Marca personal: com escriure una pàgina sobre mi | Martech Zone\nMarca personal: com escriure una pàgina sobre mi\nAndrew Wise ha escrit un article molt profund sobre L'últim guia per construir una pàgina sobre mi que haureu d'anar a consultar detalladament. Juntament amb l'article, ha desenvolupat una infografia que compartim a continuació, que tracta de to i veu, declaracions d'obertura, personalitat, públic objectiu i altres necessitats.\nM'encanta afegir els meus 2 cèntims a aquestes coses, així que aquí va. Realment, us animaria a anar com a negoci o com a particular a anar molt fora de la vostra zona de confort. Conec massa persones a les quals no els agrada parlar, no els agraden les fotos fetes i menyspreen els vídeos o l’àudio d’ells mateixos. Potser fins i tot creuen que aquesta pràctica narcisista. Sovint veig comentaris d’aquest tipus a les xarxes socials.\nAquesta és la meva resposta: La vostra pàgina Sobre mi no és per a vosaltres.\nEls autofotos, els vídeos parlats, els retrats professionals i les descripcions de vostès són per al vostre públic. Si ets un individu increïble i molt humil ... el teu Quant a mi la pàgina ha de reflectir-ho. Per descomptat, és estrany fer saber a tothom que sou humil. Però, si ets humil, com ho sabrà algú? Voleu esperar a conèixer individualment cada persona perquè observi la vostra humilitat? O esperar que altres parlin amb la vostra humilitat? No passarà.\nSi el vostre objectiu és construir autoritat i lideratge al vostre espai, el teu millor diferenciador ets tu. No és necessàriament la vostra educació, la vostra història laboral, vosaltres! Estàs informant de tothom per què hauria de treballar amb tu. A la gent li agrada treballar amb gent amb qui vol treballar. Les decisions de compra solen ser emotives i la decisió es basa en la confiança que té el vostre client potencial i us identifica com una autoritat dins de la vostra professió.\nÉs essencial proporcionar als usuaris del motor de cerca i als visitants del lloc totes les cues que necessiten: els discursos que heu fet, els líders amb els quals associeu, els llibres que heu escrit i fins i tot un missatge personal.\nNota lateral: Jo també sóc culpable. He estat arrossegant els meus peus durant anys construint una pàgina dedicada al lloc de la nostra empresa sobre les meves paraules ... però aquest consell d’Andrew m’està motivant a fer-ho!\netiquetes: sobre misobre la pàginaAndrew savibranding personalpàgina personal\nAbril 22, 2016 a 4: 25 PM\nAixò és una cosa fantàstica.\nPer a aquells que siguin escèptics a l'hora de revelar les seves aficions i interessos perquè no volen semblar poc professionals, dic això:\nNo es tracta de professionalitat, sinó de dinàmiques dins del grup i fora del grup.\nSi el vostre lector veu un ésser fora del seu grup, tindrà una disposició més hostil cap a vosaltres.\nEn revelar petites coses sobre la teva vida, com ara tenir fills, córrer, el teu amor pel menjar mexicà, t'endinsaràs més en el grup on la gent et veurà amb una llum més favorable.\nÉs com l'efecte halo.\nAbril 25, 2016 a 4: 59 AM\nAl meu entendre, la millor solució és presentar-te com una persona de confiança. A la gent li agrada fer negocis amb empresaris intel·ligents, culturals i honestos.\n7 de febrer de 2017 a les 9:42\nHe tancat moltes ofertes basades en la connexió basada en compartir els meus restaurants preferits amb clients potencials.


iPod – Cultura digital\n25/10/2010 09/12/2010 jordisellasDeixa un comentari\nAquest mes d’octubre es celebra el novè anivesari d’un aparell electrònic que ha estat un element clau per entendre la revolució de la indústria musical dels darrers anys. Tot i que hi havia molts aparells que feien pràctiament les mateixes funcions, aquest, i només aquest, va ser el que va revolucionar el mercat. Estic parlant, evidentment, de l’iPod.\nVa ser concretament el 23 d’octubre de 2001 quan el director general d’Apple, Steve Jobs, va presentar en una de les seves populars keynotes un aparell que prometia posar mil cançons a la teva butxaca per 400 dòlars. Un iPod que, vist des del punt de vista actual ens pot sembla rudimentari, amb una pantalla en blanc i negre i una robusta carcassa blanca. Però amb un sistema d’ús absolutament revolucionari que el va posar per davant dels milers de models de reproductors de música digital que ja hi havia al mercat aleshores.


Valdosta, el sud profund dels Estats Units - Lletraferit\nEls carrers vintage de Valdosta\nVALÈNCIA. La convivència al gresol de cultures mai ha sigut fàcil. Més enllà d’aquell ambient bucòlic on ressona l’assossec de les cordes d’un banjo, la complexitat coexistix. En les fosques aigües del pantà d’Okefenokee s’ofeguen els crits d’una societat d’hàbits forts i memòria obstinada. L’avaluació de Benjamin Rush, un dels signants de la Declaració d’Independència, encara sembla adient: “La Guerra Americana s’ha acabat, però, dit açò, estem ben lluny de la Revolució Americana”.\nAterre a l’aeroport regional de Valdosta i, una vegada enfilat dins d’un mastodòntic automòbil, rep dos advertències colpidores: mai, però mai, utilitzes el terme despectiu nigga, i evita qualsevol contacte amb la policia; en cas de tindre un problema fes tot el possible per solucionar-ho sense ells, ja que únicament agreujaran la situació. Les recomanacions d’Irina sempre són definitòries, i molt útils.\nEntre la Bíblia i la bicicleta\nAl sud de l’estat de Geòrgia, tocant amb la frontera de Florida, corcada per roures de Virgínia, pacaners i alzines, roman la ciutat de l’azalea, Valdosta. La molsa espanyola, enredrada al voltant de xiprers dels pantans, oneja amb calma pels seus carrers silenciosos. La capital del comtat de Lowndes és una d’eixes ciutats intermèdies dels Estats Units d’Amèrica que formen part del Bible Belt. La Bíblia, la tradició i la bandera marquen la vida diària dels habitants de l’anomenat Cinturó Bíblic. De fet, el món associatiu s’articula al voltant de les diverses congregacions: presbiterianisme, metodisme, pentecostalisme... Tindre una fe és necessari. “Ateu? Però això com és possible? Llavors, amb quins valors et regixes?”, em qüestiona Blake, qui, com a bon Bible-basher, em persuadix per a que participe en un karaoke organitzat per una església baptista. Sempre, això sí, de la manera més amigable possible, amb un somriure nord-americà, sorgit per a generar confiança a les noves onades d’immigrants arribades amb un bagatge lingüístic diferent.\nNascuda a Alemanya, Natasha Fast s’ha passat tota la vida a Valdosta. “L’americà és com un albercoc, és molt senzill fer-te amic d’ell, té la pell blaneta. Ara bé, és complicat arribar al seu nucli, al pinyol, no és gens fàcil mantindre’l al teu costat. L’alemany és tot el contrari. Té una corfa aparentment indestructible, però si aconseguixes travessar-la, serà amic teu per sempre més”. Treballa a la cuina del Bleu Pub. L’especialitat del tuguri són les galletes Oreo arrebossades i fregides amb la seua corresponent guarnició de nata. És el punt de trobada de la colla ciclista, on es forma un dels bullicis amb més vida del centre històric. A principis del segle XX la revista Fortune la va classificar com la ciutat més rica per ingressos per càpita de tots els Estats Units. Això era quan el cotó encara era una peça clau de l’economia. Hui en dia, amb el ferrocarril de passatgers desmantellat, Valdosta ha perdut tota rellevància comercial. No existix el transport públic interurbà i d’existir, només seria utilitzat pels més desarrapats de la societat. En esta terra d’aiguamolls on manquen les voreres per als vianants, pedalejar t’ajuda a navegar. Fer-ho el darrer divendres de cada mes, juntament amb el moviment local ciclista Massa Crítica, és una bona opció.\nUna causa perduda?\nEl centre històric manté encara el seu encant. No hi ha hagut cap invasió de franquícies, ans al contrari; als fanàtics del vintage se’ls farien les dents llargues, puix molts dels comerços s’han ancorat en el temps. S’identifiquen pels seus colors estridents, per l’òxid indeturable i a vegades per uns acabats barroers inconsistents. Des del carreró de Benny s’albira el Dosta Playhouse, un cinema on els rètols de les estrenes encara s’extrauen setmanalment. De seguida passem dels edificis de rajola roja a les mansions victorianes blanques com la llet. La més representativa, The Crescent, amb tretze massives columnes dòriques que simbolitzen les Tretze Colònies britàniques. Als afores es concentren els centres comercials, eixos on les farmàcies venen tabac. Entre una botiga d’informàtica i una de productes de bellesa, el Tio Sam et convida a allistar-te. Ho pots fer el mateix dia que et compres unes sabates esportives. L’oficina local de reclutament de l’exèrcit és freqüentment l’eixida laboral per als qui no poden tirar-se a l’esquena el préstec universitari. Un deute estratosfèric que hauran de pagar quasi fins a la mort. Com no se sol fer vida al carrer, consumir i tornar a casa és la norma. Ja sabeu, my house is my castle.\nJoseph manté ben lligada tota la seua ascendència familiar. “Soc d’origen italià, escocés, germànic... i també natiu americà”, remata sempre, com qui posa una cirereta al pastís. En la seua habitació penja una bandera de la Unió Soviètica de dimensions considerables. A hores d’ara l’estendard deu haver memoritzat les seues branques genealògiques. També és testimoni freqüent de les seues idees russòfiles. “No em puc posar malalt perquè no m’ho puc permetre”, diu al mateix temps que agafa pel pal un corn dog, una salsitxa arrebossada amb pa de dacsa. Joseph és amic de Ben. “Skender és un cognom poc comú”, pronuncia Ben amb orgull. “La meua família sempre m’ha assegurat que tenim un castell prop de Praga o per algun lloc d’Europa de l’Est”. El meu interés pel món eslau em va obligar a indagar un poc i els meus amics a Ljubljana em van confirmar el seu possible origen. “Skender? Però si això és albanés, home!”. La pretesa herència txeca en forma de fortalesa tal vegada no siga altra cosa que un búnquer de formigó armat...