Ідея державності у суспільно-політичній думці 40-80-х років – Освіта.UA\nOsvita.ua Вища освіта Реферати Історія України Ідея державності у суспільно-політичній думці 40-80-х років\nДержавницька думка в умовах підпілля. Ідеї українських шестидесятників. Загальнолюдські цінності в непідцензурній думці. Тоталітарні інституції проти українських «неформалів». Національна ідея та «Демплатформа»\nПроблематика української політичної думки 60-х-80-х років та нашого часу значною мірою бере свій початок у 40-х роках. 1943 року на ІІІ Зборі ОУН була прийнята програма соціально-економічних і політичних перетворень для майбутньої України. Ідеї цієї програми знайшли відображення в публіцистиці підпілля другої половини 40-х - початку 50-х років.\nУ світоглядних позиціях ці публіцисти терпиміші, ніж ідеологи пізніших десятиліть. Так, Йосип Горновий (Дяків) писав, що ОУН надає повну свободу всім своїм членам сповідувати чи філософський ідеалізм, чи матеріалізм. На думку Горнового, повний розвиток української нації в незалежній, об'єднаній українській державі, створення справді національного правління і безкласового суспільства, знищення імперіалізму і встановлення згоди поміж вільними й цілком рівними державами всіх народів - ці фундаментальні віхи українського націоналізму не залежать від того, чи ми визнаємо первинність духу чи матерії. Це твердження показове і для політичних засад тогочасної публіцистики. Її центральною ідеєю була ідея нації (а через неї - концепція самостійної України), добре обґрунтована, наприклад, у праці Петра Полтави «Концепція самостійної України і основна тенденція політичного розвитку сучасного світу». Автор на обсяговому матеріалі досліджує виникнення політичних націй, утвердження цього поняття, а також взаємовідносини ідеї національного з двома іншими чинниками історичного процесу, починаючи з ХІХ ст.: ідеєю конституційної парламе нтської держави і появою нових суспільних класів - буржуазії та пролетаріату, які зіткнулися між собою. Проаналізувавши ці ідеї та суспільні сили на численних історичних фактах, П.Полтава доходить висновку: «Ідея нації має домінуюче значення серед усіх інших факторів, що впливають на хід історії. Вона є найбільша сила історичного процесу, в зударі з якою капітулюють усі інші сили, скеровані проти неї. Вона через те визначає й основну розвиткову тенденцію історичного процесу». У час Першої світової війни ідея самовизначення народів дістала вияв у доктрині Вільсона, вважає автор, і хоч під теперішню пору світові держави й зробили відступ у цьому питанні (зокрема у статуті ООН), однак, як показує історія ХХ століття, «основною тенденцією політичного розвитку сучасного світу є тенденція творити національні держави всіх народів».\nЗмагання за українську державу відбувалися в протистоянні двох тоталітарних режимів, тому публіцисти дають досить розгорнуті характеристики й оцінки цього явища (переважно на прикладі тоталітаризму в СРСР, але в порівнянні з Німеччиною). Найвідоміші роботи - статті Ярослава Старуха (Ярлана) «Упир фашизму», П.Думи «Ідейно-політичне обличчя більшовиків» та Й.Горнового «СРСР - країна найжорстокішого гноблення народів і визиску працюючих». Автори виявляють добру обізнаність і з радянською історією, і з радянською дійсністю, підкреслюють тотожність більшовизму й фашизму в найширших їхніх виявах. Московський більшовизм був системою можновладного тоталітаризму й державного централізму, ще ніколи досі не баченого в такій яскравій формі. Як і кожному тоталітаризму, йому притаманний тотальний терор.\nД. Шахай (Йосип Позиченюк) характеризує сучасне йому радянське суспільство як державний капіталізм із модерним кріпацтвом, з тоталітарним апаратом визиску, де панує клас експлуататорів (партія) над безкласовим народом. Він ставить знак рівності наведеного означення цієї влади з державним соціалізмом. Яким же чином можна здолати такого ворога українського народу? Яка сила може побороти цей режим? Яких союзників слід шукати в цій боротьбі? Це були найболючіші питання середини 40-х років в українському національному русі. Досить ориґінальну відповідь на ці запитання дано в праці Д.Шахая «Тактика щодо російського народу», що передувала деяким іншим пізнішим публікаціям ізАвт.), а проти більшовицької системи, і наповнити цю боротьбу відпо відним змістом. Звідси - слід усіляко підтримувати будь-які спроби демократизації в СРСР, адже вони об'єктивно підуть на користь українству. Д.Шахай вважав, що російському народові треба дати поштовх до соціально-політичної революції, яку слід усіляко підтримувати й українському рухові. На відтинку цієї революції український і російський рухи мають бути союзниками. Д.Шахай вважав, що треба обов'язково скористатися і з іншої суперечності більшовизму: неможливості примирити непримиренний інтернаціоналізм із непримиренним російським націоналізмом. З цієї суперечності випливає ідея вкрай необхідного об'єднання поневолених більшовиками народів, у тому числі і російського, в боротьбі з радянським тоталітарним режимом для здобуття справжнього, а не декларованого суверенітету й рівноправності народів СРСР. По суті, Д.Шахай пропонував вести в тактичному плані боротьбу за наповнення реальним змістом проголошених у законодавстві СРСР прав народів країни, суспільних верств у рамках існуючої ідеології. СРСР, ця тюрма народів, підкреслював Д. Шахай, має бути зруйнована.\nУкраїнський рух пройшов через етап збройного підпілля, згодом - просто підпілля. Було б ілюзією сподіватися на якісь інші чинники визволення, на допомогу інших сил, хоч би і в разі Третьої світової війни, без досвідченої і відповідно розбудованої української організації в Україні, писав П.Полтава.\nТакі погляди засвідчили досить значну еволюцію частини учасників тодішнього українського руху. Можна говорити й про певну ревізію попередніх націоналістичних уявлень. Цей ревізіонізм став наслідком зіткнень із реаліями наддніпрянської України та з ідеологічною й соціальною політикою комуністичного режиму. Треба погодитися з І.Лисяком-Рудницьким, що ця еволюція визначних підпільних публіцистів ще не є еволюцією всієї ОУН(б) чи й руху в цілому, але тенденція суспільної думки - досить виразна: про безкласове суспільство могло йтися лише як про наслідок переможної збройної боротьби: еволюційний шлях, як засвідчує практика, навіть близько до такої ідилії не веде.\nСпроби розвитку згаданих вище ідей ОУН знаходимо на початку нового етапу визвольного руху ХХ ст. в Україні - етапу перехідних підпільних груп. Майже всі ці групи мали націоналістичне спрямування. З поодиноких уцілілих (і доступних для дослідника) програмових засад цих груп відома програма групи «Об'єднання», яка діяла в кінці 50-х років у Комі АРСР та Україні.\nОцінюючи 40-літню історію більшовизму в СРСР, в одному із документів групи відзначається, що для України це «історія неймовірного політичного цинізму, коли колоніалізм називають комунізмом». Цей же документ указує на серйозну деґрадацію - на думку його авторів - існуючої системи, оголошує невдачами і злочинами режиму розправу з угорським повстанням, викриває культ Сталіна, боротьбу його оточення за владу. Визнавши себе продовжувачем справи ОУН, група прагне діяти відповідно до нових умов внутрішньої та зовнішньої обстановки. Новим у її програмі є перш за все боротьба з режимом «пропаґандивно-викривальним методом і тільки в крайній необхідності -індивідуальними терактами». Головною опорою «Об'єднання» в цій боротьбі мала стати молодь. Тому ставилася мета - впливати на молодь через леґальні спортивні організації, які могли б згодом перетворитися на військові. Новим було й те, що група планувала організувати робітничі об'єднання й готувати масові страйки за поліпшення добробуту людей.\nДосить політично цікавою групою стала організація «Український національний фронт» (УНФ), що її створили 1964 р. Дмитро Квецько та Зіновій Красівський. Як вважали учасники УНФ, до економічної експлуатації й політичного гноблення народів СРСР долучається ще й позбавлення їх власної національної культури, прилучення цих народів до фактично провінційної російської культури з елементами національної. Важливим складовим елементом поневолення залишається й ідеологічний апарат влади всіх рівнів. Лише з появою незалежної України можна буде говорити про незалежність від Москви інших народів Східної Європи.\nТоталітарний режим в Україні має бути змінений «народним соціалізмом», побудованим на принципах самостійності, народовладдя, процвітання, соціальної справедливості й свободи. З подальшого опису цього соціалізму видно, що це досить ориґінальна розробка моделі нового суспільства, на зразок тодішньої соціал-демократії, в традиціях пізньої ОУН.\nУ політичній площині УНФ вимагав: «Відокремлення України від Росії. Створення української самостійної держави в її етнографічних межах, включаючи землі, загарбані колонізаторами» (зауважу, що остання частина вимоги зникає з програм і виступів українського самвидаву з кінця 60-х років. - Авт.). Після відокремлення передбачалася заміна державно-колоніальної адміністрації новою національною владою в особі дійсних народних представників, вільно обраних самим народом, розпуск партійних і пропаґандистських організацій. Подальші пункти й вимоги дуже конкретні. Ця програма, деякі інші документи УНФ подають добрі розробки і культурно-національних проблем республіки, і що більше - старанно розпрацьовані соціально-економічні питання: повна газифікація міст і сіл, вільний вибір місця проживання і професії, свобода професійних об'єднань робітників, вирішення житлової проблеми, вища освіта і т.ін. Земля залишалася б у власності національно-державній, з ліквідацією колгоспної системи.\nУ праці «50 років радянської влади на Україні» Кузьма Дасів подає реальну картину української історії за ці роки. Ця влада принесла Україні голод, терор і русифікацію. Російський шовінізм - ворог українського народу, він потопив у крові дві спроби боротьби за українську державність в 20-х і 40-50-х роках.\nСеред публіцистики 60-х років яскраво вирізняються есе Валентина Мороза. Він перший описав систему КДБ, її механізми нагнітання жаху у «Репортажі із заповідника імені Берія». В.Мороз подав у донцовському спрямуванні (хоч і не читав Донцова) значення і роль сили духу в русі опору владі. Коли прийшло нове покоління, яке позбулося або й не знало жаху перед системою, то виявилося, що нічого в ідейному плані влада протиставити не може, а тільки грубу силу. У есе «Серед снігів» Мороз вказав і на дві течії в українському національному русі, які відрізняються одна від одної ступенем нонконформізму до обставин, ступенем одержимості. Ці критерії, здавалося б, швидше з царини філософії, моралі, ніж політики, в умовах тодішнього часу були чи не головними для існування українського визвольного руху, ставали величинами дійово-політичними.\nВ таких умовах, вважає Л.Лук'яненко, відкрита аґітація за вихід України з СРСР - неможлива, тому на першому етапі боротьби за незалежність головна увага має бути спрямована на розширення демократичних прав і свобод в СРСР, демократизацію країни. Цю роботу членам групи доведеться вести в підпіллі, поєднуючи леґальні та нелеґальні форми роботи.\nВодночас проект програми УРСС не позбавлений і деяких внутрішніх суперечностей чи взаємозаперечень. Так, він визначає ту боротьбу, що велася в Україні в 40-50-ті роки, як національно-визвольний рух, але заперечує націоналізм, хоч саме на його засадах ґрунтувалися організації, що складали основу того руху. Л.Лук'яненко повторює за публіцистами ОУН тезу про відсутність в українському суспільстві ворогуючих класів, бо воно складається з партійно-радянського чиновництва і багатомільйонного трудового народу. Тобто правлячий клас знову виводиться за межі власне українського суспільства, і його майбутня доля залишається невідомою для автора проекту. Такий підхід до цього класу міститься в усіх програмових документах того часу, можливо, з тактичних міркувань.\nВиникнення цієї течії (марксистської) було закономірним: більшість учасників національного руху не була знайома ні з якою іншою, крім марксизму, ідеологією, мусила у цьому русі пройти шлях від націонал-комунізму, який течія об'єктивно представляла, до його заперечення, що, зрештою, й сталося. По суті, це була ревізія марксизму в умовах України.\nНа таких позиціях стояв тоді й І.Дзюба у добре відомій роботі «Інтернаціоналізм чи русифікація?». Автор виходив з того, що декларована сучасна національна політика компартії не відповідає основним положенням марксизму-ленінізму з цієї проблеми, а це призводить до кризової ситуації в розвитку народів, українського зокрема. Робота І.Дзюби була своєрідною ідейною ревізією марксизму-ленінізму, оскільки. У книзі І.Дзюби відкривались і деякі незнані для тодішнього українського читача питання вітчизняної історії.\nЗ позицій демократичного соціалізму, далекого від марксизму, виходив у своїй праці «Право жити» Юрій Бадзьо. Здійснюючи огляд робіт української історії, автор піддає нищівній критиці методологічні засади, з яких російська, а згодом і радянська історіографія підходила до багатьох питань української історії, не визнаючи за нею самостійного самодостатнього історичного процесу. Піддаючи критиці теорію «злиття націй», Ю.Бадзьо вважав це витвором В.Леніна, який, по суті, леґітимував асиміляцію націй. В основі ж цієї теорії залишається російський великодержавний шовінізм. Торкаючись майбутнього країни, автор говорить про необхідність існування ідеологічного, культурного та політичного плюралізму. Робітничий клас і селянство повинні мати своє класове представництво в органах влади, має існувати багатопартійність.\nНе можна не згадати й трагічну постать Валерія Марченка, який загинув у таборах 1984 року. Правозахисний рух він сприймав крізь призму релігійного самоочищення народу, відродження в нього почуття власної гідності та готовності дотримуватися Божих заповідей. Ось уривок з одного з його листів до рідних, датований 1980-м роком: «Кому, як не нам, вихованим від соски на матеріалізмі та атеїзмі, знати: чому святі для 600 мільйонів християн поняття Христа, Віри, Воскресіння сприймаються в цій країні в кращому разі як складники леґенди. Таж ми ніколи не чули речників релігії, а лише супротивну сторону... Царина Духа - явище досі нам не знане й загадкове, здатне викликати негативні емоції хіба в твердолобих безбожників. Для нас же це - щедрий лан, який обов'язково вродить при натхненній самовіддачі... Повторюю, за будь-яких прикрих ситуацій до тебе прийде відчуття вмиротвореності, варто лише щиро звернутися до Бога».\nПершим відомим документом цієї течії стала стаття Євгена Пронюка «Стан і завдання українського визвольного руху» (1965). У цій статті міститься коротка характеристика тодішнього стану СРСР, йдеться про майбутнє для українців як нації, а також, що важливо, - досить детально описано, яким чином можна досягнути поставлених завдань. Автор документа вважав СРСР «державою тоталітарної олігархії». У соціальному відношенні ця держава є знаряддям панування партійно-державної касти, ядро якої складає численна група людей, зайнятих у сфері управління. Економічна основа цієї касти - державна власність на засоби виробництва і праці.\nЩо ж пропонував автор українському рухові? Установлення демократичного ладу і повного суверенітету України. В суверенній Україні ліквідується державна власність, натомість відбудеться усуспільнення засобів виробництва і праці. Що малося на увазі під останньою дією - не зовсім зрозуміло з тексту документа. Передбачалися демократичні політичні свободи і навіть самоврядування виробничих громад і об'єднань.\nНа найближчий час автор вважав доцільним гасло демократизації СРСР 26. Тільки в таких умовах зможе розвиватися український визвольний рух. Демократизація дасть можливість до розв'язання всіх інших подальших завдань руху. Це - злам старої і побудова нової державної машини, зруйнування правлячої касти, українізація суспільного, наукового, політичного життя.\nАналогічні ідеї висловлюються у«Відкритому листі депутатам Рад Української РСР» Антона Коваля (псевдонім Василя Лісового. - Авт.). У «Листі» пропонується, по суті, реалізувати норми вже існуючих конституцій СРСР і УРСР - насамперед перетворити Ради в органи справжньої влади й самоврядування, парторганізації не повинні замінювати Рад. В економічній сфері планувалося проведення радикальної економічної реформи (з підпорядкуванням уряду республіки всіх підприємств, розташованих на її території), підвищення зарплати всім працюючим, обмеження привілеїв партноменклатури. Автор листа пропонував також прийняти нову Конституцію республіки, де було б чітко зафіксовано суверенність держави, при цьому на вищий статус перейшли б договірні відносини України з іншими республіками СРСР. Нова Конституція мала б передбачити багатопартійність, утворення власного Міністерства оборони, звільнення селян від земельної залежності, право їхнього вільного виходу з артілі (з орендою землі), ліквідацію цензури, інституту прописки, звільнення політв'язнів, розпуск КДБ і т.ін. У галузі культури В.Лісовий практично перегукується з вимогами УНФ, особливу увагу надаючи вихованню національної свідомості українців.\nВ.Лісовий - автор ще одного документа самвидаву (1972 р.): «Відкритий лист до членів ЦК КПРС і ЦК КП України». Поряд із протестами проти арештів 1972 року у ньому міститься й аналіз причин, які породжують інакомислення й невдоволення в країні. Автор листа вказує на причини й прояви глибокої системної кризи, що охопила радянське суспільство. Торкаючись національного питання, В.Лісовий говорить, що тлумачення перспективи стосунків поміж народами СРСР проводяться в країні в дусі відвертого геноциду.\nРепресії початку 1970-х призвели до перегляду тактики й деяких ідей руху. Василь Овсієнко, осмислюючи причини виникнення шістдесятництва як суспільного явища, простежує його еволюцію (неопублікована стаття). Один із висновків: у майбутньому життя буде вимагати організації руху, а то й переходу його в підпілля. Вищезгадані ідеї здобули розвиток насамперед на сторінках самвидавського «Українського вісника» за редаґуванням В.Чорновіла.\nВажливим документом історії непідцензурної суспільно-політичної думки була праця Івана Геля «Грані культури». У ній як головної стратегії Москви. І.Гель піддає критиці Захід за свідоме замовчування протягом тривалого часу національних проблем імперії і говорить, що лише тепер там починають осягати реальну небезпеку радянської системи.\nЗ середини 70-х років акцент в опозиційному українському русі переноситься на правозахисну діяльність, що було пов'язано з прийняттям Гельсінгських угод (1975) та з посиленням репресій проти власне національного руху опору тоталітарному режиму. Це підтверджує утворення Української Групи сприяння виконанню Гельсінгських угод (УГГ). Засновниками стали відомі українські письменники та політичні в'язні: М.Руденко, О.Мешко, О.Бердник, Л.Лук'яненко, Ш.Кандиба, О.Тихий. Діяльність УГГ була не лише правозахисною: група спробувала поєднати задля опору режимові боротьбу українців як нації з боротьбою інших націй та іншими формами спротиву. У статті «Наші завдання» правозахисний рух кінця 70-х фактично ототожнювався з національно-визвольним рухом.\nПрограмові документи української Гельсінгської Групи писані різними людьми в різний час, а тому на початку досить розмиті. Чогось особливо нового в суспільну думку вони не привнесли, а лише підтвердили ідею «єдності загальнолюдських і національних прав українських громадян». Група еволюціонувала від загальнодемократичних, правових завдань, де серед інших був і захист національних прав у досить поміркованих тонах, до осуду тоталітарної системи й усвідомлення першорядних завдань українського визвольного руху. Так, «Меморандум №1» групи стверджував, що в Україні продовжується ще з часів Сталіна і по сьогодення геноцид проти народу.\nУ 1978-1979 роки документи групи, підготовлені і в Україні, і в таборах, поряд із аналізом української дійсності містять висновки про необхідність виходу України з СРСР як імперії. У «Зверненні Українського національного визвольного руху у справі української самостійності», інших документах говориться про першорядне значення українського руху в розвалі сучасної російської імперії. Дійові засоби такого розвалу, проте, залишалися невизначені.\nВасиль Стус вважав, що одним із шляхів виходу України з СРСР міг би бути референдум, ініційований громадськістю (насамперед політичними в'язнями) з допомогою ООН, урядів інших країн. Та цей заклик до референдуму носив тоді швидше морально-пропаґандистський характер. Цікаво, що вперше в подібного роду документах уряд УРСР названий окупаційним.\nІдеї Української Гельсінгської групи розвиває Декларація принципів Української Гельсінгської спілки (УГС), організації, що постала на місці УГГ 1987 р. Ця декларація - мабуть, останній напівпідпільний документ української суспільної думки. Навіть зважаючи на перехідний характер, усвідомлюваний авторами, знаменно, що п.І «Основних принципів» тут починався з того, з чого закінчувалися документи УГГ кінця 70-х - 80-х років: «відновлення української державності, яка сьогодні існує лише на папері...».\nВисхідні проблеми українства, як це було показано, були розроблені ще публіцистами ОУН-УПА. Їхня характеристика тоталітарного режиму, стратегічних цілей українського руху, вибір його союзників, способів демонтажу імперії залишалися загалом справедливими і для наступних поколінь учасників українського руху та його ідеологів. Ці основні позиції дістали розвиток, уточнення. Незмінність певних принципових положень зумовлювалася незмінністю в цілому історичної епохи, в яку відбувався розвиток суспільної думки. У теорії та на практиці, однак, довелося відмовитися від надій на допомогу Заходу у вирішенні українських проблем. Виразнішою ставала єдність українських і загальнолюдських цінностей, розвивалася системна критика радянського режиму і його ідеології, розуміння значення масового руху. Новим було й те, що майже всі речники суспільної думки були перейняті ідеєю влади закону, прав і свобод громадян. Зважаючи на необізнаність чи слабку обізнаність теоретиків (не всіх!) з розробками 40-х років, слід вважати свідченням розвитку і те, що українська непідцензурна думка відкинула як крайнощі й довоєнні постулати націоналізму, так і марксизм-ленінізм.\nРозвиток української суспільно-політичної думки відбувався шляхом ревізії націоналізму і марксизму. Адже практично вже вся публіцистика підпілля 40-50-х рр. виходила за межі усталеної теорії і практики «інтеґрального» націоналізму. Певний розвиток націоналістичні ідеї дістали і 60-ті - 70-ті роки. Водночас слід зважати, що спадкоємцями ідей публіцистики оунівського підпілля, Третього Збору ОУН(б) є не меншою мірою і значна частина серединної чи демократичної течії руху і суспільної думки. Дехто був досить близький за своїми поглядами до націоналізму, автори ж кращих робіт з цієї течії прямо називали учасників національно-визвольного руху, а значить і себе націоналістами.\nВ українській суспільній думці 40-х - 80-х років не були добре продумані перспективи соціально-економічного, а почасти й політичного розвитку нинішньої України. З-поміж іншого це пояснюється тим, що зміни настали швидше, ніж на те сподівалися самі учасники руху і його теоретики, а також виходом на арену суспільної думки великої кількості ще не апробованих ідей, а то й нав'язуванням цих ідей різними політичними силами в Україні й поза її межами.\n4 Тоталітарні інституції проти українських «неформалів»\nВсе ж, на початку 1988 року тут заявили про себе перші «неформальні» об'єднання. Вони у різних формах порушували питання про духовне, національне відродження України, зокрема висували вимоги щодо відродження української мови, реабілітації національної символіки, встановлення республіканського громадянства, легалізації заборонених церков - УГКЦ та УАПЦ, економічного і політичного суверенітету республіки. За статистикою ЦК КПУ, яка формувалась на підставі даних агентури радянського КДБ, вже в березні 1989 року в Україні нараховувалось близько 60 тис. «неформалів», які провели 1200 мітингів та зборів, до яких залучили 13 мільйонів чоловік.\nВичерпна загалом і в деталях історія неформальних патріотичних організацій, які з'явилися в період так званої перебудови, безперечно, існує нині лише в архівах КДБ. Спецслужби скрупульозно документували розвиток українських неформальних патріотичних організацій, кожну проведену ними публічну акцію, бо мали розгалужену агентуру в середовищі «самодіяльних об'єднань і груп негативного спрямування».\nДокументи, що стали відомі, свідчать (див. публікації «Народної газети» за перші числа 1994 р.), що управлінням «3» КДБ України «спільно з обласними управліннями розроблені і здійснюються заходи для забезпечення контролю за процесами, що відбуваються в цих угрупованнях (національно-визвольних.- Авт.), документування антисуспільної діяльності екстремістів. В управлінні «3» створені спеціальні групи: одна (оперативно-слідча) - для розробки УГС; друга - для контррозвідувальної роботи по інших самостійних об'єднаннях та групах антисуспільного спрямування. В УКДБ областей для розв'язання цих завдань виділено по два-чотири оперативні працівники». У звіті особливо значна увага акцентувалася на агентурній роботі і зазначалося у цьому зв'язку, що навіть довелося «позбутися» (сказано саме так) ненадійних агентів і навербувати «перспективних», ті дають «конче потрібну оперативну інформацію», бо пройшли курс «прищеплення уміння й навичок діяти в середовищі екстремістів та націоналістів».\n«Суть проваджуваної органами держбезпеки роботи» ілюструвалася на прикладі нейтралізації діяльності УГС: розкриття «механізму їхньої взаємодії із зарубіжними підривними центрами», документування «конкретних протиправних дій», недопущення «чисельного зростання і в кінцевому підсумку розкладення угруповань». Ударним прийомом вважаються «агентурні заходи з метою роз'єднати і компрометувати ватажків в очах «однодумців». Констатувалося, що саме завдяки їм вдалося створити «в тому середовищі обстановку суперечок, взаємних докорів, неприязні і підозрілості».\nНе випадково за зливою публікацій у «Правде Украины», «Радянській Україні», «Робітничій газеті», київському «Прапорі комунізму» і сотнях периферійних партгазет того періоду, спрямованих на компрометацію патріотів, стоїть КДБ і КПУ - цитований нижче документ це цілком підтверджує. «Важливим напрямом роботи є розвінчування націоналістичних лідерів перед громадськістю в засобах масової інформації. Лише 1989 року за матеріалами органів КДБ у пресі опубліковано понад 30 таких статей»; окремо відзначався внесок Українського телебачення та газети «Радянська Україна». Це, як зазначається, лише супліки проти лідерів, а всього «1989 року за матеріалами агентів КДБ у республіканській і місцевій пресі з цієї теми вміщено понад 280 статей, підготовлено 120 радіо- і телепередач» - тобто більш як по одній щоденно. «Кадри» КДБ доповідали у Москву, що записують на відеоплівку і масові акції демократів, що «туди виряджаються довірені особи, члени комсомольських дружин, які, стаючи очевидцями конкретних протиправних дій підбурювачів і екстремістів, виступають потім у ролі свідків». Вельми промовистою є службова статистика КДБ: «Внаслідок ретельно проведеного документування у 1988-1989 роках до адміністративної відповідальності у судовому порядку (арешт до 15 діб і штраф розміром від 50 до 1000 рублів) було притягнено 74 учасники УГС... Протягом того ж періоду, за результатами документування органами прокуратури та КДБ, 28 об'єктам справ оперативного обліку зроблено офіційні попередження, із 43 - проведено профілактичні бесіди». І далі: «За організацію й активну участь у несанкціонованих мітингах, непокору співробітникам міліції та інші правопорушення в адміністративному порядку покарано більш як 800 чоловік».\nПід наглядом КДБ діяли всі патріотичні неформальні угруповання. Документальне підтвердження знаходимо й в іншому: диригували силовими структурами керівники КПУ Щербицький, Єльченко, Кравчук, обласні, міські й районні партфункціонері («Здобуті чекістами України відомості про обстановку в самодіяльних об'єднаннях негативного спрямування, підкріплені конкретними пропозиціями щодо локалізації їхньої діяльності, своєчасно доводяться до відома Центрального Комітету Компартії України. У червні 1989 року питання про посилення політичного та організаційного впливу на самодіяльні формування слухалося в ідеологічній комісії ЦК КП України»).\nБез сумніву, все це слід враховувати в оцінці причин реальних суперечностей і розходжень у національно-демократичному таборі. Багато проблем у демократичний рух вносив уже сам по собі загальновідомий факт існування широкорозгалуженої системи «інформаторів» в кожній клітині радянського суспільства. Усе це згодом не могло не вплинути на політичні та ідеологічні метаморфози багатьох з лідерів українських «неформалів», національно-демократичного табору загалом.\nЩодо стратегії перетворень характерним для більшості «Демплатформи» в Україні був підхід: перш за все демократія, а на цій основі - незалежність; - творення цивілізованої, демократичної, правової національної держави. Було зрозуміло, що за всіх суперечностей «перебудовних» процесів Київ отримував демократизаційні імпульси з Москви. Їх слід було використати максимально. Співвідношення демократичних та тоталітарних сил в Україні було набагато менш сприятливим для руйнування тоталітарної системи, ніж у загальносоюзному маштабі. Унезалежнення в умовах збереження такого співвідношення було небезпечним з точки зору перспектив справжнього реформування суспільства.\n«Демплатформа» пропонувала більш радикальну програму, ніж перетворення Компартії на соціал-демократичну партію. Наявність «Демплатформи» частково врівноважила авторитарні сили КПРС, що помітно консолідувались у 1989-1990 рр. і активно готувались до усунення М.Горбачова. Фактично «Демплатформа» перетворила його у своєрідного центриста. Внутрішньополітична боротьба і подальша ерозія Компартії стали головним чинником розпаду імперії. Так само формальний розпад КПРС (та КПУ як її складової) фактично ґарантував збереження панівних позицій партійно-державної номенклатури, що швидко деідеологізувалась, а згодом адаптували до своїх корпоративних потреб «незалежницьку» ідеологію.\nФактично наприкінці 80-х років українська комуністична номенклатура опинилася перед складним вибором. З одного боку, «Демократична платформа в Компартії України» набирала суспільної ваги як реформістська опозиція ортодоксальним партійним керівникам. А з другого боку, настрої певної частини гуманітарної інтеліґенції, переважно із людей, які гуртувались довкола Спілки письменників України, ще раніше здобули своє організаційне оформлення в «Русі за перебудову», установчий з'їзд якого відбувся восени 1989 року. Серед ініціаторів створення та засновників цієї масової організації були Іван Драч, Фока Бурлачук, В'ячеслав Брюховецький, Мирослав Попович, Валерій Чмир, Василь Яременко, Володимир Черняк, Станіслав Тельнюк та ін. Номенклатура не могла піти на відкрите придушення «розкольників» з «Демплатформи», не дочекавшись результатів боротьби у Москві, адже виявити таку самостійність означало, по-перше, порушення усіх правил, що їх дотримання передбачала система апаратної вертикалі, а по-друге - продемонструвати симпатії до «націоналізму». Такі самі «перспективи» для влади відкривала і підтримка патріотично налаштованих сил Руху. Все це спонукало до складного маневрування, свідченням якого виявились теледебати, які проводив завідувач ідеологічним відділом ЦК КПУ Леонід Кравчук з лідерами Руху. Тактика лідерів тогочасного Руху полягала у тому, щоб всіляко використати ідеологічну санкцію Москви на критику «збюрокраченої партійної верхівки» (майже всі вони на той час перебували у лавах КПРС). А тактика КПУ полягала у тому, щоб максимально використати статутну обмеженість такої критики, створити «націоналістичний імідж» Руху в свідомості московських ієрархів. Ця тактика попервах виявилась, зокрема, у згоді КПУ на оприлюднення програми НРУ на сторінках «Літературної України», але з рекомендацією ідеологам Руху внести до проекту ряд істотних змін 40. Право на таку рекомендацію резервував й сам проект програми НРУ, один із загальних принципів якого формулювався так: «Рух визнає керівну роль Комуністичної партії у суспільстві і являє собою єднальну ланку між перебудовними ідеями партії та ініціативою найширших народних мас».\nПроте, як згодом з'ясувалось, Рух становив для КПУ меншу загрозу, ніж «Демплатформа». Як би там не було, організаційні, пропаґандистські можливості української партноменклатури явно переважали потужності Руху, тим часом як «Демплатформа» могла зазіхнути на «святая святих» - власність КПУ. За будь-яких обставин Рух був неспроможний істотно зачепити основи її існування.\nДля партноменклатури склалась досить сприятлива комбінація обставин, яка давала можливість компрометувати «Демплатформу» як денаціоналізовану силу, що її Москва прагне перетворити на знаряддя імперської політики, і разом з тим боротись проти «націоналістичних» тенденцій. Так опосередковано задовольнялись інтереси Горбачова, вже настраханого розмахом прибалтійського та інших «сепаратизмів», й водночас опонентів Горбачова з Політбюро ЦК КПРС, які вже «відчули загрозу» з боку «Демплатформи». Нарешті, хитання самого Горбачова, які створили можливість різко посилити вплив консервативно-сталінського крила ЦК КПРС, розв'язали руки зверхникам із КПУ. Спираючись на рекомендації ЦК КПРС, висловлені у відкритому листі «За консолідацію на принциповій основі», ЦК Компартії України прийняв 13 квітня 1990 року постанову «За консолідацію Компартії України та протидію створенню в ній фракційних угруповань». Так українська номенклатура зробила свій історичний вибір. Парадоксальним чином «Демплатформа», руйнуючи комуністичну імперію та її стрижень - КПРС, вторувала шлях для остаточної трансформації прагматичної частини української номенклатури у так званих державників.\nСучасний тип української державності не в останню чергу визначається саме пріоритетами, обраними партійною верхівкою за часів горбачовських реформаторських проектів. Саме тоді починається відкидання «ідеологічного баласту» партією влади заради збереження командних позицій в економіці й політиці. Тим більше, що реальна приватизація чималої кількості об'єктів партійної власності за допомогою уповноважених, переважно із комсомольских структур, вже продемонструвала казкові перспективи експерименту, спрямованого на переведення суспільства з рейок номенклатурного соціалізму на рейки номенклатурного капіталізму. Саме тоді закладається основа майбутнього стратегічного державницького союзу комуністичної номенклатури з націонал-демократами - недавніми своїми «ідейними ворогами» (у 1988- 1990 рр.). Вінцем цього став акт їхнього братання під час проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року.


