Ромны. Romny. Ромни. інфо Новости Справка Объявления - Сміття...реалії та проблеми\nРомни.інфо Новини міста Тандем-пресс Сміття...реалії та проблеми\nП'ятниця, 13 вересня 2013, 07:31\tРомни, Сумська область\nЧому зупинено будівництво полігону в с. Зеленківщина.\nЯк ми знаємо, боротьба розпочалася ще коли на відстані 1 км від міста Ромни (с. Зеленківщина, Довгополівська сільрада) планували побудувати новий полігон для складування та захоронення твердих побутових відходів. Скажу, неподалік проживаю і я. Тому я, як громадянин, був зацікавлений у дотриманні при будівництві цього об'єкту всіх нормативів. Коли я почав розбиратися з відповідними документами, я був здивований, адже такого непрофесійного та неправильного підходу до розміщення такого об'єкта я ще не бачив. Загалом, розглядаючи перспективу будівництва полігону за технічними показниками експлуатація останнього становила не більше семи років і капіталовкладень потребувало майже 11 млн. грн.\nАле, у першу чергу, мене і громадськість обурило те, що ознайомлюючись з проектними документами було виявлено ряд порушень. А саме: відповідно до діючих норм місцезнаходження даного об'єкта до житла має становити 500 метрів, при цьому розрахунок такий від меж полігону до житла, а насправді — точка відліку розраховувалась від центру полігону до житла, тобто ті 500 метрів зоні житлової забудови. Мною було задано питання, а чому так? Отримав відповідь: “Не хвилюйтеся ми людей відселимо”. Але вибачте, ви спочатку відселіть людей, а потім будуйте. По друге, розташування не менше ніж 300 метрів до орних земель, а насправді — запланований полігон межує з орними землями. По-третє, відстань до водойм, місць відпочинку людей — 3 км, а насправді — ставок Геліровський, Овлашівський, річка Роменка на відстані менше 1-2 км.\nДо мене звернулась церковна громада зі зверненням, у якому говорили про те, що поряд із новим полігоном розташоване цілюще джерело на відстані менш ніж 500 метрів. Тож, якби там не було, саме у цьому джерелі люди отримують останні сподівання на зцілення, а всі стоки від полігону могли б потрапляти у це джерело. Все це було озвучено владі та надана об'єктивна оцінка в усі відповідні інстанції та служби. І лише, дякуючи тому, що громада не залишилась осторонь, отриманий офіційний лист головного управління міського господарства облдержадміністрації, говорив про те, що всі дії по будівництву полігону на цій території — зупинені.\nНа даний час, розглядається інша альтернатива пошуку полігону для міста Ромни. Не відкидається й можливість, як удосконалення діючого полігону (с. Пустовійтівка). На мою думку, саме удосконалення діючого полігону є найкращим варіантом, адже цей полігон служить більше 10 років і не викликає ніякого обурення у громадськості прилеглих територій, зокрема, і міста Ромни. Також там є перспектива, ті землі які у свій час були неправильно розпайовані, а ці землі хоч і сільгосппризначення, але не є угіддями, мається на увазі, що на цих землях вже не може нічого рости або родити, саме це і дає на перспективу розширення цього полігону до 5,5 га з експлуатацією майже 40 років, та з розміщенням на цій території сортувальної станції, що надасть чудову можливість різним відходам не попадати до стічних вод та повітря.\nЗемлі заказника ....Перші спроби узаконення діючого полігону...\nТак, є думка про те, що діючий полігон не може бути розширений, адже межує із землями так названого заказника Золотуха. Але поясню, коли погоджували розташування полігону, ці землі заказника вже були. На даний момент на цих землях робіт по видобуванню корисних копалин не здійснюється. Тому я вважаю, що сьогодні можливо спокійно, розумно підійти до вирішення цього питання, яке потребує не один день. Скажу більше, діючий полігон й досі не узаконений. Сьогодні є перша спроба зробити рекультивацію існуючого полігону. На дану процедуру обласним бюджетом виділені кошти у розмірі 995 тис.грн., це дасть можливість ту частину полігону, яка нині діє, а саме 1,85 га земельної ділянки (на якій більше ніж 0,5 га вільна) використовувати для захоронення та складування сміття. Наразі робиться проект рекультивації полігону. Так, є певні проблеми.. Хоча місцевим бюджетом кошти і передбачені, але у зв'язку з труднощами перерахування через казначейство кошти до сих пір до проектної організації не надійшли. Тому моя організація надала позику проектній організації у сумі 10 тис.грн. для початку проектних робіт. До 17 вересня проектна організація дає свої обіцянки зробити відповідну проектну документацію і тоді ми зможемо виділені обласним бюджетом кошти використовувати за призначенням.\nЩо дасть рекультивація? А що далі?\nРекультивація дасть місту можливість розміщувати, захоронювати та складувати тверді побутові відходи ще як мінімум два-три роки. Так, це невелика перспектива для нашого міста, але за цей період депутатська комісія, яку я очолюю, матиме змогу узаконити полігон, бо лише за таких умов місто матиме можливість спокійно вивозити, сортувати ТПВ.\nНеобхідно працювати над варіантом розширення полігону за рахунок, розпайованих земель які не використовуються людьми. Але, у першу чергу, запропонувати людям альтернативні орні земельні ділянки. Тому, щоб вирішити це питання необхідно звернутися до облдержадміністрації з проханням щодо заміни цільового призначення цих земельних ділянок. Наступним кроком буде процедура узаконення, що я маю на увазі — розвиток та розширення полігону. І коли ці кроки будуть зроблені, існує можливість участі у програмі співфінансування (50/50). Саме за цією програмою надасться можливість розмістити і сортувальну станцію, і розширити полігон. Тож, як результат ми у місті побачимо цивілізований полігон.\nСьогодення...проблеми вивезення твердих побутових відходів у місті\nТож, коли у будівництві нового полігону було відмовлено, ТОВ “ПМК-Ресурс” заявило Головному управлінню міського господарства про відмову від надання послуг, у зв'язку з тим, що воно немає місця де може складувати та захоронювати ТПВ, мотивуючи тим, що екологічна інспекція закрила полігон...скажу відверто, побувавши на полігонах прилеглих міст та областей, наш об'єкт знаходиться у кращому стані, а ніж у м. Прилуки та інших...тому незрозуміло, чому саме у місті Ромни та за яких причин був закритий полігон. На мою думку, це було спровоковано навмисно, щоб прискорити виділення земельної ділянки у с. Зеленківщина. І коли вони зрозуміли, що існують перепони і їм не буде можливості заробити коштів - полігон був опломбований. Цим питанням був стурбований і я. І тільки те, що в цю справу втрутилася обласна державна адміністрація полігон через тиждень був розпломбований. Тож, 5 липня ТОВ “ПМК-Ресурс” подало письмову заяву, про відмову бути надавачами послуг із вивезення та захоронення ТПВ, мотивуючи тим, що у місті Ромни немає полігону. Але два роки назад, коли саме їх організацію було оголошено переможцями конкурсу — влаштовувало все! А причиною був їх апетит до нашої новенької техніки Тасіс, яка надавалась місту Ромни для його розвитку. Такої техніки не має навіть місто Суми.