Manresa recorda Flors Sirera, avui - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nManresa recorda Flors Sirera, avui\nEn commemoració del 19è aniversari de la mort de la cooperant manresana Flors Sirera, i sota el lema "Sense por per la Defensa dels Drets Humans", la Casa per la Solidaritat i la Pau Flors Sirera celebra avui el Memorial pels Conflictes Oblidats i a favor de la Justícia, que té per objectiu realçar la valentia de lluitar pels drets humans i la democràcia.\nL'acte començarà a les 8 del vespre i hi participarà Jordi Palou-Loverdos, director del Memorial Democràtic de Catalunya i mediador en processos de pau; i Lin Muyizere, marit de Victoire Ingabire, que està empresonada a Rwanda per alçar la veu a favor de la democràcia i del respecte als Drets Humans. Loverdos i Muyizere presentaran el llibre Entre 4 murs, una obra profundament humana i commovedora, escrita per Victoire Ingabire durant aquest anys d'empresonament.\nLa cloenda de la trobada serà a càrrec de l'alumnat de 4t d'ESO de FEDAC-Dominiques, que, amb la seva música, donarà suport a una activitat que té la finalitat de ser un clam per la justícia als Grans Llacs i que, a més, emfatitza la tasca que aquest grup de nois i noies està fent per conèixer de prop què significa la defensa dels Drets Humans.\nPer acabar, es recolliran signatures per avalar la candidatura de Victoire Ingabire a rebre el Premi Internacional Catalunya 2016 que atorga el Parlament.


FillitisAguda: L'adaptació a l'Escola Bressol\nEl primer dia vam portar a la Nineta i la vam deixar una hora a l'escola. Ella no s'esperava res, així que va entrar sense dubtar massa i nosaltres ens vam quedar fora. La veritat és que no se qui ho va passar pitjor, si ella o jo..., el cas és que quan vam tornar a buscar-la estava plorant, pobreta... El segon dia la vam tornar a deixar una hora. Aquest cop no va entrar pel seu propi peu, sinó que la mestra la va haver d'agafar perquè entrés...plorant. Quan vam tornar encara plorava, se'ns agafava com un koala, pobreta... El tercer dia la vam deixar 1h 30. A l'hora d'entrar semblava que entraria sola, però quan va veure la mestra, es va posar a bramar. Però vam veure que li passava si la distreien. Quan la vam anar a buscar la vam sentir que es posava a plorar quan va sentir el timbre. El quart dia la vam deixar 2h. A l'hora d'entrar, no volia, i va plorar més que mai, i a l'hora de recollir-la va sortir sense plorar. Però resulta, que mentre l'anavem a buscar, ens va arribar un missatge dient que teníem una plaça lliure a la pública! Així doncs, l'hem tingut plorant una setmana per res... Bé, espero que per res no... Però ja no torna a l'escola fins la setmana vinent, així que tenim una setmana per preparar-la de nou, tot i que aquest cop tenim una entrevista amb la seva mestra, per poder-nos conèixer, conèixer l'aula, etc, cosa que a la privada no vam tenir. A més, a la pública l'adaptació és més progressiva: primer s'entra amb els pares, es coneixen els companys, la classe, la mestra... I després els pares marxen, cada vegada abans però deixant al nen en un ambient més "conegut". Ja us explicaré si ha estat millor!\nEls vostres nens han fet adaptació? Ha estat radical o progressiva? Com els ha anat?


Casado diu que Catalunya és un 'narcoestat' pels 'privilegis' que els presos tenen a Lledoners | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl popular apunta que el dia de la Hispanitat celebra 'la fita més important de la humanitat'\n14 d'Octubre de 2018, per ACN/ Redacció\nEl president del PP, Pablo Casado, ha comparat Catalunya amb un "narcoestat" i amb una "dictadura" pels "privilegis" que, a parer seu, tenen els independentistes presos a Lledoners. "Com és possible que a Lledoners hi hagi un règim de visites, de patis i telefònic (pels independentistes empresonats) diferent als qualsevol altre pres preventiu només perquè són del govern que gestiona aquella presó?", s'ha preguntat tot assegurant: "això només passa als narcoestats o en dictadures".\nEn el mateix discurs, Casado ha assegurat que el Dia de la Hispanitat celebra "la fita més important de la humanitat, només comparable a la romanització", en referència a la conquesta d'Amèrica. En un acte del PP a Andalusia, ha demanat una nova aplicació de l'article 155 "amb l'extensió que faci falta" i que afecti l'educació, els Mossos d'Esquadra, els mitjans públics i les Institucions penitenciaries. "A Catalunya no es pot viure als carrers sense el risc que t'insultin o amenacin per l'idioma que parles", ha afirmat. T\not i assegurar que "ja se sap" que "no es mata a Catalunya", Casado ha titllat el moviment independentista català de "nova kale borroka". És per això que ha insistit que s'apliqui la llei de partits a aquelles formacions polítiques que "no condemnin la violència" que, segons ha expressat, s'ha donat als carrers de Catalunya. A més, ha assegurat que "la Hispanitat és l'etapa més brillant, no d'Espanya, sinó de l'home" i ho ha argumentat tot afegint que "mai abans s'havia aconseguit traslladar la cultura, la religió, la història d'una nació a tants llocs a la vegada".\nA més de l'assimilació a la cultura espanyola i la cristianització de les nacions indígenes, l'arribada dels espanyols al continent americà va derivar en un extermini de les poblacions local. "No som conscients, de vegades, que un poble mil·lenari i una nació centenària ha fet tant per tota la humanitat", ha prosseguit Casado, en referència a l'Estat espanyol. "¿Quin altre país, si penseu, pot dir que un nou món va ser descobert per ells? ", ha conclòs.


La Llumenera de Nova York: El nom no fa la cosa\nEl taxi em deixa a Penn Station: la Pennsylvania Station de Nova York, la primera de les moltes Penn Station que hi ha d'aquí a Filadèlfia i que, per al viatger poc avesat a la nomenclatura fèrria dels Estats Units, són una bona font de confusió. Aquí, hi prenc un tren de NJ Transit que primer para a Newark Penn Station i, més tard, a Newark Liberty Airport. El trajecte fins a l'aeroport discorre a través dels aiguamolls que dominen el paisatge del sud-est de l'estat de New Jersey, que em recorda el del Baix Llobregat fins al Prat. Els paral·lelismes que s'hi poden establir són múltiples: el paisatge d'albufera d'aquí i les maresmes i l'horta —gairebé inexistents— d'allà, els escalèxtric de vies ràpides i carreteres que s'entrecreuen a diferents nivells tot seguint un patró que desafia qualsevol mena de racionalitat, els polígons industrials, les factories polsegoses, les superfícies d'aparcament interminables. Les vies de tren que hi serpentegen i que hi afegeixen un grau més de complexitat. La duresa i els tons marrons del paisatge tenen un no-se-què d'abandó postnuclear. Creuem un pont de ferro oxidat i l'epítet Garden State per a referir-se a New Jersey se'm mostra com el més colossal dels eufemismes. Mad Max State seria molt més adequat.\nÉs el tercer cop que agafo aquest tren i li dono la raó a en Guillem quan diu que els combois no estan preparats per al trajecte a l'aeroport. L'interior dels vagons i els seients són tronats, els passadissos estrets, i no hi ha lloc per a posar-hi l'equipatge. I els compartiments superiors són petits i t'esllomes intentant d'encabir-hi la maleta. La revisora, cridanera i malcarada.\nDes de Nova York a les 5:01 a. m.\nAnònim 05 de setembre, 2007 03:32\nEls aiguamolls del Llobregat són més petits, però més verds i bufons que els de N (grisos i polsegosos), encara que només s'albiren des del tren. D'altra banda al Prat, entre fàbriques i edificis de l'aeroport, es veuen alguns prats, ofegats-això sí- entre el trànsit i el tràfec propis de la urbs.\nJT 05 de setembre, 2007 10:15\nels revisors malcarats son internacionals. proliferen a qualsevol lloc. son una subespecie especialment desagradable del funcionari malcarat.\nAnònim 05 de setembre, 2007 17:08\nPer volar directe a Barcelona tens dues penitències (El Prat seria la trecera però aquesta es dóna per descomptat). Si tries Continental has de patir el tren a Newark, si tries Delta, has de patir la mateixa Delta. Anant a Londres t'estalvies El Prat, però ja t'el trovaràs ja...\nmiq 05 de setembre, 2007 18:41\nSi noi, a la tornada!\nA veure què tal, a partir de gener, amb el vol d'AA.


ESADE, conjuntament amb el CERN i d’altres organitzacions europees, prepara una iniciativa global per accelerar la innovació a Europa | ESADE Corporativo\nESADE, conjuntament amb el CERN i d’altres organitzacions europees, prepara una iniciativa global per accelerar la innovació a Europa\nLa iniciativa paneuropea ATTRACT fomentarà la innovació d’avantguarda i finançarà idees tecnològiques per transformar el món\nESADE, l’Organització Europea per a la Recerca Nuclear (CERN) i d’altres organitzacions europees s’han aliat en una nova iniciativa global que cerca accelerar el desenvolupament conjunt d’un detector d’alt rendiment i les tecnologies de detecció a través de la imatge, i aportar així innovacions disruptives al mercat.\nLa Comissió Europea ha demanat a aquesta nova iniciativa paneuropea, ATTRACT, que segueixi els procediments usuals de l’Acord de Subvenció, amb la intenció que pugui iniciar les seves activitats l’any 2018 en el marc del Programa H2020.\nEntre les institucions de recerca que colideren aquesta iniciativa destaquen el Laboratori Europeu de Biologia Molecular (Alemanya), el Laboratori Europeu de Radiació Sincrotró (França), la European Industrial Research Management Association (Bèlgica), l’Aalto University (Finlàndia), l’Institut Max von Laue–Paul Langevin (França), el Laboratori Europeu del Làser d’Electrons Lliures de Raigs X (Alemanya) i l’Organització Europea per a l’Observació Astronòmica a l’Hemisferi Austral (Alemanya).\n“Hem d’examinar noves formes d’innovació, no tradicionals, per resoldre els reptes principals que afronta la societat al segle XXI. Al món actual, que és hipercompetitiu i s’està estancant econòmicament, són més importants que mai les innovacions disruptives”, ha assenyalat Jonathan Wareham, degà de Professorat i Recerca, que lidera l’equip d’ESADE participant en aquesta iniciativa.\nDavant de la innovació incremental, que genera respostes reactives o adaptatives als problemes, la innovació disruptiva es mou pel desig d’anticipar les necessitats actuals o futures.\nMoguda per aquest desig, la iniciativa ATTRACT promourà la transformació de les tecnologies més avançades en innovacions en els camps de la ciència i la tecnologia que es puguin traduir en noves aplicacions industrials amb un impacte real en les vides de les persones.\n“El procés de desenvolupament de nova ciència en tecnologies que fomentin la innovació transformadora usualment es produeix de manera fortuïta. Encara hem de crear i desplegar els mecanismes i les estructures per poder aconseguir aquest tipus de transformació de manera sistemàtica”, ha assenyalat Markus Nordberg, coordinador de Projectes del CERN.\n“La iniciativa ATTRACT és el pilot d’un nou paradigma de col•laboració que reduirà la dependència de l’atzar a l’hora de transformar la ciència d’avantguarda en productes, processos i serveis que també ens ajudaran a abordar necessitats socials”, ha afegit Nordberg.\nTecnologies de detecció i d’imatge: eines principals\nLes tecnologies més avançades de detecció i d’imatge –que són l’objectiu principal de la recerca d’ATTRACT– juguen un paper facilitador molt important en gairebé totes les principals àrees tecnològiques. La majoria dels futurs avenços científics, de les aplicacions tècniques, dels productes d’interès comercial o dels negocis orientats a abordar els nous reptes de la societat es basen, d’alguna manera o altra, en aquestes tecnologies.\nPodem fer servir sensors per ajudar les persones discapacitades visuals a moure’s més fàcilment pel món? Podem desenvolupar formes millors d’aprenentatge online? Podem assajar noves maneres de controlar el canvi climàtic de forma més precisa i rendible, i desenvolupar estratègies per mitigar-ne els perjudicis?\nPer respondre aquest tipus de preguntes cal una actitud oberta, per tal que molt diversos experts puguin identificar ràpidament els conceptes de la innovació disruptiva, avaluar-los, escalar-los industrialment o rebutjar-los al llarg de la cadena de valor de la innovació.\nPer aconseguir-ho, ATTRACT reunirà organitzacions investigadores, universitats i infraestructures de recerca, tant nacionals com paneuropees, amb actors capaços d’extreure’n innovacions socialment rellevants i interessants des del punt de vista comercial.\nAportar idees innovadores al mercat\nATTRACT llançarà l’any 2018 una convocatòria oberta a investigadors, emprenedors i empreses per finançar la recerca i el treball de desenvolupament de tecnologies pioneres en matèria de sensors i de detecció per imatge.\nEs finançaran en total 180 idees de projectes en aquesta fase inicial, per tal d’accelerar el desenvolupament a Europa de les tecnologies més innovadores sobre radiació mèdica i diagnòstic per imatges, formació d’imatges per satèl•lit, open data i el sector europeu de les tecnologies de la informació i la comunicació (TIC), entre d’altres.\nEquips multidisciplinaris d’estudiants d’ESADE i de l’Aalto University tindran l’oportunitat de treballar plegats en alguns dels projectes de desenvolupament, on podran pensar fora dels marcs convencionals (outside the box) i ultrapassar els límits proposant noves aplicacions radicals o disruptives, amb metodologies com ara la innovació basada en reptes (challenge-based innovation), que ja té una assignatura estable a ESADE.\nAquesta iniciativa global forma part d’una aliança estratègica entre el CERN i ESADE que es desenvoluparà al llarg d’uns quants anys.