\nGarrett Groff està preparant-se per a ser mestre i és un gran defensor de la Segona Esmena. Dos metralletes recolzades sobre la paret del menjador, com qui ha acabat d’agranar i deixa la granera a la vista, en són la prova. “L’altre dia estava aparcant al Walmart i un moniato volia furtar-me el pàrquing. T’ho pots creure? Jo, que tinc el revòlver al costat del fre de mà, quan va començar a tocar la botzina, amb l’empunyadura agafada i pensant amb els peus, vaig estar a punt de volar-li el cap!”. Diu el cap de trons rient mentres li fa un glop a la seua cervesa Yuengling. Barrejar alcohols un diumenge només és possible al teu domicili envoltat d’amics. No hi ha altra via de botar-se les Blue Laws al respecte. Des del seu porxe, es veu passar una dona amb una cadira de rodes elèctrica. Anar a Waffle House, una franquícia de menjar ràpid convertida en icona cultural de la zona i lloc de reunió com qualsevol capelleta, és una altra opció, independentment del dia de la setmana.\nPels camins sense vianants només camina la foscor. El carrer Williams, en canvi, és un terrabastall. Kills and Thrills toquen en concert de hardcore. El públic s’anima ràpidament i es forma un mosh pit. Altres intenten fer stage diving, tot i que no hi ha escenari; és el menjador d’una casa. Altaveus i altres andròmines servixen de trampolí. Entre els assistents es troba Alex, i el seu amic Lucas, qui té una retirada a Kurt Vonnegut. Alejandro DePass va nàixer en una base militar, i va créixer al Japó en una altra. Tota la seua família és originària de Panamà. Son pare és un militar retirat. A banda d’home d’orde jubilat (si m’ho permeteu), és també un castrense corrector lingüístic. No suporta els anglicismes. Una vegada fent una torrada al jardí de sa casa (res a envejar a la de Tony Soprano) li vàrem demanar on estaven els steak. “¿Steak? ¡Bistec! A ver si aprenden a hablar”, va ordenar sense miraments.\n“Vaig fer un voluntariat a Moldàvia, però això no és Europa”, diu Ellie, penedida, mentres passa el dit per la vora salada del seu got. Ellie, també professora, té predilecció pels margaritas i pel senador Ron Paul. Els còctels ens els fem a Remerton, la ciutat favorita dels universitaris per a eixir de festa. Sorgida de l’explotació cotonera, la població és en realitat un enclavament dins de Valdosta. El seu passat, així com l’estatus d’independent, suren en l’ambient. Alguns dels pubs tenen codis de vestimenta discriminatoris: no pots entrar amb samarreta gran, pantalons caiguts, cadenes, etc. Situacions no molt diferents a les que es produïxen en les cases particulars, on pots acabar sent víctima del colorisme. “No ho entenc. Com pots parlar espanyol i no tindre la pell marró? Si eres un dels nostres!”, brama amb naturalitat l’amfitrió d’una festa, oferint-me un tast del seu moonshine. M’ho diu a mi, que m’han confós per iranià, búlgar o armeni. Al Sud Profund moltes veus afirmen que Espanya està localitzada al costat de Colòmbia, o que Franco encara està viu. Al Sud Profund o t’adaptes o et passes part de la teua existència aclucant els ulls. Són una causa perduda, tal com els negacionistes locals són definits.\nUna Meca empobrida\nBatejada com la Black Mecca, Atlanta, a uns 350 quilòmetres de Valdosta i capital del mateix estat de Geòrgia, és una de les ciutats on l’escletxa entre rics i pobres és més gran. Tan bon punt passeges pel Parc Olímpic del Centenari i verifiques al Museu de la Coca-Cola que Aielo de Malferit fa acte de presència, la cara més crua de la ciutat te la mostren els captaires. “World of Coca-Cola? Això està al barri dels blancs!”, em diu amb una veu totalment engolida Marley, un hobo d’edat avançada. “Allà no puc anar! No vages tu! No estaràs segur!”, m’avisa agafant-me amb les seues fortes mans adobades per la faena. El redlining, considerada una versió moderna de la segregació, és encara patent. Comunitats negres vivint en barris sense servicis ni facilitats. A causa de l’abaratiment dels terrenys, són moltes les fàbriques construïdes al costat de les barriades. Entre fums de pol·lució, amb la gent sotmesa a una vida sense oportunitats, el desarrelament pot acabar degenerant en violència. La pobresa i l’accés garantit a les armes generen un còctel explosiu.\nJoe és un altre vagabund, en este cas més jove i més alt. Això sí, també xarra pels colzes. S’oferix a fer-me un tour per la Gran Bresquilla. Si Nova York és coneguda com The Big Apple, Atlanta és The Big Peach. La bresquilla, símbol de l’estat de Geòrgia. Caminem per l’avinguda de Ponce de León, l’explorador castellà que cercava la font de l’eterna joventut, mentres el meu improvisat guia m’explica el seu modus vivendi. En arribar a la meua destinació Joseph em pregunta seriós: “Quina és la millor nació del món per a algú que demana?”. Incrèdul, fent el préssec i evitant polèmiques, aposte pels Estats Units d’Amèrica. “C’mon dawg. The DoNation, give me some!”. La millor nació és la donació, d’això es diu fraternitat entre pobles.\nEl meu company de pis a Valdosta, Jerry, és d’Atlanta, però mai hi torna. Ell parla l’abans conegut com a ebonics, la varietat d’anglés emprada pels afroamericans. A banda d’això, el seu particular balbuceig no és molt accessible; els seus ulls rogencs, acompanyats sempre d’una rialla, donen a entendre que la prohibició de fumar dins de l’edifici no va amb ell. Canvia de gorra com ho fa de roba interior i cada dia en porta una diferent. Sempre amb estructura, així les seues rastes poden anar d’una banda a l’altra. Les temàtiques poden variar, des de Batman fins als Atlanta Hawks, i són part de la seua identitat. Ell no sembla tindre necessitat de conéixer els seus avantpassats. Tal volta no apareixen als registres.\nJerry sobreviu a base de beques i tripijocs. Intermediate Spanish Language està entre les assignatures que cursa. Està matriculat, però en realitat soc jo qui fa els exercicis. Juga enriolat amb la seua tortuga de terra Rumpelstiltskin, mentres a mi em supervisa contínuament un pòster de Tupac. Un dia, de bon matí, toquen a la porta amb agressivitat. Per l’espiell veig un agent. “Jerry Hinkle, obri la porta, és la policia!”. Per un instant em faig el longuis, però, com que tampoc he fet res, acabe obrint. “On està?”. El conduïsc cap a la seua habitació i el policia ordena que isca. “Per què no obri?”. Pareix que no està ací, li comente. “Quan torne li dius que estem buscant-lo!”, brama l’agent amollant renecs i pegant una portada. Des d’aquell moment el meu company de pis, així com el seu vell Honda Civic amb la carrosseria sempre raspant l’asfalt a ritme de Wu-Tang Clan, s’esfumen. Mentrestant, la solitud espenta els vents del sud. Els estepicursors, eixes plantes que roden d’un lloc a un altre, transiten pels carrers deserts, d’un en un, com qui introduïx cacaus fregits en una botella de Coca-Cola: un darrere de l’altre s’afonen en el líquid i després suren, avivant el gas. És una delicatessen autòctona...\nI així anaven passant els meus mesos, molt a poc a poc. Un dia qualsevol, de sobte, em trobe a Jerry, enfurrunyat parlant pel mòbil. Discutix amb el seu advocat. No ens enganyem, en cas d’haver comentat amb algú que Jerry, estudiant de la Valdosta State University, acabava de ser arrestat per possessió de drogues, probablement s’haguera quedat d’una peça en assabentar-se del seu estatus d’universitari. Però, no debades, la facilitat d’acabar engarjolat fa del sistema nord-americà el país amb més població empresonada del món. En cas d’eixir de la presó, a banda de la capacitat limitada per a tornar a integrar-se a la societat, no podrà entrar en una església per a participar en les eleccions, ja que haurà perdut el dret a vot. Un problema estructural lligat a un canvi demogràfic inevitable.\nEsborrant les petjades d’un passat injust\nL’actor afroamericà Wood Harris, popularment conegut per interpretar a Avon Barksdale en la sèrie The Wire, deia en una entrevista que la seua era una cultura sense teràpia i amb el cor trencat. Els Estats Units van ser els pioners en crear un parc nacional, Yellowstone. La fita s’aplaudix, però s’obvia que la creació d’estos referents identitaris va ser el resultat del desplaçament de la població nativa. Un cas simbòlic és el del Mont Rushmore, a Dakota del Sud. Els bustos colossals dels presidents Washington, Jefferson, Roosevelt i Lincoln van ser esculpits a la muntanya coneguda com els Sis Avis (Tȟuŋkášila Šákpe en llengua Lakota), sagrada per als sioux Lakota. La seua suplantació representa molt bé l’actual estatus de les primeres nacions: cisellades en reserves índies, sovint amb índexs de criminalitat brutals, taxes de desocupació descontrolades i l’esperança de vida d’un país en guerra. Capítols com l’esterilització massiva de dones indígenes s’amaguen davall de les barres i estreles. També ho fan les tanques publicitàries interpel·lant-te amb agressivitat: “Jesús viu, Mohamed està mort”. A l’inrevés, l’eslògan rebria els adjectius de talibà i extremista, però Jacksonville, prop de Valdosta, on la vaig trobar, no és Kandahar.\nLa situació no empitjora, el que ocorre és que ara està gravant-se i viralitzant-se. La realitat sembla més roína que mai entre altres raons perquè cada volta en som més conscients. Esborrem les petjades d’un passat injust com l’única manera de poder edulcorar el nostre present, amb tots els pros i els contres. Des de fa més de setanta anys, amb paciència i un bon cisell, als Black Hills, no molt lluny de Mount Rushmore, comença a aparéixer esculpit Tasunka Witko, un homenatge al cap sioux Cavall Boig. Per a uns és un memorial just, per a altres la continuació de la destrucció d’una muntanya sagrada. Malcolm X reclamava menys victòries simbòliques i més equitat econòmica i justícia real. Quan arribarà eixe moment? Deixeu que m’aculla a les paraules de Bill Hicks, el gran comediant nascut precisament a Valdosta: “If you are living for tomorrow, you will always be one day behind”.


