Fes els tràmits per instal·lar-te\nDescobreix com fer-ho\nLa teva nova vida a Barcelona\nConnecta’t amb la comunitat\nParticipa a la ciutat!\nConnecta’t amb Barcelona!\nComences un projecte a Barcelona? Si vens a viure aquí, volem facilitar-te l’arribada i oferir-te la informació i els consells que necessites per instal·lar-te, des de tràmits fins a qüestions pràctiques quotidianes. També pots participar en nombroses activitats per conèixer tot el que la ciutat t’ofereix, compartir experiències, crear vincles i fer noves amistats.\n13/10/2021 - 10:34 h Més de 70 expositors participaran al Barcelona International Community Day\nComptar amb la participació d’aquesta quantitat d’expositors confirma el rol de referent que desenvolupa aquesta fira entre la comunitat internacional de la ciutat.\n13/10/2021 - 11:33 h La col·laboració publicoprivada fa possible el Barcelona International Community Day\nEl Barcelona International Community Day agafa un nou impuls amb el suport de cinc empreses, que s’alineen amb l’estratègia de l’Ajuntament de Barcelona per fer de la ciutat un lloc atractiu per al talent internacional.\n04/10/2021 - 14:16 h Més de cinquanta activitats per a la comunitat internacional que viu a la ciutat\nEl Barcelona International Community Day 2021 se celebra el 23 d’octubre al Museu Marítim.\n22/10/2021 - 13:04 h Urbanisme i infraestructures La rehabilitació del conjunt de la Torre de les Aigües del Besòs guanyadora de l’Europa Nostra 2021\nÉs un dels guardons més importants que atorga la Unió Europea i que enguany també han rebut 24 elements patrimonials de 18 països europeus.\nConeix els tràmits prioritaris que has d’efectuar per venir a Barcelona. T’oferim la informació clau d’una manera clara per complir els requisits administratius.\nBack to (Net)Work, aquest és el nostre lema d’enguany. Després d’un any de pandèmia es torna a celebrar la Barcelona International Community Day, una fira presencial al Museu Marítim de Barcelona. No et perdis la cita de referència tant pels membres de la comunitat internacional que viuen i treballen a Barcelona com per aquelles persones que vulguin contactar amb aquest col·lectiu tan enriquidor per a la ciutat.\nSessions informatives, treball en xarxa, seminaris i conferències, visites de la ciutat, cursos, tallers, etc. Una àmplia gamma d’activitats sobre els temes que t’interessen.\nConsulta’n el programa\nConeix altres persones que formen part de la comunitat de Barcelona, reuneix-t’hi i relaciona-t’hi.\nEstigues al dia del que passa a Barcelona, les activitats que no et pots perdre i les notícies que t'interessen\nBarcelona, ciutat oberta i diversa\nsobre la població total\nnascudes en altres països\npresents a la ciutat


Amnistia Internacional Catalunya - Drets Humans Espanya: La mort de Juan Martínez Galdeano s?ha d?investigar\n11/8/05 - Amnistia Internacional està preocupada pel fet que Juan Martínez Galdeano morís sota custòdia de la Guàrdia Civil, a conseqüència de maltractaments i d'un ús excessiu de la força.\namnistia amni, 11 de agost de 2005\nCarta d'Irene Khan al Ministre de l'Interior espanyol\nAmnistia Internacional està preocupada pel fet que Juan Martínez Galdeano morís sota custòdia de la Guàrdia Civil, a conseqüència de maltractaments i d'un ús excessiu de la força. En una carta dirigida al Ministre de l'Interior i al Director de la Guàrdia Civil, aquest dimecres, Irene Khan, secretària general de l'organització, ha sol?licitat que es faci una investigació completa, exhaustiva i independent dels esdeveniments que van dur a la seva mort.\n"Els alts càrrecs de la Guàrdia Civil han d?enviar el missatge clar als seus subordinats que la tortura o els maltractaments contra persones privades de la seva llibertat són totalment inacceptables i seran objecte de fortes sancions penals i disciplinàries" declarava Nicola Duckworth, Directora del Programa d'Europa d'Amnistia Internacional.\nSegons la informació rebuda per l'organització, el 24 de juliol de 2005 Juan Martínez Galdeano va anar a la caserna local de la Guàrdia Civil amb la finalitat de tractar d'una disputa amb un home després que del xoc dels seus respectius automòbils a Roquetas de Mar (Almeria). Els agents de la Guàrdia Civil han declarat que quan se li va demanar a Juan Martínez Galdeano que es sotmetés a una prova d?alcoholèmia, es va tornar agressiu. Un oficial de la Guàrdia Civil va utilitzar una arma taser (de descàrrega elèctrica) i un bastó extensible amb la finalitat de controlar-lo. Va ser detingut per desordre públic i per resistència a l'autoritat i després va ser emmanillat de mans i peus.\nFonts oficials han declarat que diversos guàrdies civils van haver de subjectar Juan Martínez Galdeano i posar-lo a terra ja que tornava a comportar-se de forma agressiva quan intentaven traslladar-lo als locals de detenció. Després, va sofrir una aturada cardíaca i va morir.\nL'autòpsia realitzada per l'Institut Anatòmic Forense de Granada concloïa que ?la causa immediata de la mort? va ser ?una insuficiència aguda respiratòria o cardiorespiratòria?. L'examen del cadàver de la víctima va revelar marques coherents amb les denúncies de maltractaments i l'ús excessiu de la força. A conseqüència d'això, els agents involucrats en la mort de Juan Martínez Galdeano han estat processats i suspesos per utilitzar armes no autoritzades.\nSuspensió de l'ús d'armes taser\n"Qualsevol investigació sobre els fets que van dur a la mort de Juan Martínez Galdeano ha d?aclarir si els funcionaris policials implicats van acatar els principis de proporcionalitat tal com els és requerit per la legislació espanyola", va afegir Nicola Duckworth. "Les autoritats espanyoles han de suspendre urgentment la utilització de tota arma de descàrrega elèctrica per part d'entitats encarregades de fer complir la llei fins que no es coneguin amb seguretat els efectes d'aquestes armes".\nAmnistia Internacional reconeix els reptes als quals s'enfronten els agents de policia en haver de tractar amb sospitosos que no cooperen amb ells o que mostren comportaments rebels. No obstant això, considera que s?ha de suspendre la utilització d'armes taser i de qualsevol altra arma de descàrrega elèctrica fins que no es realitzi una investigació rigorosa, independent i imparcial sobre el seu ús i els seus efectes.\n?L'ús de descàrregues elèctriques com instrument per aconseguir l'obediència o submissió de sospitosos no cooperadors en absència d'una amenaça clara immediata a la vida o de sofrir lesions greus, amenaça que no pugui ser continguda amb mitjans menys contundents, inherentment constitueix un ús excessiu de la força, incompatible amb les normes internacionals, incloses les que prohibeixen el tracte cruel, inhumà o degradant?, va dir Nicola Duckworth.\nLes armes taser són armes que produeixen descàrregues elèctriques. Estan dissenyades per ocasionar una incapacitació instantània en produir un electroxoc d'alt voltatge. Des de l'any 2001, més de 100 persones als Estats Units i Canadà han mort després de ser sotmesos a descàrregues elèctriques amb armes taser. La majoria dels qui van morir eren homes desarmats que, si bé donaven mostres de comportaments trastornats o combatius, no semblaven suposar una amenaça greu per a la vida o seguretat d'altres persones.\nEn una carta remesa al Ministeri de l'Interior espanyol el passat 2 de febrer del 2005, Amnistia Internacional va plantejar les seves preocupacions per la presència i ús d'armes de descàrregues elèctriques a Espanya. Segons la informació que obra en poder d'Amnistia Internacional, aquestes armes són importades de forma legal per a l'ús exclusiu de les forces de seguretat. Els cossos de policia local que pel que sembla disposen d'aquestes armes són la policia local de les Illes Canàries, la d?Espartinas (Sevilla) i la de Xivert (Castelló). A la mateixa carta, Amnistia Internacional també havia expressat la seva preocupació pel possible ús d?aquestes armes per la Guàrdia Civil així com per la Unitat d'Intervenció Especial.\nEl 22 de febrer del 2005 la Direcció general de la Guàrdia Civil va declarar, en resposta a la carta d'Amnistia Internacional, que aquestes armes no són utilitzades de forma oficial per la Guàrdia Civil. És més, el 26 d'abril del 2005, el Ministeri de l'Interior va confirmar que: ?vists els riscos que poden ocasionar, no es considerat apropiat l'ús d'aquestes armes per part de funcionaris encarregats de fer complir la llei?.


Jordi de Rússia (gran duc de Rússia II) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJordi de Rússia (gran duc de Rússia II)\nJordi de Rússia, gran duc de Rússia (Tsàrskoie Seló 1871 - Caucas 1899). Gran duc de Rússia amb l'habitual tractament d'altesa imperial. Des de l'any 1894 i fins a la seva mort fou l'hereu presumpte al tron imperial portant el títol de tsarévitx.\n27 abril 1871 (Julià)\n28 juny 1899 (Julià) (28 anys)\nOlga de Rússia, Xènia de Rússia, Miquel de Rússia, Alexandre de Rússia i Nicolau II de Rússia\nNat a Tsàrskoie Seló el dia 6 de maig de 1871, essent fill del tsar Alexandre III de Rússia i de la princesa Dagmar de Dinamarca. Jordi era net per via paterna del tsar Alexandre II de Rússia i de la princesa Maria de Hessen-Darmstadt i per via materna del rei Cristià IX de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Hessen-Kassel.\nDurant la seva infantesa mostrà una salut de ferro, essent molt més fort i sa que el seu germà, el futur tsar Nicolau II de Rússia. Tot i així, quan entrà a l'adolescència aquest fet canvià, i començà a mostrar problemes respiratoris importants. L'any 1891, Jordi acompanyà al seu germà Nicolau en un llarg viatge per les diferents corts europees, la duresa del viatge feu que Jordi hagués de tornar abans d'hora a Sant Petersburg per tal de recuperar-se de la fatiga que li havia ocasionat el viatge.\nEl novembre de 1894, Alexandre III de Rússia moria al Castell de Gatchina i el tsarévitx Nicolau esdevenia tsar de Rússia. Immediatament Jordi era elevat a la categoria d'hereu al tro.\nLa salut del gran duc es deteriorà de forma progressiva i alarmant i generà a principis de la dècada de 1890 un principi de tuberculosis. Els metges recomanaren a la Cort imperial el seu trasllat immediat a un lloc més càlid on les possibilitats de recuperació eren més fortes, s'escollí el Caucas, i més concretament la ciutat d'Abbas-Tuman. La seva malaltia, que no pogué ésser parada feu que mai pogués retornar a Sant Petersburg i mai conegué les seves nebodes, les grans duquesses Olga de Rússia i Tatiana de Rússia.\nPoc després del bateig de la tercera filla del tsar, la gran duquessa Maria de Rússia, el gran duc Jordi escrigué al tsar recriminant-li el fet de no haver pogut conèixer mai les seves nebodes. Pocs mesos després, el 9 d'agost de 1899 morí al Caucas a conseqüència de la tuberculosi iniciada anys enrere.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Jordi de Rússia\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Jordi_de_Rússia_(gran_duc_de_Rússia_II)&oldid=30034990»\nDarrera modificació: 17 abr 2022 a les 22:39\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 abr 2022 a les 22:39.