Humitat a les llars | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nHumitat a les llars\nSovint, en determinats habitatges apareixen fongs a les parets, a les cantonades i en interiors d’armaris: amb el temps, la humitat de l’ambient impregna fins i tot la roba i acaba creant un ambient insà.\nLes humitats de condensació es manifesten en ocasions amb la presència de baf als vidres, que arriben a crear bassals degut a la condensació sota de les finestres. I el que és més greu, els fongs comporten problemes respiratoris importants a les persones que viuen a l’immoble.\nVentilació deficient: Actualment els habitatges són molt estancs per tal d’evitar les pèrdues de calefacció, però amb això també impedim la renovació natural de forma contínua de l’aire interior.\nMal règim de calefacció: L’aire calent admet més humitat en forma de vapor que l’aire fred. Una mala regulació de la calefacció amb variacions brusques de temperatura implica problemes de condensació en parets, finestres, etc.\nAïllament tèrmic deficient: parets mal aïllades, ponts tèrmics, fusteries i vidres són punts freds que permeten que la humitat ambient de l’interior de l’habitatge passi a estat líquid formant aigua.\nCauses d’humitat capil·lar:\nEls materials de la cimentació, dels murs o els terres en contacte amb el terreny poden arribar a absorbir l’aigua de l’entorn i això fa que ascendeixi per capil·laritat cap a l’interior de la construcció.\nPer filtració de pluja: a causa d’esquerdes i tancaments deficients.\nHumitat accidental: per trencament de canonades o vessaments, entre d’altres.\nPossibles solucions i prevencions:\nRevestir amb materials aïllants els murs i terres en contacte amb l’exterior (sobretot amb el terreny).\nRevisar cada any (per exemple, en acabar l’estiu) les esquerdes i fissures de les façanes i reparar-les per tal que no s’hi filtri l’aigua de la pluja.\nSubstituir les portes i finestres de materials metàl·lics (es dilaten i contreuen amb facilitat) per altres de més aïllants, com ara el PVC.\nMantenir tancades les portes de la cuina i els banys (on es genera més humitat) per reduir la possible condensació.\nCol·locar doble vidre a les finestres.\nVentilar diàriament totes les habitacions per reduir la humitat relativa i la condensació causada per un excés d’aïllament.


El PP proposa la creació de regidories de barri | ARA Multimèdia\nDivendres 10 juliol 2020\nEl PP proposa la creació de regidories de barri\nVista del barri de Santa Rosa\nSegons la proposta, cada regidor del Govern local hauria de combinar la seua àrea de gestió amb la responsabilitat de ser delegat d'una àrea determinada de la ciutat.\nEscrit per Redacció 12 març 2019\nEs tracta d'una de les mesures que els populars han inclòs al programa electoral, i amb la qual plantegen que cada barri tinga assignat un regidor específic que s'encarregue de gestionar directament la zona.\nLa proposta ja s'ha presentat davant de les associacions de veïns, i constaria d'un "servei personalitzat amb el qual els ciutadans tindrien clar a qui dirigir-se per a gestionar el seu barri". Més enllà d'atendre de forma directa les queixes, suggeriments i necessitats dels ciutadans, els regidors de barri haurien de mantenir reunions periòdiques amb les associacions de veïns i agents socials de cada barri.\n"És un nou model que aproxima l'administració als veïns i ens permetrà treballar conjuntament per a aconseguir un govern més eficient, eficaç i efectiu", recalca el popular Quique Ruiz.\nDomusVi atribueix l'alta mortalitat en Alcoi a què els residents eren "extremadament vulnerables" 10 juliol 2020\nCondemnats per agredir a un home que defensava a una persona discapacitada 10 juliol 2020\nConcerts, rutes i moltes més activitats en aquest cap de setmana de ‘Viu l’estiu’ 10 juliol 2020\nLalo Blanes Nules nou president de Rotary Club Alcoi Font Roja 10 juliol 2020


Emma Watson i Chord Overstreet Spotted agafats de la mà! - Parelles De Celebritats\nStranger Things Temporada 3 alcalde kline\nels millors llibres per a joves per a nenes\nis jace norman dating isabela moner\npel·lícules d’històries d’amor tristes a netflix\ncoses per fer del teu xicot el seu aniversari\nEmma Watson i Chord Overstreet es van veure agafats de la mà i tenen un aspecte molt maco.\nEmma Watson i Glee estrella Chord Overstreet encara no ha comentat el seu estat de relació (sospir!), però recentment es va veure la rumorosa parella agafada de les mans durant una cita a Los Angeles. Tenint en compte que l’Emma sol ser molt privada sobre les seves relacions, això és una cosa bastant gran.\nVull ser coherent: no puc parlar del meu xicot en una entrevista i després esperar que la gent no em faci fotos de paparazzi caminant fora de casa meva. No es pot tenir en les dues direccions, ella va dir Vanity Fair . A Hollywood, m’he adonat que amb qui estàs sortint es vincula a la teva promoció cinematogràfica i passa a formar part de la representació i del circ. Odiaria qualsevol persona amb qui estigués sentint que formava part d'alguna manera d'un espectacle o d'un acte.\nA jutjar per les imatges, la primera sortida pública de la parella va ser súper informal. Emma i Chord anaven vestides amb samarretes i texans bàsics. Però el més important és que tots dos semblaven tan feliços. Es van agafar de la mà la major part del temps i Emma va seguir mirant cap a Chord amb el somriure més gran a la cara. Mireu aquí mateix .\nPer resumir, només la setmana passada, Pàgina sisena va confirmar la nova relació.\nÉs una bogeria però, sí, es veuen, tot i que l’Emma vol mantenir les coses tranquil·les i privades, va dir un informador a la presa.\nNo obstant això, una altra font semblava bastant escèptica i va dir: són amables, però no tenen cap relació.\nTot i que els fans es podrien sorprendre per la parella, sembla que es van connectar per primera vegada al febrer, quan es van veure deixant un concert de Nathaniel Rateliff i els Night Sweats al trobador de West Hollywood.\nEl més recent, van ser vistos deixant la festa dels Vanity Fair Oscar junts. Chord es trobava a uns quants passos darrere de l’Emma, però, però, se’n van anar al mateix temps. A més, l’Emma portava la jaqueta de vestit de Chord, de manera que clarament hi ha alguna cosa que passa entre ells. DRET?!


Antonio Hidalgo: "qualsevol partit d'aquesta categoria és un món" - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nEscrit per Joan Muñoz el 22 novembre 2019\nLa lesió d’última hora d’Aitor Pascual ha enteranyinat la prèvia del CD Ebro-CE Sabadell de diumenge. El defensa arlequinat pateix una fractura del quart metacarpià de la mà dreta i, segons ha avançat avui Antonio Hidalgo, estarà unes cinc setmanes de baixa. El tècnic aposta per seguir treballant i intentar treure un resultat positiu del Pedro Sancho, estadi on només el Nàstic ha estat capaç de sumar els tres punts.\nEl Centre d’Esports segueix allargant la bona dinàmica que el manté en zona de playoff. Antonio Hidalgo, que ha comparegut avui en la roda de premsa prèvia, ha admès que l’eufòria està bé, però que cal posar mesura: “tenim aquesta cosa de no celebrar massa lo bo. No podem estar en els extrems. Les coses estan funcionant, però quan arriba dilluns tot canvia”.\nEl CD Ebro, el pròxim rival dels arlequinats, no està en la millor situació a la classificació, però el cert és que només ha perdut en una ocasió com a local: “és un equip molt ben treballat amb jugadors de la part de dalt amb molta velocitat, experiència i qualitat. Són sòlids a la part de darrere, tot i que als últims minuts han perdut punts, però són un equip molt difícil. Qualsevol partit d’aquesta categoria és un món”.\nGrego i Ángel tornen; Pascual cau\nAquesta jornada, el tècnic del Sabadell recupera Grego Sierra després de complir la sanció per amonestacions. Sobre la possibilitat que Fernando Pajarero torni a la banqueta, no ha volgut revelar res: “tinc clar qui jugarà, però crec que tenim una plantilla amb diferents variants i que els jugadors ho sentin així ens farà créixer”.\nQui també podria tornar aquesta setmana és Ángel Martínez, que ha arrossegat molèsties. El migcampista arlequinat ha entrenat amb normalitat i, a priori, estarà disponible diumenge. Qui no serà de la partida a Saragossa és Aitor Pascual. El defensa arlequinat va patir dijous una fractura del quart metacarpià de la mà dreta i, segons ha avançat Antonio Hidalgo, estarà un mínim de cinc setmanes de baixa.\n270 minuts sense anar darrere en el marcador\nTres partits complets sense haver-se d’enfrontar a una remuntada. El Centre d’Esports suma 270 minuts sense anar per darrere en el marcador i, en aquest sentit, Hidalgo s’ha sorprès de la quantitat de dades que hi ha últimament: “això indica que som un equip difícil, que proposem molt i ens agrada anar a pels partits i quan ens posem per davant costa donar-nos la volta. Parla bé de nosaltres, però això ja ha passat i hem de seguir en aquesta dinàmica”.\nAllargar la bona línia passa per guanyar diumenge al Pedro Sancho davant l’Ebro. No serà fàcil, però l’equip tindrà un suport extra a Saragossa. S’espera que un centenar d’aficionats del Sabadell s’apropin a animar el conjunt arlequinat. El club ha emplenat l’autocar que ha organitzat i ha venut una vuitantena d’entrades.