Будівництво 24 листопада 2020\t Перегляди: 372\nСкандинавський стиль в інтер 'єрі набирає популярності з кожним роком. Дизайнери все частіше звертаються до нього в пошуках незвичайних рішень, адже поєднання природних матеріалів і сучасної практичності допомагає зробити інтер 'єр затишним і функціональним. Так чим же цей стиль відрізняється від безлічі інших? Розберемося детальніше.\nДекор і акценти\nПо-перше, це матеріали. У північних країнах люди облаштовували свої оселі виходячи з міркувань довговічності та безпеки, тому використовували тільки натуральні матеріали, такі як деревина, каміння, кераміка. У тканинах перевага віддавалася льону, вовні і бавовні. Всі ці матеріали ідеально впишуться в сучасний інтер 'єр. Меблі виготовляються переважно зі світлих порід дерева (кедр, деякі види дуба, сосна, листяниця), в якості оббивки використовують текстиль, льон, шкіру або бавовну. Самі меблі прості і практичні: прямі лінії, ніяких громіздких елементів і зайвих деталей. Все для того, щоб звільнити більше простору і зробити кімнату світлішою. До слова, у скандинавському стилі перевага надається сонячному світлу, тому вікна повинні бути досить великими. Як штор краще використовувати тонкі фіранки з льону, бавовни або іншої легкої тканини, які пропускатимуть максимум світла.Підлога і стіни\nДля підлоги найкраще підійде паркет або ламінат світлих відтінків, керамічна плитка. Дуже добре будуть виглядати строката килимова доріжка або пухнастий килим, вони неодмінно додадуть затишку в кімнату. Для стін краще використовувати фарбу або штукатурку пастельних тонів (найчастіше використовують білі, світло-блакитні, бежеві кольори). Відмінним рішенням є обробка однієї або декількох стін панелями або світлими дошками.\nОскільки основні кольори інтер 'єру - пастельні, то нерідко використовують яскраві деталі, щоб додати родзинку. Це можуть бути яскраві подушки і пледи, прикраси з гілок або квітів, різні панно і фотографії. Дуже часто використовуються плетені кошики або ящики, незвичайні світильники, свічки і торшери. При вмілому використанні всі ці предмети створять унікальну обстановку і атмосферу затишку, тепла і спокою.