Document de posició del COMB sobre el tractament per als malalts amb hepatitis C\nLa incorporació de nous fàrmacs per al tractament de la infecció pel virus de l’hepatitis C suposa un notable avenç terapèutic atesa la seguretat, eficàcia i efectivitat que mostren aquests tractaments.\nAra és possible curar (i fins i tot eradicar) una infecció greu, altament prevalent a Espanya i a Catalunya (prevalença del 2,5% aproximadament, que pot arribar a ser del 4% en persones de més de 60 anys d’edat).\nLa situació actual de polèmica respecte del tractament d’aquesta malaltia està condicionada per:\n1. Una manca de dades que permetin fer una quantificació exacta del problema.\n2. Una coincidència de diferents propostes terapèutiques que suposen tractar prioritàriament o no diferents tipus de pacients.\n3. Les discussions relatives a l’accés als fàrmacs sota finançament públic, atès l’elevat cost dels actuals, les perspectives d’introducció de nous fàrmacs en un futur a curt termini i la manca de claredat pel que fa a qui i com es farà càrrec del seu finançament.\nCelebrem que el Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat hagi creat recentment una Comissió d’Experts que s’encarregarà de valorar les evidències científiques que donen suport a una o diverses estratègies de tractament, recomanant quines són les més adients i viables, recomanacions que esperem que siguin acceptades i assumides pel mateix Ministeri.\nEn una època de crisi econòmica i amb greus problemes de finançament del sistema sanitari, que cal tenir molt en compte, és important encara més que mai tenir una visió global del problema que suposa l’hepatitis C: una malaltia prevalent, potencialment greu, encara que d’evolució molt lenta, amb diferents etapes de desenvolupament que poden requerir, en totes i cadascuna d’elles, una estratègia terapèutica diferent, però que ha de ser sempre la millor possible, basant-se en criteris de seguretat, efectivitat i eficiència, en el context d’un sistema sanitari caracteritzat, entre d’altres, pels principis d’accés i equitat.\nEl COMB demana que, basant-se sempre en aquests criteris clínics esmentats, es desenvolupi, al més aviat possible, una estratègia estatal per al tractament de l’hepatitis C, que tingui en compte els principis d’equitat que caracteritzen el nostre Sistema Nacional de Salut.\nTambé és necessària una negociació amb la indústria farmacèutica que contempli l’anàlisi cost-efectivitat i permeti, d’acord amb els volums i el temps, un escalat a la baixa dels preus de mercat. Atesa la seva transcendència, caldria portar la negociació en l’àmbit de la Unió Europea.\nEl COMB demana també que, un cop definida aquesta estratègia, no es vegi condicionada per limitacions de finançament ni, especialment, per una possible actitud del govern de l’Estat de responsabilitzar les Comunitats Autònomes del seu desenvolupament i aplicació pràctica sense tenir en compte la transferència, entenem que obligada, dels recursos econòmics addicionals necessaris, com ha succeït en altres ocasions.


La Comunitat Valenciana, entre les regions "crítiques" per l'Agència Europea del Medi Ambient\nLa Comunitat Valenciana, entre les regions “crítiques” per l’Agència Europea del Medi Ambient\nLes regions d’Europa s’enfronten a la pujada del nivell del mar i un clima més extrem, com les ones de calor més freqüents i més intenses, inundacions, sequeres i tempestes a causa del canvi climàtic, segons un informe de l’Agència Europea de Medi ambient publicat avui. L’informe avalua les últimes tendències i projeccions sobre el canvi climàtic i els seus impactes en tota Europa i troba que millor i més flexible adaptació estratègies, polítiques i mesures seran crucials per a disminuir aquests impactes.\n[perfectpullquote align=”left” cite=”” link=”” color=”” class=”” size=””]“El canvi climàtic continuarà durant moltes dècades per venir. L’escala del futur canvi climàtic i el seu impacte dependrà de l’eficàcia de l’aplicació dels nostres acords globals per a reduir les emissions de gasos d’efecte hivernacle, sinó també assegurar que tenim les estratègies i polítiques d’adaptació adequades en el lloc per a reduir els riscos dels extrems climàtics actuals i projectades.”\nHans Bruyninckx, directora executiva d’AEMA[/perfectpullquote]\nTotes les regions europees són vulnerables al canvi climàtic, però algunes regions experimentaran els impactes més negatius que uns altres.\nLes zones costaneres i planes d’inundació en zones de l’oest d’Europa també són vistos com a punts d’accés, ja que s’enfronten a un major risc d’inundacions per l’augment del nivell del mar i un possible augment en les marees de tempesta. El canvi climàtic també està donant lloc a canvis importants en els ecosistemes marins com a resultat de l’acidificació dels oceans, l’escalfament i l’expansió de les zones mortes sense oxigen.\nEls ecosistemes, la salut humana i l’economia\nEcosistemes i àrees protegides de tota Europa estan sota pressió pel canvi climàtic i altres factors, com el canvi d’ús del sòl. L’informe posa en relleu que els impactes del canvi climàtic són una amenaça per a la biodiversitat en la terra i en els mars. Moltes espècies d’animals i plantes estan experimentant canvis en els seus cicles de vida i estan migrant cap al nord i cap a majors altituds, mentre que diverses espècies invasores s’han establit o han ampliat la seua gamma. Les espècies marines, incloses les poblacions de peixos d’importància comercial, també estan migrant cap al nord. Aquests canvis afecten diversos serveis dels ecosistemes i sectors econòmics com l’agricultura, la silvicultura i la pesca.\nEls principals efectes en la salut del canvi climàtic estan vinculats als fenòmens meteorològics extrems, els canvis en la distribució de les malalties sensibles al clima i els canvis en les condicions ambientals i socials. Inundacions fluvials i costaneres ha afectat milions de persones a Europa en l’última dècada. Els efectes sobre la salut inclouen lesions, infeccions, exposició a perills químics i conseqüències per a la salut mental. Les ones de calor s’han tornat més freqüents i intensos, la qual cosa porta a desenes de milers de morts prematures a Europa. Es preveu que aquesta tendència d’augmentar i intensificar, si no es prenen mesures d’adaptació adequades. La propagació de les espècies de paparres, el mosquit tigre asiàtic i altres portadors de la malaltia augmenta el risc de la malaltia de Lyme, l’encefalitis transmesa per paparres, febre del Nil Occidental, el dengue, el chikungunya i la leishmaniasis.\nEls costos econòmics del canvi climàtic poden ser molt alts. Esdeveniments extrems relacionats amb el clima en els països membres de la AEMA representen més de 400 mil milions d’euros de pèrdues econòmiques des de 1980. Les estimacions disponibles dels costos futurs de canvi climàtic a Europa consideren només alguns sectors i mostren una considerable incertesa. Encara així, els costos dels danys projectats del canvi climàtic són més alts en la regió mediterrània. Europa també es veu afectada pels efectes del canvi climàtic que ocorren fora d’Europa a través d’efectes comercials, la infraestructura, els riscos geopolítics i de seguretat, i la migració.\nMillorar l’adaptació i el coneixement\nIntegració de l’adaptació al canvi climàtic en altres polítiques està progressant, però es pot millorar més. Altres mesures addicionals possibles inclouen la millora de la coherència de polítiques en diferents àmbits polítics i nivells de govern (UE, transnacional, nacional i subnacional), més flexibles mètodes de gestió adaptativa, i la combinació de solucions tecnològiques, els enfocaments basats en els ecosistemes i les mesures “blanes”.\nEl desenvolupament i ús dels serveis climàtics i adaptació estan augmentant a Europa. Un millor coneixement seria útil en diverses àrees, per exemple, en els estudis d’amenaces a diverses escales i en seguiment, informació i avaluació de les mesures d’adaptació, els seus costos i beneficis i sinergies i intercanvis amb altres polítiques.\nL’informe és una avaluació basada en indicadors del passat i el canvi climàtic projectat i els seus impactes sobre els ecosistemes i la societat. També examina la vulnerabilitat de la societat a aqueixos efectes i en el desenvolupament de polítiques d’adaptació i la base de coneixements subjacent.\nL’informe va ser desenvolupat per la AEMA en col·laboració amb el Centre Comú de Recerca de la Comissió Europea, el Centre Europeu per a la Prevenció i Control de Malalties, l’Oficina Regional de l’Organització Mundial de la Salut per a Europa i tres centres europeus de Tema (ETC-CCA, ETC-BD, ETC-ICM). Aquesta és la quarta ‘El canvi climàtic, els impactes i la vulnerabilitat a Europa’ informe, que es publica cada quatre anys. Aquesta edició té com a objectiu recolzar el procés d’aplicació i revisió de l’estratègia d’adaptació de la UE 2013, que està previst per al 2018, i el desenvolupament d’estratègies i plans nacionals i internacionals d’adaptació.