"La veritat vos farà lliures" Jo 8:32: de novembre 2021\nEls professionals de farmàcia, els apotecaris, són uns agents sanitaris claus en l’assistència sanitària, ja que, sempre en primera línia i amb una clara vocació de servei, atenen els pacients en llargues jornades de treball. I és que, mentre que els centres de salut, durant la pandèmia, visitaven els malalts telemàticament, les farmàcies sempre han estat obertes, atenent d’una manera presencial els ciutadans que necessitaven un medicament o un consell d’aquests excel·lents professionals de la salut.\nEn els moments més durs de la pandèmia, quan els ciutadans cada nit aplaudíem els professionals de la sanitat, pocs de nosaltres pensàvem en els apotecaris. També el papa Francesc es va oblidar dels farmacèutics quan va elogiar el treball abnegat dels sanitaris durant la pandèmia. Per això el 16 d’abril de 2020, el papa Francesc digué: “Aquests dies m’han “renyat”, perquè m’he oblidat d’agrair a un grup de persones que també treballen”. I és que al papa li digueren: “T’has oblidat dels farmacèutics”, perquè uns dies abans, Francesc havia agraït el treball incansable dels metges i de les infermeres. “Però em vaig oblidar dels farmacèutics”, deia el papa. “Ells també treballen dur per ajudar els malalts a eixir de la malaltia”. I el papa acabà dient: “També preguem per ells”.\nEn pocs dies de diferència hi ha hagut tres importants notícies relacionades amb els apotecaris. Fa un mes, el 22 i 23 d’octubre, al monestir de Vallbona de les Monges, se celebraren les XV Jornades d’Història de la Farmàcia, que tractaren sobre la “Història i patrimoni de les antigues farmàcies monàstiques, conventuals i hospitalàries”.\nEn aquestes jornades, amb la presidència d’honor de l’abadessa de Vallbona, Anna Maria Camprubí, hi hagueren tres interessants conferències relacionades amb el servei de les farmàcies dels monestirs i convents. La primera d’elles, “Les farmàcies monàstiques i conventuals”, va estar a càrrec de Miquel Ylla-Català, president de la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya. El Sr. Ylla-Català dissertà sobre el paper de les farmàcies monàstiques, unes entitats que “formaven part del servei que es donava al pelegrí que s’acostava als monestirs”. Per això el Sr. Ylla-Català va destacar la important “contribució d’aquestes farmàcies monàstiques a la salut dels ciutadans”.\nLa segona conferència, “Els caputxins i el conreu de les herbes remeieres”, va estar a càrrec de fra Valentí Serra de Manresa, que destacà “la contribució dels caputxins de la Catalunya dels segles XVIII i XIX al conreu de les plantes remeieres”.\nLa tercera de les conferències d’aquestes jornades, “La ceràmica farmacèutica a les apotecaries”, va estar a càrrec de Josep Mª Rovira.\nEntre les nombroses comunicacions científiques d’aquestes jornades, totes elles interessants, n’hi hagué una que portava per títol, “La farmàcia del monestir de Montserrat a través de dos monjos del monestir”, presentada pel P. Ignasi M Fossas, monjo de Montserrat i metge i M. Rosa Buhigas, presidenta de la Societat Catalana d’Història de la Farmàcia. A Montserrat, com diu aquesta comunicació, “havia d’existir un servei mèdic-sanitari adequat, per acollir els pelegrins i també per atendre els monjos, ermitans i servidors del monestir”. Aquest treball exposa “la presència al monestir de Montserrat d’una farmàcia, anterior a la seua desaparició el 1812, en base a les obres de dos monjos”. Una d’aquestes obres és la “Theorica i Practica de Boticarios. Antonio Castell (1592)”, i l’altra, el “Tratado de Remedios (Manuscrit 829), Francisco Balfagón. 1711”.\nCal recordar que, com demana la Regla de Sant Benet, al llarg de la història els monestirs acollien (i continuem fent-ho també hui), els hostes i els pelegrins, que en més d’una ocasió, després d’un llarg camí, arribaven cansats o amb ferides i que els monjos curaven (i cuidaven) amb els remeis que tenien a l’apotecaria. També arribaven al monestir els pobres i els malalts, que, com demana Sant Benet, han de ser acollits com el Crist. I per això era tan important la presència del monjo infermer, al qual Sant Benet, a la seua Regla, li dedica el capítol 36. El pare de monjos demana que es tinga cura “dels malalts, de tal manera que siguen servits com si foren el Crist” (RB, 36:1). I per això Sant Benet vol que hi haja un infermer, “un servidor temerós de Déu”, que ha de ser “diligent i sol·lícit” (RB 36:7) per poder cuidar els malalts.\nL’altra notícia relacionada amb els apotecaris, és la que fa referència a la farmàcia Alsius de Banyoles (Diari de Girona, 12 de novembre de 2021), oberta des de l’any 1760, i que és el comerç més antic de Catalunya. Per això mateix, aquesta apotecaria ha estat distingida amb el Premi d’Establiments Centenaris. Aquesta farmàcia, que com totes, té un clar esperit de servei, es remunta a set generacions de farmacèutics i porta més de 260 anys donant un servei continuat a Banyoles i a tota la comarca del Pla de l’Estany. La nissaga d’aquesta farmàcia començà amb l’arribada a Banyoles, el 1760, de Josep Fina, fill del farmacèutic de Cadaqués, que obrí l’apotecaria al carrer Girona i que en l’actualitat encara continua oberta donant un servei als ciutadans.\nL’últim fet relacionat amb els apotecaris, és que el pròxim dilluns 22 de novembre, la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya acollirà com a nou acadèmic, l’amic Joan Muntané Bartra, doctor en Farmàcia i en Ciències Biològiques, Premi Joan Amades 1992, de la Generalitat i Premi de recerca Josep Egozcue 2021. El discurs d’ingrés com a acadèmic corresponent del Dr. Muntané, farmacèutic de Puigcerdà, porta per títol: “Les quatre estacions del món pagès tradicional de Cerdanya. Espigolant entre l’etnobotànica, l’antropologia i la literatura”. En aquest discurs, l’amic Joan Muntané parlarà sobre els següents temes:\nel mas com a unitat familiar\nla gastronomia al llarg del dia i de les diades assenyalades\nl’hivern amb dies curts i nits llargues des de Tots Sants\nla primavera, quan la natura es torna a despertar i la Pasqua\nl’estiu i el sol abrusador que rosteix prats i sembrats i marca la fi i la Mare de Déu d’Agost\nla tardor, la recol·lecció dels fruits, temps de fires, quan el bestiar baixa de la muntanya\nL’amic Muntané també recull en el seu discurs el santoral vinculat especialment a la pagesia, les rondalles, dites, creences populars i jocs de la mainada, així com les plantes remeieres. Un altre punt del seu discurs serà la mesura del temps: les ombres, els rellotges de sol, els campanars, les pedregades i temporals.\nJoan Muntané agraeix en el seu discurs als pagesos, pastors i vaquers que li han explicat els seus xicotets secrets, o el que és el mateix: la seua gran saviesa.\nAmb aquest discurs, l’apotecari Joan Muntané vol retre homenatge a la pagesia tradicional, hereva d’una cultura centenària amarada d’Edat Mitjana i encara mil·lenària i tot, que ens transporta al bressol de la Catalunya Carolíngia.\nAquestes tres notícies ens mostren que les farmàcies, (les d’ara i les monàstiques de fa segles), són centres dedicats a ajudar els malalts les 24 hores del dia, amb un calendari rotatiu pel que fa a les guàrdies. Per això els apotecaris, amb una feina totalment vocacional, ofereixen un servei públic, i molt proper, a la ciutadania. I és que des de l’inici de la pandèmia (com han fet sempre els apotecaris), les farmàcies han estat al obertes i al costat dels pacients.\nMalgrat que els farmacèutics sovint són oblidats, tot i que estan en la primera línia de servei a la societat, aquests professionals “treballen dur per ajudar els malalts a eixir de la malaltia”, com deia el papa Francesc. L’exemple el trobem en les apotecaries que fa segles tenien els monjos (exemples del bon samarità) a les farmàcies conventuals i monàstiques i en la nissaga dels farmacèutics de Banyoles o en l’amic Joan Muntané, apotecari de Puigcerdà i que el dilluns que ve ingressarà com a acadèmic a la Reial Acadèmia de Farmàcia de Catalunya.\na de novembre 25, 2021 Cap comentari:\nLa violència contra les dones (CASTELLÓ NOTÍCIES, 25/11/2021)\nCom ha dit el papa Francesc, “cap religió no justifica la violència dels drets de les dones i de les nenes”. Encara més: com va dir el papa el setembre passat, “la violència a les dones és una nafra oberta a tot el món” (Religión Digital, 22 de setembre de 2021). Però també els cristians hem de fer el nostre “mea culpa”, i, amb valentia, la jerarquia de l’Església hauria de demanar perdó per l’exclusió que hem fet de les dones. I per altra part, també hem de defensar el paper actiu de les dones al si de les comunitats cristianes.\nJornada Mundial dels Pobres (CASTELLÓ NOTÍCIES, 14/11/2021)\nHui diumenge, 14 de novembre, el papa ens convoca a celebrar la Jornada Mundial dels Pobres, amb el lema: “De pobres en tindreu sempre amb vosaltres (Mc 14:7)”. Aquestes paraules de Jesús les hem de situar en el context de l’àpat a casa de Simó el leprós a Betània. Jesús va ser ungit per una dona anònima, que vessà sobre el cap del mestre perfum de nard autèntic. Davant d’aquest fet, com ens diu el papa, hi hagué una primera reacció dels deixebles, que considerant el valor del perfum, pensaren que hauria estat millor vendre’l i donar el que s’obtinguera als pobres. L’altra reacció davant d’aquest fet va ser la de Jesús, que digué en relació al que havia fet la dona: “Ha fet una obra bona amb mi”. I és que ungint Jesús, aquella dona anònima, “destinada a representar tot l’univers femení que al llarg dels segles no tindrà veu i sofreix violència, inaugurà la significativa presència de les dones” a la creu de Jesús, al seu sepulcre i en la resurrecció.\nCom diu el papa en el seu missatge amb motiu d’aquesta jornada, “les dones, sovint discriminades i al marge dels llocs de responsabilitat, a l’Evangeli són protagonistes en la història de la revelació”.\nEl papa ens diu que “el rostre de Déu, que” Jesús “revela, és el d’un Pare per als pobres, al costat dels pobres”. Per això el papa ens recorda, com ens fa vore Jesús a l’Evangeli, que “la pobresa no és fruit de la fatalitat” i que a ell el reconeixem “en la vida dels pobres, en el seu sofriment i indigència, en les condicions, a vegades, infrahumanes, en les que són obligats a viure”. El papa insisteix a fer-nos vore que “els pobres ens evangelitzen, perquè ens permeten redescobrir els trets més genuïns del rostre del Pare” i per això “estem cridats a descobrir Crist en ells”.\nCom ens diu el papa, “Jesús no està només de part dels pobres, sinó que comparteix amb ells la seua mateixa sort”. A més, tot i que sovint ho oblidem, “els pobres no són persones “externes” a la comunitat, sinó germans i germanes amb els quals hem de compartir el sofriment, per alleujar el seu malestar i marginació i retornar-los la dignitat perduda”. El que és important com a deixebles de Jesús, és adonar-nos que “compartir genera fraternitat”. I que no és el mateix l’almoina (que és ocasional) que el fet de compartir, que és una actitud perenne.\nEl papa (que ens mostra com a exemple de servei als pobres, Damià de Veuster, apòstol dels leprosos a Molokai) ens crida a convertir-nos, que és “obrir el nostre cor per reconèixer les múltiples expressions de la pobresa” i alhora, “manifestar el Regne de Déu mitjançant un estil de vida coherent amb la fe que professem”. Convertir-nos, com ens diu el papa, “implica l’opció de no acumular tresors a la terra”.\nEl papa ens recorda també, que l’Evangeli del Crist ens encoratja a “estar especialment atents als pobres”, i més encara enmig d’aquesta pandèmia, “on els pobres han augmentat desproporcionalment”. El papa menciona “els menjadors socials per als pobres” i la necessitat, per mitjà de la “solidaritat social i la generositat”, de “donar respostes concretes als aturats”.\nUn punt especialment important, que el papa posa sobre la taula, és que “un estil individualista”, com el d’Occident, “és còmplice en la generació de pobresa”, una pobresa “que no és fruit del destí”, com a vegades defensem, “sinó conseqüència de l’egoisme”.\nEn el seu missatge amb motiu de la Jornada Mundial dels Pobres, el papa fa una crida als governs i institucions mundials, per tal que afronten “amb un model social previsor”, capaç de “respondre a les noves formes de pobresa”.\nEl papa acaba el seu missatge amb motiu d’aquesta cinquena Jornada Mundial dels Pobres, convidant-nos a augmentar la nostra “sensibilitat per comprendre les necessitats dels pobres” i per acabar amb la situació de precarietat, i fins i tot de misèria, que viuen tants hòmens i dones del nostre món.