Literatura catalana de l'exili a Mèxic: Vicenç Riera Llorca\nVicenç Riera Llorca: l'home que més esforç ha fet per explicar-nos l'exili, com a assagista, com a creador; el periodista combatiu, director de Pont Blau, una de les revistes de més prestigi publicades a Mèxic; i, sobretot, el novel·lista de Tots tres surten per l'Ozama, obra del 1946, honesta, precisa, que el realisme històric dels anys seixanta va mitificar com un punt de referència ineludible.\nQuan m'he assabentat de la mort de Riera Llorca, m'han vingut al cap aquestes imatges. No sé si li fan prou justícia, però són imatges que inevitablement em remeten a un lluitador a qui no puc sinó recordar amb un immens respecte: l'home que va servir una causa, com a periodista i com a novel·lista. Potser per això, per aquest servei, mai no va potenciar aquella vena innovadora que, en la seva obra, empeltava la tradició novel·lesca catalana d'un Oller o un Puig i Ferreter amb els Dos Passos i els Faulkner de la literatura americana d'entreguerres; potser per això, per aquest servei, va mantenir sempre un to més aviat didàctic.\nLa seva figura forma part d'un paisatge més abrupte de la literatura catalana contemporània, el de la guerra, els camps de concentració, de l'exili i del retorn en ple franquisme. Riera Llorca hi posa sempre una nota de dignitat.\nJordi Castellanos, "L'home que més esforç ha fet per explicar-nos l'exili" dins El País (16/05/91)\n[...] era un hombre prolífico, muy curioso del mundo que le rodeaba, perspicaz periodista que vivía siempre pendiente de la comunicación. Conversador agudo, inteligente, espontáneo, de una ejemplar discreción, crítico y seguro en sus opiniones, cordial con sus amigos a pesar de su rictus severo. A lo largo de su dilatada vida, tanto en su Barcelona natal, como en el exilio mexicano y posteriormente, en su pueblo adoptivo. Riera Llorca ha sido un gran animador cultural y un gran escritor que siempre se obstinó en dar testimonio histórico de la sociedad catalana.\nNarcís Ramió, "Adiós a un último obstinado" dins El Observador (17/05/91)\nRiera era un escriptor amb saba de periodista, la qual cosa comportava un estil clar, ben tallat, amb unes quantes idees-motor. I per això avui se'l pot considerar, un cop hom té a mà la seva obra de conjunt, diguem-ne periodista i de crítica literària, com el cronista més important de l'exili i no solament a Mèxic. Perquè, a més a més, era un ideòleg que insistia en uns quants punts que tenien com a marc els Països Catalans... Una altra preocupació de Riera era la situació de la nostra llengua i de la influència de les immigracions massives. I la tercera noble dèria, la joventut catalana, tant la de fora com la de dins... Un quart aspecte, no cal dir, dels leitmotiven de Riera seria la vida literària catalana, primer a l'eixli i després, quan la censura ho va permetre, des del 1946, allò que s'anomenà "l'escletxa", a Catalunya.\nAlbert Manent. Pròleg a Vicenç Riera Llorca. Cròniques americanes (Barcelona, Curial, 2003)\nCom Avel·lí Artís-Gener, Pere Calders o Lluís Ferran de Pol, Vicenç Riera Llorca també pertany a la generació coneguda com la dels "novel·listes de diàspora", una generació que va ser rupturista per un desig de fugir del "casolanisme", però també, naturalment, per les circumstàncies que els va tocar viure: la guerra i l'exili. Riera Llorca dóna una gran importància a la recuperació de la memòria de l'abans, el durant i el després de la guerra civil i exposa els records des de molts punts de vista. Podríem dir que escriu ficció, però amb una preocupació obsessiva perquè els fets descrits siguin històricament exactes. Des d'aquesta òptica podem qualificar la seva obra com de "realisme històric".\nRamon Sargatal i Susanna Canal. Diccionari d'escriptors en llengua catalana (Barcelona, Edicions 62, 1998)\nL'autor de Tots tres surten per l'Ozama fa un tipus de literatura que potser podríem anomenar pedagògica, escriu per deixar testimoni, per guardar memòria d'una època i d'unes circumstàncies concretes: la de l'exili i la dels exiliats catalans de la República, tenint en compte els precedents immediats i les seqüeles consegüents. La importància de la memòria, com en els antics annalistes i memorialistes, és preeminent, potser és una mica la clau de volta de tota la producció narrativa de Riera Llorca.\nJosep Ferrer i Costa i Joan Pujadas i Marquès. Pròleg a Georgette i altres contes (Barcelona, Curial, 1995)\nEl trasbals per què passà, ell i tants d'altres catalans, durant el període clau de la guerra civil i l'exili li donà tema per iniciar-se com a escriptor d'obres de ficció. Així, publicà a Mèxic Giovanna i altres contes (1946), i Tots tres surten per l'Ozama (1946). Aquesta novel·la recollí el pas per la República Dominicana de tres amics, i fou escrita amb una notable tècnica objectivista, entre la crònica i la ficció. Però, per raó d'haver estat publicada a l'exili, l'esforç quedà estrictament vinculat a un públic lector molt limitat i als escriptors coetanis. De retorn a Catalunya va començar un cicle de grans dimensions que –en mots de Triadú – tenia caràcter de saga, centrat en els "personatges de la seva generació relacionats amb la història política i social de Catalunya del darrer mig segle, amb la guerra i l'exili que els són comuns. Bona part del valor d'aquestes novel·les recau, per una banda, en el caràcter històric i documental, ja que són testimonis de primera mà d'unes vivències col·lectives transcendentals, i, per l'altra, en l'adaptació de tècniques més o menys objectivistes procedents de la novel·lística nordamericana.\nRoda de malcontents (1968), que inicia el cicle, gira al voltant del món obrer anterior a la guerra civil. Amb permís de l'enterramorts (1970), que, probablement, és la mostra més significativa del projecte narratiu de Riera Llorca, és la narració paral·lela de dues experiències del protagonista Miquel Jonquer: les vivències de l'exili, tot just acabada la guerra civil, i totes les trifulques per què passa el protagonista fins arribar a instal·lar-se a Mèxic, tot plegat, en contrast amb el desencís experimentat durant el retorn a Catalunya.\nBen típic de tants homes de la seva lleva, presenta un contrast notable entre el món que al protagonista li semblava més real, el de la immediata postguerra, i la calagror del present. Joc de xocs (1970) completà la sèrie, i suposà una ampliació de la perspectiva de l'exili mexicà. Seguiren Fés memòria, Bel (1971), novel·la centrada en els fets d'octubre de 1934, Oh, mala bèstia (1971) i Què vols, Xavier? (1974).\nEl 1979 va publicar el volum de memòries El meu pas pel temps. 1903-1938. Com la resta de l'obra narrativa de l'autor, és un llibre profundament arrelat a la història, i per tant representa un complement inestimable de l'obra de ficció.\nEnric Bou, "Vicenç Riera Llorca" dins M. de Riquer, A. Comas i J. Molas. Història de la literatura catalana (Barcelona, Ariel, 1988)\nPerquè els "malcontents", com podríem anomenar els personatges –més d'una vintena, sense comptar els no-catalans – de Riera Llorca, són comuns a tot el cicle de novel·les, encara que el temps de llur existència no coincideixi del tot. El punt de partença és el mateix: els anys enfebrats, d'adolescència i joventut de les proximitats de la República, i també és el mateix el punt d'arribada: la guerra i l'exili. Però llur malcontentament té un vessant doble: el que els prové de fora, o sigui de les situacions que en bona part els són imposades pel curs dels esdeveniments, i el vessant que els ve de dins, és a dir, que sorgeix d'ells mateixos i amara llur vida personal. En el primer cas, som als dominis de la crònica i, en definitiva, de la novel·la històrica; però en el segon som en plena novel·la psicològica, on tot s'explica per la conducta de l'individu. Riera Llorca tracta aquestes dues situacions com una de sola, però amb el realisme més intencionalment la primera i amb un estoic escepticisme la segona. L'estil l'hi acompanya, sempre dominat i concís, tan contingut que no suggereix la contenció... Som, doncs, en una proustiana recerca del temps viscut, entre l'amor, la política i la mort. Vicenç Riera Llorca es val per al seu designi de les més diverses tècniques narratives, des del document al monòleg interior, i sempre amb una sòlida eficàcia, tan segura que pren el caient d'una fórmula. Però cal tenir en compte que per l'edat (nascut el 1903) és el primer de la seva generació, entre Francesc Trabal i Xavier Benguerel, a portar fins a la novel·la catalana de postguerra aquesta pràctica objectivitat del realisme narratiu que, donat el gruix de l'obra a la qual és aplicada, constitueix una innovació cabdal.\nJoan Triadú. La novel·la catalana de postguerra (Barcelona, Edicions 62, 1982)\nEtapa mexicana de Vicenç Riera Llorca\nMeritxell Guitart i Andreu\nEl 8 de febrer de 1939 va creuar la frontera i, després de passar pel camp de concentració del Voló, del qual va aconseguir sortir amb l'ajuda del cònsul de Portvendres, va marxar cap a París, on va viure uns quants mesos gestionant, amb l'assessorament de La Federación Internacional de Periodistas, la seva marxa cap a algun país d'Amèrica Llatina: Mèxic, si era possible. Quan va obtenir un visat i es preparava per deixar França definitivament a l'octubre, va esclatar la guerra i el viatge es va haver de suspendre. Expulsat de París, es va haver de traslladar a Narbona, on va treballar a la verema i l'1 de desembre de 1939 va embarcar al port de Burdeus en un vaixell que es dirigia cap a la República Dominicana, el Dellasale.\nVa arribar a Santo Domingo el 19 del mateix mes. Després de dos mesos de subsistir en la Dominicana amb l'ajuda que el SERE destinava als exiliats: va treballar en el diari La Nación i en el restaurant Hollywood de la capital, on feia de cambrer i d'intèrpret. Però sempre es va considerar de passada a l'illa, com gairebé la majoria de refugiats, i finalment el 4 de febrer de 1942 va aconseguir embarcar en el Presidente Trujillo, un vaixell noliejat JARE que va atracar en el port mexicà de Veracruz el dia 12 del mateix mes.\nLes primeres tasques que va realitzar a Mèxic van ser les de caricaturista per una revista de còmics i una novel·la rosa, contractat per l'editorial d'un espanyol que s'havia instal·lat al país. Poc temps més tard va entrar de corrector de proves en la impremta que regentava Avel·lí Artís Balaguer i també va començar a traduir de l'anglès i del francès els llibres que s'imprimien en el mateix taller i que Ediciones Minerva editava per al Comité de Propaganda Interaliado.\nEl 1943 Artís li va proposar d'associar-se amb ell per muntar una editorial amb la idea de publicar llibres sobre la guerra, que tenien un gran èxit en aquells moments. L'empresa, anomenada Ediciones Fronda, només va posar a la venda dos llibres; un traduït per ell mateix i l'altre per Joan Sales i Núria Folch. Artís va ser contractat com a gerent de la Imprenta Sícoris i en ella Riera Llorca també va entrar com a corrector de proves.\nDurant les seves hores lliures va continuar amb les traduccions per a Minerva i posteriorment per a d'altres editorials; va participar també en les activitats dels catalans exiliats –conferències, cant coral, cursets [...] – i va col·laborar en algunes de les revistes que editaven.\nEs va incorporar en la redacció de Full Català en la seva segona època i va ser un dels fundadors de Quaderns de l'Exili. El 1946 Avel·lí Artís va fundar La Nostra Revista, de la qual en fou secretari de redacció. Aquell mateix any es va publicar la novel·la Tots tres surten per l'Ozama, reflex de la seva estada en la Dominicana, i va publicar també la col·lecció de relats Giovanna i altres contes, molts dels seus textos ja havien sortit publicats anteriorment a la premsa.\nL'agost de 1946 va redactar el primer i únic número de la revista Endavant, dirigida per Àngel Estivill, que pretenia ser el portaveu del moviment socialista de Catalunya a Mèxic. A més va formar part del consell de redacció de la mexicana Lletres va ser vocal de la Unió de Periodistes de Catalunya, que va editar un butlletí d'informació general durant el 1947, "Butlletí de la Unió de Periodistes de Catalunya a Mèxic".\nDesprés de deixar la impremta va entrar com a redactor a la revista mexicana Confidencias. El 1948 va ser secretari de la redacció de Lletres i va editar, junt amb Víctor Alba, Cròniques, de tendència socialista i de curta durada, que s'imprimia en els tallers de Bartomeu Costa-Amic. Des de la seva sortida de Catalunya, va col·laborar amb articles i narracions en diferents revistes editades en l'exili, com ara Ressorgiment i Catalunya de Buenos Aires i Germanor de Santiago de Xile.\nEl 1952 va abandonar Confidencias per acceptar el càrrec que li va oferir l'ambaixada britànica com a traductor en la seva secció de premsa d'un noticiari que distribuïa els diaris mexicans, i com a intèrpret a l'arribada d'una personalitat britànica al país. Aquell mateix any va acceptar el càrrec de director de Pont Blau, revista que va publicar el seu primer número al setembre.\nDes del 1950, Riera Llorca mantenia una correspondència assídua amb Joan Fuster, qui li va proporcionar textos seus i d'altres escriptors per a publicar a la revista. En aquell mateix any el grup de Pont Blau va començar a publicar llibres amb el nom d'Edicions Xaloc, on Riera Llorca en fou soci fundador. El 1955 va publicar Catalunya en la Corona d'Aragó, guardonada amb el premi Serra Hunter dels Jocs Florals de San José de Costa Rica. Va aconseguir ser cap de l'oficina de premsa a l'ambaixada britànica, càrrec que no li va impedir acceptar la proposta de Dalmau Costa per publicar una revista d'Esquerra Republicana que no depengués de la direcció del partit: així va néixer Veu de Catalunya, l'any 1958, de la qual es va encarregar tècnicament sense constar com a director, fins que va passar a mans del Consell Nacional. Tampoc no va deixar de dirigir Pont Blau fins a l'últim número, el 1963.\nEl 1962 la seva nacionalització el va permetre visitar Catalunya en qualitat de ciutadà mexicà, per preparar-ne la tornada, però encara va tardar set anys a donar el pas definitiu. Encara a Mèxic, va organitzar el 1968, amb motiu del Congreso Internacional de Hispanistas, dues conferències de britànics catalanòfils en l'Orfeó Català de la ciutat, una de Brian Tate amb el títol de "Catalans i aragonesos", i l'altra de Robert Pring-Mill sobre la figura de Ramon Llull. El 1964 va néixer la revista Xaloc, que continuava la línia de Pont Blau i en la qual va col·laborar, al marge de la direcció, fins a la seva tornada a Catalunya, el 1969.\nMeritxell Guitart i Andreu escriu sobre la trajectòria professional de Riera Llorca durant el seu exili a Mèxic. (Versió original en castellà).\nBiografia, informacions i publicacions.\nVicenç Riera Llorca al Corpus\nPàgina al Corpus literari Ciutat de Barcelona, amb biografia, enllaços i transcripció d'articles sobre Vicenç Riera Llorca.\nMaterial elaborat l'any 1992, amb textos sobre l'autor i la seva obra.\n"Riera Llorca, cent anys"\nArticle de Josep Ferrer i Joan Pujadas i Marquès en motiu del centenari del naixement de Riera Llorca, a l'Avui (27/09/03).\nPublicació dels articles d'exili de Riera Llorca\nNotícia a Vilaweb sobre la publicació del llibre Cròniques americanes, editat per la Fundació Pere Coromines.