Charles Trenet va néixer a Narbona l'any 1913 i fou durant molts anys el cantant més popular de França. De les seves cançons es dresprenien olors de tarantela i perfums de sardana.\n–Hem de guardar algun somriure per riure’ns dels dies sense alegria–\nPer Quim Curbet dilluns, de juliol 30, 2007\nMarguerite Yourcenar va voler que les seves Memòries d’Adrià comencessin i acabessin amb un poema escrit per l’emperador mateix: «Petita ànima, ànima flotant, companya del meu cos, que va ser el teu hoste, vas baixar cap als indrets pàl·lids, durs i nus, on vas haver de renunciar als jocs d’antany. Un instat encara, mirem junts les ribes familiars, els objectes que sens dubte no veurem més... Provem d’entrar en la mort amb els ulls oberts.»\nLes respostes són relativament fàcils de trobar, a vegades un s'hi ensopega fins i tot abans de saber la pregunta.\n"És impassible com la muntanya"\n(Escoltat d'uns dibuixos animats japonesos que els meus fills es miren amb avidesa)\n«Cada sistema és veritable pel que proposa i fals pel que exclou.»\nPer Quim Curbet divendres, de juliol 27, 2007\n"Blanc ou, blanc perla, blanc llí, blanc admetlla, blanc sal marina, blanc nenúfar..."\n(D'un catàleg de pintures)\n"El més important de qualsevol informe és saber qui paga als experts"\n(El Roto a El País)\n"No hi ha un pet que s'assembli a un altre pet"\n(Pensament a primera hora del matí)\n"Amb això de tenir només dos mans sempre m'he sentit limitat"\n(Rèplica a un amic)\nPer Quim Curbet dijous, de juliol 26, 2007\nAquests dies, entre la llum que fa pampallugues, la xafogor de la canícula i el Tour que va fent esses, sembla allò del Dia de la Marmota, em fa l’efecte d’haver-ho viscut, com a mínim, en una altra vida.\nL’any 1967, vam deixar d’anar a la platja amb l’antic carrilet de Sant Feliu de Guíxols, un trajecte de dos hores entre el fum de la màquina i els crits de la canalla. Amb el 4L del meu pare i a 65 km/h hi arribàvem en 40 minuts. Tot un prodigi. Però encara més prodigiós és que ara, 40 anys després, amb un cotxe 100 cavalls més potent hem hagut de necessitar 1 hora i 20 minuts.\nI jo em pregunto, tal com deia la meva àvia: “On anirem a parar?”.\n«Quant més va més sap u i bo és viure per a veure»\n(Lluís Galiana –s.XVIII-)\nPer Quim Curbet dimarts, de juliol 24, 2007\n"El sabio catalán remató la librería y regresó a la aldea mediterránea donde había nacido, derrotado por la nostalgia de una primavera tenaz."\nPer Quim Curbet dilluns, de juliol 23, 2007\n"Estaba en calzoncillos, empapado en sudor y no desentendió la escritura para ver quién había llegado. Aureliano no tuvo dificultad para rescatar de entre aquel desorden de fábula los cinco libros que buscaba, pues estaban en el lugar exacto que le indicó Melquíades. Sin decir una palabra, se los entregó junto con el pescadito de oro al sabio catalán, y éste los examinó, y sus párpados se contrajeron como dos almejas. «Debes estar loco» -dijo en su lengua, alzándose de hombros, y le devolvió a Aureliano los cinco libros y el pescadito. -Llévatelo -dijo en castellano-. El último hombre que leyó esos libros debió ser Isaac el Ciego, así que piensa bien lo que haces."\nPer Quim Curbet divendres, de juliol 20, 2007\n"Melquíades le reveló que sus oportunidades de volver al cuarto estaban contadas. Pero se iba tranquilo a las praderas de la muerte definitiva, porque Aureliano tenía tiempo de aprender el sánscrito en los años que faltaban para que los pergaminos cumplieran un siglo y pudieran ser descifrados. Fue él quien le indicó que en el callejón que terminaba en el río, y donde en los tiempos de la compañía bananera se adivinaba el porvenir y se interpretaban los sueños, un sabio catalán tenía una tienda de libros donde había un Sanskrit Primer que sería devorado por las polillas seis años después si él no se apresuraba a comprarlo."\nPer Quim Curbet dijous, de juliol 19, 2007\n“En el patio de Castelgandolfo él había visto al Papa en un balcón, pronunciando el mismo discurso en siete idiomas para una muchedumbre de peregrinos, y lo único que en efecto le había llamado la atención era la blancura de sus manos, que parecían maceradas en lejía, el resplandor deslumbrante de sus ropas de verano, y su recóndito hálito de agua de colonia.”\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 18, 2007\n“Úrsula había vuelto a rejuvenecer la casa. «Ahora van a ver quién soy yo –dijo cuando supo que su hijo viviría-. No habrá una casa mejor, ni más abierta a todo el mundo, que esta casa de locos.» La hizo lavar y pintar, cambió los muebles, restauró el jardín y sembró flores nuevas, y abrió puertas y ventanas para que entrara hasta los dormitorios la deslumbrante claridad del verano.”\nEls àngels són com una mena de missatgers alats que es passegen entre nosaltres. A Girona sempre s’han venerat fins al punt de coronar el campanar de la catedral amb la imatge d’un angelot de bronze que vetlla simbòlicament per tots nosaltres. D’àngels, n’hi ha de moltes menes i la tradició ens diu que tots en portem un de guardaespatlles. Quan Sant Pere ha de pagar la mesada s’hi deu veure en un bull, sobretot per allò de les hores extres, els quinquennis i les baixes laborals per depressió.\nA Girona, justament al barri de Sant Pere, hi ha el carrer de l’Àngel, l’últim carrer de la Ciutat vella abans d’arribar a la muralla. Si ens hem de creure allò de “on hi ha comerç hi ha vida”, hauríem de dir que el carrer de l’Àngel és un carrer mort. Únicament hi circulen veïns que entren i surten, a hores convingudes, de les escales i els pàrquings. Al capdamunt del carrer hi ha un jardí que els gironins, bàsicament, només visiten durant els dies de l’exposició de flors. És un jardí humil que r…\nPer Quim Curbet dimarts, de juliol 17, 2007\n"A la vida no hi ha dia sense importància"\nFoto: A. Woolcott i Harpo Marx\nPer Quim Curbet dissabte, de juliol 14, 2007\nCom la majoria dels carrers gironins, la pujada de Sant Martí és un carrer esguerrat. Neix com un carreró estret, afluent del carrer Ciutadans. Sobre el rètol que anuncia el seu nom encara ha sobreviscut, amb la pintura d´una època remota, un «prohibido fijar carteles» entre un manyoc de cables de Telefónica. La pujada, evidentment, s´enfila cap amunt com una escletxa entre les roques, i just en el punt on s´aixeca l´ascensor municipal que condueix cap al Portal Nou, trenca en angle recte i apunta cap al Seminari, on acaba el seu recorregut en olors de santedat.\nEl carrer fa olor de suor funcionarial, de funcionaris de la Diputació Provincial que suen la cansalada pujant la pujada, fins i tot de baixada. Els funcionaris són gent adusta, que mengen poc i que l´aigua només la toquen amb la punta dels dits abans d´entrar als seus despatxos de treball. Encomanats des de fa més de 150 anys pels efluvis monacals, et miren amb aquella cara de qui resa i treballa, de qui amb una mà cultiva peb…\nPer Quim Curbet dijous, de juliol 12, 2007\n"El que tenen de pitjor les guerres és que després se'n fan novel·les".\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 11, 2007\nGirona a l’estiu és una ciutat ennuvolada, o, com a mínim, això és el que deuen pensar els milers de turistes que aprofiten els dies sense sol de la Costa Brava per visitar la ciutat dels quatre rius. Evidentment Girona és moltes coses i totes estan en ella, però, sobretot, quan arriba la canícula sembla flotar entre les sentors més diverses, instal·lades enmig d’una humitat rescalfada, espessa i obsessiva.\nGirona va voler comptar entre les ciutats que valen la pena ser visitades i finalment ha vist fer-se realitat el seu somni, però per anys que passin mai em deixarà de sorprendre veure els carrers del barri vell envaïts per eixams de turistes, interessats pels detalls més nimis, pels racons més vulgars, per les pedres més escantonades. Girona és una ciutat que al meu parer ja no dona per a més, l’he viscut tan intensament que m’ha deixat completament anestesiat. Sovint penso que m’agradaria veure-la amb els ulls il·lusionats d’un turista que la visita per primera vegada, escoltar les…\nPer Quim Curbet dilluns, de juliol 09, 2007\n"Les il·lusions són indestructibles, sobretot si les abona una teoria"\n(Jaume Vicens Vives)\nPer Quim Curbet dissabte, de juliol 07, 2007\nEl meu besavi era un home pacífic que llegia el diari cada dia, bàsicament per tranquil·litzar-se. En El diario local del Movimiento les calamitats sempre passaven lluny i afectaven a personatges desconeguts i estranys. De les desgràcies locals el diari no en deia res, o les minimitzava de tal manera que la gent -com el meu besavi- les comentava desapassionadament amb el barber, i les passions de veritat es deixaven pel futbol o pels toros.\nARA SÓN ALTRES temps i les coses han canviat, els diaris parlen de tot, no hi ha països remots i els paisatges més exòtics ens queden a tocar. Els cotxes-bomba que exploten al Iemen, a Londres o a Bombai poden afectar a gent coneguda, turistes que es passejaven plàcidament per allà i que porten els mateixos cognoms que els veïns de la cantonada. Ara, per assossegar-nos, només ens queda l´opció de mirar la tele amb el comandament a distància a la mà; l´efecte és tan hipnòtic que només un artefacte explosiu sota el sofà ens podria transportar de nou a…\nPer Quim Curbet dijous, de juliol 05, 2007\nSempre m’han dit “home de poca fe”, però s’equivoquen. Tinc les meves conviccions i són profundes, la meva fe és arrelada en el temps i a hores d’ara no hi penso renunciar de cap de les maneres. Crec en la no-existència de Déu, de cap déu. Aquesta creença, al contrari del que alguns puguin pensar, em reconforta. La bona fe –tal com deia André Gide– és una virtut essencialment laica.\nCrec que la maldat de l’ésser humà sorgeix de les cavernes del seu cervell i no de la voluntat capciosa d’una criatura celestial. Crec que després de la mort no hi ha res, ni falta que fa; de moment ja tenim prous maldecaps aquí com per pensar en una vida eterna. Voldria ser respectuós amb tothom, però, quan veig persones disfressades a la moda del segle I, se’m escapa el riure i quan em parlen de miracles, de beats i de màrtirs, em vénen basques. De la meva no-creença en dic “fe”, perquè un no pot estar mai segur de res. Qui pot estar segur de la no-existència d’un ésser que no es manifesta? Simplement pre…\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 04, 2007\n"Tot averany acaba quan neix la llum"\nPer Quim Curbet dilluns, de juliol 02, 2007\n"La imaginació és la memòria fermentada. Quan un perd la memòria, perd també la facultat d'imaginar".


565 habitatges amb hipoteca aquest mes de març a la província de Girona\nEl nombre total d'hipoteques constituïdes a comarques gironines va créixer un 22% durant el mes de març respecte el mateix mes de l'any passat, arribant a les 565, segons les dades provisionals de l'Institut Nacional d'Estadística.\nEn el total de finques a Girona, les hipoteques constituïdes han augmentat el seu import mitjà en un 48,5% arribant a la xifra de 63.021\nPel què fa a firmes d’hipoteques sobre habitatges a la província de Girona s’ha arribat a les 399 que representa un augment del 22%. L’import mitjà dels préstecs sobre habitatges que ha experimentat un augment del 29,2% es va situar en els 40.255\nA Catalunya el nombre d’hipoteques totals ha augmentat un 33,5% i s’ha arribat a les 4.563. Pel què fa a l’import s’ha situat en els 639.227 que respon a un increment del gairebé 60%. Si ens fixem en les hipoteques catalanes d’habitatges la xifra és de 3.229 (+34,3%) i l’import mitjà sol·licitat és de 377.378 (+36,9%). Aquestes dades en augment segueixen la línea del mes anterior.\nPer comunitats autònomes, les que tenen més hipoteques sobre habitatges en el mes de març són la Comunitat de Madrid (3.794), Andalusia (3.397) i Catalunya ( 3.229).