\nCal recordar que des que va esclatar la pandèmia, al nostre món han mort més de 13,8 milions de persones a causa de la fam i les seues conseqüències. A més, els efectes de la pandèmia han ocasionat moltes desigualtats. Per això “organismes internacionals adverteixen que el 85% de la població mundial, viu amb menys de 26 euros al dia” (Flama, 15 d’octubre de 2.021).\nPer això és tan important la reflexió i el treball per acabar amb el flagell de la pobresa, com el que va tindre lloc, el 14 d’octubre, on el periodista de Levante-EMV Julio Monreal, va moderar un encontre al Club Levante-EMV, amb la participació, entre d’altres, de representants de la Casa de Caritat de València, Save The Children i Unicef (Levante, 17 d’octubre de 2.021).\nEn aquest encontre, celebrat per commemorar el Dia Internacional per l’Eradicació de la Pobresa, es va afirmar que “la pobresa és una vulneració de drets”, com “l’alimentació, el sostre, l’educació i la sanitat”. Els participants de l’encontre (com també ha dit el papa diverses vegades), van afirmar que “la pobresa no és una cosa natural; és una construcció social i per tant es pot i s’ha d’eradicar”. Les dades de la pobresa són alarmants, ja que “la Casa de Caritat de València, abans atenia unes 600 persones als seus menjadors i ara ja en són 1.200”. Per això el papa Francesc, per tal d’acabar amb la pobresa, ha defensat “un salari universal i la reducció de la jornada laboral, per així repartir el treball” (La Vanguardia, 17 d’octubre de 2.021).\nCom va dir el papa Francesc el 2.015 a l’homilia de la missa a Santa Marta, “la pobresa està al centre de l’Evangeli i sense ella no es comprèn al missatge de Jesús”. Per això en aquesta Jornada Mundial dels Pobres, hem de recordar la importància que té per als cristians, acollir els més desvalguts i ajudar-los en les seues necessitats, perquè d’aquesta manera puguen viure amb dignitat.\nCom canviaria el món si seguírem les paraules del papa, que en la catequesi del passat 20 d’octubre, va dir: “Som lliures en la mesura que servim els altres, els pobres” (Flama, 21 d’octubre de 2.021).\nCuba i Catalunya (Castelló Notícies, 15/11/2021)\nFa uns dies es va donat a conèixer una carta pública d’un grup de 15 capellans de Cuba (Religión Digital, 11 de novembre de 2021), adreçada a les autoritats civils i militars i als membres de la seguretat de l’estat, amb motiu de les protestes que viu aquest país.\nEn aquesta carta, els capellans recorden “els milers de cubans que, l’11 de juliol, passat van eixir al carrer” demanat la llibertat. La carta recorda que “molts d’ells van ser colpejats i detinguts” i també “jutjats i condemnats sense haver fet res de mal”.\nDesprés d’aquells fets, segons el capellans cubans, “ara el govern està fent l’impossible perquè la població no vaja a la manifestació” que s’ha convocat per a hui, 15 de novembre. Els capellans no voldrien vore “la policia colpejant i maltractant” el poble de Cuba. I per això aquests capellans diuen que “quan s’escriga el que succeí el 15 de novembre, hi haurà dues alternatives: parlar d’aquells que foren convocats a colpejar i reprimir, però decidiren protegir i cuidar els seus compatriotes”, o “es conte com colpejares el teu germà i el reprimires”. Els capellans, que temen que hui, 15 de novembre, hi haja una repressió per part de la policia, demanen als cossos policials que escolten “la veu de la consciència, eixa veu que ens diu que el camí no és la intolerància ni la repressió”. La carta pública acaba demanat una “Cuba on regne la justícia, la llibertat i la pau”.\nNo he vist cap crítica negativa, per part dels mitjans més reaccionaris de l’estat espanyol (aquells que diuen una vegada i una altra que l’Església no ha de fer política), davant la carta pública dels capellans cubans.\nPel contrari, aquests mateixos mitjans sí que van criticar durament la carta dels abats i de les abadesses de Catalunya (Catalunya Religió, 3 d’octubre de 2017), amb motiu del referèndum de l’1 d’Octubre de 2017 i la violència de la policia amb els manifestants que vam anar a votar aquell dia. Els abats i les abadesses de Catalunya condemnaven la violència i expressaven “el nostre rebuig a l’ús innecessari de la força per part de qualsevol grup o poder públic”.\nEls mateixos mitjans que ara no han obert la boca per desqualificar la carta dels capellans cubans, també van qualificar pejorativament els més de 400 capellans que vam recolzar el referèndum de l’1 d’Octubre (Catalunya Religió, 24 de setembre de 2017).\nTant la carta dels capellans cubans davant la repressió del govern de Cuba, com també la dels abats i les abadesses davant l’actuació policial l’1 d’Octubre de 2017 i la dels capellans catalans recolzant el referèndum, em recorden l’homilia de l’arquebisbe màrtir, Òscar Romero, el 14 de març de 1977, en les exèquies del capellà Rutilio Grande, assassinat per la dictadura del Salvador. L’arquebisbe Romero recordava les paraules del papa Pau VI: “Què aporta l’Església a aquesta lluita universal per l’alliberament de tanta misèria?”. I l’arquebisbe Romero deia: “L’Església no pot estar absent en aquesta lluita d’alliberament”. L’arquebisbe tornava a citar el papa Montini, així: “L’Església ofereix aquesta lluita alliberadora del món, homes alliberadors, als quals dona una inspiració de fe, una doctrina social que està a la base de la seua prudència i de la seua existència, perquè es tradueixi en compromisos concret i sobretot en una motivació d’amor fratern”.\nI l’arquebisbe Romero deia encara: “L’alliberament que el P. Grande predicava, és inspirat per la fe. La doctrina social de l’Església diu als hòmens que la religió cristiana no és un sentit només horitzontal, espiritualista, oblidant-se de la misèria que l’envolta”. Davant l’assassinat del P. Rutilio Grande, Romero continuava: “Esperem la veu d’una justícia imparcial. Som una Església peregrina, exposada a la incomprensió, a la persecució; però una Església que camina serena perquè porta aquesta força de l’amor”.\nLa implicació dels capellans (cubans i catalans) en la lluita per la justícia, també em recorda l’última homilia del P. Rutilo Grande, el 13 de febrer de 1977, un mes abans que fora assassinat. El jesuïta Rutilio Grande deia: “L’amor és conflicte i exigeix als creients i a l’Església la violència moral. La violència es troba en la Paraula de Déu. el Senyor no passava indiferent davant el dolor humà. De cap manera!”.\nEl P. Grande denunciava públicament l’expulsió del Salvador, per part de la dictadura, dels jesuïta colombià, Mario Bernal. I per això, davant la injusta expulsió del país del P. Mario, el P. Grande deia: “L’Església no es pot quedar callada. No pot quedar al marge d’aquest fet. Aquí estem! Si més no per donar aquest símbol de protesta oficial de l’Església, de les nostres comunitats”. El P. Rutilio denunciava la violència que vivia el Salvador, mentre es calumniaven i amenaçaven els capellans o els catequistes o fins i tot els posaven una bomba: “És perillós ser cristià en el nostre medi! És perillós ser veritablement catòlic!. Perquè el món que en envolta està fundat radicalment en un desordre establert, davant del qual la mera proclamació de l’Evangeli és subversiva”.\nEl P. Grande parlava amb claredat i valentia, qualificant així aquells que eren els dipositaris de l’ordre establert: “Ai de vosaltres, hipòcrites que de la dent al llavi vos feu dir catòlics i per dins sou immundícia de maldat! Sou caïns i crucifiqueu el Senyor quan camina amb el nom de Manuel, amb el nom de Luis, amb el nom de Chabela, amb el nom de l’humil treballador de camp!”\nEl P. Rutilio deia també: “Estimats germans i amics, molt aviat la Bíblia i l’Evangeli no podran entrar per les nostres fronteres. Ens arribaran només les cobertes, perquè totes les seues pàgines son subversives”. I és que “alguns volen un déu dels núvols. No volen aquest Jesús de Natzaret. Volen un déu que no els interrogue, que els deixe tranquils en el seu establiment”.\nUn mes després de la seua homilia, la furgoneta del P. Rutilio Grande va ser metrallada, morint ell juntament amb els seus dos acompanyants, Manuel Solorzano, de 74 anys i Nelson Lemus, de 16. I és que l’Església, la de Cuba, la del Salvador i també la de Catalunya, no pot mirar cap a una altra banda quan son trepitjats els drets humans, els drets de les nacions.\nCapellans cèlibes i capellans casats (CASTELLÓ NOTÍCIES, 09/11/2021)\nAmb motiu de la renúncia del bisbe de Solsona, Xavier Novell i del seu pròxim matrimoni, torna a estar sobre la taula el debat sobre el celibat dels capellans.\nCal dir que el Vaticà II, en el decret sobre els preveres, deia que el celibat “no s’exigeix per la naturalesa mateixa del sacerdoci”, ja que no és cap dogma de fe. Encara més: l’Orient cristià, catòlic i ortodox, “a més d’aquells que escullen el celibat, hi ha també preveres casats”.\nEl P. Manel Nin, monjo de Montserrat i exarca per als catòlics bizantins de Grècia, que va ser pare espiritual (1.996-1.999) i rector (1.999- 2.016) del Pontifici Col·legi Grec de Roma, recordava en un article seu, (Catalunya Religió, 17 de febrer de 2.021), que “les Esglésies Catòliques Bizantines tenen el doble clergat, casat i cèlibe”. No és que els mossens es casen, sinó que els seminaristes que s’han casat, son ordenats preveres. Així a Hongria i a Ucraïna, “el 99% del clergat està casat”, mentre que en altres països, els capellans casats son el 75%, el 50% o el 30%. El P. Manel Nin, degut al temps que va passar al Col·legi Grec, deia que havia conegut “sacerdots casats, òptims sacerdots i òptims pares de família” i també, “preveres cèlibes, òptims”. I per això deia que “el tema d’obrir l’Església Catòlica Llatina a ordenar hòmens casats”, el P. Manel “l’eixamplaria dient: obrir l’Església Catòlica Llatina als preveres cèlibes i als preveres casats”.\nTambé el papa Francesc, el maig de 2.014, de retorn del viatge a Terra Santa, va dir, en relació als preveres, que “el celibat no és un dogma de fe, és una regla de vida” i “en no ser un dogma de fe, la porta és oberta”.\nEl papa també va recordar que “l’Església catòlica té preveres casats en els ritus orientals”, els capellans catòlics de les Esglésies Orientals (maronites, armenis, melquites o coptes) en plena comunió amb Roma, que mantenen el caràcter optatiu del celibat dels preveres.\nCom he dit abans, el Concili Vaticà II, en el Decret sobre els preveres, deia que el celibat “no s’exigeix per la naturalesa mateixa del sacerdoci, com apareix per la pràctica de l’Església primitiva, i per la tradició de les Esglésies orientals, on a més d’aquells que escullen el celibat, hi ha també preveres casats”. De fet, l’Església primitiva no tenia el celibat com a condició sine qua non per ser ordenat. Així, la primera Carta a Timoteu, en parlar dels requisits per ser elegit bisbe, diu que l’ordenat ha de ser “marit d’una sola dona” (1Tm 3:2) i la Carta a Titus, pel que fa als preveres, diu també que l’ordenat “siga irreprensible, marit d’una sola muller” (Tt 1:6).\nPodria haver un nou replantejament del celibat presbiteral amb el papa Francesc? De fet, no és només el papa qui deixa la porta oberta per parlar d’aquest tema. El cardenal brasiler Claudio Hummes (que li va dir a Bergoglio en el conclave: “Recorda’t dels pobres”), ja va afirmar també, que “el celibat no és part del dogma de l’Església i la qüestió està oberta a discussió”. I el qui va ser bisbe de Lleida, Joan Piris, també digué que “el celibat es pot revisar”, tot i que considerà que aquest tema no era una qüestió fonamental.\nA més, l’octubre de 2.019, el Sínode de l’Amazònia va obrir la porta a l’ordenació d’hòmens casats, per 128 vots a favor i 41 en contra. I és que si les Esglésies Orientals tenen el celibat opcional per als preveres, ¿per què no pot ser també així a l’Església Llatina? I si els anomenats diaques permanents són casats i els preveres anglicans que han passat a l’Església catòlica també ho són ¿no ho poden ser també els preveres de l’Església Romana?\nTambé el P. Xavier Poch, superior del monestir del Miracle, deia, molt encertadament, pel que fa al celibat dels preveres, que s’hauria de “reconduir la norma actual cap a l’opcionalitat” (Regió 7, 26 de setembre de 2.021).\nÉs diferent el cas dels religiosos i dels monjos, on des dels inicis del monaquisme i de la vida consagrada, el celibat és un aspecte que ens “identifica i ens configura com a model de vida”.\nFinalment cal recordar que a l’homilia del 12 de maig de 2014, el papa Francesc deia: “Qui sóc jo per posar traves? Qui som nosaltres per tancar portes? És l’Esperit qui fa que l’Església camini. Cada vegada més, més enllà dels límits, més endavant”.