Sporthotel Village | Sport No Limit Travel\nEl Sport Hotel Village està situat a Soldeu, al costat dels remuntadors de Grandvalira. Aquest hotel té un gimnàs, una piscina a l'aire lliure i una zona tancada perquè la teva bicicleta estigui ben segura durant la teva estada.\nLes habitacions del Sport Hotel Village tenen una decoració elegant i disposen de TV i minibar i bany privat amb assecador. El restaurant de l'hotel serveix un bufet d'esmorzar i també ofereix sopars amb cuina en viu.\nEn l'allotjament podràs gaudir de l'espectacular spa Sport Wellness Mountain, a què podràs accedir a través d'un passadís subterrani. Inclou piscines amb aigua a diferents temperatures, una gran piscina amb dolls d'aigua i 2 banyeres d'hidroteràpia a l'aire lliure amb vistes a les pistes d'esquí. L'accés a l'spa està restringit a majors de 13 anys i té un suplement.


Jaume Reixach « Temps de Revolució\nLa ‘casta’ dels endollats\nPosted on 07/04/2016 Updated on 26/03/2016\nLa ‘casta’ dels endollats és un article de Jaume Reixach:\nDe diners, n’hi ha. Però estan mal repartits i, en el cas de les administracions i malgrat les retallades, es malbaraten escandalosament. Quan la pobresa i la misèria afecten capes cada cop més àmplies de població, la certesa que això té una solució democràtica a l’abast –i, per tant, sense necessitat de lliscar pel perillós pendent del populisme- és enervant.\nEntre les meves lectures quotidianes hi ha el Diari Oficial de la Generalitat (DOGC), on el govern anuncia les disposicions que acorda, els nomenaments, els contractes i les subvencions que atorga. Tot i la dramàtica situació de les finances de l’administració catalana, hi detecto, de manera sistemàtica, despeses que són del tot supèrflues i que es podrien canalitzar, si hi hagués voluntat política i rigor en la gestió, a atendre les necessitats objectives de la gent desemparada i desesperada.\nPer exemple: la Generalitat es gasta un dineral indecent en subvencions sense cap ni peus per engreixar la “menjadora”d’entitats, associacions, patronals, sindicats, empreses, escoles, mitjans de comunicació… que, al seu torn, es dediquen a “comprar” i a difondre el discurs del govern. Aquesta és una perversa herència del pujolisme que el Tripartit va continuar amb alegria i que els “processistes” han mantingut a costa de retallar serveis bàsics per a la població.\nEl cas de les escoles segregacionistes de l’Opus Dei i dels Legionarios de Cristo, que s’embutxaquen cada any més de 30 milions d’euros de les migrades finances de la Generalitat, és paradigmàtic. Però és que els 29,7 milions que també “regala” cada any el govern a la Universitat Oberta de Catalunya (UOC), un negoci privat que té presència a Madrid, a Sevilla, a Mèxic… resulta inexplicable.\nSense fer demagògia: la Generalitat aporta 225 milions d’euros de subvenció pel funcionament de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA), que compta amb 2.424 treballadors en plantilla. Amb tot aquest personal, no es podria fer funcionar TV3 i Catalunya Ràdio sense necessitat de recórrer a la compra de caríssimes produccions externes perfectament prescindibles per fer una programació d’interès públic i de qualitat? Pregunto…\nJa ho deia en l’anterior article i hi insisteixo. La concessió de subvencions a la pràctica totalitat dels mitjans de comunicació privats de Catalunya és també una anomalia democràtica que mereixeria una profunda reflexió i revisió. A més, la seva supressió alliberaria uns recursos econòmics que són necessaris per atendre altres prioritats molt més urgents que té la societat catalana.\nMés: els salaris que paga la Generalitat a la seva “cort” de consellers, alts càrrecs, assessors i consultors són, directament, insultants, si els comparem amb els de l’empresa privada. El millor “xollo” que hi ha avui en el món laboral a Catalunya és formar part de l’“elit” de les institucions públiques. Un diputat cobra cada mes un mínim de 5.000 euros i pot arribar a superar els 10.000 euros. Els consellers i els alts càrrecs de confiança també superen els 10.000 euros mensuals. La legió d’assessors –que automàticament són equiparats a funcionaris de la classe A, amb el màxim nivell 30 i, a més, amb un complement que voreja els 40.000 euros anuals- també s’emporten, pel cap baix, més de 5.000 euros al mes.\nJa sé que tot sumat és una gota d’aigua en els Pressupostos de la Generalitat, que pugen a 30.000 milions d’euros. L’Estat del Benestar a Catalunya és molt prim, com ha constatat el debat sobre la pobresa que acaba de celebrar el Parlament. És obvi que es necessiten més recursos públics i que l’administració catalana ha de rebre un millor tracte fiscal del Govern central.\nDit això: la Generalitat gestiona pèssimament els diners de què disposa i ho fa pagar a les anelles més febles de la cadena (els funcionaris de base i els usuaris dels serveis públics), víctimes propiciatòries de les polítiques de retallades dels últims anys. Amb una administració intel·ligent de les despeses i una política més activa en els ingressos, el vicepresident Oriol Junqueras no hauria d’anar a fer el ridícul a l’aeroport d’El Prat per demanar calés al ministre d’Economia en funcions, Luis de Guindos.\nTambé vull deixar-ho ben clar i subratllar-ho: els vicis de la Generalitat els reprodueixen les altres comunitats autònomes i es multipliquen en el cas del Govern central.\nFèlix Millet, el lladregot del Palau de la Música, parlava de les “400 famílies” que controlen el ‘cotarro’ a Catalunya i Pablo Iglesias ha popularitzat el concepte de la ‘casta’ per referir-se als poders fàctics que parasiten els recursos de l’Estat des de fa generacions. A Catalunya i a Espanya està emergint una nova ‘casta’: la dels polítics, siguin del color que siguin (diputats, senadors, consellers, ministres, assessors…), i la dels alts funcionaris que, en aquest “paradís dels mileuristes”, cobren sous fabulosos. Tocar cada mes una nòmina de 5.000, 6.000, 8.000 o 10.000 euros és un luxe molt rar en l’àmbit de l’empresa privada, però, en canvi, és habitual en la “crême de la crême” de les institucions i del sector públic.\nAquesta ‘casta’ és, en essència, profundament conservadora.Mai, en la seva vida privada, haurien pogut somniar amb una remuneració fixa d’aquest alt nivell. Per això, són els primers interessats en què la “festa” duri com més millor. Des d’aquesta perspectiva, egoista i humana, arribo a la conclusió que Carles Puigdemont intentarà –si pot- allargar la legislatura quatre anys i que els diputats de Madrid –tots- “resen” perquè, finalment, hi hagi un govern –el que sigui- que eviti la convocatòria anticipada d’eleccions i, per tant, puguin seguir xuclant de la generosa mamella pública durant una booooona temporada. A fora, fa molt fred.\nMÉS INFORMACIÓ. Algunes notícies més sobre aquests favoritismes i corruptel·les de la dreta catalana:\nMas-Colell ‘rega’ la UOC abans de plegar del càrrec\nEls Sumarroca continuen sucant\nQuè fa Joan Maria Piqué (cobrant de la Generalitat i sense cap relació professional) amb Artur Mas?\nQuin endoll han donat a Quim Torra, exdirector del Born Centre Cultural ?\nThis entry was posted in ANC, Capitalisme, Colonialisme, Corrupció, Crisi, Església Catòlica, Feixisme, Independència, Llepaires, Lluita de classes, Manipulació mediàtica, República Catalana del 99 %, Revolució and tagged #corrupCiU, 400 Famílies, Artur Mas, Carles Puigdemont, Cas Palau de la Música, Catalunya Ràdio, Corrupció, El Triangle, ERC, Félix Millet, Jaume Reixach, Junts pel Sí, Luis de Guindos, Opus Dei, Oriol Junqueras, Pablo Iglesias, PP, TV3.\nL’espoli del Palau de la Música\nPosted on 24/10/2013 Updated on 21/10/2013\nEncara que no sempre estigui d’acord amb els anàlisis d’en Jaume Reixach a “El Triangle” i en aquest cas no pugui estar al cent per cent, penso que calen reflexions com les seves i més quan la majoria de mitjans de comunicació subvencionats pel Govern volen amagar els casos de corrupció. Us deixo amb la lectura de “Els intocables“:\nPer entendre què passa a Catalunya és necessari fixar-nos en alguns petits detalls que, com és obvi, el “Somatent mediàtic” censura. (Algun dia caldrà fer un ‘Llibre negre de la llibertat d’expressió a Catalunya’ explicant l’escandalosa i amoral manipulació i tergiversació que hem patit i patim els catalans per part dels mitjans de comunicació subvencionats pel Govern, que són la pràctica totalitat. El control mediàtic fa que, de manera sistemàtica, la premsa, la ràdio, la televisió i els diaris digitals amaguin informacions cabdals que, en qualsevol altre país democràtic, serien de primera pàgina).\nEl sumari per l’espoli del Palau de la Música encara la seva recta final abans del judici i és el moment que les parts presentin els informes amb les seves conclusions. De manera sorprenent, l’entitat presidida per Mariona Carulla ha passat de puntetes sobre el finançament il·legal de CDC a través del Palau i ha exclòs el partit pujolista de qualsevol responsabilitat, tot i que, davant les evidències acumulades, el jutge instructor ha embargat la seu de Còrsega.\nA què juga Mariona Carulla? Sap que amb els béns que enxampin a Fèlix Millet i Jordi Montull, el Palau mai no cobrirà l’enorme forat que aquesta parella va provocar en les seves finances i que l’única manera de recuperar una part del robatori és, precisament, pel cantó de Convergència Democràtica, que cobra un munt de subvencions embargables a compte dels Pressupostos de l’Estat i de la Generalitat.\nQuins interessos defensa Mariona Carulla? Els del Palau de la Música o els de Convergència? Davant aquesta gravíssima irresponsabilitat és lícit preguntar-se: de debò no sabia res Mariona Carulla del robatori a gran escala que, durant anys, van perpetrar Fèlix Millet i Jordi Montull mentre ella era, a la vegada, la vicepresidenta de l’entitat? És tonta o es feia la tonta? Jo em vaig creure que també havia estat víctima d’aquesta parella de lladregots i vaig recolzar periodísticament la seva elecció com a presidenta del Palau de la Música. Però és obvi que em vaig equivocar. A l’hora de la veritat, fa prevaldre els interessos de la “màfia” per davant dels pobres socis i abonats del Palau de la Música.\nCreia que Mariona Carulla era una persona recta i honesta. Santa innocència! Ara resulta que ella no troba prou “indicis” per demanar la responsabilitat de CDC en el robatori del Palau. I les factures de Letter Graphic? I les de New Letter? I els diners que, segons les anotacions trobades als despatxos de Millet i Montull, cobraven en mà els tresorers del partit, Carles Torrent i Daniel Osàcar (secretari personal d’Artur Mas)? I les transferències a la Fundació Trias Fargas?\nJa és hora de desemmascarar l’enorme hipocresia que gasten, des de fa anys, els intocables de Catalunya (al contrari dels intocables de la Índia, els nostres són la “crême de la crême” de la piràmide social). I els Carulla formen part d’aquesta casta d’autoescollits que ens volen dirigir i alliçonar. S’omplen la boca amb la “catalanitat” (Òmnium Cultural, Palau de la Música, el diari “Ara”, el Museu de la Vida Rural, el premi Francesc Candel, el premi Baldiri Reixac…), però els seus productes comercials (Gallina Blanca, Avecrem, El Pavo, Pans & Company, Fres Co, Affinity, La Dehesa de Santa María, El Consorcio del Jabugo…) s’etiqueten en castellà i tenen el seu mercat principal a “Espanya”. Passen per ser uns mecenes de la pàtria però, a l’hora de la veritat, escaquejen els impostos a través de paradisos fiscals, en comptes de tributar aquí.\nQuina Catalunya tenen al cap i al cor els Carulla? Una Catalunya on impera el frau i el robatori de les elits? Una Catalunya on cal tapar les vergonyes corruptes dels polítics, si són dels “nostres”? Una Catalunya caciquil on hi ha unes famílies que fan i desfan les lleis a la seva mida? Una Catalunya que, amb el “dret a decidir”, vol instal·lar una plutocràcia perpètua?\nPerquè se m’entengui i no se’m malinterpreti: penso i dic exactament el mateix dels intocables de la “pàtria espanyola”. Del rei Juan Carlos I, de Mariano Rajoy, de José María Aznar, de Felipe González, de José Bono, d’Esperanza Aguirre, de Juan Luis Cebrián, de José Manuel Lara, d’Emilio Botín, de Rodrigo Rato, de les Koplowitz, dels Villar Mir, de Florentino Pérez, dels Colón de Carvajal, dels Entrecanales, del cardenal Rouco Varela i de tota la “banda” de facinerosos que ens ha usurpat la democràcia.\n+ informació sobre els diners robats:\n– El jutge eleva a 6,6 milions la suma que es va embutxacar CDC de Ferrovial a través del Palau.\n– Millet i Montull van espoliar 35 milions del Palau la Música.\nThis entry was posted in Corrupció and tagged #corrupCiU, Artur Mas, Àngel Colom, Carles Torrent, Cas Palau de la Música, Catalunya Plural, CDC, CiU, Corrupció, Daniel Osàcar, El Triangle, Félix Millet, Fundació Trias Fargas, Jaume Reixach, Jordi Montull, Mariona Carulla, Vilaweb.


Operació de la tiroïde sense tubs de drenatge.\nCom realitzem els abordatges mininvasius produïm menys destrucció de teixit, evitem deixar clips metàl.lics i punts de sutura dins de les ferides, obtenim una intervenció quirúrgica més neta, ràpida i segura. Això facilita la recuperació postoperatòria i permet operar sense deixar tubs de drenatge al llit quirúrgic.\nCirurgia de la tiroïde sense deixar tubs de drenatge es possible.\nDominem totes les opcions quirúrgiques que existeixen.\nSabem realitzar amb seguretat totes les alternatives quirúrgiques que existeixen, escollirem la que millor s'adapti al seu cas.


Biblioteques de Montcada: Hora del conte: Kamishibai\nHora del conte: Kamishibai\nLa narradora de l'hora del conte que ens ve a visitar aquest mes, la Sira Andreu, ens portarà una sorpresa: el Kamishibai, un teatre de petit format inventat al Japó pels venedors ambulants de llaminadures. Aquests venedors anaven amb bicicleta de poble en poble i explicaven contes allà on arribaven per atreure els nens de la contrada.\nGràcies a aquest invent viatjarem per Àfrica, Europa I Asia a través dels seus contes tradicionals.\nDivendres, 11 de febrer, a les 18:00 h.\nPublicat per Adreça i horaris a 15:53


La publicació de béns dels batlles cal fer-la per llei, segons el CSJ | BonDia Diari digital d'Andorra.\nTal com ja s’esperava, els representants del Grup d’Estats contra la Corrupció del Consell d’Europa (Greco) que van visitar les instàncies de la justícia recentment van demanar per la transparència i per la publicació dels béns dels batlles, magistrats i fiscals. Una qüestió que, ara per ara, no es fa ni es té en l’agenda. El president del Consell Superior de la Justícia (CSJ), Enric Casadevall, va explicar que no es té cap inconvenient que es facin públics aquests béns, “però si es fa s’haurà de fer per llei i conjuntament amb la que regularà també les declaracions dels càrrecs públics”, va explicar.\nCasadevall troba que Andorra és prou petita per conèixer qui és qui i què té cadascú, però si el Greco considera que és més positiu fer pública aquesta relació de béns dels batlles, jutges i magistrats, estan disposats a fer-ho. El president del CSJ creu que la fórmula idònia és que es faci per llei i amb la resta de la regulació de la declaració de béns d’altres càrrecs públics, com és el cas de la llei que ja s’està elaborant, anomenada llei de la transparència, que redacta DA. Tot i això, en aquesta norma s’ha considerat la regulació de la publicació dels béns i el patrimoni dels càrrecs públics tant del Consell General com del Govern, amb uns límits de mínims, incloent-hi directors de parapúbliques, però encara no s’havia parlat d’afegir en el mateix text de la llei la part alta de l’organigrama de la justícia. Per altra banda, el CSJ va presentar als representants del Greco el recentment aprovat recull d’obligacions i valors deontològics de magistrats, batlles i fiscals, que segons va explicar Casadevall “van valorar positivament”.\nAltres preguntes de control dels supervisors del Greco van ser referents a les retribucions dels magistrats. “Ens van preguntar si els batlles rebien regals, a la qual cosa vam contestar que no en teníem constància.” Pel que fa als sous dels batlles, i segons ja es va publicar en l’informe de la Comissió Europea per l’Eficàcia de la Justícia (Cepej) del Consell d’Europa, els salaris dels batlles andorrans són dels més alts d’Europa, amb dades que, malgrat publicar-les aquest any, són referents al 2014. De fet, al quadre dels 45 països analitzats, Andorra és el quart amb un salari brut de jutge més alt, gairebé 74.000 euros. Amb una remuneració superior només hi ha Israel, Luxemburg i els Països Baixos. Molt lluny del sou brut dels jutges d’Espanya, que cobren 47.494 euros, i més que els de França, que tenen una retribució bruta de 41.552 euros. “Des del Greco valoren positivament que els càrrecs judicials estiguin ben remunerats”, va comentar el president del Consell Superior de la Justícia.