Núria Martínez-Vernis: “L’alcohol no és la droga de la nostra generació. La nostra és la cocaïna”\nEntrevista a la poetessa sobre el text ‘Alcohols’ (Vibop), que fa ronda amb Martí Sales\nNúria Martínez-Vernis, al barri de Gràcia de Barcelona (fotografia: Adiva Koenigsberg).\n24.02.2021 - 11:10\nActualització: 24.02.2021 - 12:10\nAdiva Koenigsberg (fotografies)\nNúria Martínez-Vernis (1976) és una poetessa que prefereix recitar abans que no pas publicar. A quaranta anys, té tres obres publicades i la darrera gairebé fa deu anys, Deix on dir (2013). Per això és notícia que l’editorial Vibop li hagi publicat ara Alcohols, texts de poetes com ara Joan Vinyoli, Pepe Sales, Marguerite Duras, Kavafis, David Picó, Salvador Renobell, i més que ella i Martí Sales han barrejat amb obra pròpia i han portat de ronda per recitar poemes al voltant de l’alcohol i més drogues. VilaWeb l’ha visitada per parlar d’aquest llibre, però també dels seus orígens i dels seus celebrats recitals d’improvisació poètica amb Nicomedes Mendes, en què, juntament amb Oriol Sauleda, Guim Valls i Víctor Bonetarbolí improvisen texts dalt l’escenari com si fossin una banda de jazz. Martínez-Vernis, que també programa poesia a la Muriel, rep VilaWeb al barri de Gràcia de Barcelona, en un pis que és història viva de la poesia catalana.\n—Quina és la història d’aquest pis on som?\n—La història va començar amb Pascal Comelade i Enric Casasses. El van llogar junts. Hi han viscut Cati Claret, Pope, Minuesa, Martí Sales, Blanca Llum, Guim Valls, Subirats, Pere Marcilla, Doc, que és qui va serrar el barrot que veus, perquè el van tancar dins. Ara hi ha Lulú Martorell, que va venint des del Senegal per aixecar el projecte de fer un film sobre l’obra 3.000 metres, de Víctor Català.\n—I on va néixer Núria Martínez-Vernis?\n—A la plaça de Sant Pere, a Barcelona. A les primeres entrevistes que em van fer, quan era bastant totileta, els deia: “Com voleu que no ho sigui, de poeta? Mireu la plaça, amb aquell paisatge tan bonic de l’església i les llambordes i els sotracs.” Però què passava? L’heroïna. Aquells bancs eren ocupats per gent que es punxava constantment. Recordo de petita un senyor que es punxava que em va dir, quan me’l vaig mirar fort: “No vull morir i que em miri un nen.” Li vaig provocar una tristesa, mirant-me’l. Allà hi havia molta sentència. I molta violència, que entre ells també s’atacaven amb les xeringues com si fossin espases.\n—Els pares a què es dedicaven?\n—Mon pare va començar a la marina mercant, on va treballar dos anys. Però després es va posar a treballar a Cristalería Española i Saint-Gobain. Va ser empresari, al final. I ma mare, mestressa de casa. Es va posar a parir com una animal. Va fer cinc fills, els darrers, bessons: el meu germà i jo.\n—On vau anar a estudiar?\n—Els pares tenien una frontera molt clara: de Trafalgar cap amunt era on jo podia caminar. La resta, no. Per tant, em van portar a l’escola Carlit, a la Gran Via. Primer era concertada, i va acabar essent escola pública. I a 8è d’EGB vaig anar a Súnion. Vaig fer grans amics, però els millors van fugir el primer any. Van fer una garbellada dels millors, dels perles.\n—I a la universitat, on vau anar?\n—Filologia catalana. No la vaig acabar. Per avorriment, després de tres anys o quatre. A mi la sintaxi no m’interessava. M’interessava molt més la literatura. I tenia moltes més ganes d’escriure.\n—Frase: “A filologia no t’ensenyen a escriure, sinó a llegir.”\n—I aquesta també és la gràcia: tenir un hàbit de lectura. Ara a mi m’han demanat una feina de Vinyoli i Carner. I les ganes que tenia de llegir tot Carner! Doncs vaig trigar molt poquet. Són els hàbits apresos. Hi estàs entrenat.\nLulú Martorell (esquerra) i Martínez-Vernis.\n—Ara l’editorial Vibop us publica, amb Martí Sales, l’obra Alcohols. Texts vostres i de més autors, com ara Vinyoli, Pepe Sales, Duras, Kavafis, David Picó, Salvador Renobell, i uns altres que porteu a fer ronda. L’obra la llegiu en rotllana. Per què?\n—És una simulació de la rotllana d’alcohòlics anònims. Van ser ganes de fer un recital diferent. Va ser un encàrrec d’Andreu Gomila: agafar textos de diferents autors, casats molt bé entre ells, i amb l’afegit dels nostres. I Jordi Oriol ens va donar una idea d’escena diferent, de com saber fer l’entrada i la sortida a la rotllana, com mirar al públic, i petits canvis durant el recital: jo començo essent una malalta alcohòlica, i per tant m’assec a la rotllana. Després, en surto. O xocar de mans quan recitem.\n—Quan xoqueu de mans és amb el poema del Pil, no?\n—Sí. El poema de Salvador Renobell: “La recepta correcta era com segueix: Assistir a totes les classes i parar molta atenció. Prendre uns apunts clars i entenedors. A casa, estudiar-los a consciència. Fer uns exàmens rodons i, a la fi, obtenir la llicenciatura tan desitjada. En canvi, la meva recepta va ser: Comprar una pil al camell de torn. Al lavabo de la discoteca partir-la per la meitat. Aixafar-ne mitja, fer-ne una ratlla i esnifar-la. Ingerir l’altra meitat. Regar-ho tot amb alcohol. Ballar frenèticament / i, finalment i ras i curt, esdevenir un perdedor.” I aquí xoquem de mans.\n—I esdevenir un perdedor.\n—Sempre hi ha potència i intensitat en el tema de l’alcohol, és palpable. Agafa molta força. Per exemple, amb el poema “L’acte darrer”, de Vinyoli. És tan bèstia com s’autodescriu la misèria i l’enfonsament: “Altra vegada sóc / al lloc mateix on sempre arribo /quan baixo lentament al soterrani de la petita casa / de mi mateix.” Vinyoli és una al·lucinada.\n—La droga de la nostra generació és l’alcohol?\n—No. L’alcohol hi ha estat sempre, hi serà i continuarà essent-hi. És la droga comuna. La nostra és la cocaïna. No m’hi incloc, però és la de la nostra generació. Per parlar de drogues d’una generació parlaria de la droga dura. De la tova, com la marihuana, en prescindiria.\n—La droga, per a agafar idees. Però per a escriure, serè.\n—Depèn. Hi ha moltes maneres d’escriure. A alguns els ha servit. Jo crec que l’alcohol serveix poc, per a escriure. Però el puntet, com el de qualsevol altra droga, serveix.\n—On heu estat durant el confinament?\n—A la Borda, en un habitatge de fusta preciós, cooperatiu. És a Can Batlló. A la Bordeta. Hi ha serveis comuns (rentadora, habitació de convidats, cuina comunitària de foc –que les de cadascú són vitroceràmica–, algunes neveres, coberta de plaques solars i estenedor). Amb l’Helena durant el confinament vam anar fent vida comunitària, però també va haver-hi molta por: hi havia pisos confinats del tot, una noia que anava a urgències com a infermera, una altra treballa a la nit amb la gent sense sostre. Però es va muntar una cosa molt interessant: una escoleta per als nens. Un cop la setmana hi ajudàvem, una mestra jubilada hi era cada dia. Ara sóc aquí i no a la Borda perquè Lulú Martorell està a punt de marxar al Senegal. I com que s’hi està molts dies, he vingut a dir-li adeu. Lulú és molt col·lega d’Albert Pla. Li hem fet de fans, de gruppies, al Teatre Borràs. Pla també fa miniconcerts de dues cançons per WhatsApp.\n—També podria fer-ne Núria Martínez-Vernis.\n—No! Impossible! Pla és molt famós, jo no, i ell també canta en castellà. A mi el castellà no m’interessa per a escriure. Però si m’hi posés, i fes una novel·la, tu i jo ja no parlaríem de la meva pobresa, que m’he de fer les dents senceres i no puc. Ha! Seria diferent. Sóc poeta, i en català! Jo, com me’n surto ara, és fent classes i cursos, i l’altra cosa són els espectacles d’improvisació que faig amb Nicomedes Mendes. Impropoètica. Nosaltres som quatre improvisant. I això em dóna espectacles i visibilitat. Si jo visqués a Manresa, m’oblidarien. Com li passa a Camacho Grau, que és a Girona. Barcelona és tan centralista, en això! La cultura és tan petita, i de veure’ns. Si no et veig, no hi ets.\n—Regles d’improvisació amb Nicomedes Mendes, en teniu?\n—Oriol Sauleda i jo estem amb Moviment Insurrecció Sonora (MIS), de Mireia Tejero i David Aparicio. I com a poetes, allà ho aprens. Tens el director i tota l’orquestra: el teclat, el violoncel, la bateria i el saxo, l’Oriol i jo com un instrument més. I el director tria: tu i tu. Improviseu. La resta, no. O et guia amb el volum. Apuja’l. O el tempo. Més lent. O et diuen: “Vés desapareixent”, amb la mà. Però el que s’ho va inventar es diu Thompson. Vaig anar a un taller amb ell a Gràcia Territori Sonor. Aquest et deia tres coses: què, qui i quan. Tenim vídeos molt bons penjats a la xarxa, del MIS. Oriol Sauleda és embogidor. Hi ha concerts improvisats que ens hem quedat sense veu. Això de Nicomedes Mendes, ara Lulú Martorell ens n’ha fet un petit film de vint-i-tres minuts en un assaig.\n—Tenir una carrera que no depengui dels diners us fa més lliure a l’hora de crear, o més esclava dels diners?\n—Això m’ho vaig creure al començament: com que la poesia no té diners, és molt més honesta. Però no és veritat. Hi ha una altra cosa, en la poesia, que és el prestigi. I aquest prestigi comporta les seves envegetes, i té el seu valor, i ja no ets tan lliure.\n—I en el vostre cas, no presentar-se a premis ni publicar gairebé mai, sinó recitar, té conseqüències en aquest prestigi?\n—Crec que sí. A mi fa molt de temps que m’esperen.\n—Teniu tres llibres publicats de poemes, però desenes i desenes de tan sols recitats.\n—Fer un llibre i publicar un Deixondir (2013) no és broma. No es pot fer gaires més vegades. Hi ha autors d’una sola obra. Això no vol dir que jo no pugui tornar a fer un Deixondir. Faig moltes coses, però no tan compactes. Era l’ambició d’extenuar-te. No es pot fer de la mateixa manera, ara: sis mesos o un any tancada a casa. I cinc anys a fer-lo. Ara és diferent, no et deixen en pau. Ara vas amb obra més petita.\n—Teniu obra escrita, doncs?\n—Tinc ordinadors que no els puc obrir, plens d’obra. No he parat, però sóc una desendreçada. I tinc escrits poemes que he recitat sempre, com el “Degolla”, o el “DiDi”, que els he fet moltes vegades, perquè els meus poemes de capçalera no són publicats enlloc. I ara faig el “Fer fum”. O tinc el “Rap Llarg”. Milions de cançons. Però no està organitzat. No tinc la necessitat de treure obra i publicar.\n—Ara prepareu amb Martí Sales un espectacle de Carner i Vinyoli.\n—Un encàrrec molt bonic de la Biblioteca Vinyoli (Santa Coloma de Farners). Ens vam emocionar. I hem fet un espectacle molt bonic on no se sap si els textos són de Carner o de Vinyoli. Per a mi Vinyoli és primigeni. Primer amb Lorca, i després amb Vinyoli, vaig decidir que seria poeta. I l’altre embogidor que tinc és Blai Bonet.\n—Voleu afegir res?\n—Vull que quedi clar que el fet de no publicar no vol dir que no es faci res. Al contrari. És un desgavell, el que hi ha. És massa. Sempre he pensat: “Ja veuràs, quan moriràs, el merder que els deixaràs.” Tinc arxius pertot arreu. Versió 1. Versió 2. Versió 3. I sense aquests títols, sinó: “Ara escric”, “Ara escric tot”, “Ara escrit tot també”, “Ara escric sol acció”. Quin cacau. I ara de moment faig contes, com contes brossians. Tu saps que la meitat de la poesia de Brossa són contes? Seria això. Però també em fa pensar molt en la típica fórmula de conte curt però absolutament misteriós i màgic. Com ara Te deix, amor, la mar com a penyora, de la Carme Riera. Allà hi ha algun conte que et cagues a les calces. A veure si presento també alguna cosa de poesia.