\nI és que, com ha dit el teòleg José Mª Castillo, “Jesús va instituir l’Eucaristia, però no el celibat”.\nCrec que és d’un gran interès el que contava el teòleg Xabier Pikaza (Religión Digital, 6 de setembre de 2.021), amb motiu de la dimissió del bisbe de Solsona, en relació al nomenament (i elecció) de Teodor (o Teodoret) com a bisbe de Cir. Aquest Teodor era un bon cristià, que vivia amb la seua família. Quan morí el bisbe, el clergat decidí nomenar Teodor nou bisbe de Cir.\nTeodor va voler deixar les coses clares, per acceptar ser nomenat nou bisbe i els digué tres coses.\nLa primera, que no podia deixar la caça. Els capellans li digueren que necessitaven un bisbe normal i que no tindria cap problema per poder continuar caçant.\nLa segona condició de Teodor és que ell era casat. Els capellans li respongueren que el volien de bisbe perquè coneixien la seua dona i sabien que ella l’ajudava per ser un bon cristià.\nLa tercera cosa que Teodor els va fer saber, és que des del Concili de Nicea (325), hi havia tota mena de bisbes: arrians, semiarrians, ortodoxos, macedonians…. Teodor els digué que ell no podia entrar en disputes i a més, que no tenia clars alguns detalls com els bisbes Sant Atanasi o Sant Basili i que per això no volia anar discutint i resolent heretgies. Els capellans li van contestar a Teodor: “Precisament per això volem que sigues el nostre bisbe. Volem que sigues bisbe segons l’Evangeli de Nostre Senyor Jesucrist. En tens prou amb Mateu, Marc, Lluc i Joan. Alguna vegada Pau i res més. No volem que ens dónes lliçons de teologia, sinó ed vida i d’Evangeli. No en prediques temes discutits, sinó el Sermó de la Muntanya. Amb això en tenim prou”. Així, l’assemblea cridà: “Bisbe, bisbe”. Teodor va ser presentat al poble que estava al carrer d’aquesta manera: “Aquest és el nostre bisbe”.\nCrec que al costat d’aquest testimoni rescatat pel teòleg Xabier Pikaza, són molt vàlides les paraules que el papa Francesc va adreçar al clergat eslovac el passat mes de setembre. El papa els deia: “Que l’anunci de l’Evangeli siga alliberador, mai opressor. I que l’Església siga signe de llibertat i d’acolliment”.\nL’elecció del nou abat de Montserrat per part dels monjos i de ningú més, demostra que a l’Església les coses es poden fer d’una manera més democràtica. I que els capellans casats poden ser tan bons capellans com els cèlibes.\n'Humanitzar la Humanitat' (Castelló Notícies, 06/11/2021)\nAquestes van ser les paraules del bisbe Pere Casaldàliga, quan el 2.006 va rebre el XVIII Premi Internacional Catalunya de mans del president de la Generalitat, Pasqual Maragall.\nEn el seu discurs, el bisbe Pere, alhora que expressava la seua gratitud per aquest guardó, afirmà que l’objectiu de totes les seues causes podia formular-les “en aquest postulat: Humanitzar la Humanitat”. Davant d’aquest repte, el bisbe dels pobres es deia: “És una utopia?”. I ell mateix responia a aquesta pregunta, fonamentant-se en el missatge de Jesús de Natzaret, tot afirmant que “l’Evangeli és una utopia més gran”. I per això la reivindicava dient: “La utopia és necessària com el pa de cada dia”.\nEl bisbe Pere denunciava en el seu discurs el “sistema de capitalisme neoliberal que ens imposen” i per això deia que era “precís reinventar una economia de convivència”, com demanava Edgar Morin, quan rebé aquest mateix guardó el 1.994.\nHe recordat el discurs que el bisbe Casaldàliga pronuncià en rebre el XVIII Premi Internacional Catalunya, degut a les cimeres de la COP-26 que té lloc aquests dies a Glasgow i a la del G-20 que es va celebrar fa uns dies a Roma. Precisament, el papa Francesc, (preocupat pel futur del planeta i per la situació dels més desafavorits de la societat), en la línia del que deia el bisbe Pere fa quinze anys, es va dirigir als participants de la cimera del G-20, per recordar-los que “la pandèmia és un desafiament al canvi”, i que aquesta crisi ens hauria de portar “a canviar” i a no continuar vivint com ho fèiem abans del març del 2.020. Per això en el seu missatge adreçat als líders polítics, el papa els demana que reconeguen “les asimetries del món”, per donar solucions als problemes econòmics que ofeguen els més pobres. El papa, que també ha demanat als líders de la COP-26, “respostes efectives a la crisi ecològica” (Religión Digital, 29 d’octubre de 2.021), els ha urgit a “escoltar el crit de la terra i dels pobres” i a “donar respostes a la crisi ecològica que vivim”, per així, “donar esperança a les generacions futures”. El papa ha demanat als participants de la cimera de la ONU pel clima, “una renovada coresponsabilitat mundial” i “una nova solidaritat fonamentada en la justícia i en el fet de compartir un futur, en la consciència de la unitat de la família humana”.\nEn aquests moments (com deia el bisbe Pere Casaldàliga fa quinze anys en l’entrega del XVIII Premi Internacional Catalunya), cal construir una “economia de reciprocitat”, que ens faça entendre que “viure és conviure, sense prepotències, sense exclusions”. El bisbe Pere deia que el món s’enfrontava, o bé a “un xoc de civilitzacions o a una aliança de civilitzacions”. I per això demanava “humanitzar la Humanitat”, una “missió de tothom”. I és que com somiava el bisbe dels pobres, “un altre món és possible. Un altre món és necessari”. Només si fem possible un món nou, descobrirem, com deia el bisbe Pere, encara que siga “per necessitat, que naveguem en el mateix vaixell”, com ens recordava el papa Francesc en la pregària a la plaça de Sant Pere, totalment buida i sota la pluja, el 27 de març de 2.020, a l’inici de la pandèmia.\nTant de bo ho entenguen i sobretot ho facen possible els líders de la COP-26 i del G-20, per així acabar amb l’amenaça del canvi climàtic, la pobresa, les guerres, la fam i les desigualtats socials.\nA la Vigília de Pasqual de l’any passat, el papa ens deia: “Aquesta nit conquerim un dret fonamental que no ens serà arrabassat: el dret a l’esperança. Una esperança nova, viva, que ve de Déu”. Per això el papa ens convidava a no dipositar “l’esperança baix d’una pedra”, ja que Jesús Ressuscitat “il·lumina la foscor del sepulcre i hui vol arribar als racons més foscos de la vida”.\nMalgrat el sofriment, la malaltia i la mort dels éssers estimats que hem perdut en aquesta pandèmia, i malgrat també l’amenaça del canvi climàtic, cal alçar-nos de nou com ens deia el papa, per “somiar, arriscar i comprometre’ns per canviar el món”. I és que “l’anunci pasqual és un anunci d’esperança”, ja que “la foscor i la mort no tenen l’última paraula”.\nEn la pregària a la plaça de Sant Pere, el 27 de març de 2.020, el papa ens encoratjava a “triar entre el que compta veritablement i el que passa, per separar el que és necessari del que no ho és”. Això és el que va fer Sant Francesc d’Assís, un jove ric que va perdre una guerra i que, empresonat, se n’adonà que la vida que havia portat fins aquell moment no tenia sentit. Va ser en l’Evangeli, que el “Poverello” trobà el camí de la felicitat i per això, abandonant la vida d’abans, se n’anà a viure amb els pobres.\nTambé Sant Benet, un jove de família benestant, provinent de la província de Núrsia, va cursar estudis liberals a Roma. Però desencisat per l’ambient d’una societat decadent, abandonà la ciutat i se n’anà a una cova, a Subiaco, on en un lloc solitari creà el seu desert interior. Sant Francesc i Sant Benet (i tants altres homes i dones, com el bisbe Pere Casaldàliga), van descobrir un dia que la vida només tenia sentit si vivien arrelats a l’esperança, si somiaven, si arriscaven, si feien realitat la utopia de l’Evangeli, si es comprometien a canviar el món, com ens deia el sant pare.\nDesgraciadament fins ara, com ens recordava el papa en la pregària del 27 de març de 2.020, “ens hem deixat absorbir per allò material i trastornar per la presa”. I per això, anestesiats per la indiferència, “no ens hem despertat davant de guerres i d’injustícies del món, ni hem escoltat el crit dels pobres i del nostre planeta, greument malalt”. Pel nostre egoisme ens hem tancat en nosaltres mateixos, ignorant el plor dels desvalguts i el clam de la terra, ferida per la nostra insensibilitat.\nDesprés d’aquesta pandèmia hauríem de canviar de vida, per deixar de banda la indiferència i la insolidaritat, per tal de ser artesans d’esperança, ja que com ens diu el papa, “en Jesús Ressuscitat, la vida ha vençut la mort” i per això “la fe pasqual alimenta la nostra esperança”.\nAra toca alçar-nos de nou, però no per viure com abans de la pandèmia, sinó per viure una nova vida, com va ser nova la vida de Jesús Ressuscitat. Una vida més fraterna, més humana i més solidària i així “triar el que compta veritablement i el que passa” i “separar el que és necessari del que no ho és”. I els líders del G-20 i de la COP-26, haurien de fer tot el possible per fer realitat la utopia de construir un món nou, més fratern, més sostenible i més solidari.\n'No mentireu ni us enganyareu? (Castelló Notícies, 20/11/2021)\nAixí respon la ministra Montero als valencians que demanem un nou finançament (CASTELLÓ NOTÍCIES, 18/05/2022)\nEl diari Levante (5 d’agost de 2021) ens informava (i això que no era el 28 de desembre, dia dels Innocents), que el Ministeri d’Hisenda pre...\nFarmacèutics: una vocació de futur (Castelló Notíc...\nLa violència contra les dones (CASTELLÓ NOTÍCIES, ...\nJornada Mundial dels Pobres (CASTELLÓ NOTÍCIES, 14...\nCapellans cèlibes i capellans casats (CASTELLÓ NOT...\n'Humanitzar la Humanitat' (Castelló Notícies, 06/1...\n'No mentireu ni us enganyareu? (Castelló Notícies,...\nPere Riutort (CASTELLÓ NOTÍCIES, 23/11/2021)\n«Recibitte tutti» (Regió 7, 14/10/2021)\nLa salut del català (CASTELLÓ NOTÍCIES, 03/11/2021)\nEl bisbe Teodor Úbeda (CASTELLÓ NOTÍCIES, 30/10(/2...\n- 28/05/2022 DISSABTE DE LA SETMANA VI DE PASQUA *Lectura primera Fets 18,23-28* *Apol·ló defensava amb l'Escriptura* *a la mà que Jesús és el Messies* Lect...


Juliol | 2016 | Tarragona World\nPots escoltar-nos al 101.0 de la FM els dimarts de 20:00 a 21:300\nCol·laboradors de Tarragona World\nMúsica de Tarragona\nGaleria de convidats\nMonthly Archives: Juliol 2016\n19 Juliol, 2016\nPrograma sobre menjadors socials\nhttp://www.ivoox.com/menjadors-socials_md_12274709_wp_1.mp3 Ir a descargar\nAvui hem convidat a la gent dels menjadors socials que hi han a Tarragona. Hi han dos, un a Bonavista i un altre al carrer Cardenal Cervantes de Tarragona Centre. Tots dos han vingut i ens han explicat com va sorgir la idea, com s’organitzen i com es financien. També han explicat com els ajuda molta gent que no direm els noms per no deixar-nos cap, Haureu d’escoltar el programa per saber-ho.\nTambé han explicat que fan tota mena d’activitats per ajudar a la gent més necessitada.\nAvui voliem parlar dels menjadors socials. “L’alimentació adequada és un dret fonamental recollit a la Declaració Universal de Drets Humans. També es recull a l’article 43 de la Constitució espanyola i a la Carta Social Europea, signada però no ratificada pel nostre Govern.”\nEls menjadors socials són el recurs d’alimentació d’urgència amb major antiguitat a Europa. Acostumen a estar vinculats a situacions d’emergència social, com postguerres o crisis econòmiques profundes com la que patim ara, van sorgir sobretot de la mà d’entitats benèfiques i religioses. Van començar amb el repartiment de menjar calent o entrepans al carrer posant molta atenció en persones sense sostre o amb perfils d’exclusió social molt greu.\nLa crisi ha fet ressorgir el paper dels menjadors socials a la nostra ciutat, s’han creat nous menjadors socials en conveni amb entitats com un dels mecanismes per atendre les necessitats de la gent que ha patit més la crisi. Normalment, son els serveis socials qui deriven les persones als menjadors socials existents a la nostra ciutat. També; per altres casos, hi han plataformes per dispensar menjar preparat o no, com Caritas o la Creu Roja. Sovint, la demanda per part de la població no arriba als serveis socials com a necessitat d’aliments sinó com a necessitat econòmica. Són els professionals dels serveis socials els que recondueixen la demanda cap a la prestació d’alimentació, ja que es tracta d’un dels recursos d’ajut més assequible i amb major capacitat de cobertura, a l’hora que permet a les famílies alliberar recursos econòmics per fer front a altres necessitats.\nAmb l’arribada de la crisi s’han agreujat els problemes econòmics de molta gent que ha hagut de demanar ajuda. Molts demanen ajuda a amics i familiars. Altres van a la parròquia més pròxima on Càritas els hi dona una bossa de menjar. Altres, els que estan en pitjor situació han d’acudir al menjador social, de vegades perquè no tenen gas per cuinar. Altres viuen al carrer; d’aquesta gent potser en parlarem un altre dia.