На виписку по мене приїхала подруга. А ввечері з роботи приїхав чоловік. Він запитав – що я тут роблю. Дістав з гаманця дві тисячі гривень, поклав переді мною і сказав щоб я збиралася до батьків. На дитину він навіть не глянув – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Життєві історії / На виписку по мене приїхала подруга. А ввечері з роботи приїхав чоловік. Він запитав – що я тут роблю. Дістав з гаманця дві тисячі гривень, поклав переді мною і сказав щоб я збиралася до батьків. На дитину він навіть не глянув\nНа виписку по мене приїхала подруга. А ввечері з роботи приїхав чоловік. Він запитав – що я тут роблю. Дістав з гаманця дві тисячі гривень, поклав переді мною і сказав щоб я збиралася до батьків. На дитину він навіть не глянув\nДо народження дитини я працювала у свекрухи в магазині. Офіційно оформляти вона мене відмовилася, типу – «родичі ж, не ображу ні зарплатою, ні відпускними». Два роки я її сантехнікою торгувала, без свят і вихідних, потім зрозуміла, що чекаю дитину. Вона мені і декретні обіцяла, і всі належні виплати. Я, звичайно, їй повірила.\nВ декрет я не йшла, працювала я аж до народження дитини. Хоча просила свекруху знайти другого продавця, бо з кожним днем працювати мені ставало все важче.\nУ чоловіка є сестра, але стосунки у них прохолодні. Вона не дуже добре ставиться до своєї сім’ї і вважає за краще проводити час з сім’єю свого чоловіка. Ми з Мариною були знайомі, навіть листувалися іноді в соціальних мережах. І я можу сказати, що зі мною вона спілкувалася частіше, ніж зі своєю матір’ю.\nКоли Марина дізналася, що я працюю на її матір, вона порадила мені бігти і розповіла, що сама кілька років була на моєму місці – працювала без вихідних і свят. А коли вона вирішила звільнитися, вони з матір’ю посварилися. А потім підвернулася я, наївна і довірлива, і свекруха мною скористалася.\nВ лікарню народжувати дитину я поїхала прямо з магазину. Я зателефонувала свекрусі, але вона відповіла, щоб я не сміла закривати магазин і допрацювала до вечора. Сама вона приїхати відмовилася – сиділа на манікюрі.\nЯ подзвонила чоловіку, повідомила йому, що їду в лікарню, і попросила привезти мені мою сумку. Там все необхідне для мене і для дитини. Чоловік погодився, я викликала швидку і стала чекати.\nКоли я народила сина, я подзвонила свекрусі, думала, що вона зрадіє. А вона почала мене звинувачувати в втраченому прибутку і безвідповідальному ставленні до магазину. Слова про внука вона пропустила повз вуха.\nСаме в той момент я зрозуміла, що в її магазин я більше не повернуся. Чоловік до мене не приїхав, сумку мені привезла його сестра Марина. І то, не мою, а сама все купила. Вона привітала мене з народженням дитини. Але у неї бігали очі. Я почала розпитувати, вона махнула рукою – мовляв. я все одно все дізнаюся.\nЯ дізналася від Марини, що мій чоловік став на сторону своєї матері – на його думку, я не повинна була закривати магазин.\n– Послухай уважно. Випишешся – не повертайся в цю сім’ю. Не потрібна ти їм. Їдь до мами. Клянуся тобі, якби можна було офіційно відректися від сім’ї, я б давно це зробила. Мій брат з пелюшок під материної дудку танцює, навряд чи щось змінилося з твоєю появою, – сказала мені Марина.\nЯ їй не повірила. Вирішила, що вона мені заздрить, що сама хоче стати ближче до своєї мами і брата. Дзвінок свекрухи я вважала непорозумінням. Досі не розумію, що на мене найшло. Я прямо сказала Марині, що не вірю їй, а вона пішла, окинувши мене на прощання сумним поглядом.\nЧоловік до мене так і не приїхав. На виписку по мене приїхала подруга. Чоловіка вдома не було. Як не було ні коляски, ні ліжечка, ні дитячого одягу – але ж ми все це купували.\nЯ поклала дитину на нашу ліжко, розібрала сумку, що мені привезла Марина. Своєї сумки, яка лежала зібрана вдома, я теж не знайшла, а там були деякі дрібнички на дитинку.\nА ввечері з роботи приїхав чоловік. Він запитав – що я тут роблю. Дістав з гаманця дві тисячі гривень, поклав переді мною і сказав щоб я збиралася до батьків. На дитину він навіть не глянув.\nЯ була ошелешена, питала – що трапилося. А сталося те, що я підвела його маму. Марина була права. А ліжечко, коляска і речі нашої дочки були продані. щоб відшкодувати свекрусі простий магазину. Адже я не попередила, що мене не буде кілька днів, а вона не встигла знайти мені заміну.\nЯ намагалася достукатися до розуму чоловіка, адже я пішла народжувати нашу дитину! Він не став мене слухати, відмахнувся. Типу, йому мама все розповіла про мої шури-мури з вантажником, так що не факт, що дитина його.\nЯ зібрала свої речі, забрала дитину і поїхала на вокзал. Я подала на розлучення і аліменти, чоловік – зустрічний позов на оспорювання батьківства. Коли він переконався, що дитина його, то почав просити вибачення і звинувачувати у всьому свою матір. Я відмовилася його навіть слухати, як він колись мене.\nМи з дитиною живемо у мами. Колишній чоловік часто приїжджає, привозить нам гроші та іграшки. З Мариною ми помирилися, вона мене пробачила, хоча я так перед нею винна. Іноді вона приїжджає до мене і до племінника в гості.\nФото ілюстративне – ngs555.