Ale Nordik Glove Negre comprar i ofertes a Bikeinn\nPrestacions: Absorbente húmedad\nDescripció Ale Nordik Glove\nGuants d'hivern per protegir les mans a la temporada de fred fred o mitjà.\nMaterial adherit Windfront\nSilicona antilliscant al palmell\nAlta maneguet sense velcro\nDescobreix Ale Nordik Glove en estoc i al millor preu. Visita bikeinn, la teva botiga online de material de ciclisme, i aconsegueix les millors ofertes sense sortir de casa. Et garantim el pagament totalment segur i enviament ràpid! Compra Ale Nordik Glove ara mateix i completa el teu equipament. Gaudeix de l’esport i les teves activitats diàries al màxim!\nCaracterístiques Ale Nordik Glove\nTecnologias Ale Nordik Glove


L'Ajuntament d'Aldaia prepara una nova edició del programa ‘Jove Oportunitat’ | Ajuntament Aldaia\nEspai en Trànsit\nL'Ajuntament d'Aldaia prepara una nova edició del programa ‘Jove Oportunitat’\nEl programa, promogut per l'IVAJ i destinat a brindar oportunitats a joves que ni estudien ni treballen, començarà el pròxim 13 d'abril\nL'Ajuntament d'Aldaia, des de la seua àrea de Joventut, prepara una nova edició del programa 'Jove Oportunitat' (JOOP), promogut per l'Institut Valencià de la Joventut -IVAJ- i cofinançat pel Fons Social Europeu.\nEl JOOP és un programa inclòs en les escoles de segona oportunitat, que intervé sobre joves que ni estudien ni treballen. No obstant això, a diferència d'altres accions que actuen sobre el col·lectiu, este programa fuig d'una filosofia assistencial, i d'accions que directament els porten al mercat laboral. Per contra, la finalitat del pla és la de procurar suposar per a els/les joves participants una experiència de canvi vital.\nEl programa JOOP proposa una orientació ambivalent: tant personal (mitjançant tècniques de coaching actitudinal) com a professional (amb enfocament des del treball i les visites a empreses). Des d'una visió integral de la persona i per a permetre-li construir el seu propi projecte global de vida.\nLa data prevista de començament és el pròxim 13 d'abril. Fins llavors, el període de recepció de candidatures quedarà obert per a tots aquells que millor puguen aprofitar aquesta oportunitat. Sol·licita el teu accés en inscripcions@joveoportunitat.es o a través de Gent Jove Aldaia.