\nHi ha molts tipus de pobres, però nosaltres els diferenciarem en:\nEls indigents, persones que viuen al carrer. És difícil dir què porta a una persona a viure al carrer. Acostumen a ser persones sense família o barallada amb ella. De vegades degut a problemes d’adaptació social, inclús mentals com el síndrome de Diògenes, esquizofrenia, etc. Problemes que s’agreugen amb una alimentació deficient i manca de companyia i medicació. L’altre dia em deia una amiga treballadora social que la gent que viu al carrer acaba “desquiciada” i després d’un temps vivint al carrer es torna irrecuperable per la societat.\nEl caradura, aquests fan molt de mal als serveis socials, es tracta de persones que no necessiten aquets tipus de serveis perquè potser treballen en negre, o potser tenen ingressos no-declarats que els permeten tenir una situació folgada, però aprofiten per demanar totes les ajudes possibles tot i que no els hi facin falta.\ndesprés tenim l’anomenat pobre “antic classe mitja”. Dins d’aquest grup posaríem a la gent que no havia estat mai o quasi bé mai a l’atur. Persones acostumades a tenir feina ben remunerada i un bon poder adquisitiu, ara es troben que els seus ingressos s’han reduït de manera dràstica i que no poden fer front a despeses com l’hipoteca, el cotxe, o mantenir una família.\nL’anomenat pobre vergonzante, es aquell que no demana ajuda encara que no tingui per menjar. La nostra societat competitiva fa que siguin molts els que, preocupats pel què dirà la gent, decideixin no recórrer als menjadors socials. Mai els veuràs agafant roba usada, demanant menjar a Caritas o anant als serveis socials. De vegades ni la seva família sap de la seva situació.\nPer últim tenim al pobre habitual o Cíclic, aquelles persones acostumades a alternar feines precàries amb estades a l’atur, que van sobrevivint com poden, sense poder tenir estalvis ni una llar decent. Són les principals víctimes de la crisi, la qual ha fet augmentar el nombre d’aturats, en algunes ocasions deixant-los sense cobrar prestacions i provocant-los problemes d’allò més seriosos.\nPer parlar de tot això avui hem convidat avui al Marc Badia, director del menjador “Taula Amiga” de Tarragona i a la Raquel, del menjador social de Bonavista.\nPosted in Programes\n12 Juliol, 2016\nPrograma sobre Gent Gran\nhttp://www.ivoox.com/programa-sobre-gent-gran_md_12202541_wp_1.mp3 Ir a descargar\nAvui hem parlat sobre la gent gran i els problemes que es troben.\nEls principals son la soledat i els ingressos ja que cada any perden poder adquisitiu.\nTambé mobilitat, salut i son víctimes d’abusos i estafes.\nL’increment de l’esperança de vida ha comportat un fort envelliment de la nostra societat. Actualment, a Catalunya hi ha més d’un milió de persones jubilades, el que representa un 17% de la població total. El 57,7 per cent d’aquestes persones són d ones i el 42,3 per cent són homes. A més, els darrers anys, aquest fenomen ha vingut acompanyat d’un sobrenvelliment, ja que la gent gran cada vegada és més gran.\nAixò es bona notícia però comporta l’augment i la intensificació dels problemes que assolen a les persones d’edat. El passat dos de Juliol el govern va retirar 8.700 milions d’euros dels Fons de reserva de las pensions per pagar la paga extra de l’estiu deixant el fons sota minims. Diuen que només poden garantir un parell d’anys més. Que passarà aleshores? Es sostenible el nostre sistema de pensions? De fet, fa temps que des del govern, asseguradores i bancs es fan campanyes per a que la gent contracti fons privats de pensions per compensar en un futur les pensions públiques. Així ho defensen canals com libertad digital, 13Tv, etc.\nNosaltres com sempre ens centrarem en Tarragona i avui molt especialment en el nostre barri. El nostre barri va néixer als anys 70 i 80. Això fa que la gent que aleshores es casava i es comprava un pis (Perquè en aquells temps la gent es casava i podia comprar-se un pis) ara estan jubilats. Penso que son un capital històric i humà del nostre barri i per això volem saber els problemes amb que es troben.\nDe fet, tots esperem poder arribar a estar jubilats. Deixar de treballar, descansar, dedicar el temps a un hobby o simplement poder viure sense rellotge, sense horaris, viatjar, etc. Lleure ben merescut després de tota una vida treballant. Però quins problemes es troben la gent gran per poder gaudir de la tant merescuda jubilació? Passarem a enumerar uns quants\nLa Soledat: és un dels grans problemes de la nostra societat, malgrat que no sempre en som prou conscients. Sempre diem que la soledat és un problema invisible, ja que la gent gran el viu dins dels seus domicilis. La soledat per definició, no es comparteix. La nostra societat egoista i competitiva fa que ens oblidem moltes vegades des nostres pares i avis. Altres vegades es perquè la família viu lluny o pitjor: Ja no viu. L’absència de recolzament afectiu i físic fa que les persones grans se’n ressentin encara més dels altres problemes que pateixen.\nSalut: és un fet que la gent gran presenten més problemes de salut. Les seves visites al metge van augmentant al llarg del temps així com els medicament que han de prendre. Factor al que em d’afegir problemes de memòria. Els metges i les farmacèutiques s’esforcen per explicar i per diferenciar la pastilla que han de prendre tres cops al dia d’aquella que només al matí. Com per exemple els calendaris-pastillers on es poden organitzar per dia i per mati/tarda/nit o la recepta electrònica amb la qual, a la farmàcia porten un control dels medicaments. Abusen massa dels medicaments la gent gran?\nMobilitat: Els primers pisos de Sant Pere i Sant Pau eren sense ascensor, la gent jove que s’acabava de casar no tenia problema per pujar escales però quaranta anys més tard, aquesta gent té un greu problema. S’han fet iniciatives per posar ascensors als pisos de la primera promoció, però només dues escales ho han fet. Això fa que molta gent tingui tota un odissea per anar a comprar el pa. I no parlem ja de les persones que no es podem moure per elles soles.\nDependència psíquica: moltes persones grans presenten algun tipus de handicap: Problemes d’oïda, de visió, El cap tampoc funciona igual, sense mencionar els casos d’Alzheimer, dels quals ja en parlarem després, els costa més recordar i els limita a l’hora de portar la seva vida diària. També son víctimes d’estafes (Petites i grans), abusos i inclús violència.\nSituació econòmica: en general, la gent gran compta amb pocs recursos econòmics. En els darrers anys la situació ha empitjorat i moltes famílies han de subsistir amb la pensió de l’avi. Pensions que sovint no pasen dels 600€ i que amb prou feines els permet cobrir les necessitats bàsiques. A més, bona part d’aquestes persones no poden accedir als recursos de l’entorn (casals, centres de dia, associacions…)\nPer parlar de tot això tenim a la Mercè, de l’associació de voluntaris per la gent gran i la Teresa Fortuny, membre de la federació de pensionistes de CCOO.\nEntrevista a Felisa\nAvui hem entrevistat a Felisa Talavero, la treballadora social que s’encarrega d’ajudar a la gent gran del barri de Sant Pere i Sant Pau.\nEns ha explicat quins son els problemes més greus que es troben la gent del nostre barri.\nJa porta 16 anys preocupant-se pel nostre barri i em consta que la gent li té molt apreci.\nhttp://www.ivoox.com/entrevista-a-felisa_md_12189535_wp_1.mp3 Ir a descargar\n5 Juliol, 2016\nhttp://www.ivoox.com/casals-populars_md_12130146_wp_1.mp3 Ir a descargar\nEn el programa d’avui han vingut la Roser Calaf del Casal La Sageta de Foc i el Marc del Casal El Rebotim Que ens han explicat com funciona un casal. Les activitats que fan, com es financien, com ens podem apuntar, etc.\nAquest programa no sabiem a que tema destinar-ho fins que vam escoltar aquest anunci.\nAnunci que no ha sortit per tv3, dicho sea de paso però jo el vaig escoltar. Llavors vam pensar en convidar aquestos nois de El Rebotim per a que ens expliquessin que es un casal i que fan dins els casals populars.\nAl parlar de Casal a mi, em ve a la memòria els casals de poble, cada poble tenia un, de vegades era l’únic bar que hi havia i era el centre de reunió de tothom, tan joves com vells ens reunien al casal. Uns per jugar al dominó, altres per jugar al futbolin. També era el joc on fer tota mena d’activitats: Obres de teatre, concerts tan d’havaneres com de rock, xerrades, i un llarg etcètera.\nDe fet, al parlar de casals em va venir al cap, aquelles tardes d’aquell estiu que vaig passar a Xerta, fent quatre birres, jugant al billar o simplement xarrant amb els joves del poble. Asseguts a la fresca de la terrassa del casal fent-la petar. Recordo que en aquells temps, el joves d’aquell poble eren molt independentistes. Suposo que ara ja no, ara ja no som joves.\nDe casals hi han de tot tipus i cadascú té la seva manera de treballar, de funcionar, els seus objetius. Al cap i a la fi, casal ve de dir “casa d’una família” i significa “la seu d’una associació. Llavors hi han tants tipus com casals però avui ens centrarem en dos que han acceptat venir aquí a explicar les seves activitats. Son el Rebotim, que ja em escoltat i La sageta de foc.\nDia 5 de Setembre Futbol Base i vindrá Miguel del club Racing Bonavista\nDia 12 de Setembre Referendum i independencia i vindrà Jesús Gelida,\nDia 19 de Setembre Inici del curs/Estudiants\nDia 26 de Setembre Guerra al sucre\nMENA = Menor Estranger No Acompanyat\nTornada al cole amb Coronavirus\nVoluntaris durant la pandemia\nComerç al Barri\nMostra el perfil de TarragonaWorld101.0 a Facebook\nMostra el perfil de @tarragona_world a Twitter\nEmetem a Radio Sant Pere Sant Pau\nQuè passa a Tarragona?\nLocal baixos, Edifici Peru\nSi vens en bus: L6 parada Ecuador\nde 20:00 a 21:30\nNota de direcció\nHem de dir que Tarragona World només es fa responsable de nostres declaracions ja les digui la Carla Aguilar o el Siscu Alarcón. En cap cas ens fem responsables de les declaracions i afirmacions del convidats. Els quals parlen en nom seu o de la entitat a la que representen.\nReconeixement – No comercial (by-nc):\nEs permet la generació d’obres derivades sempre que no se’n faci un ús comercial. Tampoc es pot utilitzar l’obra original amb finalitats comercials.es.\nAquesta web ha estat dissenyada per Francisco Alarcón si vols que t’ajudi a dissenyar la teva em pots escribir a siscu@franciscoalarcon.eu


COSA by Petiso - 18-4-2008\nProgramació del dia 18-4-2008\nNomés a partir de la data 18-4-2008\n18:42 (tv3) PRESA VALUOSA\nPat és un ranxer d'Arizona que es queda sense cavall en un joc de domar animals salvatges. Torna a peu a casa seva i el recull una diligència on viatja, entre altres passatgers, una parella acabada de casar. Ell és un comptable ambiciós que s'ha casat amb la noia per la fortuna del seu pare, propietari d'una mina. Els assalten tres bandits amb la intenció de matar tots els passatgers. El comptable, per salvar la vida, proposa als bandits que demanin un rescat per la seva dona. Ho accepten i un dels bandits se'n va a veure el pare de la noia. Pat vol aprofitar l'ocasió per atacar els altres dos.\n21:53 (tv3) Batman begins\nProducció: Warner Bros. Pictures, Syncopy, De Comics i Patalex Productions, 2004 (Estats Units)\nGuió: Christopher Nolan i David S. Goyer, basat en els personatges de còmic creats per Bob Kane\nFotografia: Wally Pfister (color)\nMúsica: James Newton Howard i Hans Zimmer\nIntèrprets: Christian Bale (Bruce Wayne / Batman), Michael Caine (Alfred), Liam Neeson (Henri Ducard), Katie Holmes (Rachel Dwes), Gary Oldman (Jim Gordon), Cilliam Murphy (doctor Crane)\nQuan tenia 8 anys, Bruce Wayne va caure en una cova plena de ratpenats i des d'aleshores li van fer por. Una nit va demanar als seus pares de marxar d'un espectacle on sortien personatges disfressats de ratpenat. Un cop al carrer, un assassí va matar els pares i Bruce va quedar traumatitzat per la culpa. Uns anys més tard, Bruce, turmentat pel desig de venjança, marxa de la seva ciutat, Gotham, i viatja per tot el món buscant maneres de lluitar contra la injustícia. Finalment troba un home misteriós que l'instrueix en el domini de tot un seguit de disciplines físiques i mentals que el convertiran en un ésser poderós i invencible: Batman.