Обсяг випуску цінних паперів\nМоя освіта - реферати, конспекти, доповіді > Фінанси > Обсяг випуску цінних паперів\nЦінні папери давно користуються попитом у інвесторів в якості одного з кращих засобів зберігання заощаджень, а також отримання прибутку. На ринку цінних паперів одними з найбільш затребуваних активів вважаються облігації та акції. Важливою характеристикою таких цінних паперів є обсяг випуску.\nПоказник обсягу випуску цінних паперів знайшов широке застосування серед інвесторів при аналізі найбільш привабливих для покупки активів. Цей обсяг дорівнює загальній вартості первинної емісії паперу.\nРазом з оцінкою надійності позичальника, котрий випустив, наприклад, облігації, значення обсягу дозволяє заздалегідь прогнозувати ризик вкладень в такі активи. Найчастіше облігації з великим об’ємом емісії характеризуються наявністю ліквідного вторинного ринку, що дозволяє власникам активу швидко продати значну кількість паперів і в найкоротші терміни отримати гроші, не чекаючи погашення. Крім цього, ліквідний ринок дозволяє досить-таки швидко купити необхідну кількість облігацій і, дочекавшись погашення, отримати прибуток.\nАкції або облігації з великим обсягом випуску часто характеризуються ліквідним вторинним ринком, на якому можна знайти значну кількість пропозицій на покупку або продаж від великих і дрібних інвесторів.\nЕмітенти, що випускають великі обсяги цінних паперів\nПри наявності розвиненого ринку державних облігацій і векселів найчастіше емітентами, які випускають папери з великим об’ємом емісії, є центральні органи влади, регіональні влади і муніципалітети. Це обумовлено необхідністю отримання додаткового фінансування для покриття бюджетного дефіциту і реалізації соціальних програм.\nТакож емісію облігацій значного обсягу часто проводять і великі компанії при неможливості отримання кредитних ресурсів у фінансових організацій під невисокий відсоток на тривалий час.\nКрім облігацій на ринку можна знайти і часткові папери, випущені в значних обсягах. Зокрема, приватизація і акціонування державних підприємств може призводити до необхідності випуску великого обсягу акцій для подальшого розміщення на ринку серед інвесторів. Це дозволяє залучити фінансування з біржі, необхідне для подальшого розвитку бізнесу, зокрема, забезпечення реалізації інвестиційної програми.\nКоли на ринку найчастіше з’являються цінні папери, випущені в великих обсягах\nзалучення грошових коштів за допомогою емісії зниженні прибутковості облігацій багато компаній намагаються провести емісію таких паперів. Іноді це дозволяє надійним позичальникам залучити гроші приватних інвесторів під більш низький відсоток, ніж пропонують фінансові організації. На зростаючому ринку емітенти намагаються розмістити за хорошими цінами і свої акції. При цьому якщо папери компанії підвищуються в ціні протягом деякого часу, то такий факт може добре позначитися на репутації емітента і в деяких випадках дозволить розраховувати на вдале розміщення облігацій з відносно невисокою прибутковістю.\nЧасто саме зростання ринку підштовхує до емісії акцій і облігацій у великих обсягах. При зниженні котирувань пайових цінних паперів та збільшенні прибутковості векселів і облігацій число емісій, якi характеризуються великим обсягом випуску, може значно скоротитися.\nКрім цього, поява емісійних цінних паперів, випущених у великих обсягах, може бути обумовлено необхідністю реалізації масштабних інвестиційних проектів, що потребують додаткового фінансування, якого немає у компанії-емітента. До таких проектів часто ставляться розвиток інфраструктури, освоєння родовищ корисних копалин, прокладка нової трубопровідної системи і безліч інших. Найчастіше в цьому випадку випускаються облігації або векселі для подальшого розміщення серед інвесторів. Рідше зустрічається емісія акцій, яка може зменшити частки в капіталі компанії, що належать основним власникам.\nВ останні кілька років найбільшим обсягом випуску відрізнялися компанії, зайняті в нових секторах економіки, до яких відноситься розробка і випуск електроніки, а також ведення бізнесу в мережі Інтернет.\n« Об’єкти страхування кредитів Обсяг виручки від реалізації послуг »


Активна акустична система з акумулятором Maximum Acoustics Mobi.120A (22-21-5-21) ціна: 8 435 ₴ купити в інтернет магазині Musician.ua\nКод товару: 22-21-5-21\nMaximum Acoustics Mobi.120A – це портативна 2-х смугова активна акустична система, яка прийшла на заміну Mobi.12. Як і попередні моделі з лінійки Mobi, вона оснащена бездротовими мікрофонами та вбудованим ресивером, і, звісно ж, містким акумулятором для автономної роботи.\nНовинка отримала новий ергономічний дизайн із висувною ручкою та парою коліщаток для зручного транспортування. Корпус з легкого ABS-пластика робить Mobi.120A міцною і довговічною в умовах інтенсивного використання. А вбудований, тепер значно потужніший Lithium-акумулятор нового покоління дає можливість пропрацювати Mobi.120A в автономному режимі до 4,5 годин.\nДіапазон номінальної потужності, Вт 100-150 Вт\nНомінальна потужність, Вт 120 Вт\nМікрофонний кабель - cannon тато (male) - cannon мама (female) ..\nДвоканальний підсилювач Crown XLS2502\n"Серія XLS була справжньою робочою конячкою в індустрії, а з появою моделей XLS DriveCore 2 підсилювачі стали ще краще підходити для більш широкого с..\nХарактеристики: Частотний діапазон: 75 Гц - 20 кГц Номінальна потужність: 150 Вт Continuous Program Power; 75 Вт Continuous Pink Noise Трансформатор: 70 В: 60 Вт, 30 Вт, 15 Вт і 7,5 Вт Номінальний опір: 16 Ом Номінальна чутливість: 89 дБ, 1м/1 Вт Номінальний кут покриття: 110° ..\nОсобливості та переваги: послідовне широкосмугове звучання більш 90 ° посилений 300-мм НЧ-динамік з кевлара з 50-мм звуковою котушкою 25-мм компресійний ВЧ-драйвер надзвичайна чіткість мови і вокалу з розширеною частотною характеристикою максимальна потужність 250 Вт з високо..


На GGпокерок пройде Asia Poker League з гарантією 12 500 000$\nAsia Poker League в цьому році пройде в онлайні. Місцем проведення обрали покер-рум GGпокерок, а загальна гарантія турнірів складе 12 500 000$.\nСерія стартує 19 вересня і триватиме до 3 жовтня. За цей час пройде безліч турнірів з привабливими гарантіями. З повним розкладом серії можна ознайомитися на офіційному сайті GGпокерок або в лобі покерного клієнту GGпокерок. Більшість подій стартує з 8 ранку за київським часом.\nЧас проведення серії: з 19 вересня по 3 жовтня.\nГарантія серії: 12 500 000$\nБай-іни: від 1,71$ до 1 550$\n20 основних Jade Trophy подій і безліч додаткових.\nГоловна Подія вартістю 10 мільйонів юанів\nДодаткові івенти проходять з 08:05 за 19:05 МСК.\nСпеціальний APL Speed Racers для любителів швидкої гри (стек 10ВБ)\nУ Головній Події буде бай-ін 1 888¥ (295$) і гарантія 10 000 000¥ (1 560 000$). З 20 вересня по 3 жовтня пройдуть 53 Day 1. У кожному з них гравці отримують стек 200 ВБ, блайнди ростуть кожні 12 хвилин, а гра йде до завершення 20 рівня.\nDay2 відбудеться 3 жовтня о 15:30 не пропустіть!\nТрофеї переможцям і сайд-івенти\nПереможці титульних 20-ти турнірів отримають спеціальні трофеї: нефритові статуетки з драконом. В основні події бай-ін складає від 525¥.\nТакож під час серії пройде кілька десятків сайд-івентів з невеликими бай-інами від 50¥. Дані турніри будуть проходити щодня з 08:00 до 19:00 за київським часом. В основному в розкладі безліч турнірів по Холдему, але є і з інших дисциплін, таким як Шортдек або Омаха.\nЕквіті діапазон проти діапазону ♥ Новий рівень розуміння покеру!\nPoker Masters Event #2: Шон Перрі вибив Негреану і виграв 206 000$\nPokerGO представили розклад трансляцій WSOP\nРосіянин став чемпіоном ME WSOP Online 2021


На півдні Австралії спека понад 45 градусів | Велика Епоха\nНебувала спека охопила майже дві третини території Австралії, досягнувши позначки 46,7 ºС в останні дні. В австралійському штаті Новий Південний Уельс, де розташований Сідней, з початку нового року оголошена пожежна загроза найвищої міри.\nТут за перші два тижні пожежні служби зафіксували понад 140 природних пожеж, передає АР.\nЗа останні два дні в штаті Вікторія, де розташований Мельбурн, згоріло 25 тис. гектарів лісу. У штаті Новий Південний Уельс зареєстровано 86 вогнищ загоряння, 14 з яких не піддаються контролю через високу температуру і сильний вітер. Загиблих серед людей немає.\nНаймасштабніша пожежа палахкотить в околицях міста Кунабарабран штату Новий Південний Уельс. Тут вогонь знищив вже 46 тис. га лісу, понад 100 будинків і споруд. Постраждала і найбільша обсерваторія країни Сайдинг-Спрінг. Рятувальники встигли захистити астрономічне обладнання та телескопи, які використовують тут вчені багатьох країн світу, повідомляє CNN.\nНагадаємо, рівно 10 років тому, 18 січня 2003 року в столиці Австралії Канберрі від лісових пожеж загинули чотири людини, вогонь знищив більше 500 будинків. Сьогодні, в п'ятницю, на тлі лісових пожеж місцеві жителі Канберри зібралися, щоб разом пом'янути жертв тієї природної катастрофи, повідомляє SkyNews.