\n“Місто повинно знати своїх “героїв”\nЯк приклад приведу колишнього надавача послуг “Еліпс”, яке у свій час було непоганим надавачем послуг. Головне, що вони були роменськими, яких ми мали змогу десь поправити, десь допомогти, десь нарікнути на роботу, тощо. І коли ми побачили, що колишній заступник міського голови Андрій Жарий, почав не допомагати місту розв'язувати існуючі проблеми, а зводити свої особисті амбіції з людьми бізнеса - був обраний інший надавач послуг ТОВ “ПМК-Ресурс”, якому була передана техніка Тасіс у користування.\nКолишня новенька техніка “Тасіс” - “облуда та бутафорія”....\nКомпактор “Бомакс”, німецька техніка, вартістю 250 тис. євро. Скажу, такого обладнання в Україні кілька одиниць. Пощастило місту Ромни, Прилуки і ще небагатьом містечкам. І розуміючи цінність даного компактора він майже відразу почав працювати у м. Суми. Екскаватор “Камацу” вартістю понад 1 млн.грн., який тільки нещодавно повернувся з м. Суми. І лише завдяки тому, що такий механізм “убити” практично неможливо він зумів вистояти, але гума зношена на 90 відсотків і її ніхто не збирається міняти, адже її заміна коштує близько 50 тис.грн. Автомобіль “Рено” багатоцільового призначення й досі знаходиться у м. Суми на договірних умовах. Автомобілі “Рено”, які наразі обслуговують населення тільки ззовні гарненькі, а зсередини “облуда та бутафорія”. Питається: “Яка ж користь громаді від переданої техніки?” - одні збитки, які неможливо покрити. З жахом уявляю в якому стані повернеться автомобіль багатоцільового призначення....\n“Мені цей бізнес не потрібен!”\nУ місті битує думка про те, що моя завзятість до цієї проблеми пов'язана з корисливою метою. Ні, мені цей бізнес не потрібен! Я як керівник будівельної компанії “підставив своє плече” для допомоги організувати роботу комунальному підприємству і не більше.\nКомунальне підприємство “Чисте місто” - нове народження та....\nПісля того, як місто залишилося без надавача послуг, тимчасовим надавачем стало комунальне підприємство “Чисте місто”. Дане комунальне підприємство з одноосібним директором, якому було надано право надавати в оренду нашу з вами новеньку техніку “Тасіс”. Колишній директор Сергій Овчаренко, який, мабуть не розумів відповідальності, яка на ньому була, спокійно передав цінну техніку в оренду. Як він сам заявив: “Мені що говорили, те я й робив”. А сам, тим часом, отримував заробітну плату від ТОВ “ПМК-Ресурс” у вигляді перерахування коштів на рахунок за користування технікою, заробітна плата останнього становила близько 4 тис.грн. Тож коли почали відновлювати роботу комунального підприємства виявилося, що бухгалтерія велася умовно. Поясню, були укладені договори оренди на це майно, начебто, під 10 відсотків річних від вартості майна. Акти прийому передачі та акти виконаних робіт — відсутні. Розуміючи незаконність передачі комунального майна я намагався повернути її у судовому порядку, але ж відповідних документів, за якими ми змогли б довести незаконність просто відсутні. На мою думку, відповідні на той час посадові особи повинні відповісти перед громадою.\nНа сьогоднішній день комунальне підприємство, на чолі з новим керівником залишилося при своїх інтересах. При відновленні цього підприємства виявилося, що на рахунку ні копійки коштів, навіть стільця та ручки немає. Мною особисто та моїм підприємством були закуплена комп'ютерна техніка (4 шт.), абонентська ліцензована програма, програма 1С, меблі, тощо. На це було витрачено близько 40 тис.грн. На відновлення залізобетонних плит б/у витрачено близько 50 тис.грн., 10 тис.грн. - позика проектній організації, а також надавалась техніка будівельного підприємства для вивезення сміття.\n“Глухі, чи намагаються не чути”\nНаразі підприємство працює на повну силу. За серпень рознесені квитанції за надані послуги. А це близько 60 відсотків населення — 81 тис.грн., та близько 25 тис.грн. - комерційний сектор. Проблема сьогодні — квитанції сплачені населенням тільки 50 відсотків. Так, ми надали перший старт підприємству, але 10 вересня керівнику необхідно виплатити заробітну плату своїм працівникам у розмірі 70 тис.грн., а їх немає. Я неодноразово у міській раді піднімав питання, щодо надання стартового капіталу, але вони мене не чують, чи намагаються не чути. Коштів немає, і прямий натяк — ти ж взявся, ти й тягни. Громада міста повинна зрозуміти, що це наша спільна проблема. Тому перша допомога від громади міста - це своєчасна сплата за надані послуги. Адже робота працівників підприємства нелегка. Тож, якщо ми самі не зможемо згуртуватися, ніхто за нас це не зробить.\nЗа рідкі побутові відходи сплачувати фактично викачані або хто відремонтує резервуари?\nСитуація, яка склалася з рідкими нечистотами, критична. Протягом двох тижнів по вул. Соборній тече каналізація і здається, нікому це й непотрібно. Мною за власні кошти орендувалася техніка для викачки цих нечистот. Щодня витрачалося від 3 до 3,5 тис.грн. на вивезення рідких нечистот.\nЯ постійно говорив, існують реальні проблеми: в першу чергу, у місті немає відповідної техніки, наразі я її купив. Але повинен бути здоровий глузд... Коли був проведений аналіз викачки рідких побутових відходів стало зрозуміло, як приклад приведу вул. Соборну. Як виявляється облік вивезення рідких відходів здійснюється на підставі лічильника води, але вивозиться фактично втричі більше. Проблема друга: резервуари під нечистоти знаходяться у незадовільному стані, тому до них поступає як дощова вода, так і ґрунтова. А влада не може нічого зробити. Тому люди повинні розуміти, яка ситуація склалася. Приблизні збитки підприємство за місяць отримує 60-70 тис. грн.\nЯк вихід хочу запропонувати з кожного будинку зібрати ініціативну групу, яка й буде точно фіксувати кількість вивезених кубів спеціалізованим автомобілем. Тож, вивезли 20 машин в місяць — заплатіть будь-ласка. Ще, скажу на вулиці 21 століття, а наша центральна частина міста й досі з вигрібною каналізацією, ганьба. Тому необхідно віднайти резервні кошти та привести до цивілізації певні будинки. Ця проблема потребує негайного вирішення.\nКошти вкладені, як їх повернути?\nЯкщо зуміють повернути - добре, ні — нехай підуть на розвиток інфраструктури міста Ромни. Адже, якщо не роменці будуть допомагати місту — то хто?