Els operaris treballen des del dimarts 18 de febrer al pati del Palau // Jose Polo\nTret de sortida a les obres que canviaran la cara d’un dels punts més importants del Centre Vila: el pati del Palau. S’acabarà la imatge d’un espai fosc i ocupat per cotxes i es donarà peu a una plaça verda amb els ciutadans com a protagonistes. “En un futur pròxim el pati del Palau serà un espai central de Molins de Rei més amable, amb més espais de convivència i dinamisme social i econòmic”, destaca l’alcalde, Joan Ramon Casals (CiU). “És important entendre la reforma del pati del Palau com una resposta als programes electorals de tots els grups municipals, que demanaven una zona verda en aquell espai”, apunta el primer tinent d’alcalde, Xavi Paz (PSC).\nAbans d’iniciar les obres, l’equip de govern va realitzar una sessió informativa oberta a la ciutadania i adreçada especialment als veïns afectats per explicar el calendari i les afectacions en el dia a dia d’aquelles persones que hauran de conviure amb els treballs. Una quarantena de persones van assistir a la sala de plens per escoltar les explicacions de l’equip de govern i els redactors del projecte d’obres. Segons l’alcalde, el principal efecte col·lateral negatiu de les obres és que es perd un espai d’aparcament, però des de la setmana passada ja s’ha habilitat el que fins ara era el dipòsit de vehicles de la Guàrdia Urbana al carrer Josep Cariteu per absorbir els cotxes que fins ara aparcaven al pati del Palau.\n“Hi ha col·lectius que pensen que al pati del Palau hauria d’haver-hi aparcament, nosaltres no”, va dir amb contundència Joan Ramon Casals, tancant la porta per primer cop de manera ferma en públic a les crítiques rebudes per part del BotMol i els Venedors del Mercat, que demanaven una zona de càrrega i descàrrega i qualificaven el projecte presentat per l’equip de govern com “un nyap“. Aquest cop no es van fer presents a l’acte, donant la batalla per perduda.\nTot i el rebuig a aquesta proposta, si que s’han incorporat alguns petits canvis al projecte presentat fa un any a la sala Gòtica. “No ha estat un projecte invariable, ha evolucionat i s’han incorporat millores a proposta de veïns i comerciants”, va assegurar Xavi Paz, mostrant el seu desig de que “agradi a la majoria de la ciutadania i sectors econòmics”.\nLes màquines ja han començat a treballar al pati del Palau // David Guerrero\nUna plataforma pavimentada travessarà el pati de Palau en diagonal // Ajuntament de Molins de Rei\nUna d’aquestes modificacions és la incorporació d’una zona de jocs infantils en una cantonada de la plaça. A la vegada, s’han eixamplat les voreres a la façana del Palau de Requesens per garantir que queda un espai on poder ballar sardanes i realitzar concerts de petit format amb música en directe. En aquest sentit, un dels veïns assistents a la sessió informativa va preguntar sobre com es conciliarà això amb el descans dels veïns. Segons l’alcalde, “està pensat com un espai familiar i tots els actes que es faran seran de tipus cultural i cívic”. Casals va posar d’exemple ballades de sardanes, festes infantils i petits concerts. “Vetllarem per evitar que es converteixi en un espai de botellón“, va assegurar amb fermesa Xavi Paz, destacant que fins ara arribava al pati del Palau la gent que va als locals d’oci nocturn del Centre Vila en cotxe i que amb la creació de la zona verda per allà només es passarà caminant.\nLa il·luminació i el drenatge de l’aigua de pluja van ser altres de les preocupacions expressades pels veïns durant la sessió informativa. Les obres, que ja estan en marxa, es preveu que finalitzin durant l’estiu.Viu Molins de Rei farà un seguiment de la transformació de l’emblemàtic espai i anirà informant de la seva evolució.\nEtiquetes:aparcament associació de venedors del Mercat Municipal botellón BotMol càrrega i descàrrega carrer Josep Cariteu centre vila civisme concerts convivència dipòsit de vehicles drenatge il·luminació Joan Ramon Casals jocs infantils obres oci nocturn Palau de Requesens pati del Palau sala de plens sala gòtica sardanes sessió informativa Xavi Paz zona blava zona verda


Xingcheng Yidenghai Wenxin Guanhai Apartment Huludao Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nXingcheng Yidenghai Wenxin Guanhai Apartment\nFace to Liaoning Finance&Trade College,Yidenghai Community,Intersection of Xinghai North Road and Binhai Road,Xingcheng,Huludao, Xingcheng, Huludao, Xina, 125100 - Veure al mapa\nMés informació sobre Xingcheng Yidenghai Wenxin Guanhai Apartment\nConvenientment situat a Xingcheng, Xingcheng Yidenghai Wenxin Guanhai Apartment és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nXingcheng Yidenghai Wenxin Guanhai Apartment ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix ascensor.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Xingcheng Yidenghai Wenxin Guanhai Apartment la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Xingcheng.


Adeslas Salut amplia el seu compromís amb la qualitat i la seguretat dels pacients\nLa xarxa assistencial revalida els certificats ISO 9001 i 14001\nMadrid, 17 de febrer de 2020. Adeslas Salut, filial de SegurCaixa Adeslas encarregada de la gestió dels 27 centres mèdics Adeslas, ha rebut el certificat de la Norma UNE 179003:2013 per al seu centre mèdic de Còrdova. Es tracta del primer centre ambulatori que disposa d'aquesta acreditació a Espanya, fins ara atorgada exclusivament a hospitals. La clínica cordovesa està preparada per dur a terme assistències ambulatòries com ara endoscòpies, tractament del dolor o cirurgia ambulatòria de complexitat mitjana.\nL'adopció del nou certificat comporta la creació d'un Comitè de Seguretat del Pacient, que es reuneix amb una periodicitat quadrimestral per identificar situacions de risc per al pacient en tota la prestació del servei. Un cop efectuada aquesta anàlisi, el Comitè avalua quines accions cal dur a terme per prevenir riscos o reduir la probabilitat que es produeixin errors o efectes adversos.\nLa Norma UNE 179003 situa Adeslas Salut al capdavant pel que fa a la seguretat del pacient i és previst que s'estengui a altres centres mèdics amb prestacions ambulatòries de la companyia. La iniciativa se suma a la renovació de la certificació de les ISO 9001 i 14001 per a tota la xarxa assistencial d'Adeslas Salut. D'aquesta manera, els centres d'Adeslas Salut validen el compliment dels estàndards més exigents a nivell internacional en gestió ambiental i de qualitat de servei. “L'adopció dels sistemes de gestió integrada és una prova del compromís de la companyia amb la qualitat en l'atenció sanitària, en un moment caracteritzat per l'aparició de processos i tècniques cada vegada més complexos i especialitzats”, explica Luis Iglesias, Sotsdirector General de Rams Personals de SegurCaixa Adeslas.\nAdeslas Salut disposa de 27 centres mèdics, en els quals treballen prop de 1.250 professionals, que l'any passat van atendre més de 400.000 assegurats. La companyia inverteix contínuament en la modernització tecnològica dels seus centres, així com en l'agilització dels processos i l'actualització de les competències de la seva plantilla. L'objectiu d'aquests esforços es dirigeix a la millora del servei a l'usuari, que arriba a un 9 sobre 10 en les últimes estadístiques de satisfacció.\nSegurCaixa Adeslas és la companyia No Vida líder a Espanya en assegurances de salut. Està integrada al Grup Mutua Madrileña i participada per CaixaBank. Javier Mira n'és el President Executiu i Javier Murillo, el Director General.


Quiromassatge – Espai Hipnòtic\n“De vegades, el més productiu que pots fer és relaxar-te.”\nLa paraula massatge prové del grec massein (amassar, fregar) i el prefix quiro-es refereix a les mans. És a dir, entenem per quiromassatge l’acció mecànica de les mans d’una persona sobre el cos de l’altra amb finalitats sanadores.\nEl massatge és una tècnica ancestral que es va perfeccionar a l’Orient.\nA partir del segle XVII, es generalitza l’ús terapèutic del massatge a Europa i apareixen mètodes específics com la reflexologia, el massatge transvers profund (Cyriax), el drenatge limfàtic o el massatge meditatiu, una experiència que he creat per a tu a través de la unió de meditació, co-meditació i quiromassatge a Sant Cugat.\nActualment, els diferents mètodes manuals són innumerables i tendim a ampliar i modificar tècniques clàssiques amb la inclusió de fitoteràpia, tècniques energètiques, medicina tradicional xinesa, essències florals o la meditació.\nEl quiromassatge pot estar indicat en:\nEstrenyiment i transtorns digestius diversos.\nEstrès, ansietat o insomni (per l’acció relaxant sobre el sistema nerviós).\nDolors en general (per l’acció relaxant del sistema nerviós).\nCel·lulitis (activa el metabolisme dels greixos).\nActiva la circulació sanguínia i limfàtica a la zona treballada, cosa que millora la nutrició i el to de la pell i millora l’eliminació de productes de rebuig a través de la sang venosa i la limfa.\nReducció de l’estrès, l’ansietat i generació de silenci mental.\nAjuda a restaurar i mantenir el to muscular en millorar-ne la irrigació. A més a més, millora l’eliminació dels catabòlits, tòxics musculars, fet molt interessant després d’un exercici físic important per a evitar el dolor muscular.\nÉs un estímul físic mecànic i el sistema ossi en necesita per a mantenir-se en bon estat.\nEfecte relaxant o estimulant del sistema nerviós en funció de les teves necessitats i del tipus de maniobres emprades.\nAcceptar que pots sentir quelcom beneficiós que provingui del teu cos. Benefici molt interessant davant d’algunes dificultats per a sentir i acceptar el propi cos.\nRecuperar el teu benestar emocional.\nImagina que et regales un moment per a tu i gaudeixes d’una sessió de quiromassatge a Sant Cugat, amb aromaterapia i un ambient relaxant generat per la il·luminació i la música.\nI si ho fas realitat… ara?\n“Quan no tens un moment, és el moment.”


La Fundació Tàpies presenta l'artista des de la quotidianitat i la política - VilaWeb\nLa Fundació Tàpies presenta l’artista des de la quotidianitat i la política\nLes exposicions 'T de Teresa', dedicada a la seva dona, i 'Antoni Tàpies. Biografia política' exploren la vida del creador català\nAquesta setmana, la Fundació Tàpies ha inaugurat ‘T de Teresa’, una exposició sobre la relació d’Antoni Tàpies amb qui va ser el seu major suport, la seva muller Teresa Barba. L’exposició mostra, d’una banda, la ‘Sèrie Teresa’ (1966) de dibuixos dedicats a la dona i, de l’altra, ‘Cartes a Teresa’ (1974), que recull litografies i collages en el seu honor.\nLa compilació preserva la intimitat de la parella a partir de la simbologia de Tàpies, però alhora exposa al·lusions explícites a la seva vida quotidiana i sexual. Segons el director de la Fundació Tàpies, Carles Guerra, Teresa era ‘una interlocutora del treball’ i una ‘destinatària privilegiada’ de l’obra de l’artista. És per això que la fundació ha volgut agrair la seva contribució havent cedit el llegat artístic de Tàpies i, més enllà, havent format part de la seva creació.\n‘T de Teresa’ es podrà veure fins al 21 d’octubre, però no serà l’única exposició del 2018 a la fundació. El 7 de juny s’inaugurarà Antoni Tàpies. Biografia política, un recull d’obres que pretén ser una anàlisi del contingut polític més subtil en l’estil de Tàpies. L’artista va viure la postguerra i el franquisme des d’una posició catalanista i antifranquista, però les seves peces van eludir la censura gràcies a la seva estètica abstracta.\nL’exhibició presentarà per primera vegada obres de les dècades dels cinquanta i seixanta que situen Tàpies en l’escenari polític de postguerra. A partir de peces del fons de la fundació i d’altres cedides per col·leccions estrangeres, la politització silenciosa es farà palesa examinant-ne les formes i els procediments que aporten sentit polític al contingut. La mostra es mantindrà fins al 24 de febrer de 2019.\nAquesta setmana, la fundació també ha estrenat una exposició sense títol dedicada als artistes Jennifer Allora i Guillermo Calzadilla, ambdós residents a Puerto Rico. En sintonia amb l’estil informal de Tàpies, les peces de tots dos creadors plasmen la multiplicitat de formes existencials del món però a partir del so com a fil conductor, que guia el visitant d’obra en obra.\nFotografia, escultura i performance es converteixen en activisme polític per mitjà del debat i l’experiència del públic i obren la porta a la intersecció de molts camps, entre els quals destaca la crítica a la vulnerabilitat de l’illa de Puerto Rico. Protestes contra el deute econòmic, la fragilitat climàtica i el dèficit democràtic són alguns dels temes que els artistes destaquen en la seva obra.


Arxius de Meteorologia - Pàgina 2 de 3 - Aubèrria\nMeteoresum gener 2019\nEl mes de gener ha tingut dos grans titulars meteorològics. El primer és el temps anticiclònic, herència del desembre passat. Dies assolellats i nits fredes, però sense exagerar. La mínima absoluta ha estat de -6.5ºC el dia 22, i hem tingut 30 dies de mínimes negatives, 8 de les quals iguals o inferiors als -5.0ºC. … Continua…\nL’any 2018 s’ha caracteritzat, sobretot, per la precipitació. A la Seu d’Urgell ha estat un any plujós, i a bona part del país també. A molts llocs del Pirineu ha estat molt plujós, i s’han arribat a superar els 1.400 mm a diverses poblacions i els 2.000 mm a estacions d’alta muntanya. Més endavant ho … Continua…\nMeteoresum novembre 2018\nNovembre suau a la Seu d’Urgell, amb tot just un parell de dies de gelades lleus a primera hora del matí (28 i 29), i un parell de dies amb màximes inferiors als 10ºC (20 i 23). Suau no vol dir calorós, perquè cap màxima no ha passat dels 20.6ºC del dia 12, i de … Continua…\nMeteoresum octubre 2018\nQuin mes d’octubre que hem tingut a la Seu, i a bona part de la regió pirinenca i del país sencer! Aigua i neu de manera excepcional. En alguns llocs aiguats històrics i malauradament víctimes mortals i tot. A la Seu, que és del que aquí ens ocupem, els 129,2 litres per metre quadrat que … Continua…\nMeteoresum setembre 2018\nEl més destacable de setembre ha estat la irregularitat de la pluja i les temperatures altes al voltant del dia 20. Comencem per la pluja. Vam tenir un començament de mes ben remullat, amb dues bones plogudes els dies 3 i 5 que ens van fer pensar que aquest cop sí que superaríem amb escreix … Continua…\nMeteoresum agost 2018\nUn mes ben distret, aquest agost. Hem tingut tot el que calia esperar: calor i tronades de tarda. Els primers cinc dies van ser els més calorosos i vam assolir les màximes d’aquest estiu. Hi va haver tres dies seguits en què vam superar els 36ºC. Per sort, les mínimes van ser sempre inferiors als … Continua…\nMeteoresum juliol 2018\nHem tingut un juliol típic, a la Seu d’Urgell. Això vol dir sol, calor i algunes tronades de tarda. La sensació general és que ha fet molta calor, però les dades ens mostren que ha fet l’habitual. Gairebé totes les màximes han superat els 30ºC, i a final de mes ens hem atansat als 35. … Continua…\nMeteoresum juny 2018\nJa som a l’estiu. Semblava que no arribaria mai, però tots arriben tard o d’hora. El temps del juny a la Seu ha tingut dos paràmetres destacats. Per un costat les temperatures. Fins al dia 17 la calor feia vacances, amb totes les mínimes inferiors als 15ºC (fins i tot una per sota dels 9º) … Continua…\nMeteoresum maig 18\nContinuem tenint una meteorologia dinàmica i generosa, sobretot d’aigua. El mes de maig s’ha caracteritzat per ser ben humit, tot fent honor a la seva condició de mes més plujós (si més no a la Seu d’Urgell). La primera quinzena de mes, però, ens va portar un altre fet remarcable: un parell de dies amb … Continua…\nMeteoresum abril 18\nAls que ens agrada el moviment meteorològic, l’abril que acabem de collar ens ha fet viure molt bones estones perquè hem tingut de tot. Mirem de resumir-ho pas a pas. Comencem per les temperatures, que han estat ben dinàmiques. Només hem tingut un dia de gelada, el dia 1. La major part de les mínimes … Continua…\nMeteoresum març 18\nEl mes de març és un mes de canvi d’estació. Passem de l’hivern a la primavera, i amb aquest traspàs solem viure un mes dinàmic en què tant pot fer bonança primaveral com els últims espernecs hivernals. Si ens mirem les temperatures, hi veiem 12 mínimes negatives, però en cap cas més baixes dels -2.4ºC, … Continua…\nMeteoresum febrer 18\nAquest febrer passarà als registres meteorològics amb lletres majúscules per la neu i el fred. De seguida ho expliquem. La mitjana termomètrica ha estat de 2.9ºC, amb una mínima absoluta de -8.2ºC el dia 9 i una màxima primaveral de 18.2ºC el dia 15. Quan aquí vam arribar a prop dels 10ºC sota zero, a … Continua…


25X25 - Fedesplai\n25 anys x 25 quilòmetres = 625 quilòmetres!\nSumem quilòmetres per arribar als 625km i commemorar el 25è aniversari de la Federació i els seus esplais. Us convidem a fer excursions, cims, passejades amb els vostres infants joves i famílies i que entre totes sumem quilòmetres per la infància. Vosaltres trieu el recorregut, camineu per allà on vulgueu amb el vostre grup de convivència. Només haureu d’omplir el següent formulari: https://ja.cat/25x25fede; per saber on anireu, quin dia fareu la caminada/excursió/ruta i quants quilòmetres en fareu. Els anotarem en el comptador del nostre repte. Arribarem als 625km? No hi ha obstacles que ens aturin!\nEii, però no us penseu que caminareu soles, teniu una banderola per immortalitzar el moment i fer que les nostres accions arribin molt lluny. Pengeu les fotos a les vostres xarxes etiquetant a la Federació amb el #25anyspellleure\nUn proverbi africà diu: “Si vols anar ràpid ves sol, si vols arribar lluny ves acompanyat”. El esplais caminen plegats deixant la nostra empremta per arreu on passem, perquè juntes som més fortes, perquè juntes arribarem més lluny i perquè JUNTES FEM MÉS ESPLAI.\nO SIGUI QUE JA SABEU! SI ANEU D’EXCURSIÓ, PER PETITA QUE SIGUI, CONTESTEU AQUEST FORMULARI!


Andorgest Immobiliària Andorra - Pis en venda en Sant Julià de Lòria per A consultar - 369\nAndorgest Immobiliària Andorra - Pis en venda a Sant Julià de Lòria per A consultar 369\n3 HabitacionsHabs - 2 Banys - 118 m2\nPis en venda a zona residencial molt cotitzada a Sant Julià. Es tracta d´un ampli pis de 118m2. en perfecte estat que gaudeix de sol i vistes a la parròquia, esta molt a prop de tots els serveis, col·legis..etc. Disposa de gran rebedor amb distribuïdor a la cuina, menjador i a la zona de nit. La cuina totalment equipada amb zona office, mobles en bon estat accés a terrassa on gaudir del sol i les vistes. Gran Menjador amb llar de foc amb recuperador de calor i grans finestrals amb persianes elèctriques. A la Zona de nit, trobem una suite d´un 18 m2 amb armari encastat bany amb banyera i accés al balcó amb vistes. Les altres dues habitacions dobles amb armaris encastats i accés a pati d´uns 30m2 que pertany al mateix immoble. Disposa d´un altre bany complet amb plat de dutxa, safareig i plaça d´aparcament,.\nPis en venda a zona residencial molt cotitzada a Sant Julià. Es tracta d´un ampli pis de 118m2. en perfecte estat que gaudeix de sol i vistes a la parròquia, esta molt a prop de tots els serveis, col·legis..etc. Disp...


1. Mots acabats en '-enni': 'bienni', 'trienni', etc.\n2. Els prefixos hiper-, mega-, super-, ultra- davant de locucions\nhotel. Avui hem quedat mega d'hora. Han acabat la feina ultra de pressa per entregar-la a temps. [...]\nFitxa 1280/7Darrera versió: 09.10.2019\nConcordança de 'bastant'\n'Hi ha bastant roba' o 'Hi ha bastanta roba'?\nEl quantificador bastant presenta flexió tant pel que fa al gènere com pel que fa al nombre: bastant, bastanta, bastants, bastantes. Per exemple:\nFa bastant de temps que viuen a Cadaqués.\nHi ha bastanta roba per plegar.\nBastants amics seus vindran a la festa.\nEn aquesta sala hi caben bastantes persones.\nInicialment, però, aquest quantificador no presentava flexió de gènere, és a dir, només tenia les formes bastant i bastants, i aquest ús encara es manté en alguns parlars. Per exemple:\nHi ha bastant roba per plegar.\nEn aquesta sala hi caben bastants persones.\nEn els registres formals, tant es pot fer la flexió de gènere com mantenir-lo invariable.\n3. Concordança de 'bastant' / 'Hi ha bastant roba' o 'Hi ha bastanta roba'?\n4. Verbs que es conjuguen com 'beure': 'bec', 'begui', etc. / Verbs amb formes velaritzades


Escola de Música Obert el termini de matrícula per al curs 2021/22 - Escola Municipal de Música, Dansa i Aula de Teatre\nJa podeu formalitzar la matrícula pel curs vinent, teniu temps fins el dia 15 de juliol. Atesa la situació, ho hem preparat tot per tal que ho pugueu tramitar tot online sense haver-vos de desplaçar si ho considereu oportú.\nCom es tracta d’un procediment administratiu important, hem preparat dos vídeos explicatius amb tots els passos que us hem descrit, perquè pugueu veure com fer-ho:\nPer a les famílies que no us sigui possible de cap manera tramitar-ho online, teniu l’opció de demanar hora trucant al telèfon de l’Escola (935686367) de 16h a 20h.\nA més del full electrònic que al nou alumnat us hem fem arribar, us informem de la documentació que ens heu d'enviar juntament amb l'imprès de matrícula complimentat:\nPer a les famílies empadronades a Montornès, ja teniu obert el termini per sol·licitar bonificacions tant per renda com per afectació econòmica per la crisi COVID 19, fins el dia 26 de juliol. Aquesta SOL·LICITUD s'ha de presentar via registre d'entrada a l'Ajuntament.


rei del fresc: trineu del desert de Scrambler ducatis - Motors\nInspirada en els famosos passejos americans dels anys 60 i 70, aquesta bicicleta va ser construïda per a carreteres desèrtiques intransitables.\ntenda de hornet de nemo\nAmb un cop d’ull a les imatges icòniques de El rei del cool (Steve McQueen per a vostès Millennials), arrossegant les dunes, Ducati va presentar aquest corredor d'enduro clàssic.\nDucati Scrambler Postre A continuació\nAmb aquesta bici i les marques de màrqueting explícit, Ducati es dispara per als aficionats a les bicicletes tot terreny Triumph i Metisse de fa mig segle.\nAquesta bicicleta és l’última de la línia Ducati Scrambler presentada el 2014. Porta el mateix motor que altres scramblers, però té elements de disseny destinats a portar-la una mica més a la natura.\nEl Desert Sled de 803 cc, de 75 cavalls de potència, té un seient més alt, un armat reforçat i una suspensió totalment regulable que permet recórrer 7,9 polzades davant i posterior. Els pneumàtics per a pomes, les rodes amb raigs i les plaques de protecció del motor arrodoneixen la construcció de l'enduro tot terreny.\nA diferència dels seus predecessors de 50 anys, el Desert Sled té algunes característiques (benvingudes) modernes. Injecció de combustible, llums LED, instruments LCD i ports USB sota seient. Com indica l'estil d'enduro, aquesta bicicleta està feta per utilitzar-la tant a la carretera com a fora. Disposa de tota l’enllumenat i la instrumentació necessària per ser muntada legalment al carrer.\nAmb 421 lliures, el seu manejable manejable per fer senders que es desembussen sobre obstacles. Però, amb un motor de recorregut lleugerament més curt i un motor més gran, es tracta d’un enduro més orientat a la carretera que alguns del mercat. Si teniu previst recórrer majoritàriament milles fora de carretera, consulteu alguna cosa com el KTM 690 Enduro R.\nPerò per a aquells que busquen recórrer carreteres de grava, carrils de foc i carrers de la ciutat, sembla un passeig divertit. El seu disponible ara per 11.400 dòlars.\nPostre Ducati A continuació\nMotor: L-Twin, 2 vàlvules per cilindre, refrigerat per aire\nDesplaçament: 803 cc\nPotència: 55 kW (75 CV) a 8.250 rpm\nParell: 68 Nm (5.50 lb) a 5.750 rpm\nSuspensió davantera: forquilles usd completament regulables de 46mm\nSuspensió posterior: xoc posterior ajustable Kayaba, braç oscil·lant a doble cara\nAmpliació entre eixos: 1505 mm (59,3 in)\nPes: 191 kg (421 lb)\nColors: vermell o blanc\nPreu: comença a 11.400 dòlars


L’International Desk d’Augé Legal & Fiscal es troba compost per una multiplicitat de professionals de diversos àmbits d’especialització i d’una gran varietat de procedències geogràfiques, que confereix al nostre equip un coneixement holístic internacional a nivell cultural i normatiu, permetent la interlocució amb el nostre client en més de set llengües diferents.\nEl nostre International Desk duu a terme totes les funcions d’acollida de clients internacionals, així com de promoció del nostre grup a nivell global, mitjançant la presència en fòrums, conferències i congressos.\nEl nostre Spanish Desk està format per un equip d’advocats de diferents àrees d’especialitat, la majoria de nacionalitat espanyola i perfectes coneixedors de la normativa i la jurisprudència d’Espanya.\nAssessorem societats espanyoles i oferim planificació fiscal en operacions de reestructuració empresarial, amb especial atenció a les adquisicions i fusions transfrontereres. Així mateix, assessorem i planifiquem en matèria d’imposició indirecta i duanes, i també en impostos locals.\nPersona de contacte: Albert Contel.\nEl nostre French Desk està format per advocats coneixedors de la cultura jurídica francesa, focalitzats en diferents àrees d’especialitat. Assessorem els clients francòfons per poder-ne implementar els projectes andorrans amb un servei marcadament personalitzat.\nPersona de contacte: Pau Augé.\nSom el despatx de referència per als inversors russos gràcies a què disposem d’un excel·lent equip de professionals natius i perfectes coneixedors de l’entorn empresarial i cultural rus.\nAixí mateix, atesa la important comunitat russa existent a Andorra, disposem d’una agència immobiliària pròpia, AUGÉ REAL ESTATE, encarregada d’oferir el millor assessorament immobiliari als nostres clients.\nPersona de contacte: Tatiana Shibinskaya.\nEl nostre equip de professionals té una dilatada experiència en l’assessorament a clients iberoamericans. A més, el nostre país està especialment compromès amb la comunitat iberoamericana. La seva condició d’organitzador elegit per acollir la Cimera Iberoamericana del 2020 n’és la prova.\nEl profund coneixement que tenim de la cultura iberoamericana ens permet avançar-nos amb celeritat i eficiència a totes les qüestions que puguin ser d’interès per als clients, amb la finalitat d’oferir-los assessorament legal i fiscal adaptat a les seves necessitats.\nPersona de contacte: Marcos Sutil.\nEl nostre US/Canadian Desk està format per un conjunt d’advocats natius amb àmplia experiència en transaccions internacionals amb els Estats Units i el Canadà i familiaritzats amb el mercat empresarial nord-americà.\nAixí mateix, ajudem a definir les estratègies més convenients per a les empreses nord-americanes interessades a invertir a Andorra com a centre de referència a Europa.\nPersona de contacte: Jonathan Hinkson.\nEl nostre equip de professionals té un ampli coneixement empresarial, jurídic i cultural a l’Orient Mitjà, atesa la seva experiència en inversions transfrontereres entre els països de l’Orient Mitjà i el mercat europeu. Els nostres advocats assisteixen els clients estrangers, establint Andorra com a centre de referència per a les inversions cap a Europa a causa de la seva ubicació estratègica per la proximitat amb Espanya i França.\nPersona de contacte: Karima Sliman.


Els pagaments digitals es triplicaran fins a 2030 - MetaData\nEls pagaments digitals es triplicaran fins a 2030\nEn la pròxima dècada, el nombre d’operacions assolirà els 3.000 milions amb el repte de fer més ràpida i àgil l’experiència d’usuari\nAMIC Divendres, 31 de desembre de 2021 | 09:40h\nEl 54% dels usuaris abandonen la compra en línia en el procés de pagament | CC0\nDesprés dels canvis provocats per la pandèmia, s'ha produït una adopció generalitzada de nous comportaments digitals, especialment relacionats amb el consum en línia. Això ha provocat un increment dels pagaments digitals, els quals PwC preveu que es tripliquin el 2030 i que se superin els 3.000 milions d’operacions. Segons l’informe Payments 2025 & Beyond, en el curt termini de dos anys, ja es notarà un creixement de les transaccions electròniques del 82%, amb 1.800 milions d’operacions.\nDavant la consolidació de les compres per internet, les empreses tenen el desafiament d’agilitzar i personalitzar el procés de compra per reduir els abandonaments en la pàgina de pagament. Tal com assenyala un estudi elaborat per TrueLayer i YouGov, un 54% dels clients no superen aquesta fase, principalment per problemes i interrupcions en el procediment. També cal adaptar les targetes de dèbit i crèdit, les quals apunten que s’estan quedant obsoletes perquè no estan adaptades a un ecommerce a gran escala que requereix augmentar la conversió.\nEl 54% dels usuaris abandonen la compra en línia en el procés de pagament\nA Espanya, el nombre de caixers automàtics va créixer fins a 2008 amb un màxim de 61.714 i, des de llavors, va caure fins a 48.766 a març de 2021. Tot i això, avui el país compta amb gairebé 5.000 més que fa 20 anys. Aquestes tendències s'han vist acompanyades d'un avanç dels terminals en punt de venda (TPV) per a pagaments amb targeta, que han passat de 802.698 en 2000 a 2.092.149 en el primer trimestre de 2021.\nEls pagaments de banca oberta s'han accelerat en l'últim any, que van créixer un 485% al Regne Unit entre agost de 2020 i agost de 2021, aconseguint gairebé 2,4 milions d'iniciacions de pagament en un únic mes. I Espanya hauria de seguir aquest mateix camí tenint en compte que el seu marc legal ve delimitat per la directiva europea sobre serveis de pagament digitals PSD2, que va entrar en vigor a l’Estat el 24 de novembre de 201.\nL'open banking s’ha posicionat com el sistema perquè l’usuari recuperi el control de les seves dades bancàries i oferint-li productes i solucions innovadores que li aporten un valor afegit, així com una oportunitat als bancs per innovar, crear diferents models de negoci i obrir nous mercats. En aquest sentit, la disrupció del pagament que plantegen les fintechs especialitzades a oferir serveis de banca oberta, empenyerà inevitablement a innovar a la banca tradicional, que es veurà obligada a canviar la seva cultura i model de negoci, així com a adoptar una actitud d'innovació que avui dia no té.\nArran d'aquesta anàlisi, la plataforma de serveis de banca oberta TrueLayer ha elaborat un repàs de les tendències que es projecten per a aquest sector de cara a 2022, que aborda els pagaments digitals, els criptoactius, els processos de reemborsament i la normativa PSD2.\n1. Desmuntant els monopolis de pagament\nL'any 2022, la banca oberta continuarà transformant els mètodes de pagament tradicionals. La decisió d'Amazon de deixar d'acceptar les targetes de crèdit Visa al Regne Unit és una mica més que una tàctica de negociació, és una prova més que en un món de pagaments instantanis i comerç sense fronteres, les targetes tenen pròxima la seva data de caducitat. Durant anys, s'han incorporat a les passarel·les de pagament en línia, creant una xarxa invisible de costos ocults i estructures de pagament difícils de manejar. L'impacte que això té en el comerç electrònic tampoc pot subestimar-se quan es tracta de l'experiència del client. Quantes vegades hem intentat comprar alguna cosa, però la targeta no ha estat acceptada, ja sigui per haver escrit malament les dades o per un bloqueig antifrau? El comerç electrònic fa temps que demanda experiències més ràpides i rendibles per a l'usuari.\nEl comerç electrònic té el repte d’oferir una experiència de compra àgil, ràpida i intuïtiva per consolidar-se\nEls pagaments de compte a compte a través de la banca oberta són el següent pas necessari en aquesta evolució, permetent als comerços realitzar transaccions a un menor cost i de forma més segura i convenient per al client. L'any 2022, augmentaran de manera considerable els negocis que optin per implementar aquest tipus de solucions de pagament que ofereix la banca oberta, posant en escac a les targetes com a principal opció de pagament.\n2. Banca oberta i criptoactius\nLes empreses de blockchain i els protocols DeFi estan construint sense descans una infraestructura financera tan completa com sigui possible. Si bé encara estem en les primeres etapes d'aquests desenvolupaments, aquestes companyies compten amb el potencial per a crear mercats financers més oberts, lliures i justos, accessibles a qualsevol persona que tingui connexió a Internet. La intersecció entre les finances centralitzades i les descentralitzades serà un espai que emergirà i creixerà ràpidament: la banca oberta pot exercir un paper important com a pont entre tots dos mons, proporcionant rutes d'entrada i sortida més eficients entre el FIAT i el cripto.\n3. Millora del procés de reemborsament\nLes expectatives dels usuaris sobre les devolucions acostumen a xocar amb la realitat dels mètodes de pagament com les targetes. Les devolucions dels pagaments en línia amb targeta poden trigar fins a cinc dies, i en el cas dels moneders digitals (coneguts com a wallets), fins i tot més.\nEl reemborsament de les devolucions és un procés lent que xoca amb la immediatesa de la compra en línia\nD'altra banda, les devolucions mitjançant transferències bancàries tradicionals poden trigar fins a 3 dies. L'any 2022, la possibilitat de reemborsaments més ràpids cobrarà protagonisme a mesura que l'ecommerce més innovador construeixin una millor experiència per als seus clients a través de les solucions de reemborsament instantani, que fa possible la tecnologia de banca oberta. Això s'anirà fent cada vegada més evident en aquells negocis relacionats amb la venda d'entrades, els esdeveniments i/o l'allotjament.\n4. Més enllà de la regulació PSD2\nL'any 2022, les autoritats prendran mesures per a garantir que les transferències a la regió SEPA (Single Euro Payments Area) tinguin plena cobertura a la UE. Això és clau, ja que els proveïdors de banca oberta prefereixen iniciar els pagaments instantanis per a una major comoditat dels seus consumidors, a diferència de les transferències de crèdit SEPA (que poden trigar 2 dies a arribar).\nDimecres, 15 de setembre de 2021 | 08:00h


EBS Consulting | Incidències amb el domini\nPost 82 of 347‹‹››\nSi vol registrar un domini i algú se li ha avançat\nSi una empresa sol·licita un nom de domini i resulta que ja està registrat:\nNo podrà fer res si qui el va registrar té dret a utilitzar (Perquè aquest domini coincideix amb el de la seva marca, o amb el nom amb què se’l coneix en el mercat). En aquest cas tindrà de buscar una terminació diferent, o, si vol mantenir la terminació, canviar el nom inicial.\nSi qui va registrar el nom de domini no té un interès legítim per utilitzar–perquè no es donen les circumstàncies indicades en el punt anterior-, es pot instar la seva recuperació mitjançant un procediment arbitral que es tramita a través de un proveïdor de dominis homologat.\nEncara que aquest procediment té un cost, és ràpid i permet evitar “ofertes” abusives (hi ha empreses que registren els dominis i després els ofereixen als que realment estan interessats, a canvi d’una contraprestació).\nEn matèria de dominis regeix el principi de “qui primer ho sol·licita primer se l’emporta “. Existeixen pàgines web on pot consultar-se la titularitat dels dominis.\nSi qui ha registrat un domini que a vostè li interessa no tenia interès legítim per fer-ho, l’ajudarem a recuperar-lo.


El noi cec (Cibber, set by (William Martin Yeates Hurlstone)) (The LiederNet Archive: Texts and Translations to Lieder, mélodies, canzoni, and other classical vocal music)\nEl noi cec\nOh, vinga, dieu-me estimats,\nquè és aquesta cosa que anomeneu llum?\nQuines són totes les joies de veure-hi\nque jo mai he conegut?\nEl sol que vosaltres veieu tan brillant,\nper a mi, pobre noi, no llueix mai;\ndieu que surt i després es pon,\nperò jo no sé quan ni com.\nEl dia i la nit me'ls faig jo mateix,\nmentre dormo i jugo,\nla meva vida interior em somriu esplèndida,\nd'alegries en tinc moltes.\nSens dubte, no conec el que a vosaltres us fa goig,\nperò cap culpa m'oprimeix,\nper això estic joiós en la meva sofrença\ni amb paciència la suporto.\nSóc tan feliç, tan afortunat\namb el que Déu m'ha donat,\nestic content com un rei, tot i que\nnomés sóc un pobre noi cec.