Сила кіно, життєствердність та етичні дилеми - Журнал - Goethe-Institut Ukraine\nУкраїна на Берлінале 2020\nСила кіно, життєствердність та етичні дилеми\n"Земля блакитна, ніби апельсин", режисерка Ірина Цілик | © Viacheslav Tsvietkov/Albatros Communicos, Moonmakers\nРозповідаємо про українське та створене у копродукції з Україною кіно, яке було представлене на фестивалі, і те, як його прийняли глядачі.\nVon Алекс Малишенко\nБерлінський кінофестиваль підтримував Олега Сенцова під час його ув’язнення. Зокрема, тут відбулася прем’єра фільму Аскольда Курова Процес, а цьогоріч, уже після звільнення режисера, у секції спецпоказів презентували фільм Номери, зрежисований Ахтемом Сеітаблаєвим за вказівками, які Олег Сенцов передавав із в’язниці.\nНомери стали певним прецедентом. Світова прем’єра фільму пройшла трохи «не за правилами» - 18 лютого - за 2 дні до офіційного старту фестивалю, проте відбулась у його рамках. Протягом Берлінале фільм показали ще двічі, з солд-аутами та великими чергами. На перегляді 21 лютого, який відбувся без Олега Сенцова, глядачі багато сміялися та зустрічали команду тривалими аплодисментами.\nКартина розповідає про антиутопічний світ-стадіон, у якому живуть герої. Вони не мають імен, лише номери: непарні — чоловіки, парні — жінки. Все життя на стадіоні зарегульовано правилами, колись написаними особисто Великим Нулем, творцем цього світу, а за їх дотриманням слідкують судді, готові миттєво «дискваліфікувати» будь-кого незгодного. За традицією жанру, серед «номерів» з’являється бунтар, якого не влаштовує те, як працює система, і він починає свою боротьбу з нею.\nНомери створений за однойменною п’єсою Олега Сенцова і так само, як і першоджерело, оголює механізми контролю та пригнічення. Інтенція «розкриття» передана і в доволі умовних сценічних декораціях, що одразу наштовхують на згадку про Доґвіль Ларса фон Трієра. Проте, на відміну від творіння данця, Номери так і зависли на пів дорозі між театром і кіно, до кінця не наважившись обрати вид мистецтва.\nЗемля блакитна, ніби апельсин — дебютний документальний повний метр Ірини Цілик. До цього Цілик долучилася до створення альманаху Невидимий батальйон про жінок на війні та була знана як письменниця й авторка ігрового кіно.\nЗемля блакитна, ніби апельсин принесла Цілик нагороду за режисуру в документальному фільмі (у секції світового кіно) на фестивалі «Санденс», а на Берлінале змагалася у секції Generation 14+. До речі, раніше у цій програмі здобув Гран-прі інший український фільм — Школа №3.\nУ центрі оповіді стрічки життя багатодітної родини з містечка Красногорівка. Вони живуть у «червоній зоні» Донбасу, де обстріли — звичне явище, а прикмети воєнної реальності вдираються у повсякденність. Та попри складні обставини герої не втрачають надії та навіть вирішують знімати кіно. Крок за кроком вони відтворюють епізоди з війни, пережиті ними раніше, а їхня участь у зйомках стає свого роду терапією для них.\nБерлінале позиціює Земля блакитна, ніби апельсин як картину про життєстійкість та силу кіно, і з цим важко не погодитись. Усі покази фільму зібрали солд-аути, навіть зі стоячими оваціями.\nДау — це монументальний проєкт режисера Іллі Хржановського. Не зовсім кіно, не зовсім реаліті-шоу, де все не зовсім справжнє, але недостатньо умовне. А ще це не зовсім український проєкт, а широка копродукція. Основна амбіція Дау — залишитися в умовах проєкту та надати глядачеві доступ до 700 годин відзнятого матеріалу. Кіновсесвіт проєкту наразі складається з 16 фільмів.\nНа Берлінале презентувати 2 картини з 16 створених: конкурсну роботу «Дау. Наташа» та «Дау. Дегенерація», яка прописалася у секції спеціальних показів. Перша оповідає про життя буфетниці Наташі, яка на вечірці переспала з іноземним професором і через це була допитана та завербована КДБ. Другий фільм — це шестигодинний опус про створення та занепад Інституту, центрального об’єкта Всесвіту Дау.\nПро Дау неможливо говорити без передісторії створення фільмів і міфів, що вирують навколо неї. Заради зйомок картини побудували величезні декорації у Харкові, де непрофесійні актори просто жили, занурені в репресивну атмосферу, піддавалися фізичному та психологічному тиску. Більшість учасників проєкту грали самих себе у заданих умовах, а серед них відмітилися як видатні люди штибу Марини Абрамович чи Нобелівського лавреата Девіда Гросса, так і колишній КДБіст Володимир Ажіппо, який відтворює на екрані радянську систему тортур, і неонацист Максим Марцинкевич.\nКритиці піддаються не лише методи, якими був досягнутий результат, а й те, що були дозволені акти насильства щодо учасників Дау. Зокрема, на екрані ми стаємо свідками сварок, зґвалтування, жорсткого вбивства тварин тощо.\nПолеміка навколо фільму передусім ведеться навколо етичних засад, проте з художньої точки зору також не все однозначно. Новаторський метод створення проєкту встиг трохи застаріти до виходу картини та відтворитися в інших, менш репресивних мистецьких об’єктах. Що ж стосується візуальної складової картини, то вона теж наслідує, наприклад, таких авторів, як Олексій Герман-старший (Складно бути богом; Хрусталев, машину!).\nСинергія цих непевностей і полярностей, вочевидь, і стала цим бар’єром, який не лише розділяє глядачів, а й ставить на ручне гальмо потенційний успіх картини. Наприклад, світова прем’єра Дау. Наташа в Берліні була багатолюдною: повністю забитий декількатисячний зал Berlinale Palast. Втім, глядачі проводжали фільм доволі непевними оплесками, які не протрималися навіть до кінця титрів, і ще раз, трохи довше, поаплодували самим актрисам - підтримуючи їх через те, що їм довелося пережити.\nАлекс Малишенко - кіножурналіст, пише для сайту "Лівий берег".\nЗемля блакитна, ніби апельсин (berlinale.de)\nДАУ. Наташа (berlinale.de)\n"Школа номер 3": перемогти війну (goethe.de/ukraine)


ГРАНДІОЗНИЙ КОНЦЕРТ – Stadium\nГрандіозний концерт «ХХ Століття Мьюзік Фест» відбувся на стадіоні «Чорноморець» в Одесі 27 липня 2019 року, у розпал літа. На ньому зібралися відразу шість легендарних зарубіжних зірок епохи диско 80-х і 90-х. BONEY M, HADDAWAY, BACCARA, LONDONBEAT, GIPSY KINGS і LA BOUCHE подарували своїй публіці купу емоцій і потужний заряд енергії. Їх пісні знають мільйони, кожен з нас танцював під ці запальні ритми.\nЯк і обіцяли організатори фестивалю, на гостей «ХХ Століття Мьюзік Фест» чекали улюблені хіти, ефектне світлове шоу, яскраві танцювальні постановки та чотири години музичної насолоди. При цьому, все виконувалося наживо, без використання фонограми.\nBONEY М – яскрава німецька група на небосхилі світової поп-музики. Без їх пісень не обходилася жодна дискотека. Sheyla Bonnick стояла ще біля витоків створення легендарної групи і гастролює досі. Коли Шейла виходить на сцену в оточенні свого тріо і звучать хіти «Sunny», «Daddy Cool», «Rasputin», ніхто не може встояти на місці.\nBaccara – іспанська жіноча поп-група, яка своїми піснями запалювала безліч світових концертних майданчиків. Цей дует є одним із найуспішніших диско-проектів 80-х. Їх сингл «Yes Sir I Can Boogie», тираж якого перевищив 16 мільйонів копій, занесений до Книги рекордів Гіннеса як найуспішніший сингл всіх часів з жіночим вокалом.\nHaddaway – виконавець поп і диско композицій. Його дебютний альбом визнаний одним з кращих танцювальних альбомів першої половини 90-х, а композиція «What is love» облетіла весь світ, зайнявши перші місця у всіх хіт-парадах.\nLondonbeat – британська група, пік популярності якої припав на кінець 80-х, їх композиція «I’ve been thinking about you» мала приголомшливий успіх. Творчість групи мала таку популярність, що день її заснування шанувальники святкують і понині.\nLa Bouche feat Natascha Wright – один із найуспішніших німецьких гуртів 90-х. Драйвовий ритм і незабутній вокал стали візитною карткою цього проекту. Жодна дискотека 90-х не обходилася без таких хітів як «Sweet Dreams», «Be My Lover» або «Where do you go». У 2000 році Наташа Райт вдихнула нове життя в проект. Її суперхіт «All I Want» злетів на верхівки хіт-парадів.\nGipsy Kings feat Rico Sanchez – цей бенд підняв рівень напруження пристрастей на фестивалі «ХХ Століття Мьюзік Фест». Він спеціалізується на виконанні треків в хвилюючому стилі фламенко. Хіти «Bamboleo», «Volare», «Savor Flamenco» та багато інших прозвучали 27 липня на стадіоні «Чорноморець».\nзахід концерт стадіон


Ключові рішення 18 сесії Маріупольської міської ради | Сильні громади\nКлючові рішення 18 сесії Маріупольської міської ради\n26.05.2017\tComments 0 Moderator\t1604 Views\nЗдається, що Маріуполь стоїть на шляху грандіозних змін, адже на 18 сесії Маріупольської міськради, яка відбулась 24 травня, місцеві депутати ухвалили декілька важливих рішень. Серед них: капітальний ремонт багатоповерхівок, придбання нових автобусів, безкоштовна установка лічильників малозабезпеченим громадянам та інше.\nПрийнята «Програма капітального ремонту з посилення несучих будівельних конструкцій багатоквартирних житлових будинків на 2017-2021 роки». Як стало відомо, на Балансі Маріуполя зараз знаходиться близько 2 тис. будинків, що побудовані ще у 50-х роках минулого сторіччя. Тобто, час експлуатації вже наближається до 70 років. Вже цього року на 6 об’єктах планується здійснити капітальний ремонт вартістю більше 10 млн грн. Загалом же, 29 будинків потребують посилення несучих конструкцій, а 77 будинків потребують огляду.\nЩе 14 нових автобусів незабаром отримає Маріуполь. Як розповів директор Департаменту транспорту і зв’язку Василь Клат, нові автобуси також будуть з низькою підлогою, оснащені кондиціонерами та системою відеоспостереження. Курсувати автобуси будуть у Приморському районі міста.\nДепартамент соціального захисту населення отримає 976 тис. грн. Департамент був створений за рішенням депутатів на минулій сесії міської ради, основний напрямок роботи – політика у сфері соціального захисту населення.\nГазові лічильники встановлять 954 малозабезпеченим громадянам за рахунок міського бюджету. Ще наприкінці 2016 року було прийняте положення про встановлення газових лічильників соціально вразливим громадянам. Додамо, що раніше міська рада планувала встановити 458 газових лічильників, але потім змінила рішення. Тепер газові лічильники безкоштовно встановлять також і малозабезпеченим громадянам, а кількість запланованих встановлених лічильників зросла до 954.\nВ Маріуполі планується масштабний ремонт 6 доріг, принаймні, гроші вже виділені. Понад 18 млн грн планують витратити на ремонт проспекту Будівельників (від пр. Миру до бул. Шевченка). Один з найголовніших проспектів Маріуполя – проспект Металургів також відремонтують на ділянці 7 проїзду, а його вартість складатиме – 15 млн грн. 9 млн грн коштуватиме ремонт дороги по вул. Лавіцького. У Лівобережному районі вул. Пашковського також піддасться ремонту. На цей ремонт виділено найбільше коштів – майже 27 млн грн. У близько 16 млн грн обійдеться ремонт вул. Митрополитської. Ремонту очікує також і вул. Торгова, а його вартість становитиме 9 млн грн.\nДепутати Маріуполя прийняли професійний «кодекс честі», покликаний виключити конфлікти та забезпечити ефективну роботу міської ради. Спеціальна комісія буде слідкувати за тим, наскільки цього кодексу дотримуються.\nКоординатор руху «Сильні громади» у Маріуполі Тетяна Жук\nPrevious Тижневий огляд новин Донбасу\nNext Програми без результатів та безліч ремонтів: що розглядатимуть на 29-й сесії Рубіжанської міськради\nВсе закупки от 5 тыс. грн в Краматорске будут проходить через систему ProZorro\n25 января, на первой в 2017 году сессии Краматорского горсовета депутаты приняли очень важное решение о снижении порога закупок в системе Prozorro до 5 тис. Грн. Это позволит не только\nВ Торецке на Донетчине активисты общественных организаций создают на месте заброшенного сквера в центре города культурное пространство, где будут проходить концерты, фестивали, кинопоказы, и которое призвано стать новым любимым местом