У НБУ оцінили макроекономічну ситуацію в Україні / Новини / Finance.ua\n06.12.2019, 09:01 - 800 0\nНаціональний банк вважає нинішню макроекономічну ситуацію найкращою за час незалежності України.\nПро це сказав заступник глави НБУ Дмитро Сологуб в інтерв’ю Інтерфакс-Україна.\nЧитайте також: Різке зниження облікової ставки не здешевить кредитів — Нацбанк\n“В Україні ніколи ще не було такої нормальної макроекономічної ситуації, як зараз. Вищі темпи економічного зростання були, інфляція була нижчою, але кращої загальної комплексної макроекономічної картинки не було”, – сказав він.\nСологуб зазначив, що в 2005-2007 роках були високі темпи зростання ВВП, але при цьому дефіцит поточного рахунку “розривало навіть при тих цінах на commodities, які тоді зростали, як погані”.\n“Зараз таких макроекономічних дисбалансів немає. Ми дуже ретельно за цим дивимося. Наприклад, за 10 місяців дефіцит поточного рахунку платіжного балансу склав $3,4 млрд. Торік було $4,1 млрд. Оскільки економіка зростає, в процентах до ВВП результат ще кращий: дефіцит складе 2,8% ВВП, тоді як в минулому року було 3,9% ВВП”, – сказав Сологуб.\nВін додав, що вважає цей баланс “фундаментальним, а не короткостроковим”.


Нові локації, різноманітні food-зони, цікаві спікери, ексклюзивна програма, котра залишить тільки позитивні емоції, лунопарк, дитячі гірки та розваги для всієї сім’ї – саме така цікаву та різнобічну програму пропонують лучанам та гостям міста на День Незалежності.\nКрім того, під час святкування запланована загальна міська лотерея, де будуть розіграні понад 500 подарунків.\nЦе і ще багато інших сюрпризів чекає на учасників святкування з 14:00 до 22:00 у Центральному парку культури та відпочинку ім. Л. Українки.\nТакож під час святкування виступить музикант, відмий артист, гравець футбольного клубу зірок шоу-бізнесу «Маестро», переможець проекту «Фабрика Зірок-2» OLEYNIK. Музикант презентує як нові, так і вже всіма улюблені та популярні пісні, на сцені в парку о 21:00.\nЛучан та гостей міста закликають цікаво й весело відсвяткувати День Незалежності та отримати позитивні емоції.\nОрганізатори події : Івент-агенція «Tikhonov сoncert and event agency», Луцька міська рада та департамент сім’ї, молоді та спорту.\nІнформаційні партнери події : Волинь Online, Волинські Новини, ВолиньPost, Конкурент, Таблоїд Волині, Район.Луцьк, Волинська Правда, Бізнес.Район, Перший, 0332.UA, СіД FM, Лу Радіо, Наш Луцьк Life, NLL PROMO GROUP.\nАнонім Показати IP 16 Серпня 2019 09:54\nВзагалі то ЛУНАПАРК. А програма свята як у далекому райцентрі.


Екскурсія з дітьми | Офіційний сайт\nЕкскурсія з дітьми→Новини→Екскурсія з дітьми\nЕкскурсія з дітьми\n5 жовтня 2017 року до 14 – Державної пожежно-рятувальної частини м. Миронівка завітали учні 5-6 класів Центральненської ЗОШ І-ІІІ ступенів. На початку екскурсії з дітьми провели ознайомчу бесіду, коротко розповіли напрямки діяльності пожежного підрозділу. Пізніше школярів ознайомили з характеристиками пожежного автомобіля, пожежно – технічним обладнанням та з спорядженням пожежного-рятувальника. А на завершення показали відеофільми масштабних пожеж на території України та фото пожеж, що сталися в Миронівському районі.\nНа завершення, учні мали змогу відчути себе в ролі рятувальників, поближче познайомитись з пожежним оснащенням та загасити умовну пожежу. Загалом, діти по завершенню екскурсії були дуже задоволені, їх переповняли емоції від нових вражень.