\n23:44 (300) Travessia mortal\nProducció: Nuts & Lloyd Films i E.H. Filmes, 2001 (Estats Units)\nDirecció i guió: Gustavo Lipsztein\nFotografia: Marcelo Durst (color)\nIntèrprets: Dominique Swain (Gloria), Henry Thomas (Jeff), Scott Bairstow (Danny), Sebastian DeVicente (Marcos), José Wilker (pare de Gloria), Evan Astrowsky (Beavis)\nGloria és una dona bonica i ambiciosa. El seu pare és un magnat que ara passa per una situació econòmica molt delicada. Gloria, el seu promès Danny i un amic seu anomenat Jeff fan una sortida amb iot per fer content el fill d'un banquer molt important. Mentre Danny i Jeff bussegen, Marcos, el fill del banquer, i Gloria comencen a flirtejar. Danny els enxampa i, gelós, llança Marcos a l'aigua per espantar-lo. El problema és que el jove desapareix sota el mar i els altres no aconsegueixen trobar-lo.\n00:19 (tv3) Batman\nProducció: Jon Peters i Peter Guber per a Warner, 1989 (Estats Units)\nGuió: Sam Hamm i Warren Skaaren, basat en els personatges creats per Bob Kane\nMúsica: Prince i John L. Nelson\nIntèrprets: Michael Keaton (Batman), Jack Nicholson (el Jòker), Kim Basinger (Vicki Vale), Robert Wuhl (Alexandre Knox), Pat Hingle (agent Gordon), Billy Dee Williams (Harvey Dent)\nAls nou anys Bruce Wayne queda traumatitzat per la visió de l'assassinat dels seus pares i decideix consagrar la seva vida a lluitar contra el mal. Quan es fa més gran, la riquesa de la seva herència li dóna la llibertat de desenvolupar la ment i el cos per combatre el crim amb les formes més imaginatives. El seu enemic de sempre, el Jòker, té plans sinistres contra els habitants de Gotham, que Batman desfà contínuament. La fotoperiodista Vicki Vale està enamorada del famós milionari i filàntrop Bruce Wayne que, quan els malvats actuen, es transforma en Batman.\n02:23 (tv3) El secret del meu veí\n03:22 (300) Travessia mortal\nEl divendres segona semifinal del concurs amb motiu de la celebració dels 25 anys de TV3. El que guanyi haura d'enfrontar-se el dimecres 23 d'abril a la FINAL per gunayar el Ford K.\n15:46 El cor de la ciutat - Cap. 1565\nLa Roser i fa la primera a la Trini. Avui donen l¿alta a en Pau i l¿Òscar no està disposat a viure amb el. Torna en Beni i es troba en Iago instal·lat a casa. L¿Àngela ha de decidir si accepta o no la proposta de la pel·lícula. I la Bea pressiona.\nEl cantant Julio Iglesias Jr, fill de Julio Iglesias, passa per ¿El Club¿ per presentar-nos el seu disc ¿Por la mitad¿, del qual ens n¿interpretarà un tema. Com cada divendres, parlarem d¿¿El cor de la ciutat¿ amb els nostres convidats habituals. A ¿Jo vull ser¿, l¿Eloi Vila es converteix cada setmana en aprenent de diversos oficis. Amb el periodista Eduard de Vicente repassarem les estrenes cinematogràfiques més destacades de la setmana. I el Gilbert Solsona ens portarà a la passarel·la del programa una desfilada de roba masculina de la marca Chevignon. I acabarem el programa amb el científic d¿¿El Club¿, el Dani Jiménez, que ens resoldrà uns quants dubtes i ens ensenyarà algun truquet. Aquest divendres farem ciència del sexe.\n18:42 Cine de cine - Presa valuosa\n20:04 Just kidding\n20:24 Bocamoll - Cap. 93\n21:53 La gran pel·lícula - Batman begins\n00:19 Pel·lícula - Batman\nAls nou anys Bruce Wayne queda traumatitzat per la visió de l'assassinat dels seus pares i decideix consagrar la seva vida a lluitar contra el mal. Quan es fa més gran, la riquesa de la seva herència li dóna la llibertat de desenvolupar la ment i el cos per combatre el crim amb les formes més imaginatives. El seu enemic de sempre, el Jóker, té plans sinistres contra els habitants de Gotham, que Batman desfà contínuament. La fotoperiodista Vicki Vale està enamorada del famós milionari i filàntrop Bruce Wayne que, quan els malvats actuen, es transforma en Batman.\n02:23 Pel·lícula - El secret del meu veí\n07:01 La història dels taurons - La història dels taurons\n07:55 Secrets de la natura - La medusa daurada de Palau: el misteri de les esferes daurades\n08:22 Tresors del món, patrimoni de la humanitat - Dubrovnik, una fortalesa amb les portes obertes, Croàcia\n08:38 Les tribus - La tribu d'Anuta\n09:31 Cavalls de les muntanyes celestials - Cavalls de les muntanyes celestials\n10:24 Graduï's ara en secundària: ciències socials - Quan va passar i com ho sabem. Àmbit ciències socials\n10:48 Parcs salvatges - Denali\n11:38 Kylie Kwong: la meva Xina - Canton\n12:03 L'hora del lector - + info\nConvidats: Octavi Serret (Llibreria Serret-Valderoures, Terol), Rosa Viñallonga (Llibreria La Gralla-Granollers), Guillem Terribas (Llibreria 22-Girona), Josep Cots (Documenta-Barcelona), Marta Ramoneda (La Central-Barcelona). Programa previ a Sant Jordi en el que aquests cinc llibreters ens explicaran quins llibres recomanen, quins seran els més venuts i quins són els que els agradaria més vendre la propera setmana. Reportatge de Ramon Erra i Jordi Lara xerrant als jardins de l'Ateneu sobre les seves novetats. El programa acaba amb la intervenció de Tornasol.\nL'Índia, un gran país a l'Àsia, amb una economia i un mercat emergents, és una de les zones del planeta amb més creixement. Més de mil milions d'habitants en un territori on gairebé tot està per fer. Infraestructures, serveis, indústria, etc. La seva situació actual permet, a més, que moltes empreses estiguin a punt per aconseguir una part d'aquest pastís. "Valor afegit" mostrarà aquesta realitat, amb l'exemple de dues empreses catalanes que s'han introduït en el mercat de la Unió Índia: una gran constructora catalana que prepara diferents projectes en aquell país i una marca d'embotits de la Garrotxa.\n13:22 Karakia - La cuina del sol\nLa cuina del sol\nLa població africana a Catalunya és majoritàriament de l'Àfrica mediterrània o de la zona subsahariana. L'Àfrica Oriental és poc coneguda a casa nostra. Els tòpics ens parlen d'una Etiòpia que ens recorda la fam, o de Kènia com a destí turístic per fer-hi safaris. Del Sudan n'hem sentit a parlar arran dels conflictes bèl·lics i Uganda és pràcticament desconeguda entre nosaltres. A Karakia ens hem volgut acostar a la cultura gastronòmica d'uns països que tenen molta història, no en va l'Àfrica Oriental està considerada com el bressol de la humanitat.\n13:58 Temps de neu\n14:30 Túrmix Pop Rock - Cap. 43\nRecull de videoclips de pop rock de grups i d'artistes de casa nostra i d'arreu del món MAZONI - Com he arribat aqui LOS SENCILLOS - Bonito es ERM - El guardia del magatzem ALBERT PLA - El lado más bestia de la vida Sr CHINARRO - Los carteles REM - Electron blue CROWDED HOUSE - Four seasons in one day ROGER MAS - I la pluja es va assecar ZITZANIA - Digue'm PASCAL COMELADE - L'argot del soroll GOSSOS & MACACO - Corren ANDRÉS CALAMARO - Corazón en venta JAMES - Born of frustration LA CARRAU - De matí\n15:31 L'última oportunitat per salvar - L'última oportunitat per salvar els goril.les\n16:25 Secrets de la natura - El Loris esvelt: el fantasma del bosc\n16:51 Zoom - Un casament tradicional - Bali, Indonèsia\n16:53 Bèsties clip - els martinets\n17:00 Bèsties clip - el teixo\n17:06 Thalassa - Estret de malacca\nEstret de Malacca L'estret de Malacca, el més llarg del món, que separa l'Oceà Índic i el Mar de la Xina conserva l'empremta d'un passat fascinant. Vaixells de ciment armat El ciment armat que estem tan acostumats a veure en la construcció ha servit també per a altres coses, com per fer grans vaixells que han travessat tots els oceans.\n17:48 El medi ambient - Reducció d'emissions en el sector del ciment\n17:53 L'aventura de Jeff Corwin - Serpectacular\n18:36 City folk (versió curta) - Turku-1\n18:48 Pedres vives - Tebes, segona part. Passejada per l'altre món.\n19:15 Tot un món - Cap. 249\n19:20 Tot un món - Cap. 250\nAl número 9 del carrer Paloma del Barri de Sant Antoni de Barcelona hi viuen famílies de més de 10 nacionalitats diferents. L'Amjad Hussain, la Sheila Bisarra i la Gladys Riveros expliquen com és la convivència a l'escala i parlen dels principals conflictes. Trencant tòpics, els problemes més comuns són els de qualsevol altra escala: el soroll, la neteja o la conservació dels elements comuns.\n19:30 Cànon Lletres - John Le Carré\nJohn Le Carré no és fàcil de trobar. El famós escriptor i exespia és l'autor anglès que més desapercebut vol passar. S'amaga a l'extrem més llunyà de Cornualla, un lloc tranquil que li facilita la inspiració. El seu nom autèntic és David John Moore Cornwell. Aquest documental ens permetrà conèixer-lo una mica més.\n20:19 Territori Dansa - Scenari\n20:34 Les tribus - La tribu Nenet\n22:00 Thalassa - L'última escala a Aliaga. Els mariscadors de Maó.\n22:53 El documental - Les vacances d'en Licu\n00:01 Taller.doc - Petit Lluhí d'Orient\nPetit Lluhí d'Orient\nAquesta setmana s'emet el documental "Petit Lluhí d'Orient ", de Gonzalo Reyes i Javier Otero. Sinopsi Ryu és un jove japonès-català de 20 anys que ha vingut a Espanya a aprendre castellà i aprofita la seva estada a Barcelona per començar a indagar sobre les seves arrels catalanes, ja que el que li ha pogut explicar la seva mare al Japó és molt poc. A mesura que avança la seva investigació descobreix que el seu besavi va ser un important polític i un personatge rellevant a Catalunya. Els autors Gonzalo Reyes Gonzalo Reyes Santos (Xile, 1978), estudia Comunicació Audiovisual a Chile, posteriorment va a l'escola internacional de Cuba on s'especialitza en Producció de Documentals. A Cuba realitza el seu primer Documental "Home Ron" i allà és on coneix el seu company Javier Otero amb qui realitzen el seu primer documental a Espanya "Petit Lluhí d'Orient". Javier Otero Llicenciat en Ciències Polítiques per la Universitat de Santiago de Compostel·la, especialitzat en Realització en Documental, per l'EICTV de San Antonio de Los Baños (l'Havana, Cuba). Ha realitzat diversos documentals per a ONG.\n00:31 Cànon Lletres - John Le Carré\n01:21 Museus d'art del món - Cap. 7 La Galeria Palatina: el jove Rafael\n01:46 Thalassa - L'última escala a Aliaga. Els mariscadors de Maó.\n02:31 El documental - Les vacances d'en Licu\n03:29 Taller.doc - Petit Lluhí d'Orient\n03:58 Túrmix Pop Rock - Cap. 43\n05:03 El medi ambient - Les plantes carnívores autòctones\n05:06 El medi ambient - Reducció d'emissions en el sector del ciment\n05:09 El medi ambient - Els pingüins urbans\n05:12 Mosaic: Una mirada al món - Les Maldives: Una garlanda a l'oceà\n05:23 Kylie Kwong: la meva Xina - Canton\n05:46 Paisatges de Grècia - Ios\n06:09 Parcs salvatges - Denali\n07:04 Els Fruittis - De pol a pol\n07:32 Kiteretsu, el cosí més llest d'en Nobita - Fora tristesa! La Miyoko s'enfila als núvols\n07:58 Kiteretsu, el cosí més llest d'en Nobita - Un samurai no diu mai mentides\n08:30 Codi: Lyoko - Nou ordre\nEntre altres coses, en Jeremy ha programat nous vehicles d'alt rendiment, el XANA ha afegit uns quants monstres a la seva col·lecció i l'Aelita, per fi, se n'ha anat a viure al col legi amb els seus amics. Això sí, el XANA s'ha apoderat d'una casa prop del col·legi des d'on planificarà els seus pròxims atacs.\n08:54 Els petits fantasmes - Cursa fantasma\n09:02 Ja arriba en Noddy! - En Noddy i les gallines afamades\nEn Noddy i les gallines afamades\nAvui en Noddy ha de repartir, entre altres coses, un sac ple de gra que resulta que està foradat. L'ha de dur a la granja, però primer repartirà tots els altres paquets. Sense adonar-se'n, voltarà per tot arreu amb el sac foradat. T'imagines què passarà? Ben aviat un exèrcit de gallines afamades envairan la Ciutat de les Joguines! Qui ajudarà en Noddy a tornar-les a la granja?\n09:12 Ja arriba en Noddy! - El follet Rodanxonet\nEl follet Rodanxonet\nEn Murri i en Pillet estan convençuts que si converteixen en Rodanxonet en follet i es fan amics d'ell, a més de fer-los totes les entremaliadures que li demanin, acabarà pagant sempre ell els plats trencats. El que no saben és que en Rodanxonet també se la sap molt llarga i que haver de fer tractes amb ell pot ser pitjor que qualsevol altra cosa.\n09:23 Yoko! Jakamoko! Toto! - El pollet\nLa Yoko, en Toto i en Jakamoko s'han trobat un ou a la vora d'un arbre i han suposat que ha caigut del niu. Intentaran tornar-lo a deixar dalt de l'arbre, però un cocodril molt enfadat els hi posa totes les pegues del món. Fins que no el tinguin a dalt no entendran què prova de dir-los, el cocodril...\n09:35 Pepa, la porqueta - Cap. 54\nAvui ha vingut una alumna nova al casal on van la Pepa i els seus amics. Es diu Emília i és una elefanteta. La Pepa li ensenyarà on ha de penjar l'abric i es faran molt amigues. El que li agrada més a l'Emília és jugar amb els cubs. I en sap molt! Fa uns castells més alts! També s'ha de dir que l'Emília és una mica vergonyosa. Però segur que aviat s'anima!