Скачати 145.29 Kb.\nРозмір 145.29 Kb.\nОсобливості доби Відродження.\nВідродження, або Ренесанс\nТворчість Л. да Вінчі, Рафаеля, Мікеланджело.\nВчитель: ГОЛУБ Н.В.\nМЕТА: Визначити гуманістичні основи Відродження, суть яких зводиться до розуміння місця та ролі людини, визнання за нею права на життя, свободу й щастя. Дати стислу характеристику творчості найвидатніших представників італійського Відродження. Розвивати в учнів уміння працювати в групах, давати характеристику історичним діячам і пам’яткам культури. Сприяти естетичному вихованню учнів.\nОбладнання: картки з джерелами інформації, що містять портрети та картини діячів Відродження, діопроектор, мультимедійна презентація «Мистецтво Відродження», історична карта «Європа ХVІ –ХVІІІ ст.».\nпорівнювати мистецтво Відродження та Середньовіччя;\nСлово вчителя. Життєдіяльність людини в будь-який історичний період залишає по собі матеріальні та духовні надбання.\nТак і народи європейських держав, з якими ми знайомились в попередніх класах, залашили нам неоціненну культурну спадщину, якою людство захоплюється ось уже понад 500 років.\nСьогодні ми розпочинаємо нову тему «КУЛЬТУРА ЗАХІДНОЇ ЄВРОПИ ХVІ – 1-а пол. ХVІІІ ст.» (учні роблять записи в робочих зошитах)\nФранція, Англія, Німеччина, Італія, Нідерланди були певною мірою охоплені соціально-економічними та політичними змінами, які не могли торкнутися мистецтва. Ці зміни ознаменували початок нової епохи – епохи Відродження – однієї з найцікавіших в історії людства, синонім особистої свободи, досконалості у мистецтві, краси в житті, гармонії фізичних і духовних якостей людини.\nМистецтво – велика таємниця, яку розгадують усі наступні покоління. Сьогодні ми спробуємо підняти завісу і розгадати таємницю мистецтва Відродження. Тема уроку «МИСТЕЦТВО ВІДРОДЖЕННЯ» (учні роблять записи в робочих зошитах)\nЧого ви очікуєте від сьогоднішнього уроку? (відповіді учнів)\nПознайомитись з особливостями доби Відродження нам допоможе відео.\nПри перегляді відео відшукайте відповіді на наступні питання:\n(питання записані на дошці):\nЩо означає термін Відродження? Яке слово є його синонімом?\nНазвіть і покажіть на карті країну, яка є його батьківщиною. Чому саме ця країна? Яке місто-держава відіграло значну роль у Відродженні?\nЩо стало соціальною та економічною основою виникнення нової культури?\nЩо стало визначальною основою культури, світогляду та буття в період відродження?\nБесіда за запитаннями, в ході якої нові терміни висвітлюються в мультимедійній презентації, а учні їх записують в робочі зошити.\nВідродження, або Ренесанс – епоха в історії Європи (ХІІІ – ХVІІІ ст.), коли в людей відродився інтерес до античної культури.\nГуманізм – система поглядів, яка передбачає визнання людини вищою цінністю, а саме:\nутвердження поваги до гідності й розуму людини;\nїї права на земне щастя;\nвільний вияв природних людських почуттів.\n- Чи суперечили ці переконання думкам середньовіччя? (Так. Адже церква, яка відігравала провідну роль в середньовічному суспільстві, трактувала людину як істоту гріховну, а працю – божою карою)\n- Отже, ці гуманістичні ідеї лягли в основу культури епохи Відродження. У центрі уваги представників італійського Відродження перебувала людина. Головною темою їхньої творчості стала не тільки сильна і смілива, а й всебічно розвинена людина, здатна насолоджуватися природою, любов'ю, спілкуванням з друзями… тощо.\nЄ митці, твори яких ми можемо назвати символами доби Відродження: у них – згусток ідей, уявлень, сподівань епохи. Це Леонардо да вінчі, Рафаель Санті, Мікеланджело Буонаротті.\nЗ їх творчістю ми познайомимось із джерел інформації, які я вам приготувала.\nРобота з джерелами інформації (групова робота)\nДля роботи об'єднаємось у три групи.\n1-а група досліджує творчість Л. да Вінчі,\n2-а – Рафаеля Санті,\n3-я – Мікеланджело Буонаротті. Для опрацювання документів та підготовки до творчого захисту результатів своєї роботи я вам даю 10 хв.\nЛеонардо да Вінчі походив із Флоренції, яка подарувала світу багато видатних людей. Він народився в родині нотаріуса, а у 12 років став навчатися живопису у флорентійського майстра Андреа Верокіо. Поряд з цим вивчав гуманітарні науки, та здобував деякі технічні навички. Італійський геній був також добрим атлетом. Він певною мірою втілював у собі античний і ренесансний ідеал людини – всебічно й гармонійно обдарованої, розвиненої, сильної фізично й духовно непересічної особистості.\nІм’я Леонардо да Вінчі стало символом всебічної обдарованості, і це блискуче було доведено у наш час, коли були знайдені записники Леонардо із кресленнями машин, що значно випередили свою епоху і були подібні до танка, гелікоптера, планера, парашута та ін.. винаходів сучасності.\nТа перш за все Леонардо да Вінчі був неабиякої сили та таланту художником. Леонардо-живописець працював дуже повільно, постійно шукаючи чогось нового. Живопис був для нього засобом пізнання світу. Він вдивлявся в обличчя людей, прагнучи зрозуміти їхній внутрішній світ і перенести їх на картини. Загалом він написав близько півтора десятка картин, але кожна з них стала неперевершеним твором мистецтва.\nУ період розквіту свого таланту він створив фреску на біблійну тему «Таємна вечеря» для одного з міланських монастирів. Це один із найпопулярніших сюжетів, зображуваних сотнями художників, сюжет, в якому особливо складно знайти нове, нестандартне рішення. Однак і тему «Таємної вечері» Леонардо розкрив по-своєму, виявивши свою надзвичайну творчу індивідуальність.\nЯкщо раніше в композиції «Таємної вечері» художники звичайно зображали ряд не пов’язаних між собою фігур, що сидять за столом в одноманітних позах, а Юду виділяли, поміщаючи в інший бік столу, то Леонардо розгорнув драматичну розповідь про людей, які вражені звісткою про зраду одного з них. Увага зосереджена на характеристиках персонажів у найдраматичніший момент, коли Христос сказав: «Один із вас зрадить мене», - і замовк, а його слова викликали бурхливу реакцію Апостолів, причому кожен із них виражає свої почуття відповідно до свого характеру і темпераменту (і це зумів тонко передати художник!). Юду Леонардо помістив серед улюблених учнів Христа як втілення зради, що часто ховається в колі найближчих людей. Виділено Юду грубим хижим профілем обличчя (для якого художник дуже довго шукав модель), тінню, що спадає на нього у той час як інші Апостоли осяяні рівним денним світлом, жестом руки, що нервово стисла гаманець і видає розгубленість зрадника, який очікує, що зараз Христос виголосить його ім’я.\nКомпозиція картини максимально проста й лаконічна – ясний жіночий портрет на фоні чудового пейзажу. Але ця простота оманлива.\nНасправді художник поставив перед собою дуже складне завдання – при повній зовнішній нерухомості моделі передати рухи її душі, її внутрішній світ. Спокій, поза і скромний одяг Джоконди фіксують увагу глядача на її обличчі.\nЗображення настільки правдиве і живе, що, уважно придивившись, в ньому можна побачити і биття пульсу на шиї Джоконди, і тремтіння губ, що створює її знамениту загадкову посмішку.\nДодаткової характеристики Моні Лізі дають і надзвичайно виразно написані руки, що , виділяючись світлою плямою на фоні темного одягу, теж неминуче привертає увагу (задля них Леонардо створив не погрудний, а поясний портрет).\nІ, нарешті, позаду Джоконди можна побачити незвичайне для середньовічного мистецтва абстрактнее тло, а величний і гармонійний пейзаж. Що потопає у невловимому серпанку сфумато, яке теж було геніальним винаходом Леонардо, що спеціально вивчав оптику і навчався по-новому використовувати світлотінь у своїх творах.\nМабудь, жодна картина у світі не має такої кількості підробок, не зазнала стількох нападів маньяків і вандалів, як «Джоконда». ЇЇ заливали фарбою, намагалися пошматувати. Старанно замальовували куточки вуст, щоби вбити незбагненну посмішку, таємницю якої ось уже кілька століть даремно намагаються розгадати мистецтвознавці. Навіть проводилися конкурси «двійників» Мони Лізи.\nДо цього часу картина є предметом сенсацій. То хтось із дослідників «відкрив», що це нібито автопортрет художника, то хтось побачив, що посмішка стала схожою на оголенного мужчину, коли приклали до шедевра люстерко. А нещодавно один із криміналістів запевняв, що посмішка Джоконди нагадує йому посмішку людини з вибитими зубами.\nТворчість Мікеланджело Буонаротті\nМікеланджело Буонаротті (1475 -1564), як і Леонардо да Вінчі, був всебічно обдарованою особистістю – геніальним скульптором, художником, архітектором, військовим інженером, поетом та щей полум'яним патріотом – борцем за свободу батьківщини. Прожив 90 років, 75 з яких віддав мистецтву. Його діяльність пов'язана з двома італійськими містами – Флоренцією і Римом.\nПершим загальновизнаним скульптурним шедевром Мікеланджело стала «П’єта» («Оплакування», «Скорбота»)\nВідносно «П’єти” Вазарі писав, що жоден скульптор, яким би блискучим майстром він не був, не зможе досягти такої досконалості та витонченості в малюнку, такої чистоти й майстерності в обробці мармуру, якого досяг Мікеланджело.\nМати — уособлення ніжності, відданої синові, такому прекрасному, талановитому, що, як ніхто, відрізнявся душевним теплом і чуйністю, нібито був найзвичайнішою людиною! Їй ні на кого більше сподіватися, ні на кого спертися; вона далека від помсти, бо що може вона, бідна та слабка жінка, проти розлюченого народу? В неї немає більше сина... Вона побачила страдницьку смерть його, а тепер на її колінах його бездиханне тіло... Ось, без сумніву, найвища скорбота, яку може відчути материнське серце.\nВраження від зустрічі з шедевром видатного українського поета Миколи Бажана.\nЛедь-ледь осяяне м’яким мигтінням свіч,\nВелике чудо нам явилося увіч…\nЛежить скінчено. Він витягся безсило.\nВ камінність уст, в покірність рук тонких…\nНі обіцянь, ні умовлянь, ні втіх…\nБільше за інші види мистецтва Мікеланджело любив і поважав скульптуру.\nНайвищим його досягненням став Давид – мабуть, найпрекрасніша й найбільш відома зі статуй будь-коли створених людством. Це величний і прекрасний юнак, сповнений безмежної відваги та сили. Спокійний, але відразу ж готовий розгорнути свою силу для перемоги над злом. Переконаний у своїй правоті й перемозі — справжній монумент героїчній особистості, людині, якою вона має бути.В цьому і полягає новаторство Мікеланджело.\nОсобливий талант скульптора проявився і в тому, що він зумів витесати величезну, більше ніж 5-ти метрову статую з брили мармуру, яка, як здавалось, вже була безнадійно зіпсована.\nДокумент 4. Не меншу славу художник отримав як автор фресок в Сікстинській капелі у Ватикані. Над фресками стелі загальною площею майже 600 кв. м. Мікеланджело самотужки працював понад 4 роки, нажив через незручну позу остеохондроз шиї, але створив неперевершений шедевр. Йому вдалося гармонійно розмістити на нерівній, розчленованій поверхні стелі і верхній частині стіни капели цілий ряд довершених кожна по собі, але пов’язаних єдиним задумом композицій, що разом відтворили основні сцени і головних персонажів Біблії від сотворіння світу до Всесвітнього потопу.\nЗдолавши таку титанічну працю і створивши таку натхненну художню модель світобудови, митець в очах сучасників і потомків сам наблизився до ролі творця Всесвіту, став на один щабель із Всевишнім.\nРафаель Санті (1483 – 1520) не відзначався ні різносторонністю Леонардо да Вінчі. Ні силою таланту Мікеланджело. Однак саме він, синтезуючи досягнення попередників, з найбільшою повнотою втілив у своїх творах ідеї Високого Відродження. Він зобразив чудових, гармонійних людей за мирних звичних обставин на тлі красивих пейзажів чи величної архітектури.\nОсобливості стилю Рафаеля найкраще виявилися в численних зображеннях Мадонн. Його картини передають найтонші відтінки почуттів матері до дитини. Більшість з них є варіаціями однієї вдало віднайденої композиції, що складається з фігур Мадонн і немовлят Ісуса та Іоанна Хрестителя. А фоном для цієї групи служить чудовий, теж спокійний і гармонійний пейзаж.\nДокумент 4 Фреска «Афінська школа»\nВеличний образ Богоматері Марії, заступниці людства, знайшов своє відображення в славнозвісній «Сікстинській Мадонні» Рафаеля Санті. Цей образ був створений в 1515-1519 рр для церкви Святого Сікста одного з монастирів у П'яченці. Він розпровідає про одне з чудес церковної історії – явлення Богородиці з Ісусом папі Сіксту ІІ.\nРаптово розсунулась завіса і відкрила Діву Марію, що йде по хмарах з Ісусом на руках. Постать Богоматері чітко вимальовується на фоні сяючого світлого неба. Вона крокує легкою, але рішучою ходою, зустрічний вітер розвіває складки її одягу, а біля її ніг, потопаючи в пухнастих хмарах, розташувалися Папа Сікст ІІ і Свята Варвара. Папа намагається лівою рукою вгамувати схвильоване биття серця, а правою рукою вказує на землю, куди прямує Мадонна. По-світськи вишукана\nСвята Варвара застигла в благоговійному мовчанні. А внизу два ангелики –путті, зацікавлено дивлячись вгору, ніби повертають наш погляд до фігури Марії та її сина.\nУ прекрасному обличчі молодої жінки – дитяча чистота й віра, і водночас величезна внутрішня сила. У ньому і материнська любов, і тривога за долю сина, і непорушна\nтвердість та усвідомлення того подвигу, який вона повинна здійснити, перенісши в жертву єдину дитину заради спасіння людства.\nРафаелю вдалося досягти дивовижного ефекту, - на полотні не помітно жодного руху, але, чим більше дивишся на марію, тим більше здається, що вона наближається.\nПрезентація роботи в групах відбувається під мультимедійний супровід, який підготував вчитель і який відповідає інформаційним джерелам, з якими працювали учні. Під час виступів учні в робочих зошитах заповнюють таблицю\nВиступ 1-ої групи «Творчість Леонардо да Вінчі»\nЗавдання для колективного виконання.\nВ записних книжках Л. да Вінчі збереглося висловлювання: «Щастя приходить до того, хто багато працює». Як це висловлювання характеризує його?\nЯка ідея проходить через твори митця, з якими ми познайомились?\nВиступ 2-ої групи «Творчість Мікеланджело»\nЧим відрізняються скульптури Мікеланджело від античних скульптур?\nМікеланджело писав: «Хто йде за іншими, ніколи їх не обжине, і хто сам не вміє працювати, як треба, ніколи не зуміє належним чином скористатися чужими досягненнями».\nЯк, на думку Мікеланджело, митець має ставитися до творчості, щоб досягти вищих результатів? Чи згодні ви з ним?\nВиступ 3-ої групи «Творчість Рафаеля»\nЗавдання для колективного виконання\nЯкі принципи культури Відродження знайшли відображення у творчості Рафаеля?\nДіти, давайте спробуємо визначити, що ж було спільним у творчості титанів Відродження? (Відродження інтересу до античної культури, реалістично відтворювали й показували красу людини як фізичну, так і духовну)\n- Чи справдились очікування?\n- Які шедеври майстрів Відродження запам'ятались? Чому саме вони?\nОцінка роботи учнів на уроці.\n- Світ мистецтва розкривається кожній людині своїми неповторними гранями, наповнюючи її душу натхненням і внутрішнім піднесенням.\nЯ бажаю, щоб приклад життя майстрів Відродження, їх шедеври стали імпульсом до здійснення добрих вчинків і бажання змінити себе на краще.\nПараграф 14, термінологія.\nВисокий рівень – міні-твір «Мої враження від зустрічі з мистецтвом» (на прикладі одного шедевра).\nДостатній рівень – скласти кросворд\nПрезентація роботи в групах відбувається під мультимедійний супровід, підготовлений вчителем заздалегідь і співзвучний з джерелами інформації, які опрацьовували учні.