Боротьба за потрапляння у топ-4 набирає обертів\nНовини Футбол Боротьба за потрапляння у топ-4 набирає обертів\nУ вівторок, 8 червня на стадіоні Національного університету біоресурсів і природокористування України відбулась гра 12 туру ХХІІ Чемпіонату м. Києва з футболу серед студентських команд ЗВО, в якій місцева збірна приймала колектив «Меркурій» з Київського національного торговельно-економічного університету.\nНадважлива гра для господарів у контексті боротьби за потрапляння до другого етапу змагань. Хлопці на минулому тижні завершили свої виступи у першості U-19 зі срібними нагородами та мають нагоду сконцентрувати свою увагу на студентських змаганнях. І чудове налаштуванні господарів поля було помітне вже з перших хвилин зустрічі. Вони змогли покарати суперника за грубу помилку при передачі нападника захисникам вже на 11-й хвилині гри. М’яч опинився на лівому фланзі, де Назарій Півень змістився ближче до центру та пробивав дуже непогано, але м’яч влучив у стійку, а на добиванні першим був Степан Клименко, який відкрив рахунок в матчі. Згодом сам Назарій міг подвоювати рахунок матчу, після чудової передачі від Дмитра Алехни, але удар півзахисника в падінні був неточним. Гості відповіли небезпечним ударом з гострого кута від Артема Стрільця з гострого кута, але м’яч пролетів вище воріт Олександра Ходаченко. Натомість у господарів гра йшла, а їхні атаки були дуже осмисленими та щоразу створювали небезпеку біля воріт КНТЕУ. Другий пас від Дмитра Алехни на 26-й хвилині таки став результативним. Артем Кияниця вийшов на побачення з Артемом Шутковським та не залишив шансів голкіперу суперників. Не врятував свою команду Шутковський і на 32-й хвилині, коли Денис Бондар знайшов нагоду для удару та пробив точно під стійку воріт. Остаточно долю трьох очок можна було вирішити ще в першому таймі, коли на 37-й хвилині Денис Хруль у власному карному майданчику збив активного у першому таймі Назарія Півня, за що арбітр вказав на позначку. Та вже цього разу Артем Шутковський врятував «Меркурій» від розгрому ще до перерви. Олексій Заїка пробив у правий від себе кут, але до цього був готовий воротар гостей. Під завісу тайму один м’яч міг відіграти Владислав Василенко, але його удар, після помилки захисника, вийшов також неточним. 3:0 після першого тайму та навіть важко пригадати, коли востаннє «Меркурій» виглядав настільки непереконливо у чемпіонаті м. Києва серед студентів. Але колектив Олексія Яценко не варто списувати з рахунків, про що свідчить попередня гра проти КУБГ, тому на нас очікували ще 45 хвилин чудового студентського футболу.\nПо перерві гості одразу побігли до чужих воріт, аби якомога швидше забити гол та отримати ту впевненість, якої так не вистачало у таймі першому. Їм це вдалось на 3-й хвилині тайму, коли Олександр Ярмак чудовим обвідним ударом поклав м’яч у дальній кут воріт. Але це взяття воріт не допомогло зломити настрій суперників. Денис Бондар спочатку влучив у стійку воріт, а згодом реалізував вихід віч-на-віч з голкіпером «торгового» на 58-й хвилині. Можливо швидкий другий гол і допоміг би команді з КТЕУ зачепитись за прийнятний для себе результат, але надійно в обороні виглядали підопічні Артема Іллічова. Олександр Ходаченко також рятував свою команду, як от в моменті з ударом головою від капітана гостей Сосо Двалі. Непоганий сейв від 12 номера НУБіПУ. На 79-й хвилині Денис Хруль реабілітувався за помилку в першому таймі та заробив пенальті, яке сам і реалізував. За останні 10 хвилин було кілька дальніх ударів від гостей, кілька непоганих контр-атак від «нубіпівців», але вже було очевидно, що гра завершиться перемогою господарів поля. Тож 4:2 на користь НУБіПУ, які завдали першої поразки «Меркурію» в поточному сезоні та збільшили свої шанси на потрапляння до топ-4. Боротьба за плей-оф ХХІІ Чемпіонату набирає обертів, а інтрига буде присутня до останнього матчу першого етапу змагань.\n4 червня Неймовірна розв’язка центрального матчу туру\n31 травня Анонс матчів 31.05 - 04.06\n26 травня Перша та дуже переконлива перемога для «Будівельника»\n25 травня Анонс матчів 25.05 - 28.05\n24 травня Огляд матчів тижня під егідою ФАСК\n22 травня Шість голів без відповіді, або як НАВС переграв НУБіПУ


Волинь – Любліну: «Просимо вибачення… чекаємо вибачень»\n05 квітня 2013, 17:40\nВолинська трагедія: науковцям – дослідження, нам – молитви\nЛуцьк – Волинь готується вшанувати пам’ять жертв Волинської трагедії. Обласна рада шукає кошти, щоб провести все на належному рівні. Українці хочуть показати приклад, як вшановувати загиблих і примиряти сучасників.\nВ останні три роки заходи увічнення пам’яті жертв Волинської трагедії – як на регіональному, так і на міждержавному рівні – відбуваються частіше. Поштовхом до інтенсивних кроків у цьому напрямку стала пересувна виставка «Волинська різанина…», котра помандрувала Україною в 2010 році за сприяння народного депутата Колесніченка. Волиняни виставку до себе не пустили, натомість посилили збір інформації і видавництво книг на тему українсько-польського конфлікту.\nВолинський історик Олег Савчук зауважує, що дослідники мають керуватися не політичними, а загальнолюдськими принципами. Адже вбивства дітей, жінок, навіть під час війни – це злочин. «Хто б його не здійснив, українська сторона чи польська, злочинців потрібно називати злочинцями», – каже Олег Савчук.\nЙого колега – рівнянин Володимир Борщевич – вважає, що вибачення на державному рівні звучатимуть переконливіше, якщо в обох державах не допускатимуть пересмикування історичних фактів, якими досі не гребують крайні праві політики.\nМи повинні подивитися на цю трагедію як на трагедію двох народів. Ми зобов’язані прийти до такого порозуміння\n«Без сумніву, для українців і для поляків – це біль на рівні вже підсвідомості, образа за родичів і земляків, які загинули. Але з позицій примирення ми повинні все ж таки подивитися на цю трагедію як на трагедію двох народів. Повинні знайти в собі сили вибачити один одному – для того, щоб мати спільне майбутнє. Ми просто зобов’язані прийти до такого порозуміння», – розмірковує дослідник.