Contramesures per accelerar la formació de nous avantatges en la fabricació Competència internacional - Exposició - Shandong Huaxia Group Co., Ltd\nContramesures per accelerar la formació de nous avantatges en la competència internacional de fabricació\nJa sigui possible aconseguir una millora industrial i construir una indústria manufacturera amb una certa escala i la competitivitat internacional és el nucli del creixement econòmic estable i la condició bàsica per assegurar una transició fluida del moment del creixement econòmic. En els últims anys, l'actualització industrial de la Xina ha progressat constantment. Hem d'esforçar-nos per comprendre el període de desenvolupament global de fabricació i oportunitats de canvi, centrar-se en l'optimització de l'entorn empresarial i l'entorn del mercat, mantenir el patró mundial obert, promoure la millora contínua de la indústria manufacturera xinesa i esforçar-se per formar nous avantatges en la competència internacional.\nEn els últims anys, el desenvolupament de la Xina en economia real s'enfronta a molts desafiaments, com la sobreexplotació severa, l'augment dels costos de producció, els recursos limitats i les limitacions ambientals i la introducció de tecnologia bloquejada. Ja sigui que l'actualització industrial es pugui implementar sense problemes i la indústria manufacturera amb certa escala i la competitivitat internacional és el nucli del creixement estable de l'economia i la condició bàsica per garantir una transició fluida del moment del creixement econòmic.\nDes de la comparació internacional, l'actualització industrial de la Xina avança constantment\nLa fabricació és el nucli de l'economia real. A les economies desenvolupades del món, a excepció d'un nombre molt reduït de països basats en recursos, els països grans i petits tenen sectors manufacturers més o menys competitius a nivell mundial. Per exemple, màquines de litografia de gamma alta als Països Baixos, instruments i productes farmacèutics a Suïssa, la indústria farmacèutica a Singapur, les comunicacions i l'aviació a Suècia, la indústria d'instrumentació i comunicacions a Israel i la indústria de les comunicacions a Finlàndia.\nCom a poder global, el desenvolupament i l'actualització de la indústria manufacturera constitueixen la base per determinar la força econòmica. Sota la situació actual del pleno desenvolupament de la integració global i la profunda integració i la competència entre els països, la posició de la indústria d'un país en la cadena de valor global i l'estat de la millora industrial reflectirà en última instància si la competitivitat internacional dels productes millora constantment, especialment en indústries d'alta tecnologia. Si es millora la competitivitat de l'empresa, cal examinar els canvis en la competitivitat industrial des de la perspectiva del comerç mundial.\nL'experiència de desenvolupament de molts països mostra que la capacitat per millorar contínuament la posició de la cadena de valor global és el requisit fonamental per al desenvolupament econòmic sostenible i l'actualització industrial és una manifestació directa de millorar la divisió del treball en la cadena de valor global. Des d'una perspectiva internacional, en els últims anys, l'economia real de la Xina ha experimentat un gran progrés en la seva transformació i actualització.\nPel que fa a l'escala global, en els últims anys, la part de la Xina en les exportacions de béns s'ha incrementat constantment, la qual cosa indica que la competitivitat global està augmentant constantment. Encara que la fabricació de la Xina s'enfronta a desafiaments com l'augment dels costos laborals i la disminució de les avantatges competitives de baix cost, el comerç mundial ha entrat en un període de creixement baix o fins i tot de creixement negatiu, però la part comercial mundial de la Xina sol créixer. El 2012, les exportacions de la Xina representaven el 10,1% del total mundial. L'any 2015, les exportacions totals de la Xina van assolir els 2,23 bilions de dòlars dels EUA, que representen el 14,9% de les exportacions totals del món. El 2016, es va reduir, però el 2017 va pujar a més del 14%.\nPel que fa als productes tecnològics de gamma baixa, la competitivitat internacional de la Xina ha disminuït lleugerament. Des de 2012, països en vies de desenvolupament com l'Índia i Vietnam s'han beneficiat d'avantatges de baix cost i transferència industrial, i s'han desenvolupat ràpidament en la fabricació de gamma baixa. Per exemple, les exportacions totals d'indonèsia de productes de tecnologia de gamma baixa van augmentar de 21.600 milions de dòlars nord-americans el 2012 a 25.300 milions de dòlars nord-americans el 2016, un augment del 19.0%; en el mateix període, les exportacions de productes de tecnologia de punta de Vietnam van augmentar un 65,3%. En el mateix període de la Xina, va ser de 633.800 milions de dòlars EUA a 639.300 milions de dòlars EUA, amb un creixement bàsicament zero. No obstant això, en termes absoluts, el 2016, les exportacions totals de productes tecnològics de gamma baixa a Brasil, Índia, Indonèsia, Vietnam i Tailàndia van ser de 185.200 milions de dòlars EUA, només el 29,0% de la Xina. Això demostra que els productes tecnològics de baixa gamma d'aquests països encara no han estat un repte important per a la Xina.\nPel que fa als productes tecnològics de mitja punta, la competitivitat internacional de la Xina ha augmentat constantment. Entre 2012 i 2016, les exportacions de productes de tecnologia mitjana de la Xina van augmentar un 3,5%. Encara que l'augment era petit, altres poders de fabricació es van contractar bàsicament durant el mateix període. Per exemple, els Estats Units van caure un 7,4 punts percentuals durant el mateix període; Alemanya va baixar 2,9 punts percentuals; El descens del Japó va arribar al 18,6%; i les exportacions de productes de tecnologia mitjana de Corea del Sud també van disminuir un 6,5%.\nPel que fa als productes tecnològics de gamma alta, la competitivitat internacional de la Xina ha millorat en general, però encara és inestable. Entre 2012 i 2016, les exportacions totals de productes de tecnologia punta de la Xina van augmentar de 672.500 milions de dòlars EUA fins a 680.600 milions de dòlars EUA, un augment de l'1,2%. En el mateix període, les exportacions totals de productes tecnològics d'alta gamma dels EUA, Alemanya, Japó i Corea del Sud van caure de 767.200 milions de dòlars EUA a US $ 750.2 mil milions, un descens del 2,2%. Això demostra que la competitivitat dels productes tecnològics de la Xina ha millorat. Cal destacar que, el 2016, en comparació amb l'any 2015, les exportacions xineses de productes tecnològics d'alta gamma van caure significativament un 7,7%, mentre que els altres quatre països només es van reduir un 0,9%. Això demostra que la competitivitat de productes de tecnologia punta de la Xina encara no és estable, i està sotmesa a restriccions externes com ara drets de propietat intel·lectual i components clau.\nEn general, des del 2012, la competitivitat internacional de la Xina en productes de tecnologia de gamma baixa ha disminuït lleugerament, però la competitivitat dels productes tecnològics de mitja meitat ha millorat significativament i també s'han millorat els productes tecnològics d'alta gamma. Cal dir que l'actualització industrial de la Xina ha avançat constantment.\nEl patró mundial de desenvolupament de la fabricació s'enfronta a un canvi important\nAl segle XXI, el món ha fet una sèrie d'avenços importants en ciència i tecnologia. Les tecnologies de la informació, la tecnologia energètica, els nous materials, Internet of Things, les grans dades, la robòtica i el cloud computing estan madurant i la fabricació mundial ha entrat en una nova ronda de revolució industrial. . La nova ronda de revolució industrial ha canviat enormement els avantatges comparatius del desenvolupament de la fabricació i té un impacte important en els avantatges comparatius, la divisió del treball i les futures tendències de desenvolupament de la fabricació mundial.\nEn primer lloc, es redueix la importància de la quantitat laboral i el cost laboral i es pot subvertir el model tradicional de transferència industrial. Després de la Segona Guerra Mundial, la llei bàsica de la transferència industrial mundial va ser que els països desenvolupats van canviar la fabricació de gamma baixa als països menys desenvolupats a causa de l'augment dels costos laborals i la pèrdua de l'avantatge comparatiu en les indústries de gamma baixa. Però la nova ronda de la indústria ha reduït dramàticament la demanda de mà d'obra a través de tecnologies intel·ligents de fabricació, especialment robots intel·ligents de baix cost que substitueixen el treball. Aquest canvi ha permès que la Xina continuï retenint una considerable part d'indústries intensives en mà d'obra, i també ha permès als països desenvolupats atraure el retorn de les indústries de tecnologia de gamma baixa.\nEn segon lloc, la importància del suport industrial i les economies d'escala han disminuït i la importància de la capacitat d'innovació s'ha fet més destacada. La nova ronda de revolució industrial ha augmentat la flexibilitat de la línia de producció i ha disminuït la importància de la divisió de productes i la capacitat de suport. Això ha permès que els països petits desenvolupin grans indústries que abans eren difícils de desenvolupar. A més, la velocitat de diverses noves tecnologies ha augmentat significativament. Els països tradicionals que han aconseguit avantatges d'alta qualitat pel que fa al treball estable i l'artesania, com ara el Japó i Alemanya, poden afeblir gradualment la seva competitivitat industrial i la fabricació es reuniran als països més innovadors, com ara la Xina i els Estats Units.\nEn tercer lloc, els fabricants són més personalitzats i més populars, i les empreses de producció estaran més a prop de la base de consumidors. Amb la creixent demanda de consumidors personalitzats i el desenvolupament de tecnologies flexibles de fabricació, com ara la impressió 3D i l'Internet industrial, és probable que la indústria manufacturera canviï gradualment al mode de producció local, que s'estengui a empreses i destinacions de mercat. La importància de nous augments. Xina, Estats Units, Europa, Japó i altres poders econòmics o zones econòmiques es beneficiaran, i un país poblat com l'Índia també pot beneficiar (però estarà limitat pel seu nivell d'ingressos i poder adquisitiu), i la descentralització de la producció promourà encara més integració regional i desenvolupament de la liberalització del comerç.\nCombinant els tres efectes anteriors, a curt termini, d'una banda, la velocitat de transferència mundial de fabricació als països en desenvolupament es veurà més lenta i la fabricació de la Xina continuarà sent competitiva durant un període de temps més llarg; d'altra banda, la manufactura global tornarà als països desenvolupats. Hi haurà cada vegada més fenòmens que mostrin les característiques de "extensió a la baixa" de les indústries dels països desenvolupats. A la llarga, la divisió mundial de fabricació estarà més a prop de la base de consum, i l'escala de consum de cada país es convertirà en un factor important en la determinació de l'escala de fabricació.\nPartint de tres aspectes, promovent la millora contínua de la indústria manufacturera de la Xina\nEn l'actualitat, hem de comprendre amb fermesa el període d'oportunitats estratègiques per a la reforma mundial de la fabricació, promoure la millora contínua de la indústria manufacturera xinesa i esforçar-se per formar nous avantatges en la competència internacional.\nEn primer lloc, optimitzar l'entorn empresarial i reduir la càrrega de les empreses per reforçar els serveis és un mitjà important per millorar encara més la competitivitat industrial. A mesura que l'avantatge tradicional de baix cost de la Xina es debilita, especialment davant la competència en matèria de reducció d'impostos liderada pels Estats Units, la Xina ha de reduir encara més la càrrega dels impostos i les taxes empresarials i permetre que les empreses compleixin lleugerament la competència. A més, cal reforçar el servei del govern a les empreses, especialment per proporcionar una sèrie d'entorns institucionals que afavoreixin l'impuls de la innovació de les empreses.\nEn segon lloc, millorar vigorosament l'entorn del mercat i enfortir el conreu de la confiança dels consumidors en els productes nacionals, que és el nucli d'exercir el motor de la demanda i estimular l'actualització industrial. En els tres enllaços de "empresa", "mercat" i "consumidor final", l'empresa "de la Xina" té una forta vitalitat i competitivitat, "el consumidor" té una necessitat urgent d'actualització, i el "mercat" és actualment la taula curta més destacada. En l'actualitat, és urgent augmentar substancialment la inversió del govern en la inspecció de qualitat dels béns, adoptant àmpliament nous mitjans com Internet per donar a conèixer de manera pública i exhaustiva la informació de qualitat dels béns i augmentar la protecció dels drets dels consumidors i els interessos i el pas de la "prioritat empresarial" a la "prioritat del mercat" en la supervisió del mercat. El concepte de "prioritat del client" crea completament l'entorn del mercat per tal que els consumidors puguin "comprar a gust" i exerceix el paper de l'enorme escala de mercat de la Xina en l'economia real.\nLa tercera és augmentar encara més el ritme d'obertura cap al món exterior, que és la pressió i els incentius per a l'actualització de l'economia real. Les pràctiques des de la reforma i l'obertura han demostrat que la indústria manufacturera de la Xina no té por a la competència, i la competència afavoreix l'actualització i el desenvolupament de la indústria. Per tant, la Xina ha d'adherir-se al ritme d'obertura, especialment a l'obertura de la indústria de serveis. Només mitjançant una nova obertura podem adaptar-nos a la tendència d'actualització de la fabricació orientada a serveis i fomentar millor el desenvolupament de l'economia real.\nUn parell de: Març, fabricació i fabricació no PMI recuperat, l'impuls econòmic és bo\nSegüent: Les dues primeres sessions després del 19è Congrés Nacional, quins temes tracten les màquines de maquinària de construcció?


Escola Doctor Carulla d'Arbúcies.\nRenovació i millora de la megafonia interior i exterior de l'escola.\nL'Escola Doctor Carulla es va posar en contacte amb nosaltres perquè necessitava renovar el seu antic i avariat sistema de megafonia. El nou sistema de so hauria de ser capaç de cobrir uniformement les zones interiors i exteriors de l'escola.\nPer a aquest projecte, l'equip tècnic de Gravis ha proposat un sistema de megafonia format per altaveus d'exterior i interior de la nostra marca de confiança Biamp-Apart, un referent per a entorns escolars de tot Europa.\nTambé s'ha configurat un sistema de gestió intuïtiu, pensat per a usuaris sense grans coneixements tècnics, que permet programar per franges horàries el fil musical i els avisos. Per exemple, a lescola li interessava programar un fil musical automàtic per a les hores de descans dels alumnes.\nA partir d'ara, professors i alumnes gaudiran d'un sistema de so de qualitat, en què tant la música com la veu arriba a totes les persones de manera clara i agradable.\nNecessites un sistema de megafonia? Truca'ns al 972 460 400 o contacta a través del següent formulari i et farem un pressupost gratuït.


De Colors i Sucre: PASTÍS DE XOCOLATA, MANGO I AMARETTO\nPinterest és una font d'informació fantàstica. Un cop hi entres i veus l'explosió de creativitat de la gent de tot el món en quedes fascinat i no pots parar de cercar i cercar...\nHi ha de tot, des de pastisseria, passant per educació, art, moda, ciència... De tot! És una pàgina que es basa sobretot en la imatge: el nom de la pàgina ve de les paraules pin ("fixar", "enganxar", "clavar") i interest ("interès"). I això té un sentit quan saps com funciona la pàgina. Cada usuari de pinterest té una sèrie de carpetes o plafons que crea ell mateix segons els seus interessos en els que va "clavant" o "fixant" allò que li agrada o en aquell moment li interessa. Podeu també publicar coses vostres com també podeu seguir les publicacions de gent que vos agradi. Si entrau en el meu veureu que sobretot tenc coses de pastisseria (evidentment!), però també d'educació.\nEn fi, que el cas és que navegant per les imatges que ofereix pinterest et trobes coses com aquest pastís, que me va enamorar a primera vista. I com que els cupcakes de mango que vaig fer fa un temps me varen agradar... per què no provar de fer-lo?\nEl problema és que he trobat els ingredients però no la manera de fer-lo, per tant l'he variada una mica al que jo sé que pot quedar bé.\n- 80 gr de sucre de canya\n- 4 ous talla M\n- 175 gr de farina\n- una cullereta i mitja de caramel líquid\n- dues cullerades d'Amaretto\n- 100 gr de sucre de canya\n- 100 gr d'aigua\n- 3 culleretes d'Amaretto\n- 350 gr de mantega\n- 200 gr de sucre en pols\n- 2 cullerades (generoses) de mango en pasta\n- cacau en pols i... mango!\n1- Mesclau la mantega amb els sucres fins que formin una pasta uniforme. En estar així, anau afegint els ous un a un, procurant que la pasta estigui uniforme abans d'afegir l'altre.\n3- Un cop estigui tot ben mesclat és hora d'afegir el caramel i l'Amaretto.\n4- Engreixau bé els motlles (jo n'he utilitzat dos de 18 cm) i repartiu la pasta entre tots dos.\nForn a 175º-180º, amb ventilador (així puja per tot igual, si no teniu ventilador pujau el forn uns 15º-20º), uns 20 minuts o fins que en punxar-lo l'escuradents surti net.\nMentre la coca està dins el forn preparau l'almívar i la crema de mango:\n- Per l'almívar: posau tots els ingredients al foc i feis que arribi a fer un bull. Retirau del foc i reservau.\n- Per la crema de mango: posau la mantega i el sucre a la batedora de varetes i bateu fins aconseguir una crema homogènia. Afegiu la pasta de mango i continuau batent fins que estigui una altra vegada uniforme.\n1- Un cop treta la coca del forn l'heu de deixar refredar. Abans però, podeu pintar-la amb l'almívar amb l'ajuda d'un pinzell de silicona.\n3- A sobre de la crema podeu posar mig mango tallat a cubs, no molt grossos, i tapar-ho tot amb l'altra coca de xocolata que haureu pintat també amb l'almívar.\n4- Repartiu la crema de mango restant entre els costats i la superfície del pastís. Per a que quedi llisa, el que faig és posar l'espàtula en aigua calenta un moment, eixugar-la i passar-la per la crema. D'aquesta manera queda molt llisa.\n5- Espolsau cacau en pols amb l'ajuda d'un colador i posau l'altre mig mango tallat a cubs per sobre.\nEtiquetes de comentaris: amb xispeta, crema de mantega, mango, RECEPTES DOLCES, xocolata


Mataró protegirà la vegetació de la ciutat de plagues i malalties\nEl tractament fitosanitari començarà aquesta setmana i es realitzarà en horari nocturn per no destorbar a conductors i vianants\nDimarts, 15 abril 2008 02:00\nAquesta setmana el Servei de Manteniment de l’ajuntament començarà a tractar a la vegetació de la ciutat per tal d’evitar possibles plagues i malalties. El motiu d’aquest cuidat de les plantes i els arbres de les zones verdes de Mataró, es prevenir a la vegetació de les plagues i malalties que es donen en aquestes especies durant la primavera i l’estiu. Els treballs que consisteixen en polvoritzar les copes dels arbres, les plantes arbustives i la gespa, es portarà a cap fins al mes de setembre, i l’horari d’actuació dels operaris de Manteniment serà des de les 22 hores fins la matinada. Aquest horari ha estat escollit per l’administració per no molestar al trànsit de la ciutat i la vida quotidiana dels veïns. Tots els productes que es faran servir són totalment inofensius per les persones i no perjudiquen al medi ambient. Les palmeres reben un tractament mensual a partPel que fa a les palmeres de la nostra ciutat, aquestes reben un tractament a part, ja que mensualment són tractades per combatre la plaga d’escarabat morrut vermell que afecta a la comarca del Maresme.