MOLTES GRÀCIES DUNA - PEP CAMPS: COACHING, CANVI PERSONAL I RELATS PEDAGÒGICS\nHome » BLOG » RELATS PEDAGÒGICS » MOLTES GRÀCIES DUNA\nby pepcamps|Published 30 març, 2020 |6 comments\nAhir pel matí, quan ens van trucar de l’hospital on et vas haver de quedar, el sol es mantenia encara al cel, igual com una llum d’esperança ho feia dins del meu cor. No volia massa, perquè la noticia que desitjava era que tot plegat no fos més que un procés infecciós a l’intestí. Però la veu del veterinari que va començar a parlar des de l’altra costat del telèfon em va sonar a discurs premeditadament pausat i controlat. De seguida vaig percebre la seva intenció de preparar-me a través d’un missatge construït a consciència. Les males noticies ben dites van inundar els meus timpans i es van anar expandint de forma inexorable, contaminant les meves neurones com un riu d’oli brut, a l’hora que el cel es va anar enterbolint de núvols grisos. No hi havia massa opcions, només dues. La primera: provar quatre sessions de quimioteràpia amb una esperança incerta de vida de 6 mesos. La segona: subministrar-te la injecció que t’alliberaria de patiments. La meva primera llàgrima s’escorria per la cara mentre penjava el telèfon, a l’hora que els quatre ens foníem en una abraçada dolorosa i solidària. Només els laments colpidors trencaven el dur i necessari silenci, mentre el cel plorava a fora al jardí, on tantes vegades t’estiraves a prendre el sol. En poc temps, ja que no en teníem massa, vam haver de decidir el teu viatge. Com gairebé sempre a la teva família, Duna, vam estar tots d’acord en les coses realment importants.\nSobre les dues del migdia, la Silvia i jo et vam venir a buscar. Massa llarg el trajecte de mitja hora, per una autopista buida, ella davant conduint i jo al darrera, ambdós amb guants de làtex i mascareta. Era com estar immers en una pel·lícula dolenta de ciència ficció o en un malson d’aquells dels que et vols despertar i no pots. Ja davant de la clínica, ens van fer esperar fora cinc minuts eterns, fins que et vam veure aparèixer per darrera els vidres. Estaves contenta de veure’ns, com sempre, remenaves la cua i lluïes aquella expressió d’agraïment infinit i incondicional que mai no oblidaré. Vas venir fins nosaltres com si res no et passés, vam pujar al cotxe i vam tornar a casa.\nVam substituir el nostra dinar per alimentar-te de carícies i atencions, iniciant així el nostre comiat. Tots al voltant teu, per torns o plegats, regàvem el teu ser amb gotes salades d’estimació. Fins i tot el Drac, nervi pur, es va jeure amb nosaltres i va respectar el ritual. No et movies i ens miraves i estic segur que comprenies el que et volíem dir: t’estimo, ho sento, moltes gràcies, et trobarem a faltar… fins sempre.\nA l’hora decidida pels quatre, les 5 de la tarda, vam anar a la consulta de l’Àlex (moltes gràcies Àlex per la teva humanitat) i ens va acompanyar i ajudar amb la seva professionalitat a donar-te pau. Et vas anar dormint mica en mica, amb el contacte i l’energia de les nostres vuit mans i les nostres quatre ànimes. Així ens vam assegurar que sempre ens notaries al teu costat i que tu sempre estaries amb nosaltres. Només ens separarà un llindar invisible que ens manté en diferents dimensions que formen un tot. Nosaltres et veurem cada dia per casa, pels camps verds, per la platja… allà on anem, i estic segur que tu seràs feliç veient-nos des d’on estiguis.\nAllà quarts de set van caure quatre gotes i després va sortir el sol. Feia temps que no veiem un Arc de Sant Martí tant ben definit, tant colorit i tant immens, de costat a costat de la cúpula blava. Duna, tant bon punt has tocat el sostre invisible l’has il·luminat i l’has pintat de colors, com has fet amb les nostres vides durant aquests vuit anys i mig.\nMoltes gràcies Duna, amiga, per fer-me gaudir de tantes petites coses i per ensenyar-me tant i tant, sobre el respecte, la fidelitat i l’estimació incondicional.\nDuna, com diuen la Sandra i la Carla, a partir d’avui brillarà un estel més al cel i et demanen que volis molt i molt alt, petitona, que sempre estaràs amb elles i formaràs part de la nostra familia i que sempre viuràs en la seva memòria i el seu cor.\nAh! I aquest matí ja hem tingut noticies de tu Duna! La Silvia, quan tanca el ulls, et veu enmig d’un camp verd, ple de flors blanques, grogues i vermelles amb d’altres gossos i gosses com tu, feliços i satisfets d’haver viscut.\nContes per al teu altre jo El llibre que ja us vam presentar a finals de l’any passat està compost per 16 […]\nPublished 25 gener, 2021\nDESENVOLUPAMENT I CANVI PERSONAL POTENT A TRAVÉS DEL CONTE\nFormació, coaching, desenvolupament personal, literatura… Fa uns 30 anys que em dedico a formar i acompanyar persones en el desenvolupament de les […]\nJa fa un parell de setmanes que estic més connectat amb la tristesa que amb cap altra emoció. I aquest matí, passejant […]\n6 thoughts on “MOLTES GRÀCIES DUNA”\n31 març, 2020, 08:35\nCom sempre Pep, el teu relat capta l’atenció de qui el llegeix d’una manera extraordinaria però aquesta vegada més. Sembla que jo, d’alguna manera, també m’hagi pogut despedir d’ella llegint-ho, i no només això, sino que ho he fet uns segons després. Ella está contenta doncs li heu donat la millor vida que pot tenir un gos. I us estimará cada dia com vosaltres a ella. Us estimo familia.\npepcamps Post author\n31 març, 2020, 11:01\nMoltes gràcies Ester. Una abraçada molt forta en aquests temps tant durs dels que, n’estic convençut, sorgirem sent millors persones. T’estimem!!\n31 març, 2020, 16:49\nHola Pep,hace mucho tiempo que no se de ti,desde algún tiempo antes de jubilarme que va a hacer cuatro años, pero al leer tu escrito,la verdad me ha cautivado,un relato lleno de emotividad y humanidad hacia alguien querido,sentimientos de los que hoy faltan por doquier.\nMe ha encantado leerlo y darte un fuerte abrazo\n31 març, 2020, 17:51\nHola Manuel! Que sorpresa leerte! Muchas gracias por tus comentarios. ESpero que todos estéis muy bien y recibe un cálido abrazo!!\n31 març, 2020, 19:35\nHi ha animals que ens poden donar lliçons d’humanitat.\n31 març, 2020, 19:50\nTotalment d’acord Vicenç. Salut\nPrevious post CONTES PER AL TEU ALTRE JO\nNext post COM EM COMPORTO: EL MEU ESTAT “PARE”


15 de juliol de 2015 / 2 Comentaris\nLa primera vegada que vaig escoltar la paraula Couchsurfing de boca d’un viatger vaig pensar: “vaja, això és la llet!”. Ara que el conec personalment, crec que és millor encara, és una de les millors formes de viatjar, una finestra oberta al món i a les persones i que mai saps què t’arribarà a obrir.\nCouchsurfing és una comunitat que engloba persones de tot el món amb una única finalitat: conèixer gent. Amb aquesta premissa els amfitrions ofereixen un llit o sofà (couch) o el seu temps, a disposició dels seus convidats. Per als viatgers, és una gran oportunitat de conèixer gent, costums de primera mà, llocs recòndits i sobretot conèixer un pais de la mà de gent local.\nCom hauràs pogut deduir, a Couchsurfing no es paga per l’allotjament, però no ens equivoquem: Couchsurfing NO és un hotel. Qui rep viatgers aporta el millor: sostre, potser menjar, potser la calor familiar, potser una festa amb amics, potser un matí de pícnic, què sé jo! Per la seva banda, el viatger aporta el que porta a la motxilla: conversa, rialles, respecte, amistat, una truita de patates…\nLa nostra primera experiència fent Couchsurfing a l’Iran va ser espectacular: a la primera petició ja ens van acceptar. Amb les instruccions de Farid, professor de Física a la Universitat de Teheran, vam arribar a casa seva. Val a dir que vam necessitar l’ajut de més persones per arribar-hi, però tothom estava disposat a donar-nos un cop de mà, al mig de la caòtica capital, així que realment va ser molt fàcil. Si fins a l’última persona que ens va ajudar, ens va convidar a un berenar a casa!\nRecordo que vam pujar les escales de casa Farid amb el cuquet a la panxa: com seria aquesta família? Amb què ens trobaríem? Ens sentiríem a gust? Quan la porta es va obrir, la seva dona, Shara, també professora de Física a la universitat, ens va rebre amb una forta abraçada i l’esmorzar preparat. Aquella mateixa tarda ens van proposar una sortida, així que vam acceptar encantats: visitaríem el Mausoleu de la zona d’Tajrish, el basar cobert, soparíem en un restaurant popular i fumariem una shisha en una chaikhana tradicional, al costat de desenes de teheranís en la seva nit d’oci. Va ser tota una experiència que, d’altra manera, mai no hauríem viscut.\nA la preciosa ciutat de Kashan no vam tenir sort amb Couchsurfing, però a Sari, molt a prop del mar Caspi, a la província de Mazandaran, vam ser aclaparats amb el veritable sentit de la paraula “hospitalitat”.\nAixí que vam finalitzar les visites de Kashan, vam marxar en autobus a Sari, un recorregut que ens va ocupar 12 hores. La veritat és que la petició la vam fer a una noia anomenada Dantis, que va resultar que actualment vivia en una altra població, però que es va oferir a buscar-nos allotjament a Sari. Així va ser com va contactar amb els seus amics Altin i Landani, que ens van acollir a casa entusiasmats. Tant o més encara que nosaltres.\nCouchsurfing a Sari\nAli i Ladan són una parella fantàstica: ell és obert i extremadament positiu. Landani és simpàtica i afectuosa. Ens van portar a visitar una platja banyada pel Mar Caspi. Esbalaïdor: la platja de dones i la dels homes està separada per tendals i xarxes. Fins i tot hi ha separadors mar endins i a sobre, cal banyar-se completament vestit.\nCom a ningú ens va agradar la idea del bany amb texans, vam decidir anar a la muntanya, on el Iran verd de camps d’arròs desafia la incredulitat. Sí, existeix. Els nostres amfitrions van muntar un pícnic, que és l’activitat a l’aire lliure per excel·lència a l’Iran, a la riba d’un riu i a l’ombra d’un espès bosc. Kebabs de pollastre, pa rodó (naan), amanides i moltes rialles.\nA la nit no hi havia el descans… si vols descansar, ves a un hotel. Teníem sopar amb Dantis -la noia que ens va posar en contacte amb els nostres anfitriones- i el seu nuvi. Així que Lluís i jo ens vam disposar a preparar les nostres millors receptes: un fresquet gaspatxo, truita de patates i una bona samfaina. La taula va estar carregada de menjar i d’explicacions en to confidencial sobre el règim i la societat iraniana, propòsits i despropòsits per a un futur lliure.\nL’experiència a Couchsurfing a l’Iran és totalment recomanable i és la millor manera de conèixer la riquesa cultural i les tradicions del país. A més, a l’Iran, no deixa de sorprendre com és la gent de portes endins, ja que quan les noies es treuen el mocador i la jaqueta llarga i es queden amb faldilla curta, tirants i escot… uau! Fins i tot jo, Núria, vaig al·lucinar! Realment és com si estiguessis entre amics a casa.\nDurant la resta del viatge, per la Ruta de la Seda, vam continuar fent couchsurfing, però va ser a l’Iran, país on la majoria de la seva població destil·la una extrema amabilitat, on més n vam gaudir. Ens van aclaparar amb la seva hospitalitat i només esperem que algun dia, inshalá, nosaltres els hi puguem correspondre.\nCouchsurfingRuta a Orient\n16 de juny de 2016 at 09:36 Respon\nUna magnífica entrada! No hem practicat mai el couchsurfing, pero me n’heu donat moltes ganes. En família no sé què tal funcionaria… 😉\n17 de juny de 2016 at 13:52 Respon\nLogicament, per una simple qüestió d’espai, és més fàcil allotjar dues persones que quatre. Però molts cops el viatjar en família obre moltes portes i a Iran encara més. Per això crec que seria un bon país on provar-ho i de ben segur que quedarieu tant encantats com nosaltres.


FOESSA analitza el sistema d’Ingressos Mínims: cobertura limitada, alta desigualtat territorial i baixa intensitat protectora | Càritas Diocesana de Mallorca\nFOESSA analitza el sistema d’Ingressos Mínims: cobertura limitada, alta desigualtat territorial i baixa intensitat protectora\nPublicat el juliol 1, 2020 per Begoña Gonzalez\nEn un breu estudi acabat de publicar dins de la sèrie «Focus» sota el títol «Vulneració de drets: Ingressos Mínims».\nLa Fundació FOESSA acaba de treure a la llum, dins de la seva sèrie “Focus” una breu anàlisi sobre el sistema d’ingressos mínims a Espanya, que ha saltat al primer pla de l’agenda política arran de l’aprovació, el passat 29 de maig, del Reial decret llei 20/2020 pel qual s’estableix el denominat Ingrés Mínim Vital (IMV) a Espanya.\nSota el títol “Vulneració de drets: Ingressos Mínims”, els experts de FOESSA analitzen al llarg de tres capítols el model espanyol, a fi d’identificar els punts febles del model proposat, el grau de suport social del mateix i el que la seva implementació poden suposar per a reduir la pobra extrema important o per a acabar en una altra oportunitat pèrdua.\nCom s’assenyala en la introducció, “el sistema d’ingressos mínims es planteja com un dels suports bàsics de la protecció social per al manteniment d’un nivell de vida digne de la ciutadania” i “el seu objectiu primordial és facilitar un benestar mínim a la població vulnerable reduint la pobresa”. “No obstant això –subratllen els autors—, el model espanyol des del seu origen ha presentat tres principals elements deficitaris: un alt grau de desigualtat territorial, una baixa intensitat protectora i una cobertura limitada.\nAquest “Focus” analitza la intensitat protectora que en data d’avui ofereixen els diferents sistemes d’ingressos mínims que, des de criteris molt desiguals, han anat desenvolupant en les últimes quatre dècades les 17 Comunitats Autònomes i les dues ciutats autònomes del nostre país. I alerta que, encara que l’aprovació d’un IMV d’àmbit estatal és un clar avanç, “si no es desenvolupa adequadament a nivell reglamentari i si no s’articula adequadament amb els sistemes existents en les Comunitats Autònomes, es tractarà d’una oportunitat pèrdua per a les llars més vulnerables”.\nUn “sistema” desigual que no cobreix l’objectiu que es proposa\nEn data d’avui i segons la memòria de les rendes mínimes que publica anualment el Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social, s’extreuen, entre altres, les següents conclusions.\n– Es tracta d’un sistema amb baixa capacitat protectora i escassa cobertura. El nivell d’inversió és molt desigual i fins i tot en declivi en l’últim any. En moltes CCAA, les rendes mínimes no són un dret subjectiu, sinó que es tracta d’una prestació dependent de la disponibilitat pressupostària. Després d’anys d’augment lleu però constant, la suma total executada en matèria de RMI ha descendit en un 1,61%, passant de 1.544,4 milions de € en 2017 a 1.519,6 milions de € en 2018.\n– La cobertura de les rendes mínimes, és a dir, a quantes persones en situació de pobresa arriben aquestes ajudes, és un dels punts febles més flagrants del sistema de protecció social espanyol. La mitjana de les rendes mínimes d’inserció implementades per les Comunitats Autònomes deixa a més del 93% de les persones en situació de pobresa a Espanya sense rebre aquest tipus d’ajudes.\n– A Espanya, més de 2,6 milions de persones viuen sota el llindar de la pobresa severa (30% de la mitjana d’ingressos, segons l’Enquesta de Condicions de Vida de l’INE 2018), mentre que la població beneficiària de les rendes mínimes, aconsegueix més de 679.000 persones (un 12,8% menys que en 2017). En termes de cobertura dels sistemes de garantia d’ingressos mínims, els beneficiaris de les rendes mínimes, a penes aconsegueix al 29% de la població sota el llindar de la pobresa severa. Una desprotecció que afecta dues de cada tres persones en aquestes circumstàncies.\n– La taxa de cobertura que oscil·la des del 4,9% a Andalusia o 5,8% a Castella-la Manxa, les regions amb menys extensió, i aconsegueix fins al 274% de la població en pobresa severa a Navarra, 175% al País Basc o 145% a Astúries, les regions amb una cobertura més desenvolupada. Una vegada més són evidents les diferències territorials en el desenvolupament del sistema.\nUn dret amb enorme suport social\nL’estudi de FOESSA indica que segons el baròmetre del CIS de maig, la majoria de persones enquestades avala la iniciativa d’un Ingrés Mínim Vital de caràcter estatal (83,4%).\nI d’acord amb els resultats de la seva pròpia enquesta EINSFOESSA de 2018 (Enquesta Sobre Integració i Necessitats Socials de la Fundació FOESSA), existeix també un ampli suport social per part de la ciutadania sobre la importància i idoneïtat d’un sistema de garantia d’ingressos mínims per a protegir a la població, en particular la més vulnerable: el 88,1% de la població d’Espanya creu que els qui reben ajudes socials ho fa perquè les necessiten per a viure; un 47,3% pensa que les Administracions públiques haurien de desenvolupar polítiques de garantia de rendes per a tothom, i en un 49,7% només per als qui ho necessitin.\nAixí mateix, el judici de la immensa majoria entre els qui les reben és que les rendes mínimes cobreixen poc o gairebé res les necessitats bàsiques (entre ambdues sumen el 84% de les respostes).\nAvanç important o oportunitat pèrdua\nEls autors de l’estudi asseguren que l’aprovació del Reial decret 20/2020, de 29 de maig representa un pas molt important que situa a Espanya una mica més prop de la mitjana europea de protecció social. Segons càlculs de l’executiu, el IMV arribaria a 850.000 llars (2,3 milions de persones), amb el que es triplica la protecció a la població amb escassos recursos a Espanya.\nNo obstant això, i mancant el fonamental desenvolupament reglamentari, es mantenen moltes incògnites sobre si el nou sistema d’ingressos mínims serà capaç de garantir l’efectivitat d’aquest nou dret subjectiu.\nDèficits identificats per Càritas\nPer això, se subratlla la necessitat de “ser vigilant i continuar treballant perquè el sistema de protecció social no deixi a ningú enrere, en particular als més vulnerables”. En aquesta línia, recullen els dèficits ja identificats per Càritas en la seva nota de valoració del Reial decret, en deixar alguns aspectes sense resoldre que poden acabar suposant una oportunitat perduda per a incloure en el sistema de protecció.\nAquest “Focus” recorda els reptes de futur identificats per Càritas a l’hora de posar en marxa aquesta nova mesura protectora perquè realment permeti cobrir les necessitats i atorgar un dret real a les capes més vulnerables de la població. Entre aquestes caldria destacar:\n– Les persones en situació administrativa irregular.\n– Les persones joves emancipades menors de 23 anys.\n– Les famílies que viuen en habitacions compartint l’habitatge amb més de dues famílies.\n– La vinculació a l’ocupació i l’obligació de constar com a demandant d’ocupació, la qual cosa suposarà que les persones que per les seves circumstàncies (malalties cròniques, per exemple) no poden tenir una inclusió en el mercat laboral no podran accedir a la prestació.\n– Les persones que estiguin residint de manera permanent en llocs amb finançament públic. Hi ha persones en situació d’exclusió que participen en projectes d’inclusió en espais residencials i que serien clars destinataris de l’Ingrés Mínim Vital.\nCal assenyalar, a més, que altres qüestions sobre les quals Càritas ha posat l’accent és la necessitat que les Comunitats Autònomes mantinguin la inversió que actualment destinen a les prestacions de garantia d’ingressos mínims autonòmiques com a prestació econòmica que pugui complementar l’Ingrés Mínim Vital o donar cobertura a aquells perfils als quals el IMV no arribi.\nAl costat d’això, urgeix racionalitzar el sistema de prestacions per a optimitzar el seu impacte, sense que això suposi una reducció dels fons destinats a elles; acompanyar el IMV amb un complement d’habitatge que eviti que l’import de la nova prestació es destini gairebé únicament al cost de l’habitatge i dels subministraments (el cost de l’habitatge i la inversió que les famílies han de dedicar al pagament de la mateixa supera el 50% dels ingressos en moltes llars); i facilitar per part de les Administracions els mecanismes d’empadronament, atès que aquesta és condició sine qua non per a poder sol·licitar l’Ingrés Mínim Vital.


Bona nit i tapa't: Relats conjunts, Chop Suey\nEscrit per en XeXu a les 20:33\nYáiza 16 de gener de 2012, a les 20:38\nOooooh! Commovedor! Una història ben travada, i amb una bona sorpresa cap al final. Mantens el misteri fins a les últimes línies, que és quan descobrim el què! Bon relat!\nfanal blau 16 de gener de 2012, a les 20:48\nDoncs t'he de dir que sí, que sincerament m'ha agradat molt el teu relat, per aquesta 50ena proposta!\nlolita lagarto 16 de gener de 2012, a les 21:25\nassseure davant un passat retrobat.. realment la imatge m'ho suggereix, fins i tot la possibilitat que siguin germanes.., un relat molt suggerent, m'ha agradat molt !\nlolita lagarto 16 de gener de 2012, a les 21:26\nCarme Rosanas 16 de gener de 2012, a les 21:28\nUn final prou feliç, XeXu! segur que s'entendran molt bé i s'estimaran molt.\nM'ha agradat de veritat!\nAlyebard 16 de gener de 2012, a les 22:08\nXexu, l'has brodat!!\njpmerch 16 de gener de 2012, a les 22:11\nLa vida, de vegades, dóna segones oportunitats.\nGarbí24 16 de gener de 2012, a les 22:17\n22 anys és molt però segur que no és massa tard, podran recuperar el temps perdut\nAnònim 16 de gener de 2012, a les 22:21\nM'ha agradat molt i a més és un final suggeridor.\nGlo.Bos.blog 17 de gener de 2012, a les 0:15\nUna història ben escrita i molt original.\nA.C. 17 de gener de 2012, a les 1:34\nQuan vaig veure el quadre de la proposta d'aquest mes ja em vaig imaginar que sortirien bons relats i pel que estic veient, no em vaig pas equivocar :-)\nMolt original, m'agrada!! Ha d'impressionar que passi una cosa així!!... Jo penso com la CARME... això és un final feliç. Molt per parlar, molt per explicar-se... M'agrada!\nMcAbeu 17 de gener de 2012, a les 9:42\nUn final esperançador per un relat molt ben fet. M'agrada!\nmyself 17 de gener de 2012, a les 9:55\nLa claves Xexu, després de llegir-te veig que sí, són germanes! Un relat ben fet i suggerent. M'ha agradat molt.\nQuadern de mots 17 de gener de 2012, a les 10:43\nRelat tendre. Bon relat.\nGerònima 17 de gener de 2012, a les 12:05\nOstres! sí que t'ha quedat molt bonic! M'agrada molt i molt!\nJoan 17 de gener de 2012, a les 12:40\nT'ha sortit un relat ben tendre, però d'un to trist. Em preocupa aquesta tristor amb la mirada enrere. No, no. És hora de mirar endavant. Res de lamentar el temps perdut.\nBarbollaire 17 de gener de 2012, a les 16:26\nBon relat, company, bon relat...\namb el ritme just...\nmontse 17 de gener de 2012, a les 18:10\ncolor camaleó 17 de gener de 2012, a les 18:12\nés imatge de retrobament... i tant! bonic relat.\nAudrey 17 de gener de 2012, a les 18:58\nM'agraden els retrobaments, com ho has redactat, expresses les emocions de la trobada...\nRafel 17 de gener de 2012, a les 21:37\nUn final feliç, tot i que la carta era ben inquietant.\nMarta 17 de gener de 2012, a les 22:37\nBon relat a nivell literari i també de contingut, els trencaments són necessaris per retrobar-se, m'ha agradat molt! Fins aviat\ncantireta 18 de gener de 2012, a les 11:21\nCorprenendor i molt ben escrit. Felicitats!\nDafne 18 de gener de 2012, a les 11:57\nEncara que hagin passat dues dècades, retrobar la germana és del tot un regal impagable. Relat que et provoca pensaments, que acaben esdevenint una realitat ben diferent de la que jo m'imaginava!!!\nDarrerament et vaig trobant, per això amb el teu permís em quedaré!!!\nGemma Sara 18 de gener de 2012, a les 19:37\nRealment ha de ser una experiència molt forta que t'ha de canviar la vida (cap a bé). Molt maco,\nrits 18 de gener de 2012, a les 23:54\nOhh!! molt bonic i esperançador. Segur que podran refer aquests 22 anys separades, en tenen moltíssims més per endavant!\nel fem fatal 19 de gener de 2012, a les 9:59\nM'ha agradat el gir del final, fa canviar la melancolia amb gust de la menta que promet el començament per una melancolia amb gust de maduixa, la d'un retrobament torbador però amb esperança.\nAlba 19 de gener de 2012, a les 11:32\nHi ha lletres que poden capgirar vides... tu ho has ensenyat. Es diu que la realitat supera la ficció, així que no em semblaria gens desacabellat, pitjors coses s'han vist! I retrobar el passat.... pot ser interessant.\nEl porquet 19 de gener de 2012, a les 15:31\nTot un futur per endavant! M'encanta aquest final esperançador! (i és que en aquests temps que corren ja va bé una mica de sinergia positiva)\nMBosch 19 de gener de 2012, a les 16:20\nXeXu 19 de gener de 2012, a les 21:39\nMoltes gràcies a totes i a tots pels vostres comentaris, celebro que us hagi agradat la meva proposta. Per un cop, el final no és infeliç i tràgic, això alguns ho han sabut veure, hahaha. Però si que m'agrada haver escrit una història una mica sentida, amb un final esperançador.\nElfreelang 20 de gener de 2012, a les 21:32\nDispensa que arribi tard! m'ha encisat la teva història....perquè és una gran història! un relat boníssim XeXu! boníssim!\nIsabel 22 de gener de 2012, a les 20:45\nM'agrada,un principi intrigant,un retrobament emocionant i feliç.


Plantilla de delegació de vot - CRAJ\nPlantilla de delegació de vot\nA continuació us presentem un certificat de delegació de vot per a les Assemblees Generals. Aquest certificat s’ha d’enviar amb la documentació que s’envia de l’Assemblea General per tal que els socis i sòcies que ho desitgin puguin delegar el seu vot en un altre persona sòcia.\nCada associada té, com a mínim, un vot a l’Assemblea General, tret que els estatuts indiquin una altra cosa. Aquest dret de vot es pot exercir de diversos mitjans i, entre ells, per delegació. Per poder-ho dur a terme d’aquesta manera, s’ha de fer formalment, identificant la persona delegant i delegada, així com la data de l’assemblea en la qual ha de tenir lloc aquesta delegació.\nTal i com s’estableix a la Llei 4/2008 de 24 d’abril, es permet el dret de representació o delegació de vot si així està previst i regulat en els estatuts de l’associació. Cal establir, doncs, la forma en què aquesta delegació es considera vàlida i es pot establir alhora una limitació. Per exemple: establir que en una mateixa persona sòcia no podran recaure més de cinc vots delegats. En cas de no voler establir la delegació o representació de vot s’hauria de prohibir expressament en els estatuts.\nPlantilla de documentació associativa núm. 2 – Acta de reunió


Mor el cantant Meat Loaf - Primera Fila\nMor el cantant Meat Loaf\nEl músic és el creador del quart disc més venut de la història de la música\nEl cantant Meat Loaf ha mort als 74 anys, tal com ha confirmat la seva família a través d’un comunicat, on s’explica que ha traspassat de nit al costat de la seva esposa Deborah. Les seves filles Pearl i Amanda, així com alguns dels seus amics més propers han estat al seu costat les últimes 24 hores.\nMeat Loaf també era el nom amb el qual es coneixia el projecte entre el músic i el compositor Jim Steinman. Junts van crear un dels discs més venuts de tota la història, “Bat Out Of Hell”. El treball estaria format per una trilogia: “Bat Out of Hell II: Back into Hell” i “Bat Out of Hell III: The Monster is loose, amb unes vendes que superen els 65 milions de còpies.\nVa tenir una carrera musical de sis dècades, amb les quals va vendre més de 100 milions de discs a tot el món. També destaca la seva faceta com a actor, en més de 60 pel·lícules i un bon grapat de sèries de televisió.\nEl 2007 durant un concert a Newcastle va sorprendre al públic acomiadant-se dels escenaris, tot i que el seu promotor va aclarir que la gira continuaria i mai va arribar a abandonar la música en directe, tot i patir alguns moments difícils. El 2011 es va desmaiar durant un concert a Pittsburg.\nEl seu darrer disc va ser “Braver Than We Are” i es va editar el 2016.


Escriptors a l’aula – Xalandria\nAls afores de la població eivissenca de Santa Eulària des Riu hi ha una zona poliesportiva municipal, amb piscina i pistes de tennis, entre d’altres instal·lacions. L’indret és tranquil i acollidor, envoltat de bosc. Just devora, s’hi ubica el col·legi públic d’educació infantil i primària Vénda d’Arabí. He de dir que no coneixia el lloc, decantat d’una població que tot just havia visitat una o dues vegades. Menorca, en aquest sentit, és molt enfora de les Pitiüses. Ens coneixem poc, però gràcies a la invitació que em va fer arribar un grup d’alumnes d’aquesta escola —els de cinquè B de primària— en què em demanaven de participar amb ells en una activitat del programa «Escriptors a l’aula» (impulsat per la Conselleria de Cultura, Participació i Esports del Govern de les Illes, l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana i l’Institut d’Estudis Baleàrics) vaig descobrir una petita part de l’illa d’Eivissa molt interessant i, sobretot, em vaig sentir escriptor durant una estona.\nÉs ver que escric coses —bàsicament narrativa, poesia, assaig— i que, fins i tot, m’han publicat alguns textos (i un llibre, per ara); a més, estic associat a l’AELC i, també, a CEDRO (una entitat que gestiona drets d’autor). Però, malgrat tot, no acab de tenir assumit que som un escriptor. Més ben dit, tot i ésser-ho, no m’hi sent. Potser és que no n’acab de ser gaire conscient, segurament perquè aquesta activitat la faig tan de gust i de manera natural que no m’he aturat a pensar gaire en quines implicacions té, a nivell social, el fet de pertànyer al col·lectiu de què faig part. De fet, tot i ser del gremi, més d’una vegada m’hi he sentit com una mena d’impostor. L’altre dia, però, els fillets i filletes del col·legi Vénda d’Arabí, que em van acollir tan bé, van fer que m’hi sentís, escriptor. Convençut. De fet, si em van convidar a visitar-los és perquè som un dels noms que formen part de l’oferta d’un programa —juntament amb d’altres (que sí que ho són, autors consolidats, i devora dels quals em sent un privilegiat)—, que té per objectiu donar a conèixer als alumnes de les illes la tasca literària, el procés d’escriptura i tot allò que té a veure amb la publicació d’un llibre.\nNo explicaré l’odissea que és haver de viatjar a Eivissa des de Menorca: quedau-vos només amb la idea que per a fer-hi una activitat de tot just una hora de durada, vaig haver d’agafar quatre vols i passar una nit a l’illa pitiüsa. Vaig fer més estona volant que no pas a l’aula, per cert. Ara bé, el resultat del viatge va ser tan profitós que va compensar amb escreix totes les molèsties ocasionades. Al centre educatiu, hi vaig arribar mitja hora abans de començar el taller. Així, vaig poder coordinar-me amb na Cris, la tutora del grup, que em va explicar els antecedents de l’activitat que anàvem a desenvolupar. Havien treballat, al llarg del curs, alguns aspectes de la literatura. Per exemple, les gloses, aprofitant la diada de Sant Antoni, amb què van practicar la rima i el ritme (la qual cosa té molt de mèrit: no és gens fàcil fer-ne).\nRespecte de la visita, havien estat cercant informació a internet sobre mi i sobre la meva obra. Tots hem fet egosurfing per la xarxa; ara bé, que fossin uns altres qui haguessin investigat qui som i què faig em va fer sentir, en aquell moment, molt estrany. Empegueït, fins i tot. Més encara perquè a la pantalla digital de l’aula s’hi projectava la pàgina web Literatura menorquina, on apareix una petita biografia literària meva, foto inclosa. Em xocava veure’m allà, en una situació com aquella, davant tothom. Els alumnes estaven fent Educació Física, però a mesura que van començar a arribar a l’aula —un poc esgavellats, al principi, tot i que es van anar calmant progressivament— interactuaren amb mi. En Carlos, per exemple, que és prou alt per l’edat que té, no va poder fer de menys que comentar la meva alçada. No sé quina imatge prèvia es devien haver fet d’aquell desconegut que ara els visitava. Em miraven i em comparaven amb la fotografia projectada a la pantalla de l’aula i no hi havia cap dubte: érem la mateixa persona, tot i que a la foto —deien— em trobaven més jove que no pas en persona.\nDesprés d’un parell de breus interrupcions per part del professor d’educació física, amb el qual havien quedat algunes cosetes pendents —que ja deuen haver aclarit—, em vaig presentar al grup i, automàticament, tots els alumnes van connectar amb el taller. Estaven molt interessats a saber què és un escriptor. Respectant escrupolosament el torn de paraula, em van fer un munt de preguntes sobre la creació literària. Totes, per cert, molt adients; algunes, a més, gens fàcils de contestar. Escoltaven les respostes atentament. En algun cas, les cares expressaven sorpresa, admiració, alegria i, també, complicitat. Fins i tot, tenien curiositat per saber si hi guanyava doblers, escrivint. Què els podia dir, en aquest cas? Evidentment, la veritat.\nEntre d’altres qüestions, van insistir a demanar-me d’on sortia la inspiració, una altra pregunta que pot semblar complicada, tot i que en aquesta ocasió la resposta era més fàcil: com més llegesc, més ganes tenc d’escriure i, com més escric, més idees em venen al cap. Més m’inspir. Per açò, i com que som un poc despistat, els vaig comentar que sempre tenc a mà una llibreta on apunt les coses que se m’ocorren, per no oblidar-les. D’allà, les recuper i si, en rellegir-les, trob que alguna idea és bona, intent estirar-la, a vam si en pot acabar sortint alguna cosa de profit. Sempre, però, reordenant-ho tot i convertint el caos en esquemes previs a allò que ha de ser el text redactat. Els vaig mostrar la llibreta, perquè la duia a mà —evidentment—, tot explicant-los que servia per atrapar les idees. Ho van trobar interessant i me’n van fer llegir algunes frases, a l’atzar. És el mateix quadern en què vaig apuntar algunes notes que, després d’haver-les revisat, són la base del text que ara estàs llegint.\nEls vaig comentar també que, tot i ser una tasca que m’agrada molt, escriure no és fàcil. Vol esforç i temps. I cal posar-s’hi. Així és com acaben sortint les idees bones, les que que, convenientment ordenades, acab redactant. El procés pot ser llarg. Van al·lucinar en comentar-los que, per a escriure un llibre de només quaranta poemes, havia trigat tres anys (els vaig tranquil·litzar: no van ser seguits!). O que, un altre projecte, narratiu en aquest cas —i que tot just tenc acabat d’enllestir en una primera versió—, era el fruit d’una dècada d’escriure i reescriure.\nQuan semblava que ja ho sabien tot de mi, els vaig comentar que jo, en canvi, d’ells, no en sabia gairebé res i que m’agradaria conèixer-los un poc millor. Els vaig demanar quina informació sobre ells trobaven que m’havia d’interessar. La llista de temes va ser llarga. En un moment —i van intervenir gairebé tots els alumnes en la pluja d’idees—, vam emplenar una pissarra: allà hi van quedar atrapades idees, les seves propostes, que eren moltes (edat, lloc de naixement, aficions esportives i culturals, menjars preferits i no tant…). Disposàvem, però, de poc temps, la qual cosa ens va obligar a triar-ne, d’entre totes, tres. Ara bé, com que aquestes informacions eren força convencionals, vaig demanar-los que, per concloure la seva petita biografia, s’imaginessin que, tot just acabar la classe, a les dues, els esperava a les portes de l’escola un avió privat amb el qual podrien anar de viatge on volguessin. Volia saber on triarien anar de viatge. Per idees, no hi estaven. Mancava, però, escriure-les, plasmar-les damunt d’un paper. En haver-ho fet, a la pràctica, s’haurien convertit, també, en escriptors. Haurien experimentat l’ofici, la qual cosa sempre és millor que qualsevol cosa que et puguin contar.\nHi havia, però, un problema de temps important: en deu minuts sonaria el timbre i hauríem acabat la sessió. No hi havia temps material d’acabar els textos i, molt menys, de poder-los llegir. Ara bé, com que tenia moltes ganes de saber què havien escrit, vam quedar que na Cris, la professora, em faria arribar les biografies —cosa que, avui dia, amb la tecnologia de què disposam, és bo de fer—, i que els enviaria una resposta col·lectiva en haver-les llegit. Com que, en la sessió prèvia al taller, havien descobert que escrivia a un blog, vaig decidir que una bona manera de fer-los el retorn era deixant escrita la meva resposta aquí, a Xalandria. Així, també, podria fer constar públicament que m’ho vaig passar molt bé amb ells i que els agraesc moltíssim que em convidessin a la seva classe.\nFilletes i fillets de cinquè B del col·legi Vénda de s’Arabí, de Santa Eulària des Riu, us he de dir que sou uns alumnes fantàstics. He llegit els vostres textos i he xalat molt amb allò que hi contau. Heu connectat molt bé amb el joc que us vaig proposar. Així, he pogut saber que sou un grup d’eivissencs molt heterogeni, amb orígens familiars geogràficament diversos, i que us ho passau mot bé fent esport. Tu, Ivan, per exemple, m’expliques que t’agraden tots en general. Apareix, no podia ser d’una altra manera, l’omnipresència masculina del futbol, que practicau, per exemple, en David, n’Álvaro i en Jordi. Però també hi ha lloc per al taekwondo i la natació, que tant t’agraden, Afnan; o el Judo, l’esport al qual dediques, n’estic convençut, uns bons esforços, Violeta; o el tennis, que practiques, Erica, raqueta en mà. Fins i tot, hi apareix el golf, al qual ets aficionat, David.\nM’ha agradat especialment comprovar que sou molt amics dels vostres amics (i és que l’amistat és de les coses més importants que hi ha en aquesta vida), com remarcau, per exemple, na Violeta i n’Erica (perquè t’encanta que les persones que estimes et facin riure, dius, en un comentari fantàstic). També, he pogut comprovar que teniu gustos culturals i artístics, que us agrada, per exemple, fer manualitats, Leire i Anna Lucie; dibuixar i pintar, Leire i Violeta; o ballar, Angie, Anna Lucie i Amelie. N’hi ha que us moveu per territoris literaris, sobretot tu, Sara, a qui t’encanta el teatre i actuar; o com vosaltres, Leire i David, als quals us agrada molt llegir (sou dels meus, per tant!); fins i tot, Oliver, esper que algun dia acabis escrivint un llibre, tal com m’expliques que t’agradaria fer.\nFinalment, us he de comentar que, l’altre dia, quan va sonar el timbre, a les dues en punt —i, en pocs minuts, l’aula va quedar buida—, després d’acomiadar-nos, com que tenia el temps just per fer dinar i dirigir-me a l’aeroport, on m’esperava la combinació de vols que m’havia de tornar a Menorca, no vaig poder comprovar (és el que té anar amb presses) si, tal i com havíem dit, us esperava el vostre avió privat a la porta del col·legi. Potser n’Afnan i na Sara us vau enlairar i arribàreu a Dubai; o a Tailàndia, com us hauria agradat a vosaltres dos, Gabriel i Álvaro; qui sap si encara vau anar més enfora, fins a Hawaii, Leire i Oliver, o quedàreu més a prop, a Paris, tal i com ho preferíeu, Violeta i Carlos (tenies ganes de visitar Disneyland, no?). Potser, Ivan, vas partir cap al Carib; o a Andorra, Leire; o a Portugal, Erica; o a Madrid, a veure un partit de futbol, eh Jordi? No sé, tampoc, si vas partir, Anna Lucie, a la recerca de la neu (a Alemanya, Nova York, a Londres…), com desitjaves; o si tu, Amelie, després de passar per Londres, vas acabar visitant l’Índia, on volies veure com hi feien taules i cadires. Me sap greu, però amb les presses me’n vaig haver d’anar sense comprovar-ho.\nSigui com sigui, esper que, gràcies al taller, us quedés clar que és amb la imaginació que es poden fer els viatges més increïbles de tots. Amb l’avantatge afegit que no cal moure’ns d’on som. I que la literatura és una eina magnífica per a fomentar-la, la fantasia, per la qual cosa, m’acomiadaré de tots vosaltres convidant-vos a llegir molt i, fins i tot, si us ve de gust, a escriure les vostres pròpies històries. Com l’altre dia, en què vau ser, sobretot vosaltres, escriptors a l’aula. Crec que us ho passareu molt bé i no us en penedireu. Salut!\nGràcies pel comentari, Josep Maria. Tens tota la raó del món quan afirmes que aquestes tasques haurien de ser més constants. Fa uns anys, al meu institut, a primer de batxillerat, treballàvem una tria de poesia menorquina que solia acabar amb un recital poètic dels autors llegits a classe. Molts dels participants en aquests actes, poetes i alumnes, encara ho recorden. Amb el nou currículum (LOMQE) ho vam haver de retre, però valia molt més una activitat d’aquest tipus que qualsevol altra típicament teòrica. La literatura, sobretot, s’ha de viure. No s’hi pot connectar de cap altra manera.\nQuan tenia 16 anys en Jeroni Fito(epd) prodessor de política, va dur en Jaume Santandreu a classe per xerrar del seu llibre “coratge d’un mot”, fou una experiència que mai oblidaré i que va enverinar-me amb la literatura. Aquestes tasques haurien de ser més constants. No dubto que t’emocionàs, si fos professor segur que ho fomentaria.


Aquest dimecres, dia 27, el Fòrum del Talent Solsona i Cardona porta l’experta en mediació Maria Carme Boqué en la segona ponència del cicle. La seva intervenció porta per títol “Mediació i resolució de conflictes” i tindrà lloc a les vuit del vespre al saló de les Homilies d’Organyà de la Biblioteca Carles Morató. És un acte obert a tota la població, però per motius logístics agrairem la inscripció prèvia. https://docs.google.com/forms/d/1vCK2b_hR5rxpXtTXruAZFRIDmbqfFCXv5lSuOugdpDo/viewform?c=0&w=1\nEl Fòrum del Talent Solsona i Cardona, finançat pel SOC en el marc del programa d’acompanyament a la planificació estratègica, té per objectiu repensar el model socioeconòmic del territori a partir d’espais de reflexió conjunta dels sectors públic i privat, oberts a tota la ciutadania. Els eixos que s’hi tracten giren al voltant de la cooperació i la innovació tant empresarial com social.\n← Persones del Servei Connectem visiten la Taurus a Oliana\tSessions d’Orientació Professional →


Nous casos de Covid-19 als municipis de la comarca del Camp de Túria - Noticias CAMP DE TURIA\nOferim les dades actualitzades de la Generalitat Valenciana a la seua pàgina d’estadístiques amb les dades de Covid-19 registrades a cada municipi de la Comunitat Valenciana, a data del dimecres 27 de gener.\nAixí, després de donar-li a acceptar a la pantalla emergent d’inici de la pàgina web d’estadístiques de la Generalitat Valenciana, en la part superior dreta en blau, ens indica que la data de les dades que estan anotades en cada municipi és del ja mencionat dimecres 27 de gener de 2021.\nA continuació, anotem les dades oferides per Generalitat fent la comparativa amb l’anterior actualització del passat dimarts 26 de gener, quan les dades oferides eren del diumenge 24 de gener. Qui desitge accedir directament a tota aquesta informació pot fer-ho en aquest enllaç: http://coronavirus.san.gva.es/es/estadisticas.\nBenaguasil: 118 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 503 (46 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 4 (les mateixes).\nBenissanó: 52 casos en els últims 14 dies. En total des d’inici: 134 (15 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 0.\nBétera: 373 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 1.502 (197 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 25 (les mateixes).\nCasinos: 4 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 72 (1 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 3 (les mateixes).\nDomenyo: 5 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 13 (3 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 0.\nGátova: 4 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 4 (3 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 0.\nLa Pobla de Vallbona: 315 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 1.193 (126 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 16 (les mateixes).\nL’Eliana: 242 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 1.012 (114 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 24 (les mateixes).\nLlíria: 288 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 1.417 (79 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 24 (les mateixes).\nLoriguilla: 14 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 51 (3 casos més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 2 (les mateixes).\nMarines: 5 cas en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 32 (3 casos més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 0.\nNàquera: 17 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 104 (4 casos més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 0.\nOlocau: 3 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 21 (le mateixes). Total defuncions: 1 (les mateixes).\nRiba-roja de Túria: 247 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 984 (39 casos més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 18 (les mateixes).\nSant Antoni de Benaixever: 33 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 242 (10 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 19 (1 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener).\nSerra: 19 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 54 (12 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 0.\nVilamarxant: 91 casos en els últims 14 dies. En total des de l’inici de la pandèmia: 366 (35 més que en l’actualització del passat dimarts, 26 de gener). Total defuncions: 6 (les mateixes).


Activitat sobre Crispetes per la Norma Schweizer de l'autor Pere Pons i Clar, pels Er Jadi - Viquilletra\nActivitat sobre Crispetes per la Norma Schweizer de l'autor Pere Pons i Clar, pels Er Jadi\nActivitat de tipus vida oculta de sobre la senyoreta Fígols a l'obra Crispetes per la Norma Schweizer de l'autor Pere Pons i Clar, realitzada per Er Jadi del centre Col·legi SIL durant el curs 2015-16.\nAquesta invenció sobre la vida oculta de la senyoreta Fígols es situa abans dels fets narrats en el llibre.\nLa Carlota Fígols va tenir una vida difícil, més aviat molt desgraciada. Quan tenia 10 anys, els seus pares van anar a París per un viatge de treball, però, desgraciadament, l'avió es va estabelllar per una avaria del motor.\nLa Carlota va anar a viure amb la seva àvia, la Maria, a Girona, on li va costar adaptar-se perquè no la deixava sortir amb els amics. La seva adolescència va ser complicada, va tenir molts enfrontaments amb la seva àvia, ja que la Carlota era una mica conflictiva perquè sortia molt de festa i no estudiava gens. Als 18 anys es va independitzar i va començar a treballar a una escola de Barcelona, es va integrar ràpidament perquè era una professora molt amable i també va fer bones amistats amb els altres professors.\nQuan la Carlota tenia 38 anys, la seva àvia va morir de càncer i es va deprimir moltíssim. La seva depressió va arribar a un nivell tan profund que es va intentar suïcidar. Des d´aquest moment es va transformar en una professora amargada i desagradable.\nTítol: Activitat sobre Crispetes per la Norma Schweizer de l'autor Pere Pons i Clar, pels Er Jadi\nObtingut de «https://www.viquilletra.cat/index.php?title=Activitat_sobre_Crispetes_per_la_Norma_Schweizer_de_l%27autor_Pere_Pons_i_Clar,_pels_Er_Jadi&oldid=18762»\nDarrera modificació de la pàgina: 21 feb 2016 a les 12:14.