\n«Памятати, але не гострити ножі»\nУ мене загинули батько і брат, який, до речі, нині канонізований\nТакої ж думки й голова Всеукраїнського конгресу українців Холмщини Олександр Боровик, який малою дитиною став свідком розправ із українцями на своїй батьківщині, в Грубешівському повіті Холмщини. «Били, різали, вішали, мордували, – пригадує воєнне жахіття холмщак. – У мене загинули батько і брат, який, до речі, нині канонізований. Пам’ятати про це треба, але не гострити ножі».\nДоктор філософії Петро Кралюк бачить одним зі шляхів остаточного примирення і взаємопрощення поглиблення досліджень про факти співпраці українців і поляків під час Другої світової війни.\nЧому ми, наприклад, не говоримо про те, що були випадки співпраці Армії Крайової й УПА?\n«Чому ми, наприклад, не говоримо про те, що були випадки співпраці Армії Крайової й УПА? Про те, що і з польського, і з українського боку були спроби порозумітися в цих непростих обставинах? Інша справа – чому це не сталося. І якщо ми хочемо, щоб український і польський народи жили в мирі і дружбі, мені здається, треба звертати увагу саме на ті моменти, які нас зближують», – вважає науковець.\nНині волиняни вирішили показати приклад польським сусідам, як потрібно вшановувати невинно полеглих, розповідає заступник голови Волинської облдержадміністрації Олександр Курилюк.\nВолинські кроки назустріч розумінню\n«Ми зробили крок назустріч полякам, коли в 2011 році з нашою допомогою було облаштоване польське кладовище в Острівках Любомльського району. За дорученням президента, з державного бюджету, через Міністерство регіонального розвитку, були виділені кошти – ми облаштували й дорогу, і саме кладовище. Таких же кроків ми чекаємо і з боку наших польських друзів. Сьогодні йдеться про облаштування місць поховання українців – за Бугом, на території Польщі», – зазначає Олексанждр Курилюк.\nПісля відкриття в 2003 році меморіалу загиблим полякам у волинській Павлівці в Україні майже не йшлося про те, що не лише на Холмщині, а й на Волині існують місця масових поховань українців – жертв цього ж міжнаціонального конфлікту. Упродовж 20 років поляки послідовно впорядковували місця поховань своїх співвітчизників і в Україні, і в Польщі, у той час як могили українців заростали бур’яном. Привернути увагу до них – обов’язок волинян, каже посадовець.\n«Ми продовжуємо роботу з облаштування місць поховань українців тут, на Волині, які загинули в ті роки – це Красний Сад Горохівського району, буде встановлений пам’ятник у селі Охнівка Володимир-Волинського району, Запілля Любомльського району, де було 120 жертв. Крім того, на прохання громадської організації холмщаків у нас буде встановлено стели з переліком знищених у 42–45 роках українських сіл у Польщі. Пам’ятник на Меморіалі слави буде доповнений цими стелами», – розповідає він.\nУ нинішньому році волиняни сподіваються зайнятися облаштуванням поховань українців у Бересті, Вишневі, Ласкові, Модрині на території Польщі, і з цього приводу сподіваються на підтримку місцевої влади у Польщі. Досі у Люблінському воєводстві, де зосереджені дідівські могили українців, такої підтримки не було.\nДонині офіційно не відкритий і пам’ятник в селі Сагринь, де загинули близько 700 жителів, в основному українців. Цей пам’ятник встановлений з ініціативи і за кошти української сторони. Чотири роки тому його запланованому відкриттю з участю президентів двох країн завадили крайні праві польські політики.\nОлександр Курилюк сподівається, що волиняни своїм прикладом спонукають поляків толерантніше вирішувати проблему вшанування загиблих.\nПозиція офіційної влади така: треба вшанувати пам’ять як поляків, так і українців\n«Ми нашим польським друзям говоримо про те, що є різні настрої і в нас – радикальні і толерантні, – зауважує він. – Але позиція офіційної влади така: треба вшанувати пам’ять як поляків, так і українців. Ми свою позицію сформували більш принципово, з огляду на заходи, які плануються нині в Польщі. Ми розуміємо, що ця принциповість має бути, в тому числі в оцінках».\nВолиняни започаткували телевізійний інформаційний проект «Через порозуміння – до майбутнього», де будуть зібрані коментарі усіх науковців, котрі досліджували цю складну тему – зокрема, професорів Володимира Сергійчука, Юрія Макара, Леоніда Зашкільняка тощо, а також спогади волинян і холмщаків. Волиняни чекають у гості польських науковців та урядовців і сподіваються, що згенерований екс-президентом Польщі Александром Квасневським принцип «Пробачаємо і просимо вибачення» матиме реальне втілення.


Піскун: Є достатньо доказів для арешту осіб, причетних до вбивства Гонгадзе - Korrespondent.net\nПіскун: Є достатньо доказів для арешту осіб, причетних до вбивства Гонгадзе\nКорреспондент.net, 2 березня 2005, 10:57\nГенеральна прокуратура України має достатньо доказів для видачі санкції на арешт осіб, причетних до вбивства журналіста Георгія Гонгадзе. Про це заявив Генеральний прокурор України Святослав Піскун, передає Інтерфакс-Україна.\n"У нас уже є достатньо доказів, щоб ми брали санкцію на арешт людей, які скоїли цей страшний злочин", - сказав Святослав Піскун по телефону в ефірі українського телебачення у вівторок, 1 березня.\nВ інтерв’ю Генпрокурор повідомив, що у "справі Гонгадзе" затримано двох чинних працівників міліції в званні полковників.\nКолишнього керівника столичного УБОЗ Миколу Астіона, за словами Піскуна, не затримано.\nРаніше ЗМІ, посилаючись на конфіденційні джерела, повідомили, що в ніч на 1 березня Службою безпеки України були затримані люди, які безпосередньо брали участь в убивстві українського журналіста Георгія Гонгадзе.\nЗа інформацією одного з джерел, були затримані дві особи, які проходять у справі. Ще одна особа принесла каяття до правоохоронних органів. Один із затриманих – генерал, двоє – полковники.\nВідомий журналіст Олег Єльцов повідомив, що серед затриманих – генерал-майор Микола Астіон, колишній начальник столичного Управління з боротьби з організованою злочинністю МВС України, який нібито давав указівку викрасти Георгія Гонгадзе.\nІнформацію про затримання Миколи Астіона вчора спростували в Міністерстві внутрішніх справ.


ДТП у Києві - перекинувся автомобіль\nVideo: Водії народилися в сорочках – місиво із залізних уламків на околиці Києва\nНа околиці столиці справжній хаос! Дві вантажівки, понівечена іномарка поперек дороги, ще одна взагалі вилетіла в кювет і перекинулася прямісінько на водійський бік! [read_more_news] І все навколо щільно всипане уламками машин, забрудненими речами і навіть цвяхами – їх в одному з багажників був цілий ящик! Але головне питання – чи вціліли люди? Адже наслідки трощі неймовірно страшні.\nВодії народилися в сорочках – місиво із залізних уламків на околиці Києва\nНа околиці столиці справжній хаос!\nДві вантажівки, понівечена іномарка поперек дороги, ще одна взагалі вилетіла в кювет і перекинулася прямісінько на водійський бік! Також по темі: Смертельна ДТП у центрі Полтави - прокляте місце забирає життя людей\nІ все навколо щільно всипане уламками машин, забрудненими речами і навіть цвяхами – їх в одному з багажників був цілий ящик!\nАле головне питання – чи вціліли люди?\nАдже наслідки трощі неймовірно страшні.\nICTV / Надзвичайні новини / Водії народилися в сорочках – місиво із залізних уламків на околиці Києва / 17.03.2021 19:16\nКриваві дороги на травневі свята – ТОП ДТП ...\nПоцупив залізного коня найкращого друга і розбився насмерть ...\nП’яні мажори за кермом веселились та втікали від копів – смертельний коктейль для ДТП у Києві\nЗаберете після Великодніх свят! Як СТО більше року не віддає власнику його авто\nТіло без голови у Голосіївському парку знайшов чоловік під час ранкового променаду\nВодій не зміг врятувати дружину та сина у пекельній аварії на Хмельниччині\nМотоциклісти на той світ їдуть з вітерцем! ТОП ДТП від Надзвичайних новин\n27-літня шумахерка на шаленій швидкості збила 12-річних дітей на зебрі – ДТП під Дніпром\nПекельні страждання і мученицька смерть на очах десятків очевидців – ДТП з вибухом на Київщині\nТрагічний фінал веселого свята – автомобіль злетів у водойму і всі втопилися


У буденному студентському житті важливе місце займають можливості використання набутих теоретичних навичок на практиці та ознайомлення із особливостями практичної діяльності установ, в яких вони матимуть змогу розпочати свою трудову діяльність. Саме тому, 23 квітня 2019 року студенти третього курсу економічного відділення, які навчаються за спеціальністю «Фінанси, банківська справа і страхування» разом із викладачем циклової комісії економічних дисциплін Семенюк Юліанною Валеріївною провели навчальне заняття в Управлінні Державної казначейської служби у м. Чернівцях Чернівецької області.\nМетою навчальної екскурсії було ознайомлення студентів з організаційною структурою, основними завданнями органу, підвищення практичної підготовки студентів та їх майбутнього працевлаштування в органах ДКСУ.\nНачальник управління Ірина Андріївна Мусаєва провела майбутнім фахівцям екскурсію по відділах управління, де студенти ознайомились із функціональними завданнями, організацією роботи відділів та обліковою політикою установи. Провідні фахівці установи на конкретних прикладах розповіли студентам про особливості казначейського обслуговування бюджетних коштів, зокрема розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів державного та місцевих бюджетів; контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов’язань та здійсненні платежів; ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів. У відділі надходжень продемонстрували порядок повернення помилково зарахованих доходів та відшкодування податкових надходжень. У відділі бухгалтерського обліку та звітності студенти мали змогу ознайомитися із особовими справами розпорядників та одержувачів, змістом фінансової та бюджетної звітності, порядком її складання і термінами подання, інформаційними системами ДКСУ.\nВ ході заняття студенти були ознайомлені з основними напрямками діяльності Державної казначейської служби, відвідали робочі місця працівників управління, спостерігали за виконанням основних функціональних завдань територіальних органів Державної казначейської служби України, а також отримали можливість наочно відчути всю важливість і відповідальність виконуваної роботи.\nВелика подяка начальнику Управління Державної казначейської служби у м. Чернівцях Мусаєвій Ірині Андріївні за надану можливість проведення навчальної екскурсії та знайомства студентів спеціальності «Фінанси, банківська справа і страхування» з провідною фаховою установою.


Дискус – Цихліди в Україні\nАвтор mazapura | 03.03.2012\nДискус — є родом Symphysodon (Heckel, 1840) з чотирьох видів цихлид, що походять з басейну Амазонки.\nSymphysodon — symphysis, від стар.-грец. σύν «разом», φύσις «природа» і ὀδούς «зуб». Термін відноситься до декількох зубам над місцем, де зросщуються дві половинки щелепи.\nAequifasciatus — aequus, латинське слово, що значить «рівний»; fasciatus, латинське слово, що значить «смугастий». Термін відноситься до вертикальних темних смуг в забарвленні рівносмугових дискусів, у яких на відміну від «хекелів», все смуги однакові яскраво виражені.\nІснує декілька варіантів систематики природних підвидів дискусів: з 1904 року в систематиці цихлід з’явився вид Symphysodon discus, що об’єднував відомі на той момент природні варіації як підвиди\nSymphysodon discus Heckell, 1840 — дискус Хекеля.\nВ 1960 році Аксельрод опублікував у журналі (Tropical Fish Hobbyist) систематику в якій Symphysodon aequifasciata виділив у самостійний вид:\nS. discus discus Heckel, 1840 — дискус Хекеля\nSymphysodon aequifasciata Pellegrin, 1904 — дискус рівносмуговий\nS. aequifasciata aequifasciata Pelegrin, 1904 – зелений дискус\nS. aequifasciata axelrodi Shultz, 1960 – коричневий дискус\nS. aequifasciata haraldi Shultz, 1960 – голубий дискус\nАксельрод указував на незавершенність запропонованої ним систематики. В 1981 році він опублікував у Tropical Fish Hobbyist чергову систематику:\nS. discus discus Heckel 1840 — дискус Хекеля\nS. aequifasciata aequifasciata Pellegrin, 1904 — зелений дискус\nS. aequifasciata haraldi Schultz, 1960 — синій дискус\nS. aequifasciata axelrodi Schultz, 1960 — коричневий дискус\nВ 2006 році шведські вчені (Ready et al., 2006. Journal of Fish Biology 69 (Supplement B): 200—211) запропонували систематику з трьох видів\nS. discus discus Heckel, 1840 —дискус Хекеля\nS. aequifasciata aequifasciata Pelegrin, 1904 — дискус рівносмуговий\nSymphysodon tanzoo Lyons, 1959\nS. t. tanzoo Lyons, 1959 — дискус зелений червоноплямистий\nНаразі в систематиці дискусів налічується чотири види:\nБіотопи басейну Амазонки на протязі року зазнають суттєвих змін:\nз настанням у грудні сезону дощів, стається розлив Амазонки. Тропічні зливи й талі води з високор’їв підіймають рівень води в руслі ріки. Багато приток в цей час змінюють напрямок течії на зворотнє, поки річка, що розлилася не затопить величезні території. В водойми з кришталево чистою водою паводки приносять каламутну глинисту воду. Оточуючий Амазонку затоплений ліс перетворюється в одне повільно проточне болото;\nдо травня зливові дощі припиняються. В води затопленого лісу перестає надходити річна вода й вони поступово стають прозорими;\nз липня, протягом декількох місяців рівень води значно знижується. З’являється багато ізольованих водойм і невеликих струмків, в яких вода набуває чистоту й характерний темний колір. Параметри води в таких водоймах можуть досягати граничних значень м’якости, відсутности електропровідности, стерильности. За свідченнями Х. Блехера, дискуси мешкають у «чорній» воді серед заростей прибережних чагарників. Дно водойм застелене шаром гнилого листя. Вода дуже м’яка та доволі кисла. Коріння прибережної рослинности більшу частину року знаходиться під водою й слугують схованками й субстратом для нереста. Зі зменшенням рівня води, риба залишає хованки і уходить на глубину, до центру водойм.\nДискуси не зустрічаються в великих річках і рідко зустрічаються в місцях з інтенсивною течією, заселяючи безліч дрібних приток і струмків. Таким чином утруднене переміщення ізольованих популяцій призводить до формування характерних ознак (перед усім забарвлення) навіть для порівняно невеликих ізольованих груп. Такі локальні популяції можуть нараховувати декілька сотень особин, проявляючи ознаки поведінки зграйних риб.\nУ природі основу раціону дискусів складають личинки комах і прісноводні креветки.\nРазом з дискусами найбільш часто зустрічаються наступні види:\nцихліди родів Mesonauta, Heros, Crenicichla, Cichla, Geophagus, Satanoperca, Apistogramma, Acarichthys;\nразні дрібні тетри, сомики, риби-ножі;\nзустрічаються піран’ї, скати, Leporinus, Myleus, Osteoglossum;\nосновним природнім хижаком для дискусів є електричний вугор.\nДовгий час риб завозили до магазинів з природних водойм Південної Америки. Вперше вдалося розмножити дискусів у 1935 р. у Філадельфії Г. Армбрусту. Проте більшості любителів відомий американський акварист Дені Ді-Коко, який протягом десятиліття, з 1956 по 1966 роки, поставляв у зоомагазини Америки та Європи мальків дискусів.\nВисока ціна на дискусів, а також стійкий попит на них заохочували багатьох акваристів шукати шляхи до розгадки проблем, пов’язаних з отриманням потомства. Потроху найдосвідченіші аматори з різних країн проникали в таємницю. У країнах 3аходу численні спеціалізовані фірми, керуючись комерційними цілями почали виводити нові незвичайно яскраві кольорові варіації дискусів. У зв’язку з цим в акваристів з’явились надії, що недалекий той час, коли дискусів буде викреслено з реєстру рідкісних риб, проте й тепер їх вдається розмножувати лише дуже досвідченим любителям.\nТіло дискусів майже кругле, сильно стиснуте з боків. Від лоба до підборіддя його охоплюють плавці. Довжина тіла 15-20 см. Загальний тон забарвлення жовтувато-коричневий. На тілі помітно кілька вертикальних темних смуг. Вздовж тіла проходять блакитні хвилясті лінії.\nНаразі популярности дискусів сприяє представлене на ринку різномаїття селекційних форм, таких як:\nGhost – привид\nOcean green – океанічна зелень\nДискуси дуже вимогливі до умов утримання. Бажано їх утримувати зграйкою з риб, які мають різних батьків. Оптимальна кількість екземплярів у зграйці — 6-8. Не біда, якщо риби трохи відрізнятимуться між собою за віком. На жаль, не завжди є можливість дотриматись цієї умови. При температурі 26-30 °С, різноманітному якісному харчуванні, риби стають статевозрілими у півторарічному віці. Бажано щоб у цей період почали формуватись пари плідників. Риб, які не досягли максимальних розмірів, не слід видаляти з акваріума. Як показують спостереження досвідчених аматорів, у стабільній в кількісному відношенні зграї нерест и проходить частіше і результати його кращі. Дискуси добре ростуть і розвиваються в акваріумах з оргскла місткістю понад 100 літрів. Доглядаючи за рибами, двічі на тиждень бажано замінювати одну двадцяту частину загального об’єму води на свіжу відстояну, видаляти органічні рештки, запобігаючи забрудненню грунту.\nІкру вони відкладають на листок або на вертикальну поверхню підводних предметів. Личинок переносять з місця на місце. Коли мальки починають живитися, вони чіпляються до боків батьків. Так вони не тільки плавають разом, а й скльовують поживні виділення шкіряних залоз батьків. Вважається, що виділення секрету на шкірі батьків — це реакція організму на подразнення шкіри мікроорганізмами, які у масі розмножуються під час повені.\nДоглядаючи за мальками, дискуси по черзі струшують їх з тіла, коли бажають передати партнеру. Крім дискусів, підгодовують мальків виділеннями шкіри ще деякі цихліди Південної Америки — астронотуси.\nAlenquer Super Red\nUatuma (Discus Heckel)\n← Мезонаута Uaru →


Російські окупанти в зоні ЧАЕС більше нашкодили собі, аніж Україні, – науковець Олег Нагурський - Інформаційний марафон - ТРК ПЕРШИЙ ЗАХІДНИЙ\nРосійські окупанти в зоні ЧАЕС більше нашкодили собі, аніж Україні, – науковець Олег Нагурський\nОкупанти за те, що пробували штурмувати зону Чорнобильської атомної станції заплатять своїм життям. У цьому впевнений завідувач кафедри цивільної безпеки Національного університету «Львівська політехніка» Олег Нагурський. Про це він розповів в ефірі «Першого Західного».\nВін переконаний, що собі вони нашкодили більше, аніж Україні.\n«Оскільки вони були в окопах майже місяць, важко сказати, яку вони дозу опромінення отримали і кожен організм це сприймає по-різному, але я думаю, що їм недовго залишилось», – вважає науковець.\nЕксперт пояснив, чому «Рудий ліс», в якому російські загарбники пробували окопуватись, вважають небезпечним. За його словами, в перші дні після вибухів на станції, на територію навколо висипалась велика кількість радіоактивних речовин. В результаті цього рівень радіації там виріс до такого високого рівня, що загинули дерева.\n«Чому назвали цей ліс «Рудим»? Тому, що шпилькові соснові ліси стали рудими, бо просто загинули. Тому цей ліс, насичений великими дозами радіації, бульдозерами просто згорнули, зрівняли з землею. Фактично захоронили радіоактивний пил, але через якийсь час на ньому почало відновлюватись життя. І коли прийшли окупанти, вони це все розрухали. Вони почали копати вглиб грунту і підняли на поверхню всі ці радіоактивні залишки. Перебуваючи там, вони отримали велику дозу радіації. І тільки після смерті першого солдата від променевої хвороби, вони заговорили про залишення цієї зони», – розповідає науковець.\nВін навіть порівняв опромінення ліквідаторів аварії на ЧАЕС, які гасили пожежу в перші години з російськими солдатами. Тільки перші отримали високу дозу за короткий час, а другі набирались меншої дози, але довший час.\nОлег Нагурський також зауважив, що небезпечними можуть бути і речі, які окупанти вкрали на ЧАЕС, але тримали біля себе в окопах.\n«Навіть річ, яка була нерадіоактивна, в процесі перебування в полі високої радіації, також стає джерелом випромінювання. Таким чином, вони привезли своїм родичам «привіт з України», – пояснює експерт.\nНа його думку, загортати ці окопи зараз не варто, бо зрушиться пил, який за цей час вже осів.\n«На той момент, коли вони там перебували, рівень радіації зріс, хоча в цей час ситуацію не моніторили. Але пил осідає. Коли він перебував в повітрі – це було небезпечно, а зараз дощі падають, вони назад прибивають той пил і рівень радіації знижується. Звичайно, ходити цими місцями буде небезпечно, хоча напевно, для туристів це буде цікаво», – розповідає Олег Нагурський.\nДо війни рівень радіації на межі «Рудого лісу» перевищував норму в 3-6 разів. Там можна було перебувати, але лише певний час. Чим глибше в ліс – тим більшим було перевищення. Після бурхливої діяльності окупантів, на думку експерта, там треба проводити нові дослідження.\nНагадаємо, 26 квітня 1986 року під час експерименту на 4-му реакторі Чорнобильської атомної електростанції сталися два вибухи, внаслідок чого в атмосферу вирвалась хмара радіоактивного пилу.\n24 лютого внаслідок російської агресії, зону Чорнобильської АЕС захопили окупанти. В квітні територія знову повернулась під керівництво України.\nТеми: радіація, російські окупанти, Рудий ліс, ЧАЕС, Чорнобильська катастрофа


Ніжинця, який перебігав дорогу, збив легковик – Новини Ніжина/ новости Нежина\n3 листопада, о 18:30 по вулиці Шевченка, в районі “Сільмаші” у Ніжині сталася ДТП за участі пішоходів. Повідомляє сайт “Нежатин“ згідно з наданою інформацією Ніжинської міської станції швидкої (екстреної) медичної допомоги.\nДвоє друзів перебігали проїжджу частину, внаслідок чого одного з них, 33-річного місцевого жителя збив легковий автомобіль. Чоловік був доправлений до травматологічного відділення із закритою черепно-мозковою травмою, розсіченою травмою на голові, і відкритим переломом правої ключиці. Треба зазначити, що постраждалий знаходився в стані алкогольного сп’яніння.\nНіжинські студенти відвідали Міжнародний форум “INNOVATION MARKET”


Поетичний геній українського народу протягом століть створив неперевершені художні цінності, серед яких по праву чільне місце належить народній пісні в усій її жанровій різноманітності. М. Добролюбов зазначав: у народній поезії вилилась уся доля, «весь справжній характер України, все коло життєвих насущних інтересів охоплюється в пісні, зливається з нею, і без неї саме життя стає неможливим».\nВіками український народ відстоював свою незалежність. Його історичні шляхи позначені кровопролитними битвами з іноземними загарбниками та виснажливою соціальною боротьбою проти місцевих гнобителів. У цій непримиренній довготривалій боротьбі народ виявляв героїзм і рішучість, оптимізм та волю до перемоги. Це формувало дійову вдачу, вимагало віри у власні сили, глибоко розвивало критичне світосприймання. Внаслідок цих та багатