21:21\nAh, la música...\nCarme Miquel parla de literatura amb els alumnes


Els cromos: Rafa Nadal, Mario Vargas Llosa, Jordi Sánchez\nActualitzada el 04/12/2011 00:00\nRAFA NADAL. Al vestidor de l'equip espanyol de Copa Davis que encapçala Rafa Nadal i que es juga a Sevilla hi ha un autèntic santuari format per un vestit de torero i diverses samarretes de la selecció espanyola de futbol. Verdasco, número 3 espanyol, va jugar un partit vestit amb la camiseta de la roja de futbol.\nMARIO VARGAS LLOSA s'ha afegit a la llista de noms del vídeo de promoció de Pa negre perquè aconsegueixi la nominació per als Oscars. Fins ara se sabien els d'Isabel Coixet, Ferran Adrià i Josep Carreras. Ara, a més de Vargas Llosa, també s'han confirmat els de Ricard Bofill, Rafael Amargo, José Andrés (el cuiner), Juan Antonio Bayona, Custo i Jordi Labanda, entre d'altres. El vídeo sortirà a principis de gener.\nJORDI SÁNCHEZ ha rebut un calbot del seu traductor al català, Pau Vidal. L'actor va escriure el llibre Humans que he trobat en castellà i l'editorial va encarregar a Vidal traduir-lo al català. Sánchez el va revisar abans d'imprimir-lo i va canviar molts dels col·loquialismes per termes no normatius. A Vidal, esclar, no li ha fet gaire gràcia: "Catanyol, doncs, en estat pur. Arrodonit per unes quantes pífies gramaticals", ha escrit.


Solsona recuperarà els balls tradicionals\nLLEURE FESTA MAJOR\nActualitzada 18/08/2021 a les 08:00\n© Judit Gisbert i Sònia Genestar, ahir durant la presentació.\nSolsona celebrarà del 7 al 10 de setembre l’edició 368 de la seua festa major. La principal novetat és la recuperació dels balls tradicionals a la plaça Major els dies 8 i 9. Seran amb capacitat restringida i el públic assegut.\nPer poder assistir-hi, caldrà recollir les invitacions anticipadament a l’ajuntament amb un màxim de cinc localitats per família. La regidora de Cultura i alcaldessa accidental, Judit Gisbert, va presentar ahir el programa acompanyada de l’autora del disseny de la portada i el cartell, Sònia Genestar.\n“Intentarem normalitzar la festa, tot i que encara ens trobem entre la que voldríem i la que la pandèmia ens permet”, va comentar Judit Gisbert. S’han programat una trentena d’actes. Estan previstes les actuacions de Roger Mas, Son de l’Havana, Strombers i El Pony Pisador, entre d’altres.


Hereu i Tura amplien aliats\nLES PRIMÀRIES DEL PSC A BARCELONA\nL'alcalde suma quadres institucionals, i l'exconsellera, món cultural i aparell\nJa ha passat una setmana des que el PSC sap que la candidatura a l'alcaldia de Barcelona es decidirà per primer cop en una votació interna i Hereu i Tura no han perdut el temps en la suma d'aliats.\nALBERT BALANZÀ Barcelona. 25/01/2011 00:00\n260x366 Jordi Hereu saluda l'exalcalde Narcís Serra en la conferència de balanç de l'any de fa uns dies, a la qual també van assistir José Montilla i Montserrat Tura. / JORDI PIZARRO Jordi Hereu saluda l'exalcalde Narcís Serra en la conferència de balanç de l'any de fa uns dies, a la qual també van assistir José Montilla i Montserrat Tura. / JORDI PIZARRO\nEl PSC està en plena ebullició. Ha calgut la patacada immensa del 28-N, amb percentatges a Barcelona que fan mal, com el 4% de Sant Gervasi, curiosament el barri de l'alcalde, Jordi Hereu, perquè tothom es mobilitzi. Al marge de l'aparell, encara llepant-se les ferides del desconcert, militants i simpatitzants, quadres i bases, són conscients que possiblement l'alcaldia ja està perduda a favor de Xavier Trias. Però que cal començar a reconstruir el partit des d'ara. I si hi hagués una possibilitat de victòria...\nL'equip d'Hereu admet en privat que, si escoltessin només els electors i les enquestes, fa temps que haurien llançat la tovallola. Però a favor seu tenen un alcalde que ha decidit jugar-se-la a totes, aprofitant la lleialtat de quadres, regidors i tècnics, molt enquadrats en l'anomenat new PSC . Ha estat molt significatiu que la setmana passada Hereu es presentés com "un afiliat que vol seguir sent alcalde", parafrasejant l'últim manifest del col·lectiu Més PSC, que demana una renovació "de baix a dalt" del partit. El nucli dur d'Hereu, amb Jordi William Carnes, Sara Jaurrieta i David Escudé -mà dreta de Carles Martí i president de l'agrupació de Sant Martí-, també dóna pistes dels sectors on l'alcalde vol recollir vot intern.\nL'efecte als districtes\nHereu vol aprofitar la seva llarga trajectòria lligada als districtes per sumar suports a Sarrià-Sant Gervasi (on va militar), Sant Andreu i les Corts (va ser regidor als dos llocs). A Gràcia (va ser-ne president dos mesos), també ho tindria bé, a priori, pel gruix de new PSC , però hi militen dos dels pesos pesants de Tura, Toni Comín i Àlex Masllorens, en una agrupació encara amb obiolistes i consellers veterans que s'han posicionat al costat de Tura.\nL'estratègia de la candidata, que ha hagut de tirar d'amics i coneguts per multiplicar a Barcelona els suports que té fora de la ciutat -animen la xarxa però no tenen dret a vot a les primàries-, es va posar en marxa l'endemà de la seva presentació en una reunió amb una cinquantena de persones a la seu electoral de Pau Claris 106, també seu de la federació de Barcelona ciutat. No hi havia amics com Joan Barril, que fa mesos que comparteix taula i debat sobre el futur del PSC amb l'exconsellera, però sí que hi era Joan Ollé o maragallistes com Toni Berini i Esteve León, i sobretot alguns dels primers entusiastes que s'han apuntat a la campanya via internet. "Ara mateix ens són més útils tres militants de barri que penquin molt que dos creadors d'opinió, amb tots els respectes", apunta Àlex Masllorens. En els últims dies, però, Tura ha sumat persones del pinyol socialista com Eduard Benavente, gerent a l'alcaldia i militant de Sarrià, i l'històric capità Josep Maria Sala. La presència de Sala en la candidatura de l'exconsellera no ha estranyat a l'equip d'Hereu. Tot i assistir a la conferència de l'alcalde dilluns passat, Sala no va anar al debat d'idees organitzat per la federació de la ciutat al CCCB fa deu dies.\nCoincidència: tapar Trias\nSembla que tot estigui en marxa, però la realitat és que els moviments en molts sectors són encara molt subterranis. No es mouen en públic, de manera lògica, els regidors de Barcelona; ho fan més els militants de la JSC, inicialment més propers a Hereu però que en algun cas, a títol personal, s'han atansat a Tura. A la xarxa també ha causat impressió el posicionament a favor de Tura de l'expresidenta de la Internacional Socialista de Dones, Dolors Renau.\nEls dos equips, que avui es trobaran per pactar les característiques del cara a cara de l'11 de febrer, aniran divergint en els posicionaments sobretot a partir del dia 1, data en què volen llançar la campanya interna Carnes i Xavier Roig, caps màxims de les dues candidatures. Sí que coincidiran in aeternum , com ahir a l'executiva, en què el rival a batre després del 19 és Xavier Trias, a qui han aconseguit treure quota de campanya amb l'invent de les primàries. I a qui ja estan atacant alternativament per Twitter, Facebook, mar i aire.


El Lloret supera el Taradell i surt de la zona de descens directe - Diari de Girona\nEls gols de Thiel i González en els últims cinc minuts de partit segellen el triomf per al conjunt local\nddg. lloret de mar 25.01.2021 | 00:13\nEl Lloret supera el Taradell i surt de la zona de descens directe david aparicio\nEl Lloret va sumar la seva segona victòria consecutiva en imposar-se al Taradell (3-1). Un triomf que fa que els de la Selva superin el rival d'ahir en la classificació. I no només això, sinó que aquests sis punts consecutius els han permès sortir de la zona de descens directe després de moltes setmanes. Ara són onzens, cosa que els faria disputar el play-off de descens davant un rival de l'OK Lliga Plata.\nEls locals van aconseguir guanyar en els últims cinc minuts. Primer Max Thiel va tornar a posar el seu equip per davant (2-1) i, seguidament, Marc González sentenciava el partit (3-1) quan faltaven tres minuts per al final.\nEl 'Cuponazo' de l'ONCE reparteix 125.000 euros a Tordera.\nÈxit en l'ús de les pistes a l'aire lliure de Blanes perquè les entitats entrenin.\nAi! Si a la selva hi hagués en Charles Bronson.


la paraula escrita: POETES AMICS... ANNA RISPAU\nCada mot escrit\nd'un lliure demà.\nFoto feta el 12 de desembre de 2009, a Bremen\nMaria Teresa Galan12 de maig de 2012 2.15Oh, Anna!! Quina sorpresa aquest bloc acompanyada d'una música que ajuda: Piano concerto 5. M'agrada molt. És un concert ple de vida i d'esperança, com tu.M'agrada molt. Una abraçada plena de dolçor.ResponEliminacantireta12 de maig de 2012 14.44Hi ha un regal a casa meva. Passa-hi, t'agradarà.ResponEliminaLluís Gil13 de maig de 2012 1.54Maria Teresa, el blog és meu i m'agrada que t'agradi i que hagi estat una sorpresa. Li transmeto a l'Anna el que li dius en el comentari.Et convido a seguir-me i a fer-te'n seguidora.Una abraçada.ResponEliminaLluís Gil13 de maig de 2012 23.31Montse (cantireta), moltes gràcies pel premi. Hem fa content venint de tu i em fa encara més content que segueixis fidelment el blog.Una forta abraçada.ResponEliminaAfegeix un comentariCarrega'n més...


Els jugadors, amb un pla de treball individualitzat\nEls jugadors del primer equip estaran en contacte permanent amb els tècnics per tal de supervisar el treball realitzat\n15 de març 20\nAquest divendres els jugadors van rebre una xerrada a la Ciutat Esportiva per part del Dr. Jaume Padrós, president del Col·legi de Metges de Barcelona i cap de salut laboral del Club, i del Dr. Antoni Trilla, cap d'Epidemiologia del Clínic en la qual se'ls va informar sobre la situació actual derivada del Covid-19 i se’ls va aconsellar com calia actuar. Posteriorment van marxar cap a casa amb unes pautes de treball per als propers dies. Aquestes pautes són individualitzades per a cada jugador i seran supervisades pels preparadors físics del primer equip.\nEls tècnics estaran en contacte permanent amb els jugadors per tal de supervisar el treball realitzat. Aquests entrenaments a casa dels jugadors estaran adaptats a les condicions i l’espai del que disposi cadascú a casa seva per obtenir un resultat més òptim. De moment, aquest treball està pautat per als propers 7 dies i s’anirà renovant fins a la tornada als entrenaments de grup, que encara no està fixada.\nA banda del treball físic, els jugadors seguiran amb les pautes nutricionals que ja han mantingut durant la temporada. Cada futbolista ha anat seguint un pla individualitzat durant aquest curs i en els propers dies podrà fer les consultes necessàries amb els Serveis Mèdics, en cas de qualsevol dubte.\n*Imatge d'arxiu de Leo Messi entrenant-se al gimnàs de la Ciutat Esportiva Joan Gamper.


RIERA DAVIU S.C.P.: El GRUP SEB aposta fort per reparar els seus productes\nEl Grup SEB mitjançant les seves marques Krups, Rowenta, Tefal i Moulinex, ofereixen 10 anys de reparabilitat en tots els seus electrodomèstics, amb possibilitat de trobar estocs de material i garantint la seva reparació.\nPer garantir aquest Servei ja disposen d'un magatzem de 15.000 metres quadrats a França , a on hi ha més de 40.000 referències diverses , i un total 5,8 milions de peces.\nLa reparació no altera la qualitat del producte i limita l'impacte ecològic dels residus.\nMés de 6.500 Serveis Oficials d'Assistència Tècnica (entre ells RIERA DAVIU) treballen en tot el món amb l'objectiu d'augmentat la durabilitat del producte.\nPublicat per Miquel Riera a 14:33\nEtiquetes de comentaris: Groupe SEB, Krups, MOULINEX, TEFAL\nEl GRUP SEB aposta fort per reparar els seus produ...\nRecanvis d'Olla a Pressió


12 de novembre de 1977: Conferència d’Organitzacions d’Esquerra Independentista\n12 de novembre de 2007 Independentisme\nAvui fa trenta anys que va tenir lloc la Conferència d’Organitzacions d’Esquerra Independentista. El portal www.llibertat.cat dona puntual notícia d’aquesta trobada i de les qüestions que s’hi van debatre.\nFou un reunió autoconvocada per un seguit de grups polítics autodefinits com a independentistes: des del Front Nacional de Catalunya al PSAN-Provisional passant pel Front d’Alliberament de Catalunya o la Gent Nacionalista Independent. Cal recordar que l’espai polític independentista estava desestructurat: cap candidatura d’aquest caire havia participat a les primeres eleccions democràtiques del 15 de juny del mateix i la manifestació massiva de l’Onze de Setembre la capitalitzaven els partits parlamentaris acabats d’estrenar. Certament, l’acte independentista del Fossar de les Moreres havia estat un èxit, (Jordi Carbonell hi va pronunciar la frase que encara avui té plenament sentit: “Que la prudència no ens faci traïdors”), però no hi havia estratègia conjunta de tots els col·lectius ni cap força prou determinat com per tenir un paper dirigent.\nPersonalment hi vaig assistir com a integrant de la delegació del PSAN, només tenia dinou anys i em vaig limitar a escoltar i votar allò que decidien els caps de fila del partit, Xavier Bru de Sala i Josep Guia. Nosaltres teníem la pretensió de ser hegemònics ideològicament, perquè la nostra mentalitat comunista així ens ho feia creure, i organitzativament perquè érem el grup amb més militants (uns quants centenars) d’entre tots els presents. Com a partit no teníem gaire interès en debatre els temes sotmesos a consideració de l’assemblea (moviment popular, eleccions municipals, moviment obrer i procés estatutari cap a la independència). Més aviat esperàvem que fossin els demès que entressin al PSAN i conjuntament amb el FNC, que seria el referent socialista del conjunt del moviment, donar-li consistència. El pes de les propostes anava a càrrec dels militants del PSAN-Provisional, escindits tres anys abans, que amb els germans Serra i el Carles Castellanos al capdavant eren els que oferien els plantejaments més rupturistes i innovadors.\nLa qüestió clau de l’encontre va aparèixer de manera sobrevinguda: aquell mateix dia es va saber que el ministre de l’Interior espanyol Rodolfo Martín Villa havia ordenat que no s’apliqués l’amnistia a quatre independentistes catalans: Josep Lluís Pérez, Àlvar Valls, Carles Sastre i Montserrat Tarragó acusats de participar en l’assassinat de l’industrial Josep Maria Bultó. Aquest militants havien passat a la clandestinitat i el grup de suport als patriotes catalans “Socors Català” va proposar a l’assemblea donar suport a una declaració en favor d’ells i dels que defensaven la independència amb les “armes a la mà”. Aquesta última expressió va ser el detonant d’una discussió abrandada entre els partidaris de signar el comunicat i els que no.\nDe fet s’estava debatent la legitimitat d’una forma de lluita, una qüestió estratègica determinant i no prevista inicialment. Xavier Bru de Sala, va fer una intervenció provocadora cap als partidaris de signar el text en els termes en que s’havia plantejat, (va dir més o menys que els que això deien tenim un complexe d’inferioritat respecte de les organitzacions armades basques). Josep Serra “Cala”, en nom dels Provisionals, el va contestar encès d’indignació pel que considerava una falta de respecte pels catalans que optaven per la via armada. Carles García Solé, antic militant del FAC feia poc amnistiat, també hi va intervenir. Josep Lluís Carod seguia la trifurca en silenci com tots els delegats del Moviment d’Unificació Marxista (un grup escindit del PSAN l’any anterior). Finalment, els membres del PSAN vam declinar signar el manifest de suport no així les Joventuts del partit que si ho van fer.\nD’aquella assemblea en va sortir document final però no pas un consens estratègic: el PSAN va anar fent la seva via relativament ascendent fins a les eleccions municipals de 1979, i els nuclis comandats pels Provisionals van anar estructurant l’estratègia d’enfrontament amb l’Estat que l’independentisme extraparlamentari va desenvolupar a partir dels anys vuitanta i a la qual s’hi va afegir el mateix PSAN després de patir una traumàtica escissió, (la que va donar lloc al naixement de Nacionalistes d’Esquerra).\nLes entitats participants a la conferència d’organitzacions d’esquerra independentista dels Països Catalans foren:\nOrganitzacions participants de ple dret: Gent Nacionalista Independent – Comunistes Catalans Independents – Esquerra Catalana dels Treballadors (Nova Falç) – Esquerra Nacional – Grup Socialista Independent – Moviment d’Unificació Marxista – Partit Socialista d’Alliberament Nacional – Partit. Socialista d’Alliberament Nacional-Provisional – Socors Català\nObservadors: Front Nacional de Catalunya – Col.lectiu Comunista Català – Col.lectiu per la Independència i el Socialisme – Joventuts d’Esquerra Republicana de Catalunya – Front d’Alliberament Català – Estat Català (ortodox) – Col·lectiu Eina – Col·lectius d’Obrers en Lluita – Esquerra Republicana de Catalunya (històrica) – Joventuts Socialistes d’Alliberament Nacional – Joventuts Revolucionàries Catalanes – Partit Federalista Europeu de Catalunya\nComunicat final de la conferència independentista\nDesprés de l’intercanvi d’informació entre les organitzacions participants sobre. la seva ideologia, estratègia i tàctica, la Conferència ha treballat en base a quatre temes: Alternatives al moviment popular, Procés estatutari cap a la independència i el socialisme, Moviment obrer, i Eleccions municipals. Corn a resultat dels debats“ han estat elaborades quatre ponències que expressen bàsicament els següents acords generals:\n1. Impulsió i progressiva direcció política de les mobilitzacions de masses arreu dels Països Catalans per tal que les classes populars avancin en la seva lluita i assumeixin els objectius de la independència i el socialisme. En aquest sentit preconitzem la potenciació d’assemblees populars de base que progressivament fins a arribar a una coordinació estable a nivell nacional.\n2. Impulsió com a pas cap a la independència i el socialisme d’uns processos estatutaris, dirigits per les classes populars dels quals ha de sorgir un poder polític català i l’inici de la progressiva unitat política dels Països Catalans. En la situació actual i davant l’intent governamental de Concessió de pseudo-autonomies propugnem l’obertura d’un procés de discussió popular dels continguts mínims, dels futurs Estatuts en la línia dels textos de Núria, Elx i Cura, i exigim la convocatòria immediata, per part dels governs pre-autonòmics d’eleccions de base comarcal als Parlaments Constituents de Catalunya, del País Valencià i de les Illes.\n3. Quant al moviment obrer, constatem la necessitat d’impulsar l’autoorganització de la classe obrera catalana d’avançar en el procés de construcció d’un sindicat nacional i de classe a cadascun dels Països Catalans.\n4. La necessitat de participació de les organitzacions de l’esquerra independentista a les properes eleccions municipals sense dilució dels seus plantejaments, i amb els següents objectius: democratització dels Ajuntaments, participació popular en el poder municipal, descentralització i comarcalització de la vida municipal i, com a conseqüència, l’augment de la penetració popular dels objectius de l’independentisme d’esquerra.\n5. Davant dels atacs que contra la unitat nacional dels Països Catalans s’han incrementat de forma virulenta darrerament al País Valencià, i no sols per part de la dictadura feixista, sinó a més, per part de sectors de l’esquerra espanyolista i regionalista, vol manifestar la seva decisió d’afirmar i defensar en tot moment que la Catalunya del Nord, el principat de Catalunya, les Illes i el País Valencià constitueixen una nació, avui oprimida pels Estats espanyols i francès.\nFinalment, s’ha acordat constituir la Comissió Permanent d’aquesta Conferència per tal d’impulsar la realització dels acords presos i de promoure i canalitzar noves iniciatives,\nSaludem també l’alliberament dels lluitadors catalans R. Trilla, A. Valls, M. Tarragó, J. Ll. Pérez i C. Sastre, resultat de la lluita que el nostre poble ha desenvolupat a l’entorn de la campanya “Llibertat patriotes catalans” impulsada per la Conferència Independentista. I denunciem l’actitud repressiva Ministre Martín Villa en no acceptar les decisions preses pel Poder Judicial i n’exigim la immediata destitució, així com l’excarceració del patriota Emili Simó.\nSaludem el poble saharià amb motiu del segon aniversari de la proclamació de la República Àrab Sahariana Democràtica i l’encoratja en la seva lluita per la independència i,contra l’agressió mauritano-marroquí. Així mateix, denunciem l’actitud bel·ligerant dels Estats espanyol i francès i exigim l’anul·lació del Pacte Tripartit.\nAquest comunicat final és signat per totes les organitzacions abans esmentades.\nEl MUM dels PP.CC., CCI i CCC no fan seu el tercer punt, al qual donen el següent contingut:\nQuant al moviment obrer, constatem la manca d’una línia de classe i nacional que ens comprometem a desenvolupar al si del proletariat per anar a la recerca de l’autoorganització pròpia dels treballadors dels Països Catalans.”\nAlternatives al moviment popular\nEl moviment popular dins els Països Catalans —després d’haver jugat a l’Estat espanyol un paper fonamental en la lluita contra la dictadura franquista— es troba actualment en una situació de crisi profunda en les seves formes tradicionals.\nAquesta crisi del moviment popular és deguda a la nova situació política creada des d’abans de les eleccions evidentment, després del 15 de juny. Alguns dels partits que abans configuraven l’oposició anti-franquista i que mantenien postures rupturistes, o els sindicats que jugaven papers progressistes, s’han convertit ara en un fre a les lluites socials i populars. Hi ha hagut una voluntat expressa de desmuntar el moviment popular, o controlar-lo, convertint-lo en un suport a la política “parlamentaria”, reformista, de sosteniment del sistema opressor. El moviment popular només els interessa en tant que puguin canalitzar-lo cap a les posicions reformistes, subordinant-lo als seus interessos polítics de partit. Malgrat això, les contradiccions que genera el sistema opressor, l’intent de frenar les lluites populars, la manca de sortida a la crisi i el pacte social, la continuació de l’opressió nacional, etcètera.., creen unes condicions objectives aprofitables de cara a bastir un moviment popular no “domesticat”, més radicalitzat en els seus plantejaments, amb noves formes de lluita, i que segueixi I ínies d’actuació revolucionaries. La radicalització de les lluites a determinats barris (ocupació de cases, etcètera.) és un exemple de com sorgeixen espontàniament noves formes d’actuació amb plantejaments més aprofundits i que no són integrables pel sistema.\nHan quedat sobretot al marge d’aquesta crisi alguns moviments sectorials que per llur especificitat no són integrables a la nova situació política (lluita dels presos, dels gais, el moviment d’alliberament de la dona, el moviment ecològic, etcètera.) Aquests moviments, però, encara són minoritaris dins el moviment popular general tot i que obren noves perspectives de lluita.\nA Catalunya Nord, també com a conseqüència de la crisi global del capitalisme, s’estan desenvolupant amplis moviments fora de la dinàmica de I’“Union de la Gauche” francesa. La integració de nous sectors dins la lluita entorn de temes com ecologia, alliberament de la dona, reivindicacions lingüístiques í culturals es desenvolupa paral·lelament a la presa de consciència catalana. Aquestes mobilitzacions tenen un caràcter marcadament català, tot i que la lluita contra l’atur forçós i l’èxode dels joves (“volem viure i treballar al país”) introdueix dintre el moviment popular tradicional reivindicacions clarament d’autodefensa del país i d’afirmació nacional catalana.\nAquests fronts de lluita encara no instrumentalitzats pels sectors reformistes plantegen noves perspectives de cara a organitzar un moviment popular autònom. Aquest moviment popular, coordinant els fronts de lluita sectorials, hauria de servir d’instrument de conscienciació tant nacional com de classe, i de clarificació política. L’esquerra independentista hauria d’assolir una progressiva incidència dins d’aquesta lluita, prefigurant una alternativa global revolucionaria.\nÉs cert que l’independentisme d’esquerra no ha tingut fins ara una incidència important dins el moviment popular. Malgrat això, la nova situació política creada, fa que les perspectives de futur siguin propícies per a bastir aquesta alternativa global: no ens hem de diferenciar només quant als objectius nacionals sinó quant al bastiment de formes de lluita revolucionaries, d’altra banda inseparables de la lluita per l’alliberament nacional, tot i que encara petita en alguns fronts del moviment popular, apareix qualitativament diferent en els seus plantejaments. No es tracta, doncs, de bastir un nou moviment popular enfrontat al ja existent, sinó de plantejar-se la direcció de les lluites actuals de manera que aquestes no estiguin subordinades als interessos dels partits que sostenen l’opressió social i nacional. El moviment popular no serà encara conscientment independentista, però tindrà un progressiu aprofundiment dels nivells de lluita, dels seus objectius i dels graus de consciència popular, fins a acostar-se a l’estratègia independentista i revolucionària.\nEl moviment popular català, doncs, davant l’evolució dels partits de l’esquerra sucursalista-reformista, es troba en un moment de greu confusió desorientació a causa de la situació d’estancament de les formes organitzatives: les organitzacions obreres i moltes associacions de veïns, etcètera., han anat evolucionant des d’ésser organitzacions de lluita obrera i popular fins a desaparèixer o convertir-se en òrgans subordinats a la política. pactista dels partits esmentats, és a dir, esdevingut, a la pràctica, veritables frens de les mobilitzacions. El moviment popular existeix, però, amb força. Es tracta, doncs, de trobar uns nous camins, de desenvolupar els programes i les formes organitzatives adequades.\nEn aquest sentit considerem que la tasca de reimpulsió del moviment popular passa per la creació i impulsió d’assemblees populars de base als barris i a les comarques arreu dels Països Catalans. Es a través d’aquestes formes d’organització que serà possible, d’una banda la unificació de les reivindicacions dels diferents moviments sectorials i la coordinació solidaria entre ells (del moviment obrer, del moviment pagès, del moviment de barris i comarques, pels preus, consum, inversions col·lectives, ecologia,… del moviment d’alliberament de la dona, etcètera..); i, d’altra banda, proveir les classes populars d’uns òrgans debat i d’expressió política unitària de base.\nEls diferents grups i sectors de l’esquerra d’alliberament nacional haurem de vetllar per la impulsió d’aquest moviment popular basat en les assemblees territorials, i per la seva adequada orientació política a través de la incidència en les Iluites.\nEn aquest sentit, considerem que en la constitució de les assemblees populars de base cal comptar amb totes les forces disposades a lluitar per les reivindicacions populars mentre acceptin el principi d’autonomia organitzativa respecte a qualsevol forma de poder establert (parlamentari, municipal,…) i un programa reivindicatiu i polític mínim unificador. Considerem que, a nivell global, el programa de les assemblees populars s’hauria de desenvolupar en quatre eixos principals: reivindicacions específiques a nivell local, reivindicacions dels moviments sectorials, lluita per la liquidació de l’aparell de la dictadura i l’extensió de la democràcia, lluita per l’autogovern.\nÉs respecte a aquests principis organitzatius i programes, i en la pràctica de lluita, que les diferents forces s’aniran definint.\nLa coordinació d’aquestes assemblees populars conduirà, en un nivell geogràfic superior, a les Assemblees regionals de cadascun dels Països Catalans. Considerem que aquestes Assemblees regionals han de tenir un programa polític definit, fruit de la discussió a les Assemblees de base, i hauran d’establir els nivells adequats de participació dels partits polítics que n’acceptin el programa. Caldrà possibilitar a partir de les Assemblees regionals de cadascun dels Països Catalans una coordinació orgànica i estable a nivell nacional.\nAl Principat, considerem que la crisi de transformació que experimenta l’Assemblea de Catalunya s’ha d’orientar cap a la perspectiva popular definida amb les característiques que hem expressat més amunt.\nEls Ajuntaments dels Països Catalans a partir de les eleccions generals a “Las Cortes” han entrat en un procés accelerat de descomposició provocat pel fet d’iniciar el procés polític d’establiment d’una democràcia burgesa en lloc d’haver-se assolit la ruptura per la qual lluitaven les classes populars dels Països Catalans.\nArran d’això, les organitzacions d’esquerra independentista exigim la convocatòria immediata d’eleccions als Ajuntaments i amb la voluntat conjunta, per part d’aquests grups de prendre unes postures comunes davant aquestes eleccions elaborem els següents punts d’acord:\na) Considerem que les exigències a la llei electoral municipal són:\n– sistema proporcional, llistes obertes\n– dret de vot i, per tant, a ésser escollit als 16 anys\n– eleccions per barris naturals, sistema proporcional al nombre d’habitants\n– districtes electorals per barris naturals a les ciutats grans i districte únic als pobles petits\n– elecció del batlle directament a les poblacions petites i per i entre els regidors a les altres poblacions.\nCreiem que la confecció de la llei electoral i de Règim Local hauria de confeccionar-se pels governs autonòmics de cadascun dels Països Catalans després d’un procés estatutari que expressi els interessos reals de les classes populars catalanes respecte a l’autonomia i que actualment no estan recollides per la Generalitat provisional, en el cas del Principat.\nEssent conscients que el punt anterior no es donarà, ja que el procés estatutari no seguirà els camins esmentats, les eleccions municipals i la introducció de regidors de l’esquerra independentista als ajuntaments, pot representar un pas important per encetar una anàlisi crítica del camí estatutari seguit i iniciar un procés que ens porti a convocar eleccions al Parlament de cadascun dels Països Catalans, per circumscripcions comarcals, que doni forma institucional als estatuts debatuts als organismes de base (assemblees populars, associacions de veïns, etc.)\nLes eleccions municipals no es poden considerar al marge de l’organització popular. Les organitzacions de l’esquerra independentista no podem seguir una estratègia que signifiqui únicament treure un nombre determinat de regidors, batlles, etcètera… sinó que pretenem que les eleccions municipals signifiquin un avanç per a les organitzacions populars de base (Associacions de Veïns, Assemblees Democràtiques, Assemblees Populars, etcètera..) i puguin, així, aquestes organitzacions, defensar els interessos populars davant els greus dèficits acumulats els darrers anys, agreujats per la crisi econòmica i la incapacitat del reformisme com a alternativa a aquesta crisi i a aquests dèficits.\nLes organitzacions de l’esquerra índependentista creiem que les eleccions municipals tenen per a nosaltres els següents objectius:\n– en primer lloc, desplaçar dels ajuntaments els residus del règim feixista, plantejant seguidament batalla contra el reformisme, cosa que pressuposa establir uns mecanismes per a la participació de les organitzacions populars de base i de les organitzacions obreres en el poder municipal;\n– en segon lloc, cal que organitzem la vida municipal descentralitzant, traslladant les decisions i la gestió als barris i pobles, cosa que pressuposa una autèntica autonomia municipal i comarcal.\nCom a conseqüència de tot això el programa de l’esquerra independentista esdevindrà un programa vàlid per a donar resposta a les reivindicacions més immediates de les classes populars, que representarà l’enfortiment del moviment independentista d’esquerra.\nf) CSI, CCI, MUM, GENI, PSAN, PSAN-Provisional, EN, consideren que per assolir els objectius plantejats cal un ampli ventall d’aliances que dependrà de les condicions específiques de cada municipi, però que això no pot representar de cap manera una dissolució dels plantejaments de l’esquerra independentista, així, caldrà que aquesta hi vagi amb el seu caràcter propi, amb uns programes elaborats concrets.\nEN, que signa el punt anterior, vol palesar que només en casos summament excepcionals l’independentisme revolucionari podria participar en un procés electoral amb organitzacions d’esquerra reformista i espanyolista” (és a dir, amb forces plenament integrades en el regim), sense un greu perill de desnaturalització de la seva imatge i dels seus objectius.\nPFECPPCC considera que no anirà a les eleccions si no hi ha una candidatura exclusivament independentista.\n1. La classe obrera catalana. La seva funció dins la societat catalana\nA la classe obrera li correspon el paper principal en la transformació de la nostra societat. La classe obrera és el sector del poble que, per les seves condicions d’oposició al capitalisme i de capacitat d’organització, constitueix la base de tot el moviment obrer i popular, de la lluita del poble. La nostra societat, la societat dels Països Catalans, posseeix com a poble unes característiques molt concretes, i la lluita contra el capitalisme i per l’alliberament de classe al nostre país ha de partir d’aquesta realitat nacional dels Països Catalans: de la seva estructura econòmica i social, de les seves experiències de lluita acumulades històricament, de la seva llengua i la seva cultura, etcètera…\nLa classe obrera dels Països Catalans és, doncs, el fonament del moviment obrer i popular català, i com a tal, ha de dotar-se de la capacitat d’impulsar les lluites per l’alliberament de classe i nacional del nostre país, dirigint i encapçalant els altres sectors populars. I aquesta responsabilitat social de la classe obrera, dels treballadors, existeix tant si es tracta de treballadors immigrats com de treballadors dels Països Catalans d’origen. La nova societat que hem de construir ha d’ésser obra de tots els treballadors que hem d’assumir els problemes de tota la societat per a construir la nova societat dels Països Catalans d’acord amb els interessos del poble treballador.\nPer a nosaltres, que lluitem per la independència dels Països Catalans en la perspectiva de la Revolució Socialista Catalana, la responsabilitat fonamental que tenim davant nostre i que no podem defugir deriva dels fets bàsics que, ens trobem: davant una absència d’autèntica línia de classe, d’una manca d’alternativa de poder nacional per part del proletariat català i que ens cal:\na) cercar aqueta línia tot lligant-nos a les Iluites de la classe obrera configurades a través de l’organització de base de la pròpia classe (assemblees; Consells…)\ndesenvolupar al si del moviment obrer dels Països Catalans una profunda lluita ideològica lligada a la consideració de la classe obrera catalana com a futura classe dirigent dels Països Catalans.\nimpulsar l’autoorganització de la classe obrera catalana.\n2. Necessitat d’avançar en el procés de construcció del Sindicat nacional i de classe als Països Catalans\nÉs per això que defensem que cal lluitar per l’autonomia organitzativa del moviment obrer dels Països Catalans. La classe, obrera catalana necessita unes formes d’organització pròpies independents del centralisme, necessitem unes formes d’organització que ens permetin de situar-nos plenament al davant de les lluites del nostre país pel seu alliberament. En el debat que s’ha desenvolupat a l’entorn de la ponència sobre el moviment obrer i les tasques immediates, s’han explicitat diverses posicions i matisacions que passem a resumir.\nL’alternativa sindical que propugnen Esquerra Nacional, PSAN, Grup Socialistes Independents; GENI; PSAN-Provisional, se centra en la construcció del sindicat nacional de classe a cadascun dels Països Catalans. Aquesta alternativa és concebuda com un rebuig del sindicalisme sotmès al pacte social i polític de centrals com CCOO o UGT, parteix d’una anàlisi de la situació actual basada en la constatació, en primer lloc, de l’existència als Països Catalans d’un moviment assembleari encara no organitzat però que existeix com una realitat fonamental antiburocràtica i que parteix de la necessitat de la unitat per la base i, en segon Iloc, l’existència d’una gran diversitat de centrals sindicals que van en contra de la unitat de la Classe obrera i que augmenten el pes de les forces burocràtiques. Aquesta situació de confusió organitzativa ideològica no es resoldrà simplement amb la crítica a les centrals sindicals, ni intentant la connexió de les diferents assemblees. Creiem que en aquest moment els diferents nivells de lluita i de consistència al si del moviment Obrer Català reclamen l’existència d’una organització sindical d’àmbit de cadascun dels Països Catalans.\nLa perspectiva de construcció d’un. Sindicat nacional de classe és matisada per diverses organitzacions i, concretament, pels Comunistes Catalans Independents en el sentit que es veu aquest procés estretament lligat a la potenciació de formes de lluita i a la progressiva coordinació, del moviment assembleari de cara a presentar alternatives de poder de la classe obrera dels Països Catalans.\nTot estant d’acord amb l’objectiu estratègic de la construcció del sindicat nacional i de classe a cadascun dels Països Catalans, el MUM considera que cal anar-hi a través d’un procés, però que a hores d’ara no es donen les condicions objectives per a crear-lo. El MUM potenciarà, doncs, dins de les organitzacions sindicals existents formes .organitzatives que potenciïn en el seu si les assemblees de base i la formació de Consells obrers, tot i no descuidant mai l’objectiu estratègic.\nAixí mateix, la ponència constata la necessitat d’abordar amb més profunditat la qüestió sindical pagesa, doncs no ha recollit suficients elements de judici derivats del debat.\nFinalment totes les organitzacions (a excepció del MUM i Comunistes Catalans Independents) proposen a aquesta Conferencia, la convocatòria d’un Congrés de Debat Sindical Català obert a tots els treballadors i organitzacions interessades en el procés de construcció del Sindicat de classe i nacional dels Països Catalans.\nPROCÉS ESTATUTARI CAP A LA INDEPENDÈNCIA I EL SOCIALISME\nLa lluita pels Estatuts d’Autonomia als Països Catalans significa, per a les organitzacions sotasignants:\nUn pas cap a la independència nacional, en tant que marquen un inici de poder polític propi, tot i configurant el que entenem com a marc institucional de transició cap el ple assoliment de la sobirania nacional.\nUn avanç en la lluita pel socialisme, amb l’hegemonia de la classe treballadora, en la mesura que representarà el progressiu afebliment de les estructures estatals capitalistes espanyola i francesa i el reforçament de les conquestes de poder polític i econòmic de les classes populars. D’altra banda, sols en aquesta perspectiva d’alliberament de classe és possible d’assegurar el procés capa la independència nacional.\nEl començament de la progressiva unitat política dels Països Catalans, expressió de la seva inqüestionable realitat nacional; unitat política que haurà de constituir-se .mitjançant l’establiment de lligams polítics entre els països autònoms (per exemple, amb mancomunació de funcions i serveis, les coordinacions dels poders executius, legislatius i judicials autònoms, la seva possible federació) fins a la constitució de l’Estat Socialista dels Països Catalans.\nL’exigència del nostre dret com a poble a recuperar les institucions d’autogovern que ens han estat arrabassades per la força de les armes.\n5. L’exigència mínima, als moments actuals, per poder satisfer les necessitats i reivindicacions més urgents del nostre poble.\nEn conseqüència, denunciem:\n1. La Generalitat provisional de Catalunya, la proposta preautonòmica presentada pel Plenari de Parlamentaris del País Valencià i els esborranys que es coneixen de pre-autonomia per les Illes, en la mesura que responen a una remodelació del poder polític de l’Estat, en funció dels interessos dels diferents sectors de les classes dominants; i que, d’altra banda, no satisfan, sinó que instrumentalitzen, les reivindicacions populars autonòmiques i democràtiques tant àmpliament manifestades per nostre poble.\n2. El xovinisme de les classes dominants franceses, que es palesa en concretes i continuades mesures d’opressió contra el poble de Catalunya Nord, tant pels atacs de la dreta governamental com pels intents de dilució de la reivindicació nacional per part de I’“esquerra” francesa, amb els seus diferents projectes de regionalització.\n3. L’anunciat intervencionisme de les “Cortes Españolas” als nostres processos estatutaris, els quals han d’ésser decidits i protagonitzats pel poble dels Països Catalans. En aquest sentit, impugnarem com a antidemocràtica la futura Constitució de l’Estat espanyol si no garanteix íntegrament l’exercici d’aquest dret, així com del dret de totes les nacions oprimides de l’Estat a l’autodeterminació.\nEntenem que l’Estatut l’ha de fer el poble. Això implica:\n1. Que sols la continuada mobilització de masses farà possible la seva consecució.\n2. Que és el poble qui ha de discutir i pronunciar-se sobre el text de l’Estatut que realment convé als seus interessos. Entenem que els continguts mínims haurien d’anar en la línia dels textos estatutaris de Núria, Elx i Cura.\n3. Que el procés ha d’ésser controlat i defensat pel poble a través de l’expressió política de la seva autoorganització.\nPartint d’aquest protagonisme popular, que és l’element fonamental de tot el procés, reclamem la convocatòria urgent d’eleccions als Parlaments Constituents Estatutaris, les quals han d’ésser:\n1. organitzades i garantides en la seva llibertat per les Generalitats provisionals, que no tenen sentit de cara al poble si no compleixen aquesta funció;\n2. de base comarcal, perquè els Parlaments Estatutaris han de representar la realitat del nostre País, trencant les artificioses circumscripcions provincials.\nEls Parlaments Estatutaris, concebuts així com un avanç institucional en l’alliberament nacional, elaboraran la redacció final dels Estatuts que hauran de sotmetre’s a plebiscit popular. I un cop aprovats pel poble, els Estatuts hauran de posar-se en vigor de forma automàtica, amb l’aprovació merament formal per part dels organismes de l’Estat.\nLes organitzacions sotasignants ens comprometem, partint dels punts aquí exposats, a impulsar les mobilitzacions populars per la conquesta dels Estatuts als Països Catalans, en el marc global de la nostra lluita per la Independència i el Socialisme.\n2 Respostes a "12 de novembre de 1977: Conferència d’Organitzacions d’Esquerra Independentista"\n14 de novembre de 2007 a les 18:49\nNo ho vaig viure tot allò.N’era lluny.\nEs estrany que encara ara hi ha gent independentista, contestatària contra els que manen o defensora dels de sota que, per explicar les seves diferències amb els partits establerts o parlamentaris, encara et pot dir: "nosaltres som marxistes leninistes". Encara no han arribat a dir " l’alternativa es la Democràcia, els drets humans i el Dret.Hem d’ocupar el centre i fer fora i que fugin els lladres, que no puguin robar i fer mal.


Avantatge - Andeli Group Co., Ltd.\nFem el 100% dels nostres esforços en investigació tecnològica i expansió de la línia només per a productes elèctrics relacionats amb la tensió elèctrica i la tuberia. Amb més de 10 anys d’experiència, tenim propietats de coneixements tècnics bàsics per a productes elèctrics i electrònics i milers de productes estàndard per a la selecció del client.\nSempre hem donat molta importància a la qualitat que a la quantitat. A Andeli, tot producte ha de complir un procediment i un estàndard estrictes i complets, des de la investigació, el disseny, el prototip, la selecció de components, la producció de proves, la producció en massa, fins al control de qualitat. En l’àmbit de l’administració, tenim un sistema de gestió informatitzat d’alta eficiència des de rebre comandes al departament de vendes fins a enviaments per assegurar el millor servei per als nostres clients.\nEns adonem que els productes elèctrics han de complir les necessitats de l'aplicació amb l'equipament final del client. "Satisfacció del client" és un poder motivat per al creixement futur d'Andeli. Creiem fermament que satisfarà els nostres serveis totals, sense importar actitud, temps de resposta, oferta d’informació abans de les vendes, suport tècnic, lliurament ràpid, serveis postvenda i problema de reclamació de qualitat del client.\nDestaquem la gestió. Així doncs, implementem de forma continuada el racionalisme, la normalització i la informatització en tots els fluxos de treball per millorar la nostra eficiència laboral. A Andeli, un empleat sol permetre's un treball per a 2-3 empleats que carreguen en altres empreses. És per això que podem disminuir el nostre cost total i reduir el preu als nostres clients cada any.\nEns adonem que la gent és l’actiu més valuós. Es preocupa el creixement autònom dels empleats, proporciona un programa educatiu adequat, crea un entorn d’aprenentatge i l’esperit d’innovació energitza un poder progressiu per al nostre futur creixement.\nAvui en dia, Andeli s'ha convertit en un dels principals fabricants a la Xina, especialment en el tipus estàndard de camp elèctric. El nostre magatzem de 500 m2 ens permet guardar estoc suficient per al 30% dels models estàndards per a un lliurament ràpid. També oferim servei de servei (ODM) que pot satisfer els requisits d’especificacions especials del client amb un temps de desenvolupament curt.\nActualment, tenim 10 distribuïdors exclusius i milers de clients habituals ubicats a 50 països del món. Basant-nos en les nostres experiències de disseny, fabricació i comercialització de 18 anys en el camp elèctric, creiem fermament que podem ser el vostre millor i de confiança per a sempre en aquesta línia.\nFinalment, volem agrair que els anteriors suports dels nostres clients mundials siguin Andeli d'avui. Esperem rebre el vostre suport continu i ser el vostre millor i de confiança per a sempre.


Pensaments i creacions: de novembre 2012\nSorteig a ca na Lourdes\nNa Lourdes ens ofereix tot un seguit de detallets a partir d'un sorteig que farà el dia 12 de desembre.\nSi voleu participar, només cal que entreu al seu blog.\nPublicat per Kuroi Neko a 5:44 1 comentari:\nSí, sóc una de les que han decidit fer vaga avui. Sé que un dia de vaga no solucionarà res, per a que a la comunitat educativa ens comencessin a fer una mica de cas, hauríem d'iniciar una vaga indefinida. Però em sembla que la gent està molt espantada amb pensar què seria de les seves vides d'estar sense cobrar setmanes i setmanes sense saber què passarà.\nNo puc estar-me de pensar que el govern deu estar contentíssim de veure com fem vaga alguns funcionaris. Deuen estar pensant "fantàstic, tots aquests sous que ens estalviem de pagar". I, desgraciadament, em dóna la impressió que si féssim vaga indefinida estarien amb la mateixa idea i no pensant en el greuge cap a l'educació dels nostres estudiants.\nAhir vaig assabentar-me d'una altra ben grossa que han fet i que ha passat prou desapercebuda a la resta de mortals. Resulta que, a més de totes les retallades, han proposat una pujada de taxes judicials. És a dir, que la justícia, que és un dret social bàsic de qualsevol ciutadà, passarà a tenir unes taxes que només podran permetre's alguns. Per posar-vos un exemple. Hi ha determinats comerços que necessiten cobrar unes factures, de valor inferior a 100€ (pot passar, oi?). Fins ara, podien reclamar al poder judicial de forma gratuïta l'import d'aquestes factures. Ara haurien de pagar una taxa de 100€ per iniciar els tràmits. Què suposarà això? Que molts petits comerços considerin que no els paga la pena iniciar els tràmits, i no els faran. Per tant, estaran privats d'accedir a la Justícia.\nI això és un govern que lluita per crear ocupació? per fomentar l'economia? El meu pare té una empresa. Ahir em deia que avui dia, amb la reforma laboral, li costa més donar feina que abans. Perquè abans hi havia incentius per als empresaris que contractaven treballadors, ara això ho han llevat. Només han abaratit els acomiadaments. Així volen crear ocupació aquests mindundis? On s'ha vist que per fomentar l'ocupació s'abarateixin els acomiadaments? És francament il·lògic!\nEn fi, que hi ha prou motius per anar a la vaga d'avui.\nAquí plou sense aturar des de ja fa uns dies. Realment desitjo que aquesta tarda el temps ens doni una treva i poguem anar a la manifestació. I tant de bo en siguem molts, ens hi juguem molt!\nPublicat per Kuroi Neko a 1:31 Cap comentari:\nContinua el malestar...\nEl malestar d'indigestió ha anat variant al llarg dels darrers mesos i ara mateix ha evolucionat cap a una forta pesadesa, a més d'un fort reflux gàstric que em puja pel tub digestiu fins a la gola. L'únic que em serveix de moment com alleujament és l'Almax (encara que de forma momentània) i des de fa uns dies estic prenent cada matí la ranitidina com a protector. Avui és un dels primers dies que em sento una mica "millor", i això que m'he fet una migdiada de por (i normalment la migdiada m'agreuja un munt els símptomes).\nEstic a veure si la cosa millora i em veig amb més ànims i energia per a les meves creacions. Ahir vaig començar a decorar plats nadalencs per regalar però avui estava esgotada de tota la setmana i he fet ben poca cosa. A veure si demà estic més animada i us ensenyo algun.\nPublicat per Kuroi Neko a 13:37 3 comentaris:\nSorteig de la Júlia\nA El Racó de la Júlia estan de sorteig... ni més ni menys que un parell d'obres extretes d'aquest llibre:\nPer poder participar-hi, només cal posar un comentari al seu blog i fer un post als vostres blogs.\nPublicat per Kuroi Neko a 14:07 Cap comentari:\nAixò ha estat la factura del veterinari d'avui. Resulta que el nostre mishu porta ja algun temps pixant-se a llocs que no li corresponen. Primer, es pixava per tot a la cuina, després a una cadira on sol dormir i més tard (i reiteradament) al seu llitet. Jo no feia més que netejar tot i posar-li el llit a la rentadora. Però a la que em descuidava, una altra vegada! I darrerament només està pixant al seu llit. Vam pensar que podia ser perquè li havíem canviat la marca de la sorra, però no. També que podria ser que notés alguna cosa de l'embaràs i ho fes per cridar l'atenció. Però sembla que tampoc, perquè tot i fer-li més cas, fer-li més mimets, jugar més amb ell, continuava pixant-se. Així que hem anat al veterinari. Abans, però, li hem hagut de dur una mostra d'orina. I com es porta una mostra d'orina d'un gat, direu? Doncs no és gens fàcil! Ja ens va tocar gastar-nos dissabte 9 euros en una mena de boles no absorvents i uns tubets. Resulta que li buides la caixa, li poses aquelles boletes, i quan ja ha pixat, amb els tubets, reculls l'orina. El que passa és que has d'esperar a que es digni a pixar. A nosaltres ens ha costat un dia que volgués pixar allà... pobret. L'analítica ha sortit que tenia cristalls a l'orina, la qual cosa vol dir que hem d'anar amb molt de compte amb l'alimentació que li donem. Vaja, que a més de la broma de la visita, l'analítica i l'antibiòtic (injectable), ens ha tocat desembutxacar 42 euros per un paquet de 4kg de menjar. En fi, que ens han clavat però bé. A sobre, com que hem de procurar que begui molta d'aigua (i el nostre mishu sembla que no està per feina), també hem hagut de comprar-li una font d'aigua (això no entra en la factura de 143 euros). En fi, que avui m'he acabat gastant gairebé 200 eurets en el meu estimat moix. Que per ell, el que faci falta, però Déu n'hi do!\nPublicat per Kuroi Neko a 12:55 2 comentaris:\nLa Cristina celebra al seu blog les més de 100.000 visites que ja ha rebut amb el sorteig d'aquesta preciosa caixa plena de robes per fer tot de coses maques.\nTé un blog fantàstic que m'inspirarà per a fer mooooltes coses! :D\nPublicat per Kuroi Neko a 10:24 Cap comentari:


L'Ajuntament reorganitza els col·legis electorals per a les eleccions del 14F\ndissabte, 27 de febrer de 2021, 10:37\nAquests nous col·legis faran que la majoria de votants no votin al lloc on tradicionalment ho feien per tal de complir amb els protocols sanitaris\nArxivat a: Política · Eleccions · Parlament de Catalunya · Ajuntament d'Arenys de Mar · Col·legis Electorals · COVID19\nRedacció | dijous, 28 de gener de 2021, 14:42\nAvui a mitjanit comença la campanya electoral per a les eleccions al Parlament de Catalunya per aquest 14 de febrer, que exigiran tot un seguit de canvis organitzatius per garantir un conjunt de mesures de seguretat relacionades amb la Covid-19. Per poder aplicar aquestes mesures s'han habilitat nous espais electorals que permeti garantir les distàncies entre els membres de les meses i que hi hagi recorreguts independents, amb entrades i sortides diferenciades, als col·legis electorals. En conjunt més de 120 persones dels serveis municipals participaran en totes les tasques que s'estan establint per garantir el dret a vot amb totes mesures sanitàries i de seguretat electoral.\nHi haurà menys meses a la sala polivalent del Centre Cultural Calisay.\nPer poder garantir les mesures, sobretot les distàncies i passos, s'ha proposat la reorganització d'espais que farà que hi hagi menys meses a la sala polivalent del Centre Cultural Calisay i que s'obrin espais a la sala de psicomotricitat i vestíbul de l'escola Joan Maragall i al gimnàs de l'escola Sinera. També hi haurà menys taules a la Biblioteca i no s'obrirà el col·legi que se situa a l'Oficina d'Atenció al Ciutadà, a la Casa de la Vila. Aquests nous col·legis faran que la majoria de votants no votin al lloc on tradicionalment ho feien. El cens és d'11.787 ciutadans amb dret a vot i la distribució de les meses, districtes i seccions es pot consultar al web municipal. El PSC ja ha manifestat que el govern hauria d'haver buscat una seu electoral a la part alta d'Arenys.\nAquesta setmana diferents equips municipals de Secretaria, Serveis municipals i Emergències s'han reunit per concretar tots els aspectes per garantir la correcta celebració de la jornada electoral. La convocatòria electoral ha establert la creació de l'Oficina de Seguretat Sanitària que estableix directrius i farà el seguiment dels dispositius de seguretat, posarà materials a disposició dels ajuntaments i resoldrà consultes. Entre altres mesures s'estableix que cada col·legi electoral tingui un responsable de seguretat sanitària que garantirà el compliment de totes les mesures establertes.\nEl protocol sanitari recomana franges horàries per votar els diversos col·lectius, com s'havia fet durant el desconfinament progressiu. Tots els espais tindran un reforç informatiu de cartelleria i persones per assessorar. El protocol també estableix el nombre de mascaretes quirúrgiques per cada mesa, la seva renovació i les distàncies. També s'estableixen les mesures pel vot de les persones positives de Covid-19 que hauran de fer-ho a darrera hora de la jornada, de 7 a 8 de la tarda. Per poder rebre aquesta votació les persones de les meses s'equiparan amb equips de protecció individual (EPI).


Posted at 11:03h in 2019, AJIM, AJIM Oficials, Concerts, Jazz\tby\tPere 0 Comments\nDissabte 30 de novembre a les 20.30 h.\nDissabte, 30 de novembre de 2019 a les 20.30 h\nEls concerts ménage à jazz són un dels principals distintius d’Alternatilla Jazz. S’aconsegueix amb ells un dels principals objectius del festival: aprofitar l’intercanvi i la diversitat cultural que possibilita la connexió de músics de diferents cultures. D’aquesta manera, el programa cohesiona diferents maneres d’entendre el jazz alhora que prioritza la fusió cultural, el diàleg instrumental i la sorpresa de la improvisació.\nEn aquesta ocasió, proposam una trobada entre dos músics portuguesos: La cantant Marta Garrett i al guitarrista Bruno Santos, i en contrapartida els dos mallorquins: Pere Bujosa al contrabaix i al bateria Teo Salvà.\nLa hibridació d’estils i l’espontaneïtat s’erigeixen en protagonistes en una prometedora conversació plural que farà detonar una vegada més els límits del jazz i expandirà els dominis d’aquesta pàtria universal denominada música. Un directe únic del qual en podran gaudir en exclusiva els assistents a l’Alternatilla Jazz Festival.\nMarta Garrett és cantant, compositora i professora de Jazz de Lisboa. Va estudiar música des de petita; fins al 2010 a l’escola de música clàssica de l’Institut Gregoriano de Lisboa i per començar la seva carrera de jazz a l’escola del Hot Clube de Portugal. El 2012 va iniciar el batxillerat en Jazz per l’Escola Superior de Música de Lisboa, estudiant amb Maria João i altres grans músics portuguesos durant tres anys. Després, va assumir el programa europeu de màster de jazz, que va concloure als 23 anys d’estudis i actuació a Amsterdam, Berlín, Copenhaguen, París i Trondheim.\nAndré Santos és un guitarrista esquerrà portugués, nascut a l’illa de Madeira, que expressa amb entusiasme les seves experiències i visió del nostre món a través del llenguatge musical clar i directe.Encara que el jazz i la improvització són les seves principals referències, sense temor s’inspira en altres gèneres com el rock alternatiu i el folk, que explora amb un desig urgent d’innovació.


Tarragona 2017 ha donat a conèixer una de les seves campanyes més ambicioses: Valor 2017, un projecte transversal i aglutinador de l'esperit del 2017 però que fuig de l'àmbit purament esportiu i competitiu que configura essencialment uns jocs olímpics.\nValor 2017 neix amb la voluntat, d’una banda, de fomentar l’esperit de pertinença i participació ciutadana, i de l’altra, de reconèixer la tasca integradora, participativa i social que duen a terme clubs, entitats o associacions que impulsen iniciatives populars en àmbits com l’educació, l’esport, la cultura, la solidaritat o l’emprenedoria.\nLa sala d'actes de l'Antiga Audiència s'ha quedat petita per esbrinar què significa i quins objectius persegueix Valor 2017. El director generals dels Jocs, Ramon Cuadrat, ha tractat de definir Valor 2017: "és incloure sota el mateix paraigües dels Jocs totes aquelles activitats impulsades des del territori i que representin valors manifestats en la pròpia essència dels Jocs, com per exemple la participació, la implicació, la salut, la superació, la inclusió, la solidaritat, el treball en equip o l’esforç, entre altres."\nL’acte ha comptat amb la presència de nombrosos representants de municipis seu dels Jocs, així com de clubs, entitats, associacions del territori i partits polítics.\n“És un projecte integrador, és una aposta pels valors d'aquí, per a la gent d'aquí, i per això és un projecte en positiu”, ha subratllat Josep Fèlix Ballesteros, “que parla del valor en un doble sentit: donar un valor afegit a les activitats participatives i promoure els valors implícits dels Jocs Mediterranis i de l’esport en general”.\nLa marca està plantejada com a un segell de qualitat dirigit a iniciatives concretes, activitats plantejades pels diferents agents socials que tinguin un caràcter participatiu i que es vulgui vincular als Jocs Mediterranis. Atès el seu grau d’implicació, la marca se centra principalment en iniciatives de la ciutat de Tarragona i les seus dels Jocs, però també està oberta a propostes d’arreu del territori català i espanyol.\nNou vistiplau internacional a les instal·lacions esportives del 2017


el govern, un equip de rivals - Diari de Girona\nel govern, un equip de rivals\nmatías vallés 14.01.2020 | 00:24\nánchez ha confeccionat a contracor «un equip de rivals», sintetitzat en el nomenament de 21 ministres per neutralitzar Pablo Iglesias. El llibre del mateix encapçalament, Team of rivals, va servir a la Pulitzer nord-americana Doris Keans Goodwin per definir el gabinet de Lincoln i per inspirar la pel·lícula de Spielberg amb Daniel Day-Lewis. No obstant això, la biografia esmentada se subtitula El geni polític d'Abraham Lincoln, i ningú s'ha atrevit fins ara a atribuir quelcom semblant a la genialitat al president de l'Executiu.\nSánchez ha estat menys audaç que Lincoln, que va nomenar tres dels seus rivals electorals per a les carteres cabdals d'Exteriors, Hisenda i Justícia. El PSOE ha reservat a Podem tasques subsidiàries i sotmeses a la fiscalització del germà gran socialista. El cas més flagrant és el Ministeri de Treball Sense Seguretat Social de Yolanda Díaz. Els socialistes han formulat un equip de rivals en contra de la seva voluntat. El millor negociador polític de segle XX hauria de tranquil·litzar-los. Es deia Lyndon B. Johnson i només va accedir a la presidència pel magnicidi de Kennedy. Aquell gran manipulador dels vots parlamentaris operava sota un axioma tan eficaç com escatològic. «És millor tenir els enemics dins de la botiga pixant fora, que a l'exterior pixant a dins».\nSánchez podrà controlar el seu principal adversari a l'esquerra, mentre es garanteix la seva continuïtat. Per a això, els ministres socialistes tenen l'edat suficient o la insignificança provada per no obstaculitzar el futur polític del seu líder. Cap Rubalcaba a la vista, cap sospita que s'hagi aplicat la màxima de Ben Bradlee al capdavant del Washington Post: «jo no era el millor, però vaig saber envoltar-me dels millors i donar-los llibertat». Ah, el conflictiu equip de rivals va permetre a Lincoln guanyar la Guerra Civil, gairebé tan ferotge com el conflicte català.


Un Sant Jordi carregat de música, dansa i circ - Diari de Terrassa\nUn Sant Jordi carregat de música, dansa i circ\nHi haurà jazz, moderna, clàssica, dansa i circ\nLa cantaora Mayte Martín torna a Terrassa\nA partir de dimarts que ve, un cop haurem celebrat la mona, ens espera una setmana plena de propostes culturals que culminaran el cap de setmana, tenint en compte que el dia central serà el dissabte que és Sant Jordi, la gran festa del llibre i la rosa al carrer.\nLes entitats culturals han procurat que els dies 22, 23 i 24 d’abril hi hagi espectacles atractius en gèneres diversos. En música, la Nova Jazz Cava farà a la nit de Sant Jordi (dia 23) la presentació del projecte encapçalat pel trombonista Dani Alonso que porta el nom de Sunset Rhytm Kings i que reuneix a primeres espases del jazz. La banda ens transportarà cap a les terres de New Orleans del segle passat. A més d’Alonso, en seran els encarregats els músics Oriol Vallès a la trompeta, Pau Casares, al clarinet, Gerard Nieto, al piano, Albert Martínez, al contrabaix i Joan Casares, a la bateria.\nEl mateix dia (23) hi ha la proposta també del concert de Mayte Martín, una de les ‘cantaoras’ més prestigiosa del panorama actual del flamenc. L’artista revisita l’Auditori Municipal a presentar el seu nou disc, “Regálame esta noche”, amb un tractament estètic-musical modern, lliure de tòpics i tics referencials, amb una formació de luxe, elegant i rotunda, Martín reinventa en el nou espectacle emblemàtiques peces del repertori llatí i convidar a compatir-lo en la intimitat. La cantaora pujarà a l’escenari amb Nelsa Baró, al piano, Marta Cardona, al violí, Guillermo Prats, al contrabaix, i Vicenç Sole i David Domínguez, a la percussió.\nPer aquells que vulguin propostes amb molta energia caldrà anar fins a la Sala El Vapor de Terrassa (dia 22) per trobar-se amb Speaker Cabinets, un grup de rock alternatiu format per Adrià Muixí, a la bateria i cors, Nacho Yoldi, al baix i veu, i Guillem Bright, a la guitarra i veu. El trio gira amb un avançament del seu nou àlbum “Tales from new Babel” que s’estrenarà a finals d’aquest 2022.\nLa música clàssica vindrà de la mà de la sempre captiva Orquestra de Cambra de Terrassa (OCT) 48 a l’Auditori. Aquesta vegada (dia 24) oferirà un concert titulat “Diàspora” amb un repertori de músiques de diferents diàspores com la jueva, armènia, siriana, irlandesa, africana i llatinoamericana, acabant amb sons dels grans Bela Bartok i Pau Casals.\nEn dansa arriba la gran Gala Internacional (dia 23) a La Factoria Cultural (laFACT) amb primeres figures de l’escena i en la que també hi haurà la possiblitat de veure les joves promeses del Programa d’Alt Rendiment en Dansa. La gala comptarà també amb solistes de l’English National Ballet: Fernando Carratala i Emma J.Hawes i els ballarins Jamal Callender, Chiara Dal Borgo, Iván Delgado, Miguel Rodríguez, Leandro P.Sanabria i Giada Rossi.\nEl circ contemporani estarà representat per l’artista Amer Kabbani (dia 24) amb “Runa” al Teatre Alegria. És un espectacle amb un sol protagonista, en el que aprofundeix sobre la runa, les restes, la història, la identitat, els records, la vida, la mort.\nL’agenda de presentacions de llibres ja comença a emplenar una setmana que viurà el seu punt més àlgid la festa de Sant Jordi. Agafeu l’agenda, el dimarts (19 d’abril) hi ha tres convocatòries. La primera (18.30 h) a la llibreria Abacus amb “Lo hago madremente puedo”, de l’actriu i educadora perinatal Andrea Ros. A la mateixa hora, a La Revolta, hi haurà la presentació “El telón del delirio”, la segona novel·la d’Anna Espí i Pumarola. Mitja hora més tard, (19 h) es presentarà “El vel de la deessa”, de Glòria Sabaté, i Premi Nèstor Luján de novel·la històrica 2020\nTemes:Dani Alonso, Mayte Martín


El campus de bàsquet d’estiu es suspèn però tornen els entrenaments a partir del juliol – CB La Garriga\nEl Campus de bàsquet, que organitzava el club cada estiu, es suspèn a causa de la crisi del coronavirus. Us deixem el comunicat oficial de la Junta on s’expliquen els motius pels quals hem pres aquesta decisió.\nAra bé, no tot són males notícies ja que des del club hem estat analitzant diferents alternatives per tal que es pugui tornar a jugar a bàsquet, d’una forma diferent durant els mesos de juliol i agost, sempre i quan les autoritats competents ho permetin.\nEn aquest sentit, la nostra proposta passa per oferir entrenaments d’equip i que a causa de les mesures de seguretat i distanciament seran entrenaments molt individualitzats d’una hora de durada (aproximadament) durant dos o tres dies a la setmana per tal que els nostres jugadors i jugadores tornin a practicar l’esport que tant estimem. En el mateix comunicat oficial trobareu més informació al respecte.\nEntrada anterior: Nova activitat de confinament: sopa de lletres. Busca els nostres entrenadors


Simbologia | MUSEO DEL SILENCIO\nSecció 1ª, esquerra\nAl llarg del recorregut es pot veure diferent simbologia mortuòria. Flors sempre vives, llums votives, les lletres alfa i omega, mussols, la flor de l’adormidera… tot relacionat amb el record, l’ànima, el principi i la fi.\nAl segle XIX i principis del XX se li va donar molta importància als símbols perquè expressaven el missatge que es volia oferir al visitant, sent aquesta simbologia un complement als epitafis. Un d’aquests detalls podia significar molt, a vegades diferenciant-se si es tractava d’un concepte religiós o pagà.\nEn el Cementeri General de València, hi ha molta simbologia fúnebre, tanta que permetria fer tot un estudi. Alguns elements com a exemple:\nLa representació de la cascall és un motiu freqüent en la iconografia de les antigues civilitzacions mediterrànies, pel seu valor simbòlic i ritual. És el símbol pagà de l’etern son.\nElement ornamental recurrent amb tres versions apagada, fumejant o encesa. La metxa encesa, que sempre viva, no apaga el vent. En alguns casos, la brevetat de la vida. Element ornamental recurrent amb tres versions apagada, fumejant o encesa.\nSímbol de la vida en perpètua evolució, en ascensió cap al cel evoca tot el simbolisme de la verticalitat. L’arbre simbolitza els tres nivells del cosmos: el subterrani (arrels), la superfície de la terra (tronc) i les altures (branques).\nSímbol de virginitat e innocència.\nPer no afrontar la llum del dia, el mussol és símbol de tristesa, de foscor, de retirada solitària i melancolia. És símbol de la nit i de la mort.\nSímbol dels llaços i les relacions entre el cel i la terra, i de mode general, entre dos extrems o dos sers.\nsimbolitza la meta cap al fi.


Simón diu que el Govern es planteja "confinaments selectius" pels rebrots de Lleida i Salut ho nega - Teleponent\nInici Coronavirus Simón diu que el Govern es planteja “confinaments selectius” pels rebrots de...\nFernando Simón detalla que a hores d’ara hi ha 58 brots actius a Espanya però que la majoria estan controlats\nEl director del Centre de Coordinació d'Emergències i Alertes Sanitàries, Fernando Simón\nEl director del Centre de Coordinació d’Alertes i Emergències Sanitàries, Fernando Simón, diu que la Generalitat està “discutint” la possibilitat de fer confinaments “selectius” pels rebrots de Lleida.\nDurant la roda de premsa d’aquest dijous, Simón ha insistit que li sembla “bé” que s’ho estiguin plantejant i diu que “en alguns casos és millor sobreactuar que quedar-se curt”: “Em consta que ho estan valorant amb molta sensibilitat”.\nFonts del Departament de Salut, en canvi, han negat que aquesta opció estigui ara mateix sobre la taula. Simón ha explicat també que a hores d’ara hi ha 58 brots actius, tot i que la majoria estan controlats.\nEl responsable de Sanitat ha concretat, però, que els preocupen dos brots que han passat d’una CCAA a una altra i dos més que han passat de brots familiars a altres àmbits.\nDurant la roda de premsa de valoració de dades, Simón ha explicat que la setmana passada els preocupaven molt els brots d’Aragó –que estan punt de tancar-se- i els de Lleida. En relació a aquests últims, el responsable de Sanitat ha dit que els consta que la Generalitat està valorant la possibilitat d’aplicar confinaments “selectius” i que veuen bé aquest opció perquè a vegades és millor “sobreactuar” que “quedar-se curt”. En qualsevol cas, ha dit, cal valorar la possibilitat amb “molt de compte”.\nDes del Departament de Salut, en canvi, han negat que ara per ara aquesta opció estigui sobre la taula, tot i que han admès que aquesta carta és una possibilitat en qualsevol brot i que els escenaris poden canviar d’un dia per l’altre.\nProtocol en cas d’una segona onada\nEn aquest sentit, Simón ha explicat que estan elaborant un seguit de documentació per actuar en cas d’una segona onada i que es contemplen, precisament, actuacions a nivell local però també nacional.\nEn relació a això, ha dit que s’estan valorant quines mesures s’haurien de prendre des de l’àmbit estatal “més enllà de l’estat d’alarma” o la seva possible aplicació en territoris concrets sempre mirant de garantir la seguretat sanitària.\nLa majoria sota control\nD’altra banda, ha detallat que a hores d’ara hi ha uns 58 brots actius a tot Espanya però que la majoria estan controlats.\n“Per tant, no parlem de transmissió comunitària descontrolada”, ha dit. Malgrat això, ha admès que els preocupen dos brots que han passat d’una comunitat a una altra i dos més que han passat d’un brot familiar a un altre àmbit. “Això ens fa veure que no és tan difícil que un brot familiar en generi un de comunitari”, ha insistit. (acn)\nArticle anteriorERC denuncia inspeccions “desmesurades” de la Guàrdia Civil en explotacions agràries\nArticle següentDefecar és tot un plaer


Hotel Parkzicht Veendam Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Veendam.\nMuseumplein 3, Veendam, Veendam, Països Baixos - Veure al mapa\nConvenientment situat a Veendam, Hotel Parkzicht és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Parkzicht asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, escriptori, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Camp de golf (a 3 km), solàrium, esports d'aigua (no motoritzats) de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Hotel Parkzicht és una elecció inteligents per a viatgers a Veendam, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (154) Parelles (59) Viatgers en solitari (63) Famílies amb infants petits (7) Famílies amb infants grans (3) Grups (22)\nAllotjaments a Veendam


Política en el seu sentit més noble - Diari de Girona\nPolítica en el seu sentit més noble\ndaniel capó 09.01.2018 | 00:55\nTardor de la crisi catalana ha derivat en una perillosa paràlisi de govern. Catalunya es troba intervinguda i amb les empreses en fugida, però la resta del país ranqueja també com a conseqüència de la sobredosi d'atenció a un problema, el català, de difícil solució a curt termini. El ministre d'Economia, Luis de Guindos, ha calculat en 1.000 milions d'euros el cost del Procés durant l'últim trimestre de 2017, però no cal ser endevins per sospitar que el deteriorament econòmic s'accentuarà en termes d'inversió i d'ocupació a mesura que la incertesa política prossegueixi el seu curs. El pagaran, com sempre, els joves, els aturats i els que disposen de feines més precàries. Mentrestant, les grans línies de consens s'han debilitat en la política nacional: en part, per la fragilitat de les aliances parlamentàries al Congrés; en part, també, pels interessos contraposats dels partits, que poden exigir –en alguns casos– un avançament electoral; en part, per la mateixa gravetat del problema territorial, que deixa escasses escletxes a polítiques més agosarades i imaginatives.\nIniciem el 2018 sense pressupost aprovat. El que, d'entrada, suposa un marc vell per a una realitat canviant. Els sous dels funcionaris no s'actualitzen, les pensions públiques segueixen pràcticament congelades –i així continuaran durant anys–, i l'elevat dèficit públic situa Espanya entre els països amb els comptes dels sota tutela. Que la recuperació sigui un motor suficient per sanejar els nostres comptes no deixa de constituir un pensament amable i anestesiant, però poc creïble i enganyós al cap i a la fi. Sense una bateria de reformes notables, l'impuls actual anirà perdent gas, accentuant en canvi moltes de les fractures que no s'han soldat. L'atur juvenil, per exemple, que dobla o triplica en moltes comunitats les taxes europees; o els nivells de precarietat laboral, absolutament degradants, i que condueixen –de prolongar-se en el temps– a la marginació social i de la impossibilitat de dur a terme un projecte de vida. Les rigideses en el mercat de treball tenen, per tant, conseqüències greus, igual que la no liberalització dels col·legis professionals o un sistema fiscal poc eficient que no facilita ni l'estalvi ni la inversió. Entre aquestes conseqüències, la dificultat per contenir la despesa sanitària –amb un increment del 5% anual en la previsió de la despesa– sense minva de la seva qualitat; o de fer front al pagament de les pensions, una vegada que el fons de reserva s'ha esgotat i la demografia –a més dels nous salaris– juguen en contra de la seva viabilitat. Endarrerir un tractament necessari sol enfosquir les expectatives de futur. En el nostre cas, la qüestió catalana no ha fet sinó consolidar una preocupant tendència a l'escapisme: no prendre decisions confiant que el pas del temps resoldrà els problemes. Pot funcionar en ocasions, tot i que difícilment en èpoques –com l'actual– caracteritzades per poderoses tendències de canvi.\nSolucionar la qüestió catalana constitueix, sens dubte, la principal urgència del nostre país, però difícilment s'aconseguirà sense modernitzar alhora l'estructura general de l'Estat. És a dir, sense comptar amb un projecte de futur que sigui realitzable i il·lusionant. I per això calen pressupostos aprovats, claredat en el diagnòstic, grans acords socials, voluntat de dur-los a terme, certa capacitat de sacrifici i un anhel generalitzat de progrés. En definitiva, política en el seu sentit més noble.


[Opinió] L’acampada de la plaça d’Islàndia |\n[Opinió] L’acampada de la plaça d’Islàndia\nPublicat el 22 Mai 2011 per atzavara\nHola. Us passam un article tret de Vilaweb que expressa una opinió interessant sobre les mobilitzacions del 15-M:\nL’acampada de la plaça d’Islàndia\nL’estàtua de Jaume I a la plaça d’Espanya de Palma ara duu una bandera d’Islàndia. A sota s’hi aplega una massa que fluctua entre els centenars de persones i les més de dues mil. És l’#acampadapalma, que van començar una quarantena de joves i no ha parat de créixer. Una protesta pacífica que desperta simpaties a gairebé tothom. Ni tan sols el candidat del PP a la presidència, José Ramón Bauzá, s’ha atrevit a criticar-la públicament. Divendres va dir que això ‘passa per alguna cosa’, encara que no va explicar quina era aquesta ‘cosa’. Altres partits van més enllà i fins i tot intenten aprofitar-la per captar vots.\nTot i això, l’acampada viu d’esquena als partits polítics. O ho intenta. Però tampoc no sap què vol. Ho discuteix cada vespre, en una assemblea que oscil·la de la teràpia de grup al debat polític, passant per les qüestions d’organització i convivència. Entre anècdotes personals i les queixes més variades sobre els polítics, el sistema i la societat actual, sonen cançons revolucionàries esgarrapades en guitarres més acostumades als clàssics del pop. Per tota la plaça, que per Twitter ja han rebatejat com a plaça d’Islàndia, plana una incògnita: què passarà l’endemà de les eleccions? Sense un què i un com, sense acord sobre allò que es vol i la manera com es pretén aconseguir, allò més probable és que no passi res.\nLa bandera d’Islàndia recorda les protestes d’una illa molt llunyana a la de Mallorca contra un sistema econòmic fallit i la corrupció política. Justament dos problemes que els mallorquins coneixen de primera mà. A l’acampada alguns reclamen mesures contra els il·lusionistes de les finances responsables de la crisi actual i contra els polítics que els ho han permès. Altres només parlen de canviar el sistema electoral, de fer llistes obertes, de refer el Senat. Alguns més diuen que cal expropiar els pisos buits. I també hi són els que hi passen l’estona i els que tot just intueixen que les coses no van com haurien d’anar. Però no hi ha un objectiu comú concret ni cap camí per arribar-hi. I costarà de trobar-ho.\nA no ser que a Madrid decideixin alguna cosa, és clar. Perquè l’#acampadapalma s’emmiralla en l’#acampadasol. Sí, també mira a Barcelona i València, però mana Madrid. Fins al punt que hi ha decisions que es prenen en funció d’allò que diuen a la plaça del Sol. També s’ha de dir que la presència del català hi és gairebé testimonial. Minoritària, per no dir marginal; tant en les intervencions a les assemblees com als cartells, les pancartes i fins i tot al bloc de la protesta.\nAmb tot, l’acampada ha aconseguit il·lusionar molta gent de tota mena que s’hi acosta encuriosida a qualsevol hora del dia per xafardejar, escoltar i compartir idees. Molts dels joves i no tant joves que hi prenen part és la primera vegada que es mobilitzen per alguna cosa. Potser no saben perquè estan junts, però tots tenen clar que hi ha coses que no funcionen. Que si el sistema, en lloc de polític i econòmic fos informàtic, caldria passar-hi un antivirus. O instal·lar-ne un de nou. Saben que no és cap crim voler canviar les coses. I només per això tot plegat pot ser l’espurna d’un principi. Només per això ja val la pena.\nL'entrada va ser publicada el Ciutat, Criminalització i repressió, Drets bàsics, Estat Espanyol i el Món, Opinió per atzavara. Guarda l'enllaç permanent.


xevi bardolet: Afecte 'vintage'\n[Article publicat a EL 9 NOU el 24.05.13]\nEl retorn d’Aznar aquesta setmana ha deixat massa en segon terme, trobo, una efemèride que per la part que ens toca hauríem hagut de celebrar per un doble motiu. D’una banda, perquè ens connecta amb la història. I de l’altra, perquè per pocs calés hauríem pogut recrear l’escenari de fa 191 anys, quan van començar a construir el primer ferrocarril del món i van haver de lluitar contra quatre pegues que avui encara se’ns mantenen: era lent, car, poc fiable i la majoria no ho veia una alternativa a la tracció animal.\nEl mèrit és de l’enginyer britànic George Stepherson, a qui s’atribueix la construcció de la primera xarxa ferroviària per on van passar locomotores de vapor, inaugurada el 1825 per unir els 40 quilòmetres entre Darlington i Stockton, al nord d’Anglaterra. Es veu que uns anys abans ja s’havia fet una prova que va fracassar, perquè els rails eren de ferro colat i la locomotora, com que pesava una mica, els abonyegava. [Per qui consideri ridícul aquest imprevist, només recordar que 191 anys després, i malgrat l’extensió universal dels estudis universitaris, una naviliera espanyola ha inventat sense voler el primer submarí del món que baixa però no puja, perquè li sobren 75 tones i no es mou ni per sota l’aigua].\nEl model Stepherson va anar millor, però no del tot. Diuen les cròniques que l’endemà de la inauguració, amb un tren de 38 vagons i 600 passatgers a bord, van assegurar la velocitat punta amb un quants vagons menys i uns quants cavalls més, dels de veritat, per acabar-ho de remolcar. I la solució híbrida va durar uns quants anys. Com passa ara amb els cotxes elèctrics, que quan vols córrer ho has de fer amb gasolina.\nLlàstima, deia, perquè el tren de Puigcerdà i la seva velocitat punta haurien pogut anar de pistons per recrear l’Europa ferroviària de principis del XIX en un documental vintage, que es diu ara. Però al final ens va enganxar més l’Aznar. Deu ser perquè, com deia un tuit, ara ja no porta bigoti; porta Velcro.\nPublicat per bardo a 19:38\nJa els he trobat el llautó\nNo es quedi el canvi\nMenyspreu al LAPAO-LAPAPYP\nLa premsa nacional de Catalunya


Detingut un membre del COI sospitós de pertànyer a una xarxa de venda il·legal d'entrades - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nDetingut un membre del COI sospitós de pertànyer a una xarxa de venda il·legal d'entrades\nPatrick Hickey, president del Comité Olímpic Irlandès, ha estat arrestat a primera hora del matí a l'hotel on s'allotjava\n17/08/2016 - 20.16\nLa policia brasilera ha detingut aquest dimecres Patrick Hickey, president del Comitè Olímpic Irlandès i membre del Comitè Olímpic Internacional (COI), com a sospitós de pertànyer en una xarxa de venda il·legal d'entrades dels Jocs de Rio.\nLa detenció de Hickey, de 71 anys, s'ha produït a primera hora del matí en un hotel a Barra de Tijuca. D'acord amb algunes informacions, Hickey s'hauria trobat malament poc després de ser detingut i hauria estat traslladat a un hospital per rebre atenció mèdica.\nEl Comitè Olímpic d'Irlanda, d'acord amb algunes investigacions, hauria encarregat la venda d'entrades olímpiques al seu país a una empresa que està sent investigada i que no tenia llicència per vendre-les. L'empresa hauria arribat a vendre entrades per a la cerimònia d'inauguració del passat 5 d'agost per 8.000 dòlars cadascuna.\nLa detenció del membre del COI


Platges de Zanzíbar – Bona Vida\nSegüentMercats del món: Shilin Night Market, Taipei (Taiwan)\nBonaVida\ton 16 Agost 2017\nSorra blanca, platges infinites d’un color ben blau, clima equatorial i un sol ben lluent, i allotjaments de tota classe, nivell i preu. Són bones qualitats per visitar les platges de Zanzíbar, oi?\nZanzíbar és una regió semiautònoma de Tanzània, formada per dos grans illes a l’oceà Índic: Unguja i Pemba, i diversos illots repartits per l’arxipèlag. La primera, Unguja, a només 36 quilòmetres de les costes de Tanzània, és la més coneguda i visitada, i de fet és la que tothom (menys els locals, és clar), coneix propiament com Zanzíbar.\nDe poc més de 1.500 quilòmetres quadrats, s’ha convertit en el lloc preferit de molts viatgers que busquen relax, sol i platja, o d’altres com nosaltres, on passar uns dies de descans després de fer un Safari pels principals Parcs Nacionals de Tanzània.\nTuristes bronzejant-se mentre el bestiar s’ho mira\nQuan baixa la marea, molts habitants de l’illa surten a collir crancs i petits peixets\nHotels davant el mar\nUnguja, és una illa de només 85 quilòmetres de llarg i 30 d’ample, on la majoria de la població viu de l’agricultura i la pesca, però el turisme cada vegada vegada ocupa una part més important de l’economia a Zanzíbar.\nDe fet, això es nota en els recursos i allotjaments que l’illa ofereix als turistes. Els hotels comencen a ser cada vegada més numerosos a tota la costa, i sense una bona política turística, fàcilment malgastaran els recursos de Zanzíbar en un futur. No volem ser pessimistes, però aquesta és la sensació negativa que vam tenir durant la nostra estada.\nUn dels molts hotels de la costa de Nungwi. El Z Hotel\nPrenent un cocktail a la terrassa del Z Hotel\nPerò parlem del costat positiu: les meravelloses platges que trobem. Triem la regió de Nungwi i ens movem per les platges de nord, on no trobem tants esculls de coral, ideals pels amants del submarinisme i l’snorkel, però tothom coincideix a dir que té les millors platges.\nAprenents de pescador\nQuan baixa la marea trobem molta activitat\n…i joves saltimbanquis\nPescadors tornant a casa…\n…amb una bona captura!\nI és que hi ha moments on un viatge ha de ser sinònim de desconnexió i relax, de transportar-te a zones on el cap no pensi en feina ni problemes. I les platges de Zanzíbar, ho aconsegueixen!\nClica per veure altres posts de Tanzània al blog:\nPosted in: Tanzània, Zanzíbar\nTagged in: àfrica, platja


Apartment Valdor Crans Montana Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCrans Montana, Crans Montana, Suïssa - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Crans Montana, no busqui més enllà de Valdor A Crans Montana 2. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Valdor A Crans Montana 2 asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix aparcament de cotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, reproductor de DVD/CD, cuina americana, banyera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Valdor A Crans Montana 2 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Crans Montana.


Productes des de 4,50€ :: Edredó microfibra VICKY :: Sanchez Hipertextil ::\nEdredó microfibra VICKY29,90 € / 45,00 € Mida: Llit de 135/150cm Edredó nòrdic d'hivern fabricat en 100% microfibra de poliéster per al seu teixit exterior, amb un tacte molt suau, i en 100% fibra buida per al seu farciment. de 400gr/m2. molt càlid i lleuger. Disseny actual tipus patchwork. També porta les dues cares estampades iguals, aixó fa que la durabilitat de la peça sigui mes llarga, ja que si es fa mal be per una banda encara té un altre igual. Disponibles per a llits de 135/150cm. (Mida 240x220cm.), Aprofiti el preu especial de Hipertextil. No inclou Coixins.\nProducte no disponible en aquest moment ► Últimes unitats! APROFITA L'OFERTA Edredó microfibra VICKY Edredó nòrdic d'hivern fabricat en 100% microfibra de poliéster per al seu teixit exterior, amb un tacte molt suau, i en 100% fibra buida per al seu farciment. de 400gr/m2. molt càlid i lleuger. Disseny actual tipus patchwork. També porta les dues cares estampades iguals, aixó fa que la durabilitat de la peça sigui mes llarga, ja que si es fa mal be per una banda encara té un altre igual. Disponibles per a llits de 135/150cm. (Mida 240x220cm.), Aprofiti el preu especial de Hipertextil. No inclou Coixins.\nMida: Llit de 135/150cm Producte no disponible en aquest moment Registre a la botiga online


Ignasi Mª Muntaner serà nomenat avui Fill Adoptiu de Sitges\nLa imatge de Santa Tecla ja s’exposa a l’emplaçament escollit per la pendonista Immaculada Almiñana, al carrer Jesús, 20. Avui els actes de la programació de la Festa Major continuaran amb la preparació dels gegants, una festa infantil i el nomenament d’Ignasi Maria Muntaner com a Fill Adoptiu de Sitges.\nEl lingüista , professor i investigador Ignasi Mª Muntaner rebrà oficialment avui dijous el títol honorífic de Fill Adoptiu de Sitges en reconeixement a la seva tasca ingent per recopilar la toponímia de Sitges i també per la seva implicació al teixit associatiu i cultural de la vila, en un acte solemne al saló de plens. Muntaner va començar els seus estudis sobre la toponímia de Sitges per a la seva tesi doctoral i després la investigació es va convertir en el llibre Els noms de lloc del terme de Sitges i de les terres veïnes, publicat l’any 1986. Ignasi Maria Muntaner, però, va continuar l’estudi durant més de 30 anys per fer-ne una nova versió ampliada i actualitzada. Fruit d’aquest treball és l’obra El terme de Sitges i la seva rodalia: els seus noms de lloc, publicada el 2016 en dos volums. En aquesta publicació Muntaner ha recollit més de 4.000 topònims sobre Sitges, que doblen els de l’anterior edició. Aquesta obra representa la culminació d’una investigació filològica, històrica i geogràfica realitzada al llarg de quaranta-quatre anys.\nA partir de les cinc de la tarda, al Palau del Rei Moro, tindrà lloc una festa infantil amb tallers, la lectura d’un conte i xocolatada. Posteriorment, es vestiran els gegants Moros i en acabar se celebrarà la commemoració dels 25 anys del primer assaig dela Colla Jovede Castellers de Sitges.\nA les nou del vespre, al Racó de la Calma, la música i el teatre seran els protagonistes amb el tradicional Concert de Gralles, a càrrec dels grallers Canya d’Or (Reus) i Blanc Subur (Escola de Grallers de Sitges) i el Ball de les Gitanes d’Antes.\nExposició de Santa Tecla\n“Amb emoció i responsabilitat” la pendonista Immaculada Almiñana reconeixia aquest dimecres que rebia la imatge de Santa Tecla. La imatge ja es pot visitar al carrer Jesús 20, de deu del matí a nou del vespre, on està envoltada dels elements festamajorencs que més identifiquen a la pendonista entre els quals “tres carretilles que hem conservat des que va néixer el meu fill i també he volgut que estiguessin representats els gegants de la Vila”.\nAbans que la imatge es traslladés a l’emplaçament escollit per la pendonista, el Centre Cultural Miramar va acollir el debat entorn els rols de gènere en el marc de la Festa Major moderat per la historiadora Alba Gràcia i organitzat per la regidoria de Benestar i Família amb la col·laboració de la Comissió de Festa Major i Santa Tecla. Sota el títol I tu, els vols portar? el col·loqui va reflexionar sobre els estereotips de gènere a partir de les colles de gegants de Sitges. En aquest sentit, durant el debat es va deixar clar que s’han fet petits passos per trencar amb els estereotips però que encara queda un llarg camí a fer. També es va manifestar que les limitacions físiques no són un condicionant i que cadascun dels balls estan oberts a tothom durant la processó Matinal. La xerrada va comptar amb la participació de la regidora de Benestar i Família, Mireia Rossell; i les intervencions de Joan Duran, representant del Consell del Patrimoni Festiu; Anna Sánchez i Maria Hernández, caps de colla dels Gegants Americanos; Pau Baqués com a cap de colla dels Gegants Moros; i Ricard Vicente com a representant de la colla dels Gegants Cristians.


Detenen un jove per conduir de manera temerària i sota els efectes de l’alcohol – elgarrotxi.cat\nls Mossos d’Esquadra han detingut un jove de 23 anys i veí de Torelló com a presumpte autor dels delictes de conducció temerària, conduir sota els efectes de begudes alcohòliques i per una falta de desobediència lleu. Els fets van passar el 24 de gener en un control d’alcoholèmia que els mossos tenien situat a Vic. A 2/4 de set del matí, els agents van aturar un vehicle, i el seu conductor es va negar a realitzar les proves d’alcoholèmia. Per aquest motiu, se li va imputar un delicte contra la seguretat viària i se li va immobilitzar el vehicle. A les nou, com que el vehicle ja no eren al mateix lloc, una patrulla va començar la recerca i va trobar-lo per la C-17 fent esses i sense pneumàtic.\nQuan el conductor del vehicle es va adonar de la presència dels mossos, va intentar fugir creuant tres carrils, però va quedar aturat al mig de la carretera. Segons expliquen els mossos, la maniobra va posar en greu perill la resta d’usuaris de la via. Els agents van senyalitzar la zona perquè no es produís cap accident.\nPosteriorment, els mosso van comprovar que al maleter del vehicle hi havia el parany de la immobilització que li havien col·locat a una de les rodes. El conductor, per desfer-se’n, havia desinflat la roda, va treure el parany i no la va tornar a inflar.\nEls agents van detenir l’home per conducció temerària, per conduir sota els efectes de l’alcohol i per no respectar la immobilització. El detingut va passar el 25 de gener a disposició judicial al jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Vic.\nMilers de persones clamen pel canvi polític a Espanya en la marxa convocada per Podem a Madrid