Champions Goal (ELK studios) - Огляд, Грати Онлайн Безкоштовно | RTP - 95.7%\nChampions Goal - Ігровий автомат\nГрати Champions Goal\n1. Огляд Ігрового Автомата - Champions Goal\nФутбол став настільки популярною грою, що про неї стали знімати фільми, а також створити на його подобою відео-слоти. ELK став одним з тих ігрових провайдерів, які створили слот з футбольною тематикою. Нова розробка отримала відповідну назву Champion`s Goal.\nСлот в деталях передає захоплюючу гру, а також атмосферу, що панує на трибунах під час матчу. Таким чином, всі користувачі цього ігрового автомата зможуть відчути себе в ролі справжнього вболівальника і при цьому отримати приємні бонуси.\nОгляд Ігрового Автомата - Champions Goal\nЗовнішні характеристики слота вразять навіть досвідчених геймерів. Під час створення емулятора розробники використовували тільки сучасні технології, які дозволили зробити графіку особливо реалістичною. У грі Champion`s Goal ви зустрінете рефері, футболістів, вболівальників, а також побачите атрибути матчу. Доповнює картину оригінальний музичний супровід, яке підсилює почуття присутності.\nПризові ланцюжка в емуляторі створюються за допомогою 14 символів, стилізованих під футбольну тематику. Яскраві колоритні картинки мають різні коефіцієнти виплат, які можна подивитися в таблиці виплат. Основними іконками в грі вважаються:\nВболівальниця в червоному одязі;\nФутболіст в червоній формі;\nВболівальниця в синьому одязі;\nФутболіст в синій формі;\nПоліцейський з правопорушником;\nУ категорію символів зі спеціальними можливостями автомата Champion`s Goal входять:\nБонус символ - м'яч;\nСкаттер - кубок;\nБонусний символ - рефері.\nДані іконки виступають в ролі активатора додаткових бонусів, а також замінюють інші символи.\nЯкщо ви хочете виграти в Champion`s Goal дійсно великі суми, то вам варто вивчити умови відкриття бонусних функцій. В даному слоті є кілька таких опцій, і кожна з них активується завдяки спеціальному значку. Бонусний символ у вигляді футбольного м'яча активує функцію Free Kick.\nЇї суть полягає в тому, що цей знак пролетить по горизонталі, перетворюючи все картинки на шляху в інші символи. Якщо в цей час випадає призова комбінація, то виплати множаться на 5. Символ Рефері запускає функцію Sticky Corner. В результаті користувач отримує 1 безкоштовне обертання.\nChampion`s Goal є універсальною моделлю, яка дозволяє грати з телефону, а також пробувати свою удачу в повноцінної версії на ПК. Ігровий процес не є ніяких складнощів. На екрані представлено 5 барабанів і 20 активних ліній.\nВиграшні комбінації складаються справа наліво і навпаки. Для настройки головних параметрів використовуються кілька клавіш. Головною з них є кнопка, що дозволяє регулювати розмір ставки. В даному випадку ви зможете вибрати значення в межах від 0,20 до 100 євро.\nЗнаки 10 і 11 - від 80 до 500 монет;\nФутболісти - від 120 до 500 монет;\nВболівальниці - від 100 до 500 монет;\nРука з факелом - від 250 до 1000 монет;\nПоліцейський з порушником - від 200 до 800 монет.\nВідсоток виграшу (RTP) в слоті становить 95.7%.\nСхожі ігри на Champions Goal


На НСК «Олімпійський» відкриється філателістична експозиція «Назустріч ЄВРО 2016» — Офіційний сайт НСК «Олімпійський»\nНа НСК «Олімпійський» відкриється філателістична експозиція «Назустріч ЄВРО 2016»\nЗавтра, 16 лютого 2017 року, об 11:00 у приміщенні "Музей 90-річної історії НСК «Олімпійський» головної спортивної та культурної арени країни відбудеться урочисте відкриття філателістичної експозиції «Назустріч ЄВРО 2016».\nУ відкритті приймуть участь:\n- Директор з питань зовнішніх зв’язків Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський» – Віктор Анісімов;\n- Автор експозиції – Олександр Канівець.\nФілателістична експозиції «Назустріч ЄВРО 2016» буде представлена в Музеї арени до 16 березня 2017 року. Кожен відвідувач музею зможе з нею ознайомитися.\nЦя експозиція створювалась протягом 10 років на підставі філателістичної продукції, випущеної УДППЗ «Укрпошта» та присвяченої підготовці та проведенню в 2012 році фінальної частини чемпіонату Європи з футболу в Україні та Польщі, а також проводам 22 травня 2016 року національної збірної України на чемпіонат Європи. Під час проведення Євро-2012 здійснювалися поштові відправлення в дні проведення матчів з Києва, Донецька, Харкова та Львова, на території обслуговування яких знаходилися футбольні арени.\nТакож під час відкриття відбудеться введення в обіг художнього календарного штемпеля з перевідною датою НСК «Олімпійський», який буде постійно знаходитися на 150-му відділенню зв’язку, що й обслуговує арену.\nЗапрошуємо представників ЗМІ долучитися до заходу! Офіційний початок о 11:00!\nПопередня акредитація ЗМІ: Тетяна +38 067 500 73 86\nМісце проведення: Музей «90-річної історії НСК «Олімпійський», вул. Велика Васильківська, 55.\nМісце зустрічі: центральний ресепшен стадіону (вхід через ворота Захід 4 зі сторони Троїцької площі)\nНСК «Олімпійський» - все найцікавіше відбувається саме тут!


Версія за 18:26, 20 червня 2015 (переглянути вихідний код)\nВерсія за 18:37, 20 червня 2015 (переглянути вихідний код)\nЗ метою реалізації завдань в школі створені сприятливі умови для пошукової роботи і позитивно-емоційної атмосфери загальної зацікавленості колективу у дослідницькій діяльності.Комплектування музейного зібрання – один із основних напрямків музейної діяльності, цілеспрямований, спланований процес виявлення і збирання історичних пам`яток, у якому бере участь увесь колектив КУ СЗОШ №23. У процесі комплектування фонду шкільного музею «Спадщина» зібрані культурні, природні, історичні пам`ятки, які стали основою для створення 6-ти експозицій.Експонати музею, які мають унікальну історичну, художню цінність, активно залучені до навчально-виховного процесу, використовуються на уроках, як в предметних кабінетах, так і в музеї, під час театралізованих фольклорних та народознавчих заходів спрямованих на виховання любові до рідного краю, української мови, побуту, традицій, фольклору, культурних особливостей українського етносу.\nЗ метою реалізації завдань в школі створені сприятливі умови для пошукової роботи і позитивно-емоційної атмосфери загальної зацікавленості колективу у дослідницькій діяльності.Пошукова робота в навчальному закладі базується на принципі реалізації індивідуальних здібностей через колективні творчі справи та формуванні переконаності у нетлінності духовних скарбів народу, поваги до національних святинь.Основні форми пошукової роботи:\tорганізація загальношкільної краєзнавчої пошукової діяльності;організація роботи пошукових груп;збір фотографій, документів, листів, спогадів сучасників подій;проведення групових та масових форм роботи: місячника військово-патріотичного виховання,тематичних свят, уроків, годин спілкування,зустрічей з ветеранами, учасниками історичних подій, пошукових експедицій, конференцій, захист проектів. вивчення бойового шляху військових частин, окремих осіб;реалізація краєзнавчих історичних матеріалів в організації експозицій, екскурсій, історико-краєзнавчих експедицій, туристичних походів;співпраця з бібліотеками, краєзнавчими музеями;участь у конкурсах, акціях; музейного зібрання – один із основних напрямків музейної діяльності, цілеспрямований, спланований процес виявлення і збирання історичних пам`яток, у якому бере участь увесь колектив КУ СЗОШ №23. У процесі комплектування фонду шкільного музею «Спадщина» зібрані культурні, природні, історичні пам`ятки, які стали основою для створення 6-ти експозицій.Експонати музею, які мають унікальну історичну, художню цінність, активно залучені до навчально-виховного процесу, використовуються на уроках, як в предметних кабінетах, так і в музеї, під час театралізованих фольклорних та народознавчих заходів спрямованих на виховання любові до рідного краю, української мови, побуту, традицій, фольклору, культурних особливостей українського етносу.\nНапрями пошукової роботи:\n- «Видатні постаті Сумщини» (А.Булатович, М. Лушпа);\n- «Війна в моїй родині»;\n- «Війна палала вулицями міста»;\n- «З попелу забуття»;\n- «Житло, календарно-обрядові звичаї, свята, фольклор Сумщини».\nСтруктура пошукової роботи.\nВ ході дослідницької діяльності учні були залучені до різних цікавих форм роботи - це, перш за все екскурсії до краєзнавчого музею, експедиції, участь у акціях, зустрічі з старожилами, учасниками і свідками історичних подій того часу, їхніми родичами; робота, бібліотеках. Діти зібрали цікавий матеріал про вулиці, їх історію, інформацію про визначних людей, ім’ям яких були названі вулиці. Результатом пошуку стали: учнівські проекти, творчі роботи учнів, фото - та відео матеріали (додаток 3):\nПошуковий проект «Війна палала вулицями міста», який виконував «Розвідзагін» під керівництвом учитель предмету «Захист Вітчизни» Шевченко С.А. Члени команди учні 9 -10-х класів.\nВерсія за 18:37, 20 червня 2015\n- «Видатні постаті Сумщини» (А.Булатович, М. Лушпа); - «Війна в моїй родині»; - «Війна палала вулицями міста»; - «З попелу забуття»; - «Житло, календарно-обрядові звичаї, свята, фольклор Сумщини».\nПошукова робота вимагає ретельної підготовки учителя і учнів, а отже, й здійснення таких відповідних заходів: навчальні, виховні, організаційні. Керівники пошукових загонів ретельно розробляють тематику, цілі, завдання, маршрути, визначають історичні об’єкти і пам’ятки які треба дослідити, правила поведінки під час пошукової роботи. Проводяться заняття на яких учні знайомляться з тим як необхідно проводити бесіди, записувати спогади, збирати документи, історичні пам’ятки, оформляти зібраний матеріал, вивчають довідкову художню, мемуарну літературу по обраній темі. Вчителі для кожної вікової групи розробляють перелік питань на які необхідно отримувати відповіді, а також визначать характер і зміст матеріалів які необхідно зібрати, звертають увагу на те, що вивчати, як вивчати, що збирати і де збирати. За 2012 -2015 роки важливим для діяльності шкільного краєзнавчого музею «Спадщина» стало вивчення бойового та трудового подвигу наших земляків у роки Другої світової війни, що надає дітям можливість особисто доторкнутися до трагедії, подвигу, перемог прийдешніх поколінь.\nСтворена пошукова група з учнів,  які проявили інтерес до вивчення історії рідного міста. У зборі матеріалу їм допомагали учні 5-8 класів.  Були вибрані об’єкти дослідження - вулиці міста, спогади ветеранів. Учні поставили собі за мету - дослідити вулиці, назви яких пов’язані з Великою Вітчизняною війною, зібрати спогади ветеранів, учасників бойових дій, дітей тієї жахливої війни.\nКерівники пошукових груп визначили, хто і що буде робити, яку і де шукатиме інформацію, розподілили обов’язки в групах; давали поради, залучали  юних дослідників  до роботи над проектами, розподіляли завдання між учнями, налаштовували на якісне виконання роботи. Школярі були розділені на окремі пошукові загони. Кожен учень приносив зібрану ним інформацію, яку всі разом вивчали, систематизували й узагальнювали.\nВ ході дослідницької діяльності учні були залучені  до різних цікавих форм роботи - це, перш за все екскурсії до краєзнавчого музею, експедиції, участь у акціях, зустрічі з старожилами, учасниками і свідками історичних подій того часу, їхніми родичами; робота, бібліотеках. Діти зібрали цікавий матеріал про вулиці, їх історію, інформацію про визначних людей, ім’ям яких були названі вулиці. Результатом пошуку стали: учнівські проекти, творчі роботи учнів, фото - та відео матеріали (додаток 3):\n1. «З попелу забуття» 2. «Війна палала вулицями міста» 3. «Війна в історії моєї родини».\nПошуковий  проект  «Війна палала вулицями міста», який виконував «Розвідзагін»  під керівництвом  учитель предмету «Захист Вітчизни» Шевченко С.А. Члени команди учні 9 -10-х класів.\nОтримано з http://istoriya.soippo.edu.ua/index.php?title=Краєзнавчий_музей%22Спадщина%22_КУ_СЗОШ_І-ІІІ_ступенів_№23_м.Суми&oldid=10183