Hotel le Fitz Roy, informació i reserves | Esquiades\nL'Hôtel Fitz Roy 5 * es troba situat al centre de l'estació d'esquí de Val Thorens a 2.300 metres d'altitud, la qual cosa ho fa l'hotel més alt d'Europa. Ofereix vista panoràmica sobre les muntanyes i accés directe a les pistes d'esquí. Aquest hotel amb encant, d'ambient familiar, va ser reformat el 2009 i consta d'un total de 56 elegants habitacions. Les seves prestacions el converteixen en el lloc perfecte per a una estada relaxant.\nLes habitacions són de gran confort i completament equipades, disposa de 56 habitacions totes elles amb balcó propi, decorades amb un estil refinat i elegant i equipades amb tot el confort modern. Existeixen 2 categories d'habitacions (conforts i privileges) tenen vistes al poble i a les pistes d'esqui.\nEl restaurant La Fitz Roy serveix una combinació de plats locals i tradicionals amb cuina gurmet moderna per dinar i sopar. L'hotel també disposa de bar.\nDesprés d'un dia d'esquí podràs gaudir i relaxar-te al Fitz Roy SPA "Carita", compta amb zones de hammam, sauna i piscina coberta. També s'ofereixen massatges, tractaments corporals i facials amb suplement.\nTaxa turística: 3.30 € / dia / persona\nEls aeroports més propers són els de Ginebra i Lió a 2h30 de l'hotel.\nQuan vols viatjar al Hotel le Fitz Roy?


Marina Subirats, impulsora de les polítiques d’igualtat, investida doctora honoris causa per la URV - URV Activ@\nMarina Subirats ha esdevingut una pionera i un referent en l’impuls de les polítiques d’igualtat, tant per la seva recerca en sociologia de l’educació i de la dona, com per la seva gestió a favor del servei públic i polític. Investida aquest migdia doctora honoris causa per la Universitat Rovira i Virgili, ha exercit de directora de l’Institut de la Dona del Ministeri d’Assumptes Socials, de membre de la Comissió d’Igualtat d’Oportunitats de la Unió Europea, de regidora d’Educació de l’Ajuntament de Barcelona i de membre del Consell Escolar de l’Estat, entre d’altres càrrecs.\nGràcies als treballs d’investigació de Subirats, comptem amb els fonaments teoricopràctics per establir polítiques de paritat. L’eminent sociòloga va iniciar la seva recerca centrada en l’educació i la desigualtat de les dones, a partir de 1976, quan el moviment feminista va prendre embranzida a l’Estat espanyol. “Llavors no sabíem res; vam ser una generació sense mestres”, ha afirmat Marina Subirats en el seu discurs d’investidura, per a qui la implantació de l’escola mixta va plantejar nous reptes de coneixement: entendre com es fa a les aules la transmissió inconscient dels gèneres. A través de l’estudi del llenguatge, l’ús dels espais i el material escolar dels centres educatius, la sociòloga va constatar com l’escola mixta seguia discriminant nenes i noies, i imposava un model de comportament rígid i exigit al nois.\nTot i l’evolució dels gèneres en els darrers anys, per a Subirats la solució per aconseguir un veritable estadi d’igualtat entre dones i homes és la dissolució i la desaparició dels gèneres: “Desfer els models de comportaments, aspectes i prescripcions assignats a homes o a dones en funció del seu sexe i acceptar que tothom pot accedir a tots els rols de gènere, sense les limitacions que aquests imposen”. En aquesta línia, Joan Martí, filòleg i antic rector de la URV, i que ha estat el padrí de la distingida, ha destacat en el seu laudatio que els raonaments de Subirats “mai cerquen la culpabilització de ningú” i “mai no exclou l’home com a col·laborador imprescindible en el procés d’alliberament”.\nMaría José Figueras, rectora de la URV; Marina Subirats, abans de ser investida doctora honoris causa, i el seu padrí, Joan Martí, filòleg i antic rector de la Universitat.\nMarina Subirats es va formar a la prestigiosa Escola Pràctica d’Estudis Superiors de París, actualment coneguda com Escola d’Estudis Superiors en Ciències Socials, sota el guiatge d’alguns dels millors sociòlegs contemporanis, com Alain Touraine o Pierre Bourdieu. Durant la seva formació a França, a la segona meitat dels anys 60, Subirats va viure un gir de pensament sociològic molt intens que va fixar les seves bases de recerca en l’educació i en les classes socials, “un tema inacabable, que ha estat silenciat en els darrers quaranta anys per raons polítiques”, ha dit la sociòloga, però sobre el que ha seguit treballant.\nAlguns dels seus treballs més destacats són l’Enquesta Metropolitana, un anàlisi empíric de la transformació social fet a través de l’Institut d’Estudis Metropolitans entre 1986 i 1990, i el llibre Rosa y Azul. La transmisión de los géneros en la escuela mixta, publicat el 1988 i una de les seves obres més citades. Ha estat distingida amb la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya, el Premi Catalunya a la Sociologia de l’Associació Catalana de Sociologia, i també és doctora honoris causa de la Universitat de Valladolid.\nMarina Subirats, abans de ser investida doctora honoris causa, signa el llibre d’honor de la URV acompanyada de María José Figueras, rectora de la URV, i el seu padrí d’investidura, Joan Martí.


Grup de Muntanya - Ruta dels Templers (La Segarra) - Casal Lambda\nGrup de Muntanya – Ruta dels Templers (La Segarra)\nfebrer 27 > 8:00 am / 5:00 pm\nEn terra de frontera, al bell mig de l’altiplà central català, la Segarra ens dona la benvinguda per conèixer un trosset d’aquesta terra austera i treballadora, on els camps de cereals i les fileres d’ametllers s’esglaonen formant un paisatge de feixes. I al capdamunt dels turons, pobles i castells s’enfilen per albirar una terra d’amplis horitzons i cels serens. La ruta dels templers, creada pel Consell Comarcal de la Segarra,relliga al llarg de 19 km diferents elements d’interès patrimonial com el castell de Granyena de Segarra, primer castell templer de la península -donació del comte Ramon Berenguer III a l’ordre l’any 1131-, el Mas de Bondia, un excel·lent exemple de vila closa medieval, i la població de Montornès de Segarra, aturonada enmig de la vall de la riera de Montornès.\nItinerari:Des de Barcelona, i per l’A-2, arribarem a Cervera, capital de la Segarra. Tant pels que surtin de Barcelona com pels que vinguin directament a Cervera ens trobarem a les 9:15 hores davant de l’estació de tren. A Cervera farem un cafè. A continuació tornarem a agafar els cotxes fins al poble de Granyena de Segarra (600 m), a uns 8 km. Aquí aparcarem els cotxes. Visitarem per fora les restes del castell templer i podrem contemplar unes magnífiques vistes de la plana segarrencaamb el Prepirineu com a taló de fons. Començarem a caminar en direcció sud-oest enmig d’un paisatge típicament de secà, però que probablement començarà a verdejaren acostar-se la primavera. Malgrat que hom pugui pensar que ens trobem en una zona planera, costers, rieres i torrents formen petites valls de poc desnivell que anirem travessant tota l’estona. Arribarem al Mas Bondia, veurem el què és una vila closa iaquí podrem obrir el sarró per agafar forces. Tornarem vers l’est per dirigir-nos cap a Montornès de Segarra, municipi a cavall de l’Urgell i la Segarra, que va canviar de comarca l’any 1989. La majoria de pobles de la zona van néixer durant l’Edat Mitjana sota els peus del seu castell i Montornès no n’és pas una excepció. Arribats a Montornès dinarem i ja de tornada en dirigirem de nou cap al nord fins a Granyena de Segarra, on donarem per finalitzada la sortida. L’itinerari està ben senyalitzat, tret d’alguna cruïlla on cal estar a l’aguait, i transcórrer per l’Espai Natural Protegit de Granyena (zona ZEPA), amb panells informatius en varis punts. El camí és més aviat ample i no suposa cap dificultat pel senderista.\nDurada caminada.: Entre 5:00 h i 5:30 h\nQuè cal portar:Esmorzar, dinar, aigua, barret, bon calçat, roba d’abric, crema solar i mirar la previsió meteorològica el dia abans.\npreu:0 € els socis i 5 € els no socis\nVocals:Lluís Ferrer i Martí Cors\nEntrevista als protagonistes d’Ocaña, la reina de las ramblas


Arsenio Martínez-Campos Antón (castellà: Arsenio Martínez-Campos) (Segòvia, 14 de desembre de 1831 – Zarautz, 23 de setembre de 1900) va ser un oficial espanyol que es va pronunciar en contra de la primera República el 1874, donant inici a la restauració borbònica. Fou més tard Capità General (governador) de Cuba i president del Consell de Ministres (1879).\n14 desembre 1831\n23 setembre 1900 (68 anys)\n1895 – gener 1896\n← Emilio Calleja – Sabas Marín y González →\n← Ramón Blanco y Erenas – Valerià Weyler i Nicolau →\n← Ramón Blanco y Erenas – Ramón Blanco y Erenas →\n9 gener 1883 – 13 gener 1883\n← Francisco de Paula Pavía y Pavía – Rafael Rodríguez de Arias y Villavicencio →\n← José Ignacio Echevarría y Castillo – José López Domínguez →\n7 març 1879 – 9 desembre 1879\noctubre 1876 – febrer 1879\n25 febrer 1876 – 6 novembre 1876\nCircumscripció electoral: Sagunt\n1874 – 1876 – Ramón Blanco y Erenas →\n← José García y Velarde – Francisco de Paula Ceballos y Vargas →\n← José Turón y Prats – Rafael Izquierdo Gutiérrez →\npolític, militar, jutge\nPrimera Guerra del Marroc, Guerra dels Deu Anys, tercera guerra carlina, Guerra d'Independència cubana i Batalla de Peralejo\nArsenio Martínez de Campos (net)\nMartínez Campos era partidari de la Restauració dels Borbons en el tron, però al contrari que Cánovas del Castillo, ell no estava disposat a esperar que la campanya política pacífica acabés per reconvertir Espanya en una monarquia. El 29 de desembre de 1874 el govern, que sospitava de Martínez Campos, havia decidit bandejar-lo. Assabentat, va simular dirigir-se a Àvila, però va anar directament a Sagunt, requerit pels alfonsins valencians perquè es pronunciés. Mentre, el brigadier Luis Dabán y Ramírez de Arellano Cap de la brigada de Sogorb, va traslladar a part de la seva tropa fins a aquest mateix lloc. El 29 de desembre amb els soldats formant un quadre, Martínez Campos es va dirigir a ells i va proclamar al príncep Alfons, fill d'Isabel II, Alfons XII, Rei d'Espanya. El govern que, en aquests moments estava en mans de Serrano, no es va oposar al pronunciament, acceptant al nou rei. Després de l'arribada d'Alfons XII a Espanya, fou nomenat capità general de Catalunya amb el comandament de les tropes que lluitaven contra els carlistes a Catalunya i Navarra. Al març de 1875 va ocupar Olot (la "capital" carlista de Catalunya) i poc després va assetjar la Seu d'Urgell, que va caure a l'agost. Després d'acabar amb uns pocs reductes, l'aixecament carlista a Catalunya va quedar definitivament controlat el 19 de novembre. L'exèrcit va concentrar llavors tot el seu esforç a Navarra, últim reducte carlista. El 28 de febrer de 1876 Alfons XII, el Pacificador entrava en Pamplona. Després del final de la contesa, Martínez Campos va ser ascendit per mèrits de guerra a Capità General.\nAl comandament d'uns 20.000 homes va derrotar els insurrectes a Santiago de Cuba i Las Villas. Poc després, adonant-se que una guerra tan llarga havia aconseguit afeblir a tots dos contendents i perjudicava a tota la població de l'illa, i, com era favorable a una política de tolerància, Martínez Campos va iniciar una sèrie de contactes amb els insurgents. Llavors va declarar una amnistia total per tots aquells que abandonessin les armes. Els rebels, cansats de la guerra, van començar a abandonar la lluita.\nEn 1893, ocupant el càrrec de capità general de Catalunya i mentre presenciava una desfilada militar amb motiu de les festes de la Mercè, va ser objecte de l'atemptat anarquista de Paulí Pallàs i Latorre a Barcelona, del que en va sortir lleugerament ferit. En 1895, en esclatar una altra vegada la guerra, fou nomenat novament Governador de Cuba. Però aquesta vegada els seus intents pacificadors no van donar molt resultat i, com que no volgué endurir les mesures contra els insurgents va ser rellevat l'any següent pel general Valerià Weyler, tornant a la península.\n↑ 1,0 1,1 La Ilustración Española y Americana, Año XLIV, núm. 36 de 30 de setembre de 1900, pàg. 183-184.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Arsenio_Martínez-Campos_Antón&oldid=28617906»\nDarrera modificació: 17 nov 2021 a les 20:40\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 nov 2021 a les 20:40.


Espai Vital: La mamografia digital redueix els resultats falsos positius en la detecció precoç de càncer de mama\nL'estudi, en el qual han participat investigadors del Servei d'Epidemiologia i Avaluació i de Radiologia de l'Hospital del Mar i dels programes de detecció precoç de càncer de mama de Girona, Cantàbria i València, ha confirmat que la introducció de la mamografia digital (MD) en els programes de detecció precoç de càncer de mama redueix el nombre de resultats falsos positius i conseqüentment, el nombre de dones que han de fer-se més proves quan no hi ha cap càncer. Aquesta investigació, publicada a la revista Radiology, contrasta l'eficàcia de la mamografia digital (MD) vers la mamografia convencional i demostra que quan hi ha un tumor ambdues proves el detecten per igual, però en casos en què la imatge pot semblar un càncer sense ser-ho, l’MD afina més el diagnòstic i redueix així els resultats falsament positius, en conseqüència, l’angoixa de les dones en no necessitar fer-se altres proves com ecografies o biòpsies alhora que fa més eficients els programes de cribratge de càncer de mama en disminuir la despesa.\nLa investigació, liderada per la doctora Maria Sala de l'Hospital del Mar, s'ha desenvolupat a partir de l'anàlisi d'un total de 242.838 mamografies de cribratge (171.191 per tècnica analògica; 71.647 per mètode digital) de quatre programes de detecció precoç de càncer de mama de Barcelona, Girona, València i Cantàbria. A l'examen, realitzat entre 1996 i 2007, hi ha participat un total de 103.613 dones d'entre 45 i 69 anys. “En total, s'han diagnosticat 1.080 càncers sense diferències significatives entre mamografia analògica i digital, però hem observat que el percentatge de proves innecessàries ha estat inferior amb l’MD”, assenyala la investigadora Maria Sala. Aquestes conclusions deriven d’un projecte molt més ampli i multicèntric, coordinat des de l’Hospital del Mar pel Dr. Xavier Castells, Cap del Servei d’Epidemiologia ,on hi partipen els Programes de cribratge més consolidats de l’Estat espanyol.\nUna elevada proporció de tumors es diagnostiquen a partir de les mamografies de cribratge que es realitzen cada dos anys a les dones que participen en els programes de detecció precoç. En aquest sentit, la mamografia digital ha demostrat disminuir proves innecessàries com biòpsies o\ncografies en dones que no tenen càncer. Ara bé, què passa quan el càncer apareix entre aquest interval de temps, és a dir, entre una mamografia i una altra? “En alguns casos, quan la dona es fa la mamografia no hi ha presència de tumor; però abans de fer la següent mamografia ja n’hi ha”, explica la investigadora Maria Sala. Aquests tipus de tumors es coneixen com “veritables càncers d’interval”, tumors de mama de creixement ràpid, que en una elevada proporció presenten un patró molecular associat a un pitjor pronòstic anomenat càncer triple negatiu i, més freqüents en dones amb elevada densitat mamària, segons revela un estudi recent d’aquest mateix equip de l'Hospital del Mar, en col•laboració amb el servei d’Oncologia i Anatomia Patològica, publicat a la revista Cancer Causes Control. Les característiques d'aquests tumors els fa menys susceptibles de ser detectats en les proves de cribratge. És per aquest motiu que “cal aprofundir en l’estudi dels determinants que condicionen l’aparició d’aquests tipus de càncer –assenyala la Dra. Sala- per, en un futur, millorar l’eficàcia del procés de cribratge, a partir de la revisió dels intervals entre mamografies, en funció dels patrons de risc de les dones o fent ús de diferents tecnologies ( com ressonancies magnètiques) per a grups específics de dones”.\nCal dir que en l’àmbit de la recerca en càncer, l’equip d’oncòlegs de l’Hospital del Mar a través de l’IMIM- Institut de Recerca de l’Hospital del Mar-, està desenvolupant un ambiciós projecte, amb la col•laboració del Centre de Regulació Genòmica (CRG) i ROCHE diagnòstics, per tal de millorar el tractament i pronòstic de les malaltes que pateixen càncer de mama triple negatiu,\nEspai Vital Espai vital los 12:28\nEtiquetas: Mamografia digital


Eifelster Gondenbrett Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nEifelsterApartament-, Gondenbrett, Gondenbrett, Alemanya, 54595 - Veure al mapaExcepcional10,0Basada en1comentariEifelsterVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Eifelster està situat idealment a Gondenbrett; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Eifelster també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Gondenbrett. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Eifelster.


Arxius de Pausa 31 (2009) - Revista (Pausa.) Quadern de teatre contemporani\nCarles Batlle i Jordà, Redacció\nPresentació núm. 31\nPausa. Quadern de Teatre Contemporani va néixer l’any 1989, quan la Sala Beckett engegava la seva activitat de la mà de José Sanchis Sinisterra. Després de gairebé vint anys, Pausa continua fent compatibles la reflexió general sobre el fet teatral i la mirada crítica sobre les arts escèniques contemporànies, sempre des d’una posició poc acomodatícia,...\nEditorial núm. 31\nPrimer dossier: Teatre per a joves: una assignatura pendent Aquest recull de materials està relacionat amb el nus d’activitats de l’Obrador d’estiu 2009, que es va dur a terme a Barcelona (Fabra i Coats) durant la segona setmana del mes de juliol. En el context d’un curs dirigit per Lutz Hübner (i en el d’una...\nApunts sobre teatre per a joves\nTeatre per a joves: una assignatura pendent\nEl dramaturg alemany considera els joves com a «adults que encara no han assolit la majoria d’edat» i per als quals, per tant, s’ha d’oferir un producte artístic madur. Hübner remarca la importància de la història i la necessitat de la identificació d’aquest públic objectiu per sobre d’aspectes formals, així com la necessitat que el...\nMaterial inflamable o set obstacles quan escrius teatre per a joves\nL’autora escomet una reflexió sobre l’aventura d’escriure teatre per a joves en «una societat que tracta com a nadons els infants, com a infants els adolescents, com a adolescents els joves [i] com a joves els adults i els ancians». Tornero destaca els obstacles amb què s’enfronta, com el pudor i l’absurditat de la moral,...\nLa manera infantívola com tractem els nostres fills\nL’autor es retrotreu amb vivesa a la seva experiència prèvia com a mestre i a l’actual com a pare per analitzar el teatre juvenil que escriu dins un context britànic que Stephens considera marginador i hostil per als menors. Es recolza en la primera peça que va escriure per al Royal Court, Herons (dir. Simon...\nJordi Auseller Roquet\nEl teatre per a joves a Alemanya\nAuseller Roquet ofereix una panoràmica de sector (autors, teatres, festivals, gèneres…) del junges Theater o teatre per a joves a l’Alemanya actual. El «teatre jove» nasqué a l’edat mitjana amb una vis moral; esdevingué, sobretot a partir dels anys 70 del segle XX, una eina d’arrel emancipadora i actualment gaudeix d’un reconeixement notable per part...\nBUTAKA Teatre jove. Un circuit possible, un circuit necessari\nRamon Llimós, de la Fundació Xarxa, exposa el circuit BUTAKA Teatre Jove, nascut el 2004 a partir de la necessitat d’agents del sector d’oferir una xarxa de teatre juvenil a Catalunya [amb 9 espais l’any 2009]. L’autor apunta que una oferta escènica diversa i regular i la comunicació adequada fomentarien la creació de públic jove....\nFranziska Börner, Jordi Auseller Roquet, Lutz Hübner, Ramon Llimós\nEntrevista a Lutz Hübner\n«Històries per a extraterrestres» és el nom del taller que Lutz Hübner va impartir el juliol del 2009 a l’Obrador d’estiu de la Sala Beckett. Jordi Auseller va parlar amb l’autor alemany sobre el rerefons de les seves obres, les recerques als casals per a joves, herois de teatre que no ho són i ancianes...\nAugenblick Mal! 2009 L’aparador de l’escena teatral infantil i juvenil d’Alemanya\nAquest article s’emmarca en el projecte d’intercanvi actiu entre el teatre infantil i juvenil de Catalunya i Alemanya que des del 2008 es desenvolupa entre el Goethe-Institut de Barcelona, la Fundació́ Xarxa d’Espectacle Infantil i Juvenil de Catalunya, l’autor de l’article i diferents institucions d’Alemanya, entre elles el Centre de Teatre Infantil i Juvenil. La...\nJordi Casanovas, Marta Buchaca, Redacció\nQüestionari a dos joves autors catalans\nLa redacció de (Pausa.) manté un diàleg amb els dramaturgs Jordi Casanovas i Marta Buchaca a propòsit del reconeixement que el «teatre jove» —contraposat al «teatre juvenil» tradicional— té a Alemanya, com a fenomen socialment rellevant i productor d’un art reconegut i valorat, en contraposició al panorama actual a Catalunya. Jordi Casanovas, autor i director...\nEl so en l’escena teatral\nTeatre i so\n«Cada imatge té el seu so. Cada sentiment té el seu so. Cada pensament té el seu so. Cada so té el seu silenci.» Pepe Bel exposa el paper del so en l’escena, amb una breu introducció als conceptes tècnics i artístics i a la descripció de termes com «disseny de so» i «dissenyador de...\nEl dissenyador de so Damien Bazin ens introdueix el concepte d’«espai sonor» en teatre: una «percepció́ sensorial portadora d’imatges, d’emocions, inspirada per una dramatúrgia i que desitgem transmetre a un espectador. (…) un paisatge sonor que permetrà̀ a l’oient viatjar dins els diferents estrats d’una obra». Quan ens submergim en la foscor o quan tanquem...


Els metges lluiten contra les 'fake news' sobre salut - Valors\nRedacció| 21/05/2019 24/01/2020 |General|\nEl Consell de Col·legis de Metges de Catalunya (CCMC), juntament amb els Col·legi de Metges de Barcelona, Girona, Tarragona i Lleida i han signat un conveni amb el Consell de l’Audiovisual de Catalunya (CAC) per intentar lluitar contra les ‘fake news’ relacionades amb la salut i vetllar així per la salut de la ciutadania.\nEn concret, els col·legis de metges i el CCMC vetllaran pel tractament informatiu sobre temes de medicina i salut, així com també sobre l’enfocament publicitari correcte dels productes sanitaris i dels serveis que ofereixin els professionals de la salut. A més, també es vol combatre la desinformació online d’aspectes relacionats amb la salut.\nEl Col·legi de Metges de Barcelona ja va participar, l’octubre del 2018, en la presentació pública de l’informe del CAC Anàlisi de la presència de desinformació en línia sobre el càncer, que analitzava la presència de ‘fake news’ en les cerques d’internet sobre malalties oncològiques.\nPer altra banda, també es portaran a terme estudis sobre els efectes de la publicitat de jocs d’atzar i d’apostes en línia, així com es faran materials educatius per a la prevenció de les addiccions als jocs i les apostes i als videojocs, i dels trastorns alimentaris, com l’anorèxia i la bulímia nervioses.\nEn aquest sentit, el gener passat el CAC i els col·legis de metges catalans van presentar de manera conjunta l’informe del CAC Anàlisi de la presència de continguts de promoció del joc i les apostes en línia i el document de posició del CCMC El joc d’aposta en línia: impacte en la salut d’un fenomen emergent.- J.V.\n←Carretons adaptats a infants amb mobilitat reduïda\n→“Hip hop”, per Jordi Alcàsser


Proveïdors de Plastic Castle Playhouse de Xina - Preus de baix cost Plastic Castle Playhouse - ZOX PLAY\nEls nens volen jugar, en primer lloc, hem de crear l'entorn de joc necessari, els nens en un ambient lliure i relaxat són molt fàcils de produir un gran interès. Sota l'impuls d'interès, l'autonomia dels nens es pot mobilitzar plenament i l'entusiasme de ...\ncasa de camp de castells plàstics\nEls nens volen jugar, en primer lloc, hem de crear l'entorn de joc necessari, els nens en un ambient lliure i relaxat són molt fàcils de produir un gran interès. Sota l'impuls d'interès, l'autonomia dels nens es pot mobilitzar plenament i es proporciona l'entusiasme de participar en el joc.\n1. Comprova tots els seus productes abans del lliurament?\nResposta: Sí, tenim una prova del 100% abans del lliurament.\nHot Tags: Plastic Castle Househouse, Xina, proveïdors, venda a l'engròs, baix preu


Els joves d’entre 16 i 18 anys: ara en situació de més perill d’exclusió - Social.cat\nEls joves d’entre 16 i 18 anys: ara en situació de més perill d’exclusió\nEl CEESC es posicona davant la desició del SOC de no obrir convocatòries d'Escoles Taller, Cases d'Oficis i Tallers d'Ocupació\nDimarts, 2 de març de 2010 | 05:00 h\nGairebé 3.700 persones són ateses a aquests serveis\nEl Col·legi d'Educadors i Educadores Socials de Catalunya (CEESC) ens fa arribar el manifest en el qual mostren la seva posició consensuada davant l'anunci del Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) de no obrir aquest any 2010 la convocatòria d'Escoles Taller, Cases d'Oficis i Tallers d'Ocupació. Aquesta decisió del SOC a generat diverses reaccions en el sector social. El CEESC anuncia que no convocar les subvencions suposa deixar sense atenció prop de 3.700 persones, la gran majoria, joves sense el graduat escolar i amb unes circumstancies vitals que no faciliten la seva incorporació educativa, social i laboral.\nDurant els últims dies han aparegut notícies als diferents mitjans de comunicació catalans sobre la decisió del Servei d’Ocupació de Catalunya de no obrir aquest any la convocatòria pública de subvenció dels projectes d’escoles taller, cases d’oficis i tallers d’ocupació. Aquest fet deixarà desateses més de 3.700 persones, sobretot joves sense el graduat escolar i amb importants dificultats d’inserció sociolaboral, fins ara incorporats en aquests programes.\nLes escoles taller i cases d'oficis són programes referents en la inserció laboral dels joves menors de 25 anys amb especials carències formatives, que combinen formació i experiència laboral en un context de treball real. Un dels aspectes més rellevants d’aquests programes és la formació en hàbits de treball, hàbits que no es poden obtenir en projectes de més curta durada.\nDurant dos anys en el cas de les escoles taller, i un en el de les cases d'oficis, els joves participants en el programa són contractats per tal que adquireixin els coneixements, les destreses i les actituds necessàries per a l'aprenentatge d'un ofici i, alhora, apliquen el que han après treballant en espais i serveis d'interès col·lectiu. En l’actualitat estan funcionant 168 projectes entre escoles taller/cases d’oficis i tallers d’ocupació a tot Catalunya.\nEls projectes que estan actualment en funcionament es van endegar l’any 2008 i molts estan finalitzant ara o ho faran al llarg d’aquest any. La despesa total prevista de finançament per part de la Generalitat per al període 2009-2012 era de 50.000.000 € per a les escoles taller, de 4.478.000 € per a les cases d’oficis i de 2.878.434 € per als tallers d’ocupació, a partir de la signatura de l’Acord d’Ocupació Juvenil. I no hem d’oblidar que aquests projectes estan finançats pel Fons Social Europeu i la Conferència Sectorial.\nEl Govern de la Generalitat planteja, com a contrapartida a aquests projectes i programes, els Plans d'Ocupació Local (POL). Aquests plans van adreçat als aturats sense prestació d'atur i també hi opten tots aquells que rebin subsidis com ara la renda mínima d'inserció o l'ajut temporal extraordinari per a autònoms; a més, hi tenen preferència els joves i col·lectius amb risc d'exclusió social, però, en queden exclosos els menors de 18 anys.\nAixò tindrà com a conseqüència que aquest col·lectiu quedarà al marge de programes i projectes formatius i educatius que eren els que, fins ara, cobrien les seves necessitats per garantir-los-en la inclusió social. Moltes de les persones que passen per aquests programes, posteriorment continuen formant-se, i això es pot considerar un èxit si tenim present que són joves que provenen de recorreguts de fracàs escolar i d’altres situacions de risc social. El col·lectiu de joves que atenen les escoles taller, cases d’oficis i tallers d’ocupació, es troben en la franja d’edat d’entre 16 i 24 anys, i tenen una sèrie de característiques personals i formatives que els dificulten la inclusió social, com ara:\n* joves amb abandonament prematur de l'educació reglada i amb un alt índex d'absentisme;\n* nouvinguts amb dificultats per regular la seva situació (a qui se’ls ha permès escolaritzar-se i no tenen permís de treball);\n* joves derivats dels serveis socials i tutelats i extutelats per la Generalitat;\n* persones aturades sense qualificació laboral.\nEs tracta així d’un col·lectiu vulnerable i en situació d’alt risc social, amb deficiències en habilitats socials, amb un desconeixement dels recursos d'inserció laboral, social i educativa i amb importants carències formatives.\nLa manca de programes o de propostes alternatives per a aquest col·lectiu de joves, generarà un agreujament de les seves situacions, una disminució de les seves oportunitats i una major desatenció d’aquests joves, ja que cap de les altres institucions i serveis que cobreixen les seves necessitats no donen resposta a aquesta situació.\nCom a educadores i educadors socials, com a ciutadans i ciutadanes, com a pares i mares, reconeixem els programes d'escoles taller i cases d'oficis com a eines formatives educatives que possibiliten treballar tota la complexitat i situació que envolta aquest col·lectiu i apostem per la seva continuïtat.\nDes de la Junta de Govern del CEESC i, especialment, des del seu Grup de Treball ‘Formar i Educar’ volem denunciar l’augment de la vulnerabilitat i la desatenció d’aquests joves que implicarà la decisió del SOC, que provocarà situacions irreversibles de marginació social, en no oferir les oportunitats que aquests joves mereixen.\nBarcelona, febrer de 2010.


Espanya suma 26 casos de l'hepatitis aguda d'origen desconegut en un nen\nVirus de l'hepatitis @ep\nEspanya ja suma 26 casos de l'hepatitis aguda d'origen desconegut en nens, segons les dades publicades aquest divendres per l'Oficina Regional de l' Organització Mundial de la Salut (OMS) per a Europa i el Centre Europeu per al Control i la Prevenció de Malalties ( ECDC, per les sigles en anglès).\nA Europa, fins aquest divendres s'han notificat 232 casos d'aquesta hepatitis, dels quals 229 es van classificar com a probables i tres com a epidemiològicament relacionats, per part de 14 països. Dels 229 casos probables, 122 s'han recuperat, mentre que 18 segueixen sota atenció mèdica.\nLa majoria (75,9%) dels casos són menors de 5 anys . Dels 143 casos amb informació, 22 (15,4%) estaven ingressats en una unitat de cures intensives. Dels 98 casos per als quals es disposava aquesta informació, sis (6,1%) han rebut un trasplantament de fetge. Hi ha hagut una mort associada a aquesta malaltia.\nEn total, es van analitzar 151 casos per detectar l'adenovirus mitjançant qualsevol tipus de mostra, dels quals 90 (59,6%) van resultar positius . La taxa de positivitat va ser la més alta a les mostres de sang total (68,9%).\nDels 173 casos sotmesos a la prova de PCR per al SARS-CoV-2, 20 (11,6%) van resultar positius. Els resultats de la serologia per al SARS-CoV-2 només estaven disponibles per a 19 casos, dels quals 14 (73,7%) van tenir un resultat positiu. Dels 56 casos amb dades sobre la vacunació contra el COVID-19, 47 (83,9%) no estaven vacunades.\nL'OMS i l'ECDC expliquen que atès que l'hepatitis greu pot trigar a desenvolupar-se després de l'aparició dels primers símptomes i que les investigacions fa temps, "hi pot haver un retard en la notificació dels casos". "Per tant, la disminució recent de casos és difícil d'interpretar", apunten.\nDes de la primera alerta llançada pel Regne Unit el 5 d'abril, s'han notificat casos a múltiples països del món. Encara no és clar si tots els casos identificats després de l'alerta formen part d'un veritable augment en comparació de la taxa de referència d'hepatitis d'etiologia desconeguda en nens.\n"L'etiologia i els mecanismes patogènics de la malaltia segueixen sent objecte de recerca. S'ha identificat una possible associació amb la infecció actual per adenovirus, però s'estan investigant altres hipòtesis i possibles cofactors. La majoria dels casos se segueixen notificant com a casos esporàdics no relacionats", reblen l'ECDC i l'OMS.\nEl personal de l'ambaixada davant l'OTAN amenaça de sumar-se a les...


L'economia espanyola remunta un 16,4% el tercer trimestre - Diari de Girona\nL'economia espanyola remunta un 16,4%\nL'INE confirma el rebot del PIB tot i que la crescuda és tres dècimes menor de la prevista\nacn. madrid 24.12.2020 | 00:06\nel tercer trimestre Diari de Girona\nL'economia espanyola va créixer un 16,4% entre juliol i setembre respecte al segon trimestre, tres dècimes menys en comparació a les dades avançades el passat octubre. Així ho va confirmar l'Institut Nacional d'Estadística (INE), que ahir va publicar les dades definitives sobre l'evolució del PIB durant el tercer trimestre. Les xifres corresponen al període d'estiu, previ al pic de la segona onada i que va estar marcat per la reobertura de la majoria de les activitats econòmiques. Les dades contrasten amb les que es van registrar durant el segon trimestre, quan l'economia espanyola va contraure's un 17,8% en termes intertrimestrals. No obstant això, el PIB espanyol va caure un 9% respecte al tercer trimestre de l'any anterior.\nPel que fa a l'evolució interanual de l'economia espanyola, l'INE havia avançat una caiguda del 8,7%, tres dècimes menys respecte a les xifres publicades ahir.\nLa contribució de la demanda nacional al creixement interanual del PIB va ser de -7,2 punts, mentre que la demanda externa va presentar una aportació de -1,8 punts. Malgrat les aportacions negatives, les dades corresponents al tercer trimestre milloren les registrades entre abril i juny. Al segon trimestre, la contribució de la demanda nacional va ser de -18,7 punts, mentre que per la demanda externa va ser de -2,9 punts. La caiguda interanual del PIB s'explica per la despesa en el consum de les llars.\nEl PIB espanyol creix un 16,4% entre juliol i setembre respecte al segon trimestre.\nEls experts pensen que el PIB caurà un 11,7% el 2020 i creixerà un 5,9% el 2021.\nCelrà és el municipi gironí amb un PIB per càpita més elevat.