Iberostar es reactivarà dia 8 de juny, mentre que Riu, Barceló i Meliá encara estudien les dates\n4 min. Palma 29/05/2020 20:26\n987x555 La FEHM ha demanat al Govern fer proves pilot d'inici de temporada entre el 15 i el 22 de juny\nLa FEHM ha demanat al Govern fer proves pilot d'inici de temporada entre el 15 i el 22 de juny\nEl sector turístic ja escalfa motors per fer front a la temporada d’estiu més precària de les darreres dècades. És un dels sectors més afectats per la crisi sanitària, però ja hi ha cadenes hoteleres de les Balears que tenen l’esperança de reactivar part de la seva activitat. Això sí, ho faran amb pocs hotels oberts i amb estrictes protocols sanitaris. Aquesta setmana la Federació Empresarial Hotelera de Mallorca (FEHM) ha fet públic que havia demanat al Govern fer proves pilot d’inici de temporada a les Balears entre els dies 15 i 22 de juny, una iniciativaque té el suport de la presidenta, Francina Armengol, que preveu que pot arribar a dur “entre 2.000 i 3.000 turistes”.\nEl Govern confia que la prova pilot de turisme es pugui dur a terme\nUn dels primers que obriran serà Iberostar, i ho farà amb l’hotel Cristina de la Platja de Palma. La represa de l’activitat està prevista per al 8 de juny, però s’espera que els primers turistes “arribin a final de mes”, confirma la directora corporativa de l’oficina CEO i comunicació d’Iberostar, Immaculada de Benito. Destaca que dels 21 hotels que té la companyia a Mallorca només n’obriran 7, però no descarta que siguin més “si la demanda augmenta”.\nL’1 de juny també obrirà l’hotel Nixe Palace de Cala Major, amb la intenció de “donar una empenta a l’economia de l’Arxipèlag”, assegura la cap de vendes de l’empresa, Delia Guzmán. L’empenta, d’entrada, es limitarà a poc més del 10% de la capacitat de l’establiment: de les 133 habitacions disponibles en tindrà 14 d’operatives. “A mesura que augmenti la demanda n’anirem obrint més”, assegura.\nRiu també té clar que es reactivarà el mes de juny, però serà a partir de dia 15, segons fonts de la companyia. Encara no saben quins seran els establiments turístics que obriran, però dels sis que té la cadena a l’Arxipèlag només en posaran en marxa un o dos, a la Platja de Palma. Tot i això, la cadena assegura que està preparada i que l’obertura definitiva la faran quan el touroperador TUI comenci a volar i a dur turistes.\nLes previsions d’obertures per a aquesta temporada “són mínimes” perquè “encara hi ha molta incertesa”\nMeliá es reactivarà el juliol a l’Arxipèlag donant el sus a tres dels seus hotels: el Meliá Palma Marina, el Calvià Beach i “previsiblement el de Cala Galdana a Menorca”, segons ha anunciat la companyia en un comunicat. Per ara, l’única de les grans cadenes mallorquines que encara no té clar quan obrirà ni com ho farà és Barceló Hotels Group. Fonts de l’empresa comenten que estan treballant en l’obertura d’alguns hotels de manera esglaonada, però que tot dependrà “de la demanda i de les restriccions de mobilitat”.\nDavant aquesta situació, la FEHM confirma que les previsions d’obertures per a aquesta temporada “són mínimes” perquè “encara hi ha molta incertesa”, i recorda el que tothom sap, que aquesta temporada “no serà com la de l’any passat”. En aquest sentit, fonts de Barceló apunten que si bé és cert que aquest estiu serà diferent dels anteriors, s’ha de tenir en compte que “venim d’èpoques meravelloses” i que el factor més important no serà el nombre de clients que vinguin, “sinó el que gastin”.\nNomés un 13% dels alemanys es planteja passar les vacances a l'estranger\nLa crisi sanitària ha obligat els establiments turístics a implantar una sèrie de protocols sanitaris. Si bé tots tenen en comú les mesures de seguretat recomanades pel Ministeri de Sanitat, alguns n’han incorporades d’específiques. Riu, per exemple, disposa d’un total de 17 protocols diferents, i Iberostar destaca que tots els que s’han posat en marxa “respecten el medi ambient”. Meliá i Barceló recalquen la seva aposta per la digitalització.\nLa crisi sanitària ha obligat els establiments turístics a implantar una sèrie de protocols sanitaris\nD’ençà que el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, anuncià que es reactivaria el turisme a partir de juliol “hi ha hagut més reserves, sobretot per a agost i setembre, i això demostra que la gent té intenció de viatjar”, diu De Benito. A Barceló les reserves “s’estan començant a animar” i per ara només s’han cancel·lat les de les primeres setmanes de juny, segons indiquen fonts de la companyia. A l’hotel Nixe Palace els mesos més sol·licitats són juliol i agost, tot i que hi ha reserves per a setembre, comenta Guzmán. Tot i això, el president de l’Associació Hotelera d’aquesta zona, Mauricio Carballera, té clar que enguany “l’ocupació, com a màxim, serà del 40%”. I una enquesta de la cadena alemanya ZDF el fa semblar optimista, perquè indica que només un 13% dels alemanys, un dels principals mercats emissors de les Illes, preveu passar les vacances d’estiu a l’estranger.\nEls hotelers reclamen al govern espanyol més "claredat" en les condicions dels ERTO\nPalma aspira a tenir una tercera part dels hotels oberts el juliol\nEls hotelers de Palmanova i Magaluf reobriran com a destinació "sana, segura i de qualitat"\nEls 24 hotels oberts a les Balears el mes de maig varen tenir una ocupació d'un 15,4%\nMeliá obrirà deu hotels a les Balears el juliol\nEls preus pugen per primera vegada en quatre mesos


Arxius de Telecomunicacions | Consorci Localret\nTelecomunicacions – Consorci Localret\nLa Generalitat ampliarà al 99% de la població la cobertura de banda ampla a 20Mbps\nEl 99% de la població de Catalunya i el 91% del territori tindran cobertura de banda ampla, fins a 20Mbps, en els propers mesos. Ho ha anunciat la Generalitat de Catalunya després de signar un acord amb l’operadora de telecomunicacions Telefònica que garantirà la continuïtat del servei de la xarxa de Banda Ampla Rural (BAR) i en millorarà les prestacions. De la seva banda, el govern espanyol té previst aprovar un pla perquè abans del 2020 les operadores concessionàries de serveis en les freqüències de la banda de 800Mhz, garanteixin un accés a una velocitat mínima de 30Mbps al 90% dels ciutadans de les unitats de població de menys de 5.000 habitants.\nAjuts per facilitar la contractació de serveis de banda ampla a 30Mbps\nEl Ministerio de Energia, Turismo y Agenda Digital, a través de Red.es, ha impulsat una nova línia d’ajuts per facilitar la contractació de serveis de banda ampla fixa, a una velocitat mínima de 30 Mbps, en ubicacions que actualment no disposin de cobertura d’almenys 10Mbps. Els ajuts seran d’un import màxim de 400 euros, que serviran per finançar les despeses directament relacionades amb l’alta del servei (adquisició d’equipament d’usuari, la seva instal·lació i posada en funcionament), amb independència de la tecnologia que s’adopti (satèl·lit, terrestre sense fils i terrestre cablejada).\nLes línies de fibra òptica fins a la llar (FTTH) superen els 6 milions\nLa CNMC (Comissió Nacional dels Mercats i la Competència) ha publicat les dades referents al mercat de les telecomunicacions corresponents al mes de setembre del 2017. El total de línies FTTH (fibra òptica fins a la llar) va superar els 6 milions, amb un creixement mensual de 173.974 línies.\nLlum verda del Parlament Europeu al projecte “WiFi4EU”\nEl Parlament Europeu ha donat llum verda al projecte WiFi4EU. El passat dimarts 12 de setembre es va aprovar la proposta de modificació legislativa per 582 vots a favor, 98 en contra i 9 abstencions i l’1 de novembre el DOUE va publicar el reglament definitiu del projecte WIFI4EU. Aquesta proposta s’emmarca en un paquet de mesures orientades a crear un mercat únic digital i a trencar el desequilibri tecnològic territorial que afecta a molts països de la Unió Europea.\nLOCALRET reclama un nou marc normatiu en telecomunicacions pensat en la ciutadania\nEl president del Consorci Localret, Xavier Fonollosa, ha aprofitat la seva intervenció al #GENTIC17 celebrat al TecnoCampus de Mataró per assegurar que “el marc normatiu actual de telecomunicacions afavoreix molt més a les operadores que a la ciutadania i a les empreses”, i ha posat d’exemple que el 80% de la població catalana, distribuïda en el 85% dels municipis del país encara no poden gaudir d’una connectivitat d’alta capacitat que aporti serveis d’altes prestacions.\nCanadà reconeix la connexió d’alta velocitat a Internet com un servei bàsic per als ciutadans\nLa Comissió de Radiodifusió i Telecomunicacions de Canadà (CRTC) ha establert un fons econòmic per aconseguir que el conjunt dels canadencs tinguin accés a Internet amb dades il·limitades i a velocitats de 50 Mbps.\n1 2 3 4 Següent pàgina »


Sèrie SFSP molí, molí de martell Trituradora una estructura simple, Caixa forta, fiable, fàcil muntatge i l'operació convenient, baixa vibració, alt equips per tant comú de sortida i fina moldre materials granulars, com el blat de moro, sorgo, blat, soja, etc. en poder de planta de pellets menjar...\nMolí SFSP sèrie,Molí de martell TrituradoraAsimple estructura, Caixa forta, fiable, fàcil muntatge i l'operació convenient, baixa vibració, alt outputequipment per tant comú i fina moldre materials granulars, com el blat de moro, sorgo, blat, soja, etc. en potència per a la planta de pellets d'alimentació.\n1.Molíés àmpliament utilitzat per moldre el blat de moro, sorgo gra, segó d'arròs, palla d'arròs, vinya, palla de blat de moro, tija de sorgo, mongetes màgiques, blat palla etc.;\n2.Htrituradora de molí de ammerutilitza cinturó transmetent. Té molts avantatges. Per exemple, compacta estructura, operació fàcil, rotor passa precisa test equilibri dinàmic, menys vibracions durant córrer i així successivament;\n3.Molí SFSP sèrieés amb el sistema d'aspiració, fàcil d'operar;\n4.HMolí de ammerés adequat per a la fàbrica d'arròs, Farinera, alimentar la fàbrica i així successivament.\nLa nostra empresa té un excel·lent servei postvenda\nequip amb tecnologia avançada i rica experiència.\nEl sistema de servei postvenda és perfecte. Nostres treballadors\npot arribar a qualsevol lloc de la Xina en 24 hores; podem\nresoldre els seus problemes en el primer temps.\nSom professionals dedicades a la recerca i\nHot Tags: molinet elèctric de pinsos alimentar els molins Molins de pinsos i mescladors molinet de pinsos i mesclador molinet de pinsos mesclador Mesclador de pinsos molinet Mesclador de molinet menjar per a la venda petits molins de pinsos per a la venda mòlta molí, molí de martell Trituradora, proveïdor de molí de martell, molí de martell per a la venda\nUn parell de: Alimentació del bestiar impulsor alimentador\nSegüent: SFSP568 Sèrie molí de martell


Uns 796 passatgers de Thomas Cook arriben a Alguaire amb destí Andorra - FÒRUM.ad\nUns 796 passatgers de Thomas Cook arriben a Alguaire amb destí Andorra\nOn: 22/12/13 17:51\nL’operador turístic anglès Thomas Cook ha reprès aquest diumenge els vols des de diverses ciutats britàniques fins a l’aeroport de Lleida- Alguaire. Aquest diumenge al matí han arribat els passatgers procedents de Manchester, Gatwick, Birmingham i Southampton i a la tarda ho fan els de Bristol. Segons el representant de la companyia, Ian Archer, els primers vols han transportat uns 796 passatgers que visitaran les pistes andorranes els propers dies i les properes tres setmanes els avions viatgen plens.\nProcedents de Manchester, Gatwick, Birmingham, Southampton i Bristol, prop de 800 turistes anglesos passaran els propers dies a Andorra per gaudir principalment de l’esquí. Són els primers passatgers d’aquest hivern de l’operador turístic Thomas Cook que aquest diumenge ha reprès la seva activitat a entre les ciutats angleses i l’aeroport de Lleida- Alguaire.\nSegons ha explicat el representant de la companyia a Andorra, Ian Archer, els vols per les tres primeres setmanes amb capacitat per 796 persones en total compten amb un 99% de places venudes i el volum màxim que poden assolir per la temporada d’hivern és de 10.500 passatgers. Encara que no ho tenen tot venut, de moment Archer ha indicat que ronden el 90 – 95% de la capacitat dels vols.\nLes previsions són assolir ‘si tot va bé’ els 10.200 – 10.300 turistes anglesos de Thomas Cook per aquesta temporada d’hivern, el que vol dir vendre un 97% de les places disponibles. Per a fer-ho, ha indicat Archer, disposen d’un vol menys de Belfast que s’ha eliminat però tenen una nova destinació que és Southampton i un avió amb més places per atendre la ruta de Londres.\nEls vols a Birmingham, Bristol i Southampton acabaran el 16 de març de 2014, mentre que els vols de Gatwick i Manchester continuaran fins el 30 de març.\nPrevious Post: Masella estrena el sistema d’esquí nocturn amb 10 quilòmetres de pistes\nNext Post: El Grup Mixt presenta dues esmenes a la llei sobre el vot per correu