Букет нареченої №48 - Камелія, квіти від виробника, 0444950000, доставка квітів по Києву\nРослини до 8 березня\nГоловна\tФлористика\tВесільна флористика\tБукет нареченої\tБукет нареченої №46\nБукет нареченої №46\nФрезія, троянда спрей Олена, рускус\nДіаметр 20-30 см\nБукет нареченої є важливим весільним атрибутом. Адже весільний букет символізує щастя, радість та злагоду в сімейних відносинах. Саме він підкреслює індивідуальність та характер нареченої, доповнює її весільний образ.\nЗа допомогою квітів, рослин можна акцентувати увагу на кращих чеснотах дівчини, але також потрібно знати в якому стилі буде весільна церемонія, щоб букет поєднувався з елементами весільного декору. Тому підходити до вибору весільної зв’язки квітів для нареченої потрібно дуже відповідально.\nБукети можна створювати різними за формою, відтінками та розмірами, але варто пам'ятати, що кожна квітка має своє певне значення. А для цього найкраще звернутися за допомогою до флористів.\nУ компанії «Камелія» професійні флористи допоможуть вам не тільки обрати, але й створити унікальний весільний букет. Ви зможете отримати корисні поради та цінні рекомендації щодо підбору квітів, рослин та інших аксесуарів, а також деталей для доповнення весільного букету.\nБукети з цієї категорії\nБукет нареченої №35\nБукет нареченої №8\nБукет нареченої №41\nБукет нареченої №14\nБукет нареченої №33\nБукет нареченої №19\nБукет нареченої з півоніями і фрезією\nБукет нареченої №45\nбільше букетів колекції\nЯк зробити свято незабутнім?\nДосить звернутися до наших консультантів.\nЯкий букет запам'ятається на все життя?\nЯк квітами висловити свої почуття?\nЯк оформити зал , щоб гості ахнули?\nЯк зробити свято унікальним і незабутнім?\n27 фірмових магазинів з цінами від виробника


Головна Наука Оголошення Дисертаційні роботи Д 64.600.02 Інформація про офіційний захист Стеблянко А.О. (стоматологія)\nСТЕБЛЯНКО АНТОН ОЛЕКСАНДРОВИЧ\nТема: "ФІТОТЕРАПІЯ ТА ЛАЗЕРНЕ ОПРОМІНЮВАННЯ В КОМПЛЕКСНОМУ ЛІКУВАННІ ГОСТРИХ ГНІЙНИХ ЗАХВОРЮВАНЬ ПОРОЖНИНИ РОТА"\nНауковий керівник: доктор медичних наук, професор Григоров Сергій Миколайович, Харківський національний медичний університет МОЗ України, завідувач кафедри хірургічної стоматології та щелепно-лицевої хірургії.\nдоктор медичних наук, професор Лісова Ірина Григорівна, Харківська медична академія післядипломної освіти МОЗ України, завідувач кафедри хірургічної стоматології та щелепно-лицевої хірургії і стоматології;\nдоктор медичних наук, професор Аветіков Давид Соломонович, Українська медична стоматологічна академія МОЗ України, м. Полтава, завідувач кафедри хірургічної стоматології та щелепно-лицевої хірургії з пластичною та реконструктивною хірургією голови та шиї.\nЗахист дисертації відбудеться 17 вересня 2019 р. на засіданні спеціалізованої вченої ради Д 64.600.02 при Харківському національному медичному університеті МОЗ України за адресою: 61022, м. Харків, проспект Науки, 4, тел. (057) 707-73-27.\nВідгук офіційного опонента Лісової І.Г.\nВідгук офіційного опонента Аветікова Д.С.


Чергове опитування – Ющенко в другому турi отримав би 44%, Янукович – 37% - 2004-09-30\nКиїв – 29 вересня. Розрив між Ющенком і Януковичем наприкінці вересня у першому турі становить майже 7, у другому – майже 8 %. При цьому рейтинг лідера виборчих змагань Віктора Ющенка продовжує рости. Результати останніх хвиль загальноукраїнського хвильового опитування, яке перед виборами проводиться кожних два дні, оприлюднив консорціум з п’яти соціологічних організацій.\nНаприкінці вересня у першому турі президентських виборів найбільше виборців – 34%, збираються проголосувати за Віктора Ющенка. Другим за кількістю голосів – 28% -- іде Віктор Янукович. Петро Симоненко має 7%, Олександр Мороз – 6%, Наталя Вітренко – 1% підтримки, решта кандидатів не набирає і одного процента. В разі виходу двох головних претендентів у другий тур за Ющенка віддадуть голоси 44, за Януковича – 37% виборців. При цьому голоси прихильників соціаліста Мороза перейдуть переважно до Ющенка, електорату комуніста Симоненка – переважно до Януковича. Хвильове передвиборче опитування, що проводиться кожні два дні, демонструє тенденцію до певного зростання рейтингу лідера виборчих перегонів Віктора Ющенка. Його перемогу соціологи вважають доконаним фактом на Заході, в Центрі України і в Києві. Тим часом Янукович перемагає на Сході і починає перемагати на Півдні – на думку соціологів, цьому посприяють його недавні популістські заяви про намір ввести подвійне громадянство з Росією і зробити російську другою офіційною. Говорить директор Центру “Соціальний моніторинг” Ольга Балакірєва. «Останні заяви Януковича як кандидата, скоріше за все, зорієнтовані, знов-таки, на посилення своїх позицій у Східному й Південному регіоні та залучення тих, хто ще не визначився».\nІсторія з отруєнням Ющенка та “яєчний” інцидент Януковича наразі ще ніяк не позначились на їхніх рейтингах. Очікуваного сплеску не дала поки що й обіцянка чинного прем’єра підвищити пенсії – хоч соціологи радять дочекатись реакції власне після виплати обіцяної надбавки.\nЯк показують опитування, серед населення росте відсоток тих, хто точно знає дату президентських виборів, як і тих, хто вірить, що їхня особиста участь у виборах вплине на майбутнє України. Наприкінці вересня таких було більше половини – 59%. При цьому понад дві третини населення вважає, що виборча кампанія ведеться нечесно: одним кандидатам створюють переваги, іншим чинять перешкоди. Єдиним кандидатом, якому створюються найбільш сприятливі умови у виборчій кампанії, був відзначений Віктор Янукович.\nОкреме опитування стосовно збору підписів провів один з учасників консорціуму, Центр “Соціс”. Відповідаючи на запитання, на користь кого з претендентів вони ставили свій підпис, опитані згадували Ющенка і Януковича, Симоненка і Мороза, а також Вітренко, Кінаха, Черновецького. Решту кандидатів не згадав ніхто. 5% опитаних не пам’ятає, за кого поставили свій підпис. 10% ставили за кількох. 6% змусило поставити свій підпис керівництво, три відсотки підписались, бо незручно було відмовити, а двом відсоткам заплатили. Загалом же, висновують соціологи, 30 мільйонів зібраних підписів на підтримку кандидатів існують тільки на папері.\nКонсорціум з п’яти авторитетних соціологічних організацій, що проводить хвильові передвиборчі опитування, має намір у день виборів провести екзит-пол – опитування на виході з виборчих дільниць з метою контролю чесного підрахунку голосів. Представники влади несхвально ставляться до ідеї екзит-полу і не йде на співпрацю з вітчизняною соціологічною наукою, -- каже директор Фонду “Демократичні ініцативи” Ілько Кучерів:\n«Останнім часом влада ніяк не цікавиться нашою діяльністю, хоча ми, зі свого боку, хотіли би більше зацікавити її в тому, щоб вона з нами співпрацювала. Тобто ми зацікавлені в тому, щоб розширити кількість учасників консорціуму для того, щоб опитування було серйозно сприйнято всім суспільством».\nНатомість, кажуть соціологи, влада підтримує сумнівні соціологічні проекти на кшталт тих, які проводить російський Фонд “Общественное мнение”. Цей закордонний Фонд, не маючи власної мережі в Україні, постійно подає результати опитувань, що радикально розходяться з даними всіх українських соціологічних служб. Так, недавно Фонд “Общественное мнение” заявив, що розрив між Ющенком і Януковичем становить лише 1%, а щойно повідомив, нібито рейтиги кандидатів зрівнялись. Дані не підтверджує жодна з вітчизняних соціологічних фірм, включно з соціологічною фірмою Національного існтитуту стратегічних досліджень, що обслуговує владу.\nІмунітет після хвороби краще захищав від штаму "Дельта", ніж вакцинація, але вакцини надають більш безпечний захист- дослідження CDC (17729)


Наскрізна черепиця - Аксесуари - Продукти - CREATON\nГерметичність і постійний зв’язок\nСИСТЕМНЕ РІШЕННЯ ХАРАКТЕРИЗУЄТЬСЯ ПОВНОЮ АДАПТАЦІЄЮ ДО СХИЛУ ДАХУ\nНАСКРІЗНА КЕРАМІЧНА ЧЕРЕПИЦЯ CREATON\nПропозиція CREATON включає три типи наскрізної керамічної черепиці:\nантенна черепиця з гумовою насадкою,\nнаскрізна черепиця для системи сонячних батарей,\nнаскрізна черепиця для газових димоходів.\nКомплект для монтажу, окрім наскрізної черепиці, також включає: картонний шаблон, що дозволяє виконати точні отвори в покрівельній мембрані, відповідний адаптер і гнучкий з'єднувальний провід (або трубу – залежно від функції, яку повинна виконувати система). Всі елементи набору можна складати без використання клею або використання інших додаткових процедур з герметизації.\nМонтаж наскрізної черепиці CREATON простий і швидкий, і в той же час забезпечує герметичність і довговічність поверхні даху. Він також не вимагає використання спеціалізованих інструментів та складних ущільнювачів, що значно спрощує і прискорює роботи на покрівлі.\nАнтенна черепиця Ø 60 мм з гумовою насадкою\nНаскрізна черепиця для системи сонячних батарей Ø 70 мм\nНаскрізна черепиця для газових димоходів Ø 110 мм або Ø 125 мм з фланцем з EPDM\nАНТЕННИЙ ВХІД ДЛЯ БЕТОННОЇ ЧЕРЕПИЦІ CREATON\nВи хочете покрити дах цементною черепицею CREATON? У цьому випадку вимоги до встановлення антенної системи ідентичні вимогам до дахів з керамічною черепицею. Оригінальні аксесуари CREATON включають комплект для цементних дахів, який дозволяє простий, швидкий та водонепроникний монтаж.\nНАСКРІЗНА ЦЕМЕНТНА ЧЕРЕПИЦЯ CREATON\nАнтенна черепиця (пластикова)\nПЕРЕВАГИ ОРИГІНАЛЬНОЇ СИСТЕМИ НАСКРІЗНОЇ ЧЕРЕПИЦІ CREATON:\nПовна сумісність з усіма компонентами системи