\n09:40 Tork - El festival dels cargols\n09:47 Una mà de contes - Txa Txa Txa\n09:54 Explica'm un conte - La princesa que feia pudor\n10:02 Món salvatge - L'ànec de plomall\n10:06 Made in Catalunya - Rosa Clarà\nLa Rosa Clarà és responsable de la modernització de la moda per núvies a tot el país. La seva empresa va ser la primera en contractar grans dissenyadors per confeccionar vestits de núvia. Va començar amb una botiga al Passeig de Gràcia a Barcelona fa només nou anys, actualment té botigues per tot el país i es prepara per desembarcar per la porta gran a l'estranger.\n10:10 Made in Catalunya - Serra Aerospace\nCreada l'any 1972 a partir d'un petit taller de fabricació d'equips de soldadura i de forns industrials, Serra Soldadura s'ha especialitzat en el disseny, construcció i subministrament d'instal·lacions automàtiques per a l'acoblament i la soldadura de metalls. Han desenvolupat una tecnologia pròpia que els ha permès convertir-se en una de les empreses d'enginyeria capdavanteres del mercat europeu i americà. Treballen per grans multinacionals mundials (General motors, Ford, Volkswagen, Mercedes Benz, Moulinex, Bosch-Siemens). Participen en la construcció de l'avió A-380 i A-400 d'Airbus (l'avió més gran del món).\n10:15 Fòrum Júnior - Adaptar-se als canvis\n10:46 Beverly Hills - Un bon noi\n11:27 Beverly Hills - Jove edat madura\n12:11 El xou dels espies - Agafeu l'home ocell!\nAgafeu l'home ocell!\nL'Home Ocell rodarà una pel·lícula d'entrenament de l'UZZ, però en descobrir que el paper que haurà de fer és un secret, ell mateix decideix fer-se famós explicants tots els secrets de l'UZZ a la premsa. Avui seran el cap i el Professor Professor els encarregats d'aturar-lo. I és que han estat degradats a reclutes per no haver aprovar un examen!\n12:27 Rei - Continent a la deriva\nContinent a la deriva\nDiuen que del Gran Gargall Còsmic, obra del Gran Escopidor, en van sortir tots els continents: Sota, Després de Sota i Davant de Sota. Però resulta que ara, algú ha fet que el continent de Davant de Sota vagi a la deriva al revés... i està a punt de colisionar amb Sota! A més, en Vernon acaba de localitzar tot de bèsties de roca, que s'ho cruspeixen tot!\n12:53 La màgica Do-Re-Mi - La prova de gateig de la Flor\n13:23 Rantaro - Prevenció d'incendis / Fòbia al foc / Sempre hi ha algú que crida... foc!\n13:57 El detectiu Conan - El cas de l'assassinat del follet de la boira (2)\n14:24 Inuyasha - La sang de monstre es menja el sentiment de l'Inuyasha\nLa sang de monstre es menja el sentiment de l'Inuyasha\nSesshomaru descobreix, gràcies a un arbre que parla, que la funció de l'Ullal de Ferro és evitar que Inuyasha sigui posseït per la seva part dimoníaca.\n14:48 Dawson's creek - Adéu, carrer dels maons grocs\nAdéu, carrer dels maons grocs\nPacey no sap com explicar a Dawson que han perdut tots els diners invertits i Jen intenta reclutar la seva mare perquè ajudi Grams a superar el seu càncer. Direcció: Peter Kowalski Guió: Anna Fricke\n15:31 Doctor Who - La invasió de Nadal\nDoctor Who: La invasió de Nadal Jackie Tyler és a casa ultimant els preparatius de les festes de Nadal. Dubta si la seva filla Rose arribarà a temps quan sent el brunzit familiar del TARDIS. Mickey, capficat en la feina, també el sent. Corren ràpidament cap a fora just per no perdre's un aterratge d'emergència gloriós i caòtic. S'obren les portes i, per gran alegria seva, apareix Rose... amb un foraster. Passa que no és un foraster, és el Doctor. Desorientat i aclaparat en veure'ls, necessita el seu temps per recuperar l'equilibri i plantejar-se què els vol dir abans d'exclamar: "Ah, ja ho sé! Bon Nadal!" I de sobte es desploma. El Doctor a vegades recupera el coneixement i a vegades el torna a perdre, mentre Rose i Jackie se senten impotents perquè no saben com ajudar-lo. Per animar Rose, Mickey suggereix sortir a fer quatre compres de Nadal, però aviat topen amb l'atac d'una banda sinistra de Pare Noels emmascarats. Ara bé, no són els únics que tenen problemes. La primera ministra Harriet Jones acaba d'assabentar-se que s'ha perdut el rastre d'una sonda còsmica britànica que es dirigia a Mars i que tenia previst aterrar-hi el dia de Nadal. Una raça monstruosa, els Sycorax, que pretenen conquerir el món, l'ha segrestada. Mentrestant, a casa els Tyler, Mickey i Jackie intenten defensar-se d'un arbre de Nadal assassí i Rose s'esforça per despertar el Doctor. Drama 1 x 60 minuts Repartiment El Doctor ........................................ David Tennant Rose Tyler ..................................... Billie Piper Jackie Tyler ................................... Camille Coduri Mickey ............................................. Noel Clarke Harriet Jones ................................. Penelope Wilton Cap Sycorax .................................. Sean Glider Alex Klein ........................................ Adam Garcia Danny Llewellyn ............................ Daniel Evans Sally ................................................. Anita Briem Major Blake ........................................ Chu Omambala Crèdits de producció Escriptor: Russell T Davies Director: James Hawes Productor: Phil Collinson Productors executius: Julie Gardner, Russell T Davies Una producció de la BBC en associació amb la CBC\n16:30 Programa curt - .\n17:11 Les coses de casa - La taula i les cadires\nLa taula i les cadires\nEra una taula de gran bellesa, que jugava amb les cadires, i les renyava amb gran fermesa, quan li feien ximpleries. Les cadires van fer un salt, amb una gran valentia, es van quedar de cap per avall, sense saber si les renyaria, si els diria que eren unes sapastres, o unes excel·lents gimnastes...\n17:14 Pepa, la porqueta - Cap. 55\n17:20 Tork - Cançó de bressol\n17:33 Una mà de contes - Tatxi Tatxo i la Draga\n17:41 Explica'm un conte - La princesa Margarida i en Joan-Felip, el monstre del bosc\n17:52 Tinc un coet - Doblement compromès\nEn Vinnie ha decidit fer-se un clon d'ell mateix per poder arribar a ser un membre del club dels súperespatarrants. Dos Súpervinnies equivalen al doble de diversió. A més, si el clon fa tota la feina, en Vinnie tindrà tot el dia per anar de festa! Ara, què passa si el clon acaba sent més popular que en Vinnie?! Això no pot ser! Però, com s'elimina un clon?!\n18:10 Combat Xaolín - Com si ningú no hagués sentit res\nCom si ningú no hagués sentit res\nEn Jack ha aprofitat que els nostres herois tenen problemes de convivència i, amb el seu últim invent, el Talp 2000, ha entrat al temple a robar tots els Shen Gong Wu dels dracs Xaolín. L'Omi, que ha après bé la lliçó, protagonitzarà un combat contra en Jack d'aquells que fan història.\n18:36 Espies de veritat - La Gladis es torna dolenta\n19:03 Play - Cap. 3 Els sentiments\nCap. 3 Els sentiments\nCada programa és un homenatge a un tema diferent, que engloba les cançons i la resta de continguts: Pure intuition (Shakira) Searching my soul (Vonda Shepard) What a feeling (Irene Cara) Unwritten (Natasha Bedingfield)\n19:42 Méteo K - Cap. 34\n19:46 One piece - El capità Usopp, el mentider\nEl capità Usopp, el mentider\nEl capità Usopp fa visites secretes a casa de la senyoreta Kaya, malalta des de la mort dels seus pares, i, per aixecar-li la moral, li explica històries fantàstiques que la diverteixen molt, però el majordom Klahadoll li prohibeix les visites.\n20:39 Samantha ups! - La Samantha es fa un plató de tele\nLa Samantha es fa un plató de tele\nLa Samantha és una gran aficionada a mirar la televisió. Li agraden les pel·lícules, les sèries, els concursos...\n20:45 Doctor Who - Cap. 14 Nova terra\n21:30 El cor de la ciutat - Cap. 1565\n22:04 Ventdelplà - Cap. 87\nL'Ester i la Teresa es proposen entrar amb el Benet al centre del Raül i endur-se l'Ester encara que sigui per la força. El David creu que no és bona idea. La Teresa i el David s'assabenten que el Damià és el nou advocat de la promotora i que a partir d'ara treballarà per al Monràs. El Biel cada vegada s'acosta més al David, i el Damià, impotent, va contenint la ràbia com pot. El Martí s'aboca cada cop més en el treball al camp i va fent més estreta la seva relació amb el Jaume, fins al punt que el David s'adona que s'està distanciant del noi. Al Ramiro li ha sortit una possible oferta laboral: espera jugar la carta de l'experiència. La Sílvia arriba a Ventdelplà per treballar amb el projecte del centre cívic. El Quim se sent cada dia més atret per ella.\n22:52 Ventdelplà - Cap. 88\nLa Nuri, la Teresa i l'Ester retreuen al Benet que hagi donat cloroform a la Roser. En plena discussió, arriba el David, que s'adona que l'han deixat al marge de tot l'assumpte. En despertar-se, la Roser s'encara amb els seus amics. El Raül va al poble a demanar explicacions. La Teresa adverteix al Damià que no li agrada veure'l voltant pel poble. El Julià s'enfronta amb el Monràs per haver-lo enganyat i s'acomiada de la seva feina a la granja. La Mònica confessa al seu pare que va ser ella qui va posar al corrent el Julià de l'assumpte del golf i la relació d'ell amb el Vilarroya. El Quim explica al Rafa que es continua veient amb la Sílvia. El Jaume i la Isabel discuteixen per la manera d'administrar uns adobs.\n23:44 Pel·lícula - Travessia mortal\n01:09 Beverly Hills - Avís de tempesta\n01:51 Beverly Hills - Crisi primaveral\n02:34 Dallas - Germà, tens una criatura per deixar-me?\nEs descobreix el misteriós benefactor que hi ha darrera Lisa Alden i la seva persecució de Christopher. Bobby decideix actuar jurídicament contra ella. Sue Ellen troba l'ocasió de venjar-se de JR en un sopar amb Kimberly i Wilson Cryder.\n03:22 Pel·lícula - Travessia mortal\n04:48 Dallas - Fills i germans\nEl dia del casament de Ray i Jenna, Christopher s'enfrontra amb el descobriment de la identitat del pare de Lucas mentre que Jenna rememora el seus sentiments anteriors envers Bobby. Cliff i Dandy reben notícies increïblement bones quan ja es troben en ple desastre.\n05:36 Dallas - Germà, tens una criatura per deixar-me?\n06:26 El cor de la ciutat - Cap. 1565


Camaleó pantera - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEspècie Furcifer pardalis\nEl camaleó pantera (Furcifer pardalis) és una espècie de sauròpsid (rèptil) escatós de la família dels camaleònids endèmic de Madagascar de mida gran i colors característics. L'espècie pot presentar diverses coloracions, més o menys característiques dels diferents llocs on es trobi.\nÉs un dels camaleons més grans, els mascles assoleixen els 55 cm de longitud inclosa la cua, i les femelles els 35 cm. La femella viu al voltant de 3 anys, el mascle pot arribar a 5 anys. Aquest camaleó s'alimenta de diversos insectes que passen al seu abast. Els seus costums són diürns i exclusivament arborícoles. És un animal ovípar, que diposita entre 15 i 50 ous per posada. Introduït a l'illa de la Reunió on s'ha naturalitzat, es denomina endormi de la Reunió, lendormi o també zendormi. Es beneficia, encara que té origen exòtic, de l'estatut d'espècie protegida. També es troba a l'illa Maurici.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Camaleó pantera\nADW EOL GBIF GlobalSpecies IN ITIS NCBI Species+ Ubio\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Camaleó_pantera&oldid=27293524»


GORE® Wear C5 Goretex Shakedry 1985 Negre, Bikeinn\nCompra aquest producte i guanya 278 CoINNs / $ 3.24\nDescripció GORE® Wear C5 Goretex Shakedry 1985\nPes de 139 grams (Mida L)\nLes jaquetes GORE TEX® SHAKEDRY ™ Viz combinen la protecció revolucionària de la nova tecnologia de productes GORE TEX® SHAKEDRY ™ amb els beneficis de seguretat del teixit d'alta visibilitat.\nDirigits al ciclista entusiasta de la carretera, aquestes jaquetes s'enfronten a la realitat que els atletes no sempre poden triar l'hora del dia que entrenen i, sens dubte, no poden controlar el temps. La roba del ciclista ha de funcionar al més alt nivell, permetent a l’atleta entrenar sense comprometre el rendiment o la seguretat.\nLes noves jaquetes GORE TEX® SHAKEDRY ™ Viz són l’intersecció final de la ciència de materials i el primer disseny d’atleta. La combinació de dos materials d'alt rendiment crea una jaqueta que no compromet el rendiment ni la visibilitat, donant al ciclista entusiasta la jaqueta definitiva per entrenar-se en la desaparició de la llum i el deteriorament del clima.\nGORE® Wear C5 Goretex Shakedry 1985 és el producte perfecte per aconseguir tots els objectius de ciclisme que et plantegis. Completa la teva comanda amb altres productes de Jaquetes i gaudeix de l’esport com mai! Alguns productes de la categoria de Roba home estan en promoció especial. Troba’ls a bikeinn! T’oferim una àmplia selecció de productes de GORE® Wear, fabricats amb els millors materials del mercat i utilitzant les tecnologies més innovadores.\nCaracterístiques GORE® Wear C5 Goretex Shakedry 1985\nTecnologias GORE® Wear C5 Goretex Shakedry 1985\nSostenibilitat GORE® Wear C5 Goretex Shakedry 1985