Entorn favorable; Introducció del mòdul; Les comunitats autosuficients no existeixen en el no-res\nACONSEGUIR UN ENTORN MÉS FAVORABLE\nLes comunitats autosuficients no existeixen en el no-res\ntraducció d'Esperanza Ventura i Martínez\nIntroducció del mòdul (Hub)\nDocuments inclosos en aquest mòdul d' Entorn favorable\nAfavorir la potenciació comunitària, cap comunitat existeix en el no-res;\nRedacció d'una política de desenvolupament comunitari, pautes per a establir-ne un sistema.\nLes lleis, normes i pràctiques politicoadministratives afecten la fortalesa de les comunitats\nSovint pensem en l'activista comunitari com una persona que treballa directament en la comunitat, una persona que informa, organitza i guia amb la fi d'estimular els membres de la comunitat perquè s'uneixin, prenguin decisions, actuen i es potenciïn. La tasca dels activistes va més enllà de la comunitat, inclou tot allò que afecti la fortalesa com el reforçament de les comunitats.\nTot allò que envolta qualsevol comunitat i que afecta la comunitat es considera l'entorn. Ateses les actuals preocupacions mediambientals, solem pensar en les condicions físiques i biològiques que envolten les comunitats; no obstant, aquí tenim en compte les condicions polítiques, legals i administratives que calen perquè qualsevol comunitat existeixi. Sovint, aquestes poden tenir efectes profunds en la fortalesa una comunitat i en l'eficàcia de l'activista a l'hora d'estimular el reforçament d'aquesta. Fins i tot, els mètodes i estratègies dels activistes han d'adaptar-se a les lleis, les normes i les pràctiques que afectin les comunitats.\nHi ha diverses maneres d'influir en les modificacions d'aquest entorn i ara és el moment de pensar-hi. Advocar és argumentar a favor d'alguna cosa. I d'això se'n diu 'advocacia'. La vostra feina d'intentar modificar qualsevol d'aquestes lleis, normes i pràctiques es pot considerar advocacia d'alguna manera.\nEl principal document d'aquest mòdul, Afavorir la potenciació comunitària, descriu diverses formes d'influir en l'entorn de les comunitats, sigui directament com a activista que treballa per a augmentar la consciència pública, com a assessor professional que aconsella les persones en el poder o qui abandona la tasca d'activista i treballa en alguna posició de poder i/o d'influència.\nEl document Redacció d'una política de desenvolupament comunitari està dirigit als parlamentaris, o equivalents, però caldria que vostè el llegís a fi d'aportar un assessorament efectiu.\nRecorde que si vostè treballa per a canviar l'entorn és perquè aquest sigui més favorable a l'autosuficiència de la comunitat. No es tracta d'ajudar les comunitats fomentant la dependència sinó d'ajudar-les perquè siguin més capaces d'autoajudar-se.\nSi copieu algun material d'aquest lloc, si us plau, citeu-ne l'autor\ni feu un enllaç a cec.vcn.bc.ca/cmp/\nEnllaç a la pàgina de lemes i refranys: Seguir el camí més fàcil\nfa que es torcin els rius i fins i tot algunes persones\nÚltima actualització: 31.05.2012


Vallesos 12 - Noms, traces - Marc Ribas\nMarc Ribas va arribar a una cuina com per accident perquè, de fet, volia ser pintor o il·lustrador. Per guanyar diners va començar a fer-ho als caps de setmana en un restaurant de Sabadell on feia doblet a la nit en un bar musical de la mateixa família que ostentava el negoci. Amb la dèria al cap de fer dibuixos, però, va treballar de fondista –que resulta que és l’ofici dels que fan els paisatges de fons que passen corrents a l’horitzó dels dibuixos animats: boscos esclarissats, castells, muntanyes, turons– i treballava subcontractat per un il·lustrador que rebia encàrrecs d’arreu del món, sobretot dels Estats Units.\nPerò també va fer portades de novel·la romàntica. Si us heu preguntat mai qui pot ser l’autor d’aquells homes fornits i virils que agafen una donzella amb cara d’esglai i cabelleres sinuoses pot ser que sigui en Marc Ribas. I encara va fer publicitat i retrats a l’oli i tot se li donava prou bé però s’avorria perquè no acabava de poder fer el que volia: als retrats la gent sempre vol sortir-hi més alta, més prima, més guapa, més jove i això distava molt del que ell pretenia fer pinzell en mà.\nCuina i avorriment és un oxímoron\nEl Marc Ribas avui és una cara coneguda perquè omple les televisions de les llars cada dia feiner a l’hora de la sobretaula. Allí hi fa plats per tots els gustos, totes les habilitats i per a tots els públics amb un aire desimbolt, camises de quadres, aspecte desenfadat com si tot fos tan fàcil. Intercala consells i no es cansa de donar idees per trencar els motllos a la cuina: donar a conèixer espècies de peixos poc comuns, alternatives per fer àpats saludables, opcions interminables perquè els plats sempre siguin molts i diversos, perquè del que hi ha per la nevera es pugui aprofitar tot, no calgui llençar res.\nEn aquesta vida una mica desbocada que porta, entre rodatges, receptes i fogons, segueix sent la mà dreta de l’Artur Martínez del restaurant Capritx de Terrassa, amb estrella Michelin, a qui segueix l’estela i ho fa, al seu parer i amb ple convenciment, perquè és un dels millors entre els millors. De fet, assegura que se li va plantar un dia al davant i li va dir: vull treballar amb tu. Cobraràs poc, treballaràs molt, la cuina és petita, ja saps com va això, diu que li va dir. D’acord. Doncs d’acord i endavant. El millor entre els millors, diu el Marc. Paraula de xef.\nI és que l’experiència del Marc és llarga i rocambolesca. Va marxar al Brasil uns quants anys, a Matogrossa, en plena Amazònia, en un hotel ecològic enclavat en una illa fluvial, a 7.000 quilòmetres de casa. Un país ric i exuberant, amb molts sabors, moltes olors, moltes textures, tots els colors: al·lucinant. Un ventall de menges infinites i peculiars, com el Pakub, un peix de la família de les piranyes, que s’alimenta de fruits secs i té gust de fruita seca. Però quan se’n va cansar, va tornar cap a Sabadell. Havia estalviat i decideix emprendre un projecte propi, La Bohèmia, a la Creu Alta, un bistro amb l’ànec i el foie com a especialitat, un tiquet mig de 50€ i tot només uns mesos abans de l’esclat de la crisi. Boom! Tanca, hi perd calers, decideix reinvertar-se i invertir en la millor empresa del món que té a l’abast: ell mateix.\nEn aquesta operació torna a Terrassa, on ja havia viscut abans de marxar al Brasil, i comença a treballar al Capritx. Amb l’Artur i els seus projectes: el Matís Bar, al COAC, potser aviat un nou restaurant en un hotel de Barcelona. Al Matís és on s’assabenta que TV3 busca un xef per al nou format de Cuines i, després de badar una mica, se n’hi va i es guanya un càsting que estava pràcticament tancat. Una mica descarat, una mica insolent, ganxo amb la càmera. Convenç i surt de l’anonimat. Per això cada dia sedueix públics.\nQuè deu resultar irresistible per a un xef. La resposta a la pregunta em sembla un dard automàtic per a periodistes previsibles: un moniato al forn. Un ou ferrat, que és tan difícil fer bé. Un tomàquet amanit amb oli i sal. És molt possible que sigui un apunt foteta, però cola perquè ho justifica amb un somriure i ressaltant que sempre busca sabors purs i poc alterats, al contrari de quan ha de treballar, perquè si no a casa sembla que també treballis. I hi torna amb la recepta més essencial: a la cuina ho pots fer tot sense avorrir-te, és un viatge infinit. Per això n’ha fet la seva feina. Marc Ribas, cuiner, en lluita permanent contra l’avorriment.\nCuinar és sempre un acte d’amor. Marc Ribas Beltrán (Girona, 1976) és l’encarregat de divulgar receptes fàcils i assequibles a l’espai Cuines de TV3 des de la passada temporada. És nascut a Girona, però ha viscut a Sabadell, a Ourense, a Berga i, actualment, ho fa a Terrassa, d’on diu que és, sobretot, perquè aquí hi arrela l’Ona, la seva filla. Cuinar és sempre un acte d’amor, diu. Ell, que n’hi va ensenyar sa mare. Que ho fa cada dia en una de les franges horàries de més audiència de TV3 amb plats que a vegades són especials, de festa, com una crema de col i flor amb tòfona, però també amb coses essencials: una pizza margarida, un sandwitch club original, unes patates braves. I assevera: no cal fer cuina mol·lecular a casa, ni espumes, ni aires, ni esferes... Una mica de sentit comú. I adverteix, la cuina ha de ser realista, a casa no es llença mai res, no pots ser verdader si davant d’una càmera tires la meitat del carbassó que necessites per fer un plat. I, el més important, en acabat: ens ho mengem tot. Perquè per això cuinem, per ser una mica més feliços.


Com utilitzar endolls de Burkina Faso a Montserrat (Illes de Sotavent)\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Burkina Faso a Montserrat (Illes de Sotavent) en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nMontserrat (Illes de Sotavent)\nTipus de taps: C, E. A, B.\n... i en Montserrat (Illes de Sotavent) utilitzaràs: (inclou Plymouth.)\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Burkina Faso a Montserrat (Illes de Sotavent) sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.\nAquest adaptador us permet utilitzar els connectors tipus: E en tipus de punts: B.\nEndoll sòlid i segur amb totes les proteccions necessàries, funciona molt bé. L’únic comentari és que els terminals arrodonits s’utilitzen normalment amb 220 v, però els plans solen ser de 110v, així que comproveu que el dispositiu pugui gestionar la diferència de tensió.


MONGETES VERDES: LA FESTA DE LA CERVESA\nLa festa de la cervesa, també a l’estiu\nVilassar de Dalt celebra la Biergarten Maresme el proper cap de setmana\nEl cartell de la nova festa de la cervesa del Maresme\nNo cal esperar l’octubre per celebrar les bondats de la cervesa al Maresme. Vilassar de Dalt ha decidit seguir la tradició cervesera de Calella amb una cita estiuenca, la Biergarten Maresme. Els propers 12, 13 i 14 de juliol la població se suma a la tradició bavaresa amb música, gastronomia, activitats i molta cervesa per celebrar el bon temps. Més de 2.500 m2 de carpes serviran d’aixopluc als espais per asseure’s i tastar les gerres de cervesa, al costat d’un plat típicament bavarès. Hi haurà referències d’Alemanya, però també del Regne Unit, Irlanda, Bèlgica, Itàlia o els Estats Units, entre d’altres països. La música amenitzarà els tres dies de celebració, que també comptarà amb una ludoteca i activitats per als més petits, així com diversos tallers per difondre la cultura de la cervesa, més enllà dels tòpics associats a personatges com Homer Simpson.\nPublicat per María Fer Co a 2:11