Circulació hidrotermal - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Jaciments hidrotermals)\nL'hidrotermalisme o circulació hidrotermal en geologia és el pas d'aigua calenta per l'interior de la Terra. Generalment ocorre associat a l'activitat volcànica però també n'hi ha en l'escorça terrestre profunda relacionada amb la intrusió del granit o com a resultat de l'orogènesi o el metamorfisme.\nEmissions hidrotermals al fons de l'oceà.\n1 Hidrotermalisme oceànic\n2 Hidrotermalisme volcànic\n3 En l'escorça profunda\n4 Formació de filons\nEl terme inclou el pas d'aigua a temperatures altes prop de les carenes de les muntanyes submarines i la circulació, a temperatures més baixes i més difusa, a través dels sediments i els basalts. En alguns llocs hi ha surgències d'aigua calenta (xemeneies submarines) que poden acollir vida sense necessitat de la llum solar.\nDiagrama de la circulació hidrotermal d'una dorsal oceànica.\nÉs el que s'observa en guèisers i fonts d'aigua calenta.\nEn l'escorça profundaModifica\nGeneralment es transporta l'aigua des de llocs amb roques calentes fins a llocs amb roques fredes. Les causes poden ser:\nIntrusió de magma dins l'escorça terrestre\nCalor per radioactivitat (en granits)\nCalor del mantell terrestre\nCalor hidràulica per exemple en conques artesianes\nDeshidratació de roques metamòrfiques\nDeshidratació de sediments enterrats.\nFormació de filonsModifica\nL'hidrotermalisme pot formar un filó els minerals del qual provenen de la precipitació atmosfèrica dins una cavitat de la roca de substàncies contingudes en dissolució per aigües profundes molt calentes i sotmeses a fortes pressions. Les condicions de pressió i temperatura sota les quals s'han format els filons hidrotermals poden haver estat molt diferents i fan que els filons difereixin químicament i estructural. Hi ha els següents tipus de filons:\nFilons epitermals (amb temperatures i pressions moderades)\nFilons hipotermals (amb temperatures i pressions elevades)\nFilons mesotermals (amb condicions intermèdies)\nHydrothermal Circulation Research Page (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Circulació_hidrotermal&oldid=23378936»\nDarrera modificació: 30 abr 2020 a les 22:35\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 abr 2020 a les 22:35.


Schuster Grassnitz Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Grassnitz.\nSeewiesen 36, Grassnitz, Grassnitz, Àustria, 8636 - Veure al mapa\nMés informació sobre Schuster\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Schuster és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Grassnitz. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nSchuster ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara banyera hidromassatge, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com solàrium, parc infantil, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Schuster no troba competidors en cap categoria.\nAllotjaments a Grassnitz


Natalie Portman reacciona a ser la següent Thor - Pel·lícules | Gener 2021\nPer AJ Caulfield/21 de juliol de 2019 16:09 EDT/Actualitzat: 21 de juliol de 2019 17:13 EDT\nEls aficionats a Marvel estan a punt d’obtenir molt més Thor, i ho volem dir literalment.\nAl plafó del còmic de San Diego del Marvel Studios, el 2019, es va anunciar que Natalie Portman la tornaria a representarThor iThor: El món foscpaper com a Jane Foster per el quart Thor pel·lícula, Thor: Love and Thunder. Aquest fet només va ser suficient per provocar intriga, tenint en compte que faltava a Jane PortmanThor: Ragnarok i només apareixia a imatges antigues aVenjadors: Joc final. En quin paper jugaria?Thor: Love and Thunder? El 'amor' del subtítol de la pel·lícula vol suggerir que Jane de Portman i Thor de Chris Hemsworth tornin a rellevar el seu romanç? Preguntes, preguntes!\nLa resposta va arribar a l’extrem de la cua delThor: Love and Thunder secció de la presentació de Marvel: Portman torna com Jane Foster per agafar el martell i convertir-se en la femella Thor.\nVisiblement desconcertat per l'anunci, Portman va pujar a l'escenari Hall H per compartir els seus sentiments sobre el fet de ser el següent Thor. Va passar pel tauler, recolzat per les animades de centenars d'assistents del Hall H, per acceptar un suport Mjolnir del director Taika Waititi. Portman després va riure: 'Sempre he tingut una petita enveja de martell'.\nClarament, Portman està entusiasmat amb el seu personatge que Jane va assumir com a primera dona Thor i la segona iteració del déu del tro a l’Univers Cinemàtic Marvel. Però ella no és cap maniquí: l’actriu està totalment preparada per al treball que necessita un paper com aquest, concretament la sang, la suor i les llàgrimes que gastarà durant el que segur serà un intens règim d'entrenament pre-rodatge.\nTenint a Instagram després de la presentació del SDCC de Marvel, Portman va compartir dues fotos d'ella mateixa a l'escenari amb Mjolnir, escrivint que està 'emocionada' de les notícies i vol que tothom recordi com era durant Comic-Con, per tal de comparar-la amb el seu físic aThor: Love and Thunder.\n'Tan emocionat de compartir la notícia amb vosaltres avui a # sdcc2019 que tornaré a @marvel #mcu com Thor femení amb les llegendes @taikawaititi @tessamaethompson i @chrishemsworth', ha subratllat el post. '(Recordeu-ho com la foto anterior per a la presa de claus).'\nThor: Love and Thunder s’inspira en elMighty Thor sèrie còmica de Jason Aaron i Russell Dauterman, que revela que l'astrofísica Jane Foster és digna de fer servir Mjolnir. Al principi de la sèrie, Jane ho és lluitant contra el càncer de mama quan aprèn que pot portar el martell místic i prendre el control de Thor després de perdre la seva vàlua després dels esdeveniments de la 'Original Sense' argument argumental.El poderós Thor vol. 2, número 1 explica que Jane que utilitza Mjolnir i que es transforma en Thor agreuja efectivament els efectes secundaris del seu càncer, ja que la metamorfosi d’entitat humana a divina depura del seu cos la radiació que rep durant el tractament contra el càncer. No està clar quant d’aquest arcThor: Love and Thunder s’adaptarà, pot ser que sigui un passeig força emotiu.\nTambé té una naturalesa salvatge, ja que el Thor femení té totes les mateixes habilitats que fa el noi OG (velocitat increïble, força sobrehumana, vol, resistència i control sobre els llamps) i, després, algunes. Dins El poderós Thor, Jane té alguna cosa que Thor no: un domini extrema sobre Mjolnir. Jane és capaç de alterar la seva velocitat i trajectòriadesprés que ella ja l'ha tirati pot arrodonir enemics amb Mjolnir enviant-lo girant al voltant dels seus cossos. Qualsevol que pensi en argumentar que la iteració de Thor de Portman serà menys poderosa que la de Hemsworth seria prudent mossegar les seves llengües.\nPer aquesta part,El poderós Thor mestral Aaron no pot ser més feliç que Thor arriba a la MCU i està desitjosa de veure com Portman s’acosta a aquest nou costat de Jane Foster.\n'Bé, wow', va dir ha tuitejat. 'Considereu emocionada desmesurada. La història de Jane Foster Thor que vaig fer amb @rdauterman, (guanyadora d’Eisner!) @COLORnMATT i tants artistes més amb talent és un dels meus moments més orgullosos del còmic. No puc esperar que @TaikaWaititi i Natalie Portman donin vida a la Deessa del Tro. '\nDauterman hi havia a la seva pàgina de Twitter però dues paraules compartir per resumir els seus sentiments: 'SANT S ***.'\nSi les vostres reflexions sobre Portman es converteixen en la propera Thor més estreta amb les seves, Aaron o Deuterman, no es pot negar que aquesta és una notícia enorme per a l'actriu. Els últims fans que la van veure a la MCU van serThor: El món fosc, en quin Ella i Thor es van separar. La mateixa Portman també havia aparegut formes semblants amb el món de pel·lícules de Marvel desprésThor seqüela, explicantThe Wall Street Journalel 2016, 'Fins on sé, he acabat.'\nPer descomptat, ja sabem que Portman no està a l’abast de la MCU, i potser no es farà amb Thor. Marvel no ha dit d’una manera o d’una altra si Jane i Thor donaran a la seva relació un altre tret L’amor i el tro, però apostem que és possible. Al cap i a la fi, tots dos són dignes d’exercir Mjolnir, als ulls dels déus asgardians. Sembla com si el seu romanç estigués escrit a les estrelles.\nVeure que Jane Foster de Natalie Portman es converteixi en la propera Thor quanThor: Love and Thunder arriba als cinemes el 5 de novembre de 2021.\npetit mal tràiler


Fira ÀPAT a Tarragona - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nPropera edició: 11/06/2022 a 12/06/2022\nFira ÀPAT, la fira de l’alimentació i la gastronomia catalana, on els productors i elaboradors d’aliments agroalimentaris catalans de qualitat presenten cada any els seus productes a professionals de l’alimentació.\nDes de Fira ÀPAT es vol promoure els productes de proximitat, ja que són garantia de seguretat i qualitat i, al mateix temps, ajudar a les petites explotacions familiars, agràries i ramaderes, i aconseguir un coneixement més directe de la procedència dels aliments que es consumeixen.\nPortem des del 2015 amb un únic objectiu:\nImpulsar entre tots els productes catalans!\nDonem la benvinguda a l'estiu amb Fira ÀPAT i el Festival de l'Alimentació Catalana. Gaudeix de música a l'aire lliure, amb foodtrucks, activitats per a nens, degustacions i molt més!\nDivendres 11 de juny: 17h a 21h\nDissabte 12 de juny: 11h a 21h\nDiumenge 13 de juny: 11h a 20h\nTel: 977 296 100


rebaixes: ESGARRAPANT LA PELL.. comentari a COL·LECCIÓ DE MOMENTS. dibuix de la Carme\nESGARRAPANT LA PELL.. comentari a COL·LECCIÓ DE MOMENTS. dibuix de la Carme\nJa sabeu que la Carme dibuixa amb una finor i delicadesa de mèrit. A mi que també m'agrada collir el llapis o la ploma o el pinzell em fa goig veure la destresa que té per presentar dia a dia els seus treballs i encara que no m'arrisco a fer el que fa ella, de tant en tant ni pispo algun i el poso aquí per que em faci companyia.Jo, quan hi vaig, que és sovint, li engego uns trenets... Això m'ha fet pensar en recollir-los i els dos junts, dibuix de la Carme i trenets meus col·locar-los en aquest apartat de PÀGINAS que ens presta Blogger després de que hagin establert amistat en la pàgina del blog.\nQui sap si amb aquesta iniciativa hi vaig recollint tots els comentaris que faig en forma de trenets, M'han soltat la prenda i jo la recullo, ..sempre és bo creure als que tenen bones idees i ens les faciliten.Anton.\n24 - 9 - 10\nLa casona s'emmiralla\nen el blau de cel i mar.\nRecords de ones que venen,\nrecords de núvols que van.\nLa finestra ben guarnida\nes defensa dels gegants\nque a les nits de gran tempesta\nmar i cel van remenant.\nEsgarrapant la pell\nde les hores cautes\nde la finestra que parla\namb les peuades del camí\nque li eixuga els llavis.\nEtiquetes de comentaris: dibuix carme, rebaixes, sept.10, trenets a blogs\nUna finestra que resisteix el pas del temps, mentre contempla mirades diferents,\n26 de setembre de 2010 a les 13:19\nAnton, moltíssimes gràcies per estirar fins a casa teva un dibuix meu. Realment val la pena "reciclar" els teus comentaris i posar-los aquí al teu blog.\nEl d'avui l'he pujat al post, en canvi aquest no el vaig pujar. Depèn dels dies si puc estar més pendent o no del blog. Sempre són uns trenets bonics i ben sovint em deixen embadalida amb les teves paraules. Avui també "l'escabellosa" i la "fada" despentinada" tot plegat em captiva. Gràcies Anton.\nJo crec que els hauries d'arreplegar tots, els teus trenets en els comentaris. valen la pena\n26 de setembre de 2010 a les 13:54\nLa recopilació dels teus trenets-comentari en aquest espai, el teu. ens permetrà conèixer-los tots. D'aquesta manera podrem viatjar a recer de tots i cada un dels teus pensaments.\n26 de setembre de 2010 a les 14:07\nmONTSE.- m'embadaleix la forma com dibuixa, pinta la Carme i... aniré arreplegant-los... si tinc temps, clar, que el temps ens mana i a mi ara, no puc fer el que vull i me'n fa falta, però amb voluntat i no dormir-se,,, gràcies Montse. Anton.\nCAEME.- Mira, jo en vaig arreplegant i els guardo , esperant el moment de tenir un poquet de temps. Faig algun Power Point... però ara estic en un moment complicadet de temps i no em puc estendre..\nTambé crec que fent aixó puc contribuir, encara que sigui poc en donar a conèixer el vostre lloc si algú ve i no ha estat a casa vostra, Res,ganes de satisfer-me i satisfer en aquest mon tant complicat.Que tot sigui per bé.Anton.\n26 de setembre de 2010 a les 14:08\nAixò sembla una finestra andalusa. Els finlandesos van a Andalusia per l'hivern. M'agrada la Catalunya més:)\n26 de setembre de 2010 a les 17:43\nBona iniciativa Antón!!\nJo pense com tu, que els dibuixos de la Carme són d'una tendresa especial.\n29 de gener de 2011 a les 6:14