07.-María Peris __http://pledemaria.wikispaces.com/__\nTable of ContentsINSCRIPCIONS DELS WIKIS OBERTS PELS ASSISTENTS AL CURS INDICANT LA URL\nC. (EN PESTANYES, DALT DEL FULL): D. RACÓ SUPERIOR DRET\nPosar títol i descripció del wiki, decidir emplaçament del fòrum en el paràmetre 'Informació Wiki'Canviar aspecte del wiki en el paràmetre 'Aspecte'Crear pàgina 'Wikis dels companys de curs': copiar i enganxar a la nova pàgina el quadre de daltConvidar els companys a editar en el nostre wiki amb creació massiva de comptes (paràmetre: usuari creador / bulkuser)Aprendre a bloquejar les pàgines del wiki on no volem col·laboració (paràmetre: contingut - pàgines)Importar una entrada de blog recent d'algun blog conegut tot creant pàgina d'entrades de blog.Revisió de tots els paràmetres restantsCrear pàgina 'Pràctiques amb la barra d'edició': ací es practicarà amb les grandàries de lletres, els títols, la creació d'una taula de continguts, la inserció de fotos i documents, la incrustació d'objectes o gadgets-widgets (vídeo, àudio, presentacions...)\nFes clic a dalt a la dreta del full del wiki, ja siga sobre la icona verda de Wikispaces o sobre My Account / El meu compte / Mi cuenta.A la nova pàgina, busca el requadre que apareix dalt a la dreta amb la inscripció "Search Wikispaces". Allí escriu la paraula o paraules clau del tema del wiki que busques i en la llengua que necessites.Clica en la tecla Intro i t'apareixeran un grapat de wikis o de pàgines d'altres wikis que contenen la teua paraula clau.\n-Si no t'has registrat encara en Wikispaces, prepara un nom d'usuari per al wiki que t'identificarà d'ara en avant i que no puga coincidir amb cap dels milers que ja n'hi ha. Pot ser un àlias poc conegut o el teu nom cognoms formant un sol mot. L'hauràs d'usar en minúscules i sense separacions. Per exemple: wikialforn (de wiki al forn), tirantloblanch, juliamartinez, blaibonaire, etc. Si ja en tens un que consideres "únic al món"; procura que coincidisca aquest nom amb el que has usat per a registrar-te en altres webs.-Recorda i usa l'adreça de correu electrònic que et serveix per a registrar-te en tots els llocs web (normalment la de Gmail).-Utilitza en registrar-te a Wikispaces la mateixa contrasenya que uses per a registrar-te en la resta de llocs web.-Pensa en el títol que durà el teu 1r wiki (el podràs canviar més tard i cada mes en cas que ho necessites). Per què no utilitzar, per exemple: PLE de Toni (pledetoni) o Portfoli de Carme (portfolidecarme) etc? El primer que et demanen és el nom del wiki nou que s'ha d'escriure en minúscules, sense accents i en un sol mot: pledetoni, portfolidecarme, elmeuprimerwiki...\nEl meu PLE: entorn personal d'aprenentatge (copia del wiki del curs i enganxa en el teu wiki els llocs web on t'has registrat. A partir d'ara aniràs deixant constància en aquesta pàgina dels nous registres a les webs, els recursos i les aplicacions.Diari d'aprenentatges d'aquest curs (o de sessions, etc.). En aquesta pàgina, copia els dos fragments de diari que has redactat al document de google compartit i aprofita-la per continuar amb el diari al final de cada classe.Fes el favor de compartir amb nosaltres la URL del teu nou wiki. Inscriu-lo en aquest nou full de Google Documentson queden enumerats els wikis dels companys i les companyes del curs.\nLletra negretaLletra cursivaLletra subratlladaColor, estil i grandària de lletra que se selecciona. Els canvis en el tipus de lletra en títols, paràgrafs, textos complets s'ha de fer al final del tot, és a dir, quan hem acabat d'escriure o enganxar el text complet, ja que podrien produir-se canvis involuntaris en l'estil de lletra.Quadre de lletra per a títols i subtítols (6 grandàries) o lletra normal. Aquest quadre servirà per a marcar al text els títols dels apartats i subapartats que volem indexar per a crear una taula de continguts per a navegar per la pàgina (Table of Contents). Primer hem de seleccionar la línia que farà de títol, separar-la del text posterior, i després triar una gràndaria jeràrquica entre "Títol 1 i Títol 6 (Heading 1 - Heading 6)". Indexació del text per númerosIndexació per punts. En les indexacions de text es pot usar la tecla del tabulador per a sagnar més endins les enumeracions. Convé practicar per a aprendre'n el funcionament.Línia horitzontal. Es genera per a separar textos temàticament.Inserir enllaç amb pàgines del wiki, amb pàgines externes o amb ancoratges (mots o parts del text de la pàgina)Inserir imatges (que es poden modificar de grandària i centrar-les en la pàgina, i alhora podem escriure un peu de foto), i inserir arxius que apareixeran amb el nom que tenen i el logo que determina la classe de document (.txt, .avi, .pdf, .wav, etc.). Estos arxius de text o multimèdia inserits així, només es poden obrir amb els programes que el PC conté: els Pdf amb l'Acrobat Reader; els documents de text amb Word o Open Office; els .avi, .wav i amb el windows media video/audio o programes semblants.Si apugem arxius àudio en Mp3 o vídeo en FLV, aquests es podran reproduir instantàniament a la pàgina perquè el wiki conté una aplicació Flash Player que genera un reproductor àudio o vídeo.Incrustar widgets de tota mena: presentacions, vídeos, àudio, enquestes, calendaris, mapes, etc. que s'han hostatjat en alguna web (YouTube, Slideshare, etc.) En aquella web ens donen el codi HTML del document allotjat per tal que el puguem embeure / incrustar / 'embed' en el wiki.Inserir taula: genera una taula amb fileres i columnes que permet separar en quadres els textos i els multimèdia dins la pàgina.Vista preliminar de la pàgina editada (previsualització)Cancel·leu tota modificació feta a la pàgina'Save' / Guardar. Si cliquem a la pestanyeta del costat podrem guardar i continuar amb el treball, afegir un comentari o observació a la pàgina (visible en el llistat de pàgines) i també canviar-ne la visió a "Wiki Text Editor": la pàgina en format CSS per als que saben treballar amb aquest llenguatge informàtic.\nNEW PAGE / NOVA PÀGINA: (crea una nova pàgina que hem d'anomenar per a generar l'enllaç automàtic en la barra de Wiki-Accions-CAT.jpgnavegació.)DISCUSSION / DISCUSSIÓ: (pot estar present ací o en la pestanya de cada pàgina; és l'espai fórum de debat del wiki)RECENT CHANGES / CANVIS ACABATS DE FER: (indica quines pàgines del wiki han sigut modificades darrerament i quin membre ha fet els canvis).MANAGE WIKI / ADMINISTREU EL WIKI: (és la pàgina d'administració completa del wiki)SEARCH / BUSQUEU: (finestra de recerca de paraules, temes i etiquetes dins del wiki, i exteriorment busca wikis temàtics).\nWiki-Administrar-ReferentA.jpg1.ABOUT / REFERENT A\nData de creació, descripció del wiki, organitzadors I membres, llicència de copyright i pla de subscripció (bàsic, plus (el K-12), que és l'educatiu per a primària i secundària, i el de pagament). Admin-Wiki-CAT.jpg\n-all / tots: nom de les pàgines, última edició, nombre de revisions on es pot saber quin membre / organitzador les ha fetes i revisades. Si cliquem en la casella superior esquerra (Show Tags and History), ens apareixen les etiquetes que hem posat a les pàgines i el nombre de revisions - canvis que han patit. Si seleccionem alguna pàgina clicant a la casella buida de l'esquerra, podrem desbloquejar-la o bloquejar-la perquè els membres puguen escriure o no sobre ella. També podrem eliminar-la definitivament. Vegeu les tres pestanyes de dalt a la dreta.Si cliquem sobre el nom de la pàgina, ens apareix la possibilitat de canviar-ne el nom (rename) amb l'opció de redirigir-la (redirect) per tal que els enllaços que hàgem fet cap a la pàgina reconeguen el nou nom i la puguen trobar.El text "Editeu", davall de cada títol, ens sol·licita que posem etiquetes a les pàgines, una manera de classificar-les temàticament. "Cap" vol dir que la pàgina manca d'etiquetes.Quan cliquem sobre el nombre de revisions ens apareix el llistat de totes les ocasions que el text ha sigut modificat. Podrem seleccionar-ne dos moments diferents per veure-hi els canvis clicant "Select" i després un "Compare". Ací sol comparar-se l'últim escrit dels alumnes i la darrera correcció que haja pogut fer un professor.\n4.5-CONTENT MANAGER / Administrador de Contingut: Es pot editar algunes peces del wiki com si foren pàgines. Aquest contingut serà inclòs com a part del tema. (Cal investigar l'ús d'aquesta eina, no explorada encara) 5.TOOLS / EINES:\nÉs la barra lateral de navegació del wiki. Enllaça amb les pàgines que hem creat del wiki de manera automàtica. Si volem, podem editar aquesta barra pitjant sobre “EDIT NAVIGATION / EDITEU LA NAVEGACIÓ”, en la part inferior. D'aquesta manera apareix la barra de navegació en format pàgina i podem usar-la per a mostrar el títol de cadascuna, escriure'n el nom i enllaçar al nostre gust les pàgines; també podem usar algun Gif, alguna foto d'acompanyament, etc. Wiki-Pestanyes-cat.jpg\nC. (EN PESTANYES, DALT DEL FULL): EDIT THIS PAGE (EDITEU), PAGE (Pàgina), DISCUSSION (Discussió), HISTORY (història), NOTIFY ME (notifiqueu-me)\nVeure i editar els detalls i les etiquetesImprimir la pàginaGenerar un document Pdf de la pàgina per guardar-lo o imprimir-loRetroenllaç: conéixer les pàgines que enllacen amb la nostraFont: canviar les diverses fonts del text de la pàgina. Cal saber llenguatge CSSEliminar la pàgina creadaDonar un nom nou a la pàgina (caldrà redireccionar-la també)Gestionar els permisos de la pàgina, normalment per a bloquejar-la de l'escriptura als membres -només ho fan els organitzadors del wikiDesbloquejar, significa obrir-la a l'escriptura dels membres\n5.NOTIFY ME / NOTIFIQUEU-ME: Podem rebre les notificacions dels canvis en el wiki per Email o pel nostre lector de Feeds o continguts. En aquesta pàgina ens informen que podem monitoritzar (seguir) cap canvi (no changes), discussion changes (canvis del fòrum), page changes (canvis en el contingut de la pàgina), o all changes (canvis en tota la informació que proveïx la pàgina). En l'apartat de “Page Feeds” ens permeten seleccionar el seguiment dels canvis esmentats per mitjà del nostre lector de Feeds “GOOGLE READER”, si tenim un compte en GMAIL. D. RACÓ SUPERIOR DRET\nLletra negretaLletra cursivaLletra subratlladaColor, estil i grandària de lletra que se seleccionaQuadre de lletra per a títols i subtítols (6 grandàries) o lletra normal. Aquest quadre servirà per a marcar el text (els apartats i subapartats) que volem indexar tot creant una taula de contingut per a navegar en la pàgina (Table of Contents). Primer hem de seleccionar la línia que farà de títol i després triar una gràndaria jerarquia entre "Título 1 i Título 6". Indexació per númerosIndexació per puntsLínia horitzontalInserir enllaç (amb pàgines del wiki, amb pàgines externes o amb ancoratges: mots o parts del text de la pàgina)Inserir imatges (que es poden modificar de grandària i centrar-les en la pàgina), i inserir arxius que apareixeran amb el nom que tenen i el logo que determina la classe de document (.txt, .avi, .pdf, .wav, .mp3, etc.)Inserir widgets de tota mena: presentacions, vídeos, àudio, enquestes, calendaris, mapes, etc.Inserir taulaVista preliminar de la pàgina editada (previsualització)Cancel·leu tota modificació feta a la pàginaGuardar (si cliquem a la pestanyeta del costat podrem afegir un comentari a la pàgina i també canviar-ne la visió a "Wiki Text Editor": la pàgina en format CSS.


Natural Wood Color 4inch Furniture Feet Sofa Wood Legs For Sale Fabricants i proveïdors Xina - Preu de fàbrica - Glory Hardware\nCasa > Productes > SOFÀ CAMA > Palla de Fusta\nPaleta de fusta natural de color natural 4 polzades Peu de sofà de fusta en venda\nColor de fusta natural 4 "Peus de mobles per a la venda de sofàs de fusta\n1. Alta qualitat i servei competitiu\n2. acabat: color natural o pintura\n3. Peu de mobles\n4. Adjustable de longitud\ncames de fusta per a sofàs,\nMida H60 / H80 / H100 / H120 / H150\nColor blanc / GOLD / NEGRE\nPort d'exportació Qualsevol port de la Xina\nCertificat ISO9001: 2000\nProcés Proporcioneu la còpia del contracte de venda i descrigui els problemes que es van presentar.\nProblemes de confrimació:\nLleuger problema: Envieu la prova al nostre departament de postvenda, us respondrem en un termini de dos dies.\nProblema greu: Enviarem els nostres avaluadors de qualitat i problemes per fer una confirmació.\nTenir una negociació dels acords de compensació i signatura\nEl nostre departament de postvenda realitzarà els deures dels acords\nAVÍS: Poseu-vos en contacte amb el departament de servei postvenda al cap de 30 dies després de rebre la càrrega.\nShanghai Glory Hardware Co, Ltd és un fabricant i exportador professional que es preocupa pel disseny, desenvolupament i producció de maquinari de mobles. porta estreta suau, tobogan hidràulic. La nostra seu es troba a Xangai, amb un còmode accés al transport. Tots els nostres productes compleixen amb els estàndards de qualitat internacionals i són molt apreciats en una varietat de mercats de tot el món. Actualment estem exportant el 45% dels nostres productes a tot el món.\nLes nostres instal·lacions ben equipades i un excel·lent control de qualitat en totes les fases de producció ens permeten garantir la satisfacció total del client. Com a resultat dels nostres productes d'alta qualitat i excel·lent atenció al client, hem aconseguit una xarxa global de vendes que arriba al món sencer.\nBenvingut a la venda a l'engròs d'alta qualitat i el color natural de fusta durable 4 polzades de mobles de les potes de sofà de fusta a la venda de Glory Hardware, que és coneguda com un dels fabricants i proveïdors professionals a la Xina pels seus productes de qualitat i un servei excepcional. Si us interessa, poseu-vos en contacte amb la nostra fàbrica.\nHot Tags: color de fusta natural 4 peus de mobles peus sofàs de fusta per a la venda Xina, fabricants, proveïdors, venda a l'engròs, fàbrica, preu\nConjunt d'armari de cantonada de cuina especial amb ...\n2017 Fancy Design Polished Sofa Striped Leg, Cup Fur...\nHC012 Ceràmica calaix poms raspallat níquel tira Gab...\nXapa vores cinta ferro a la vora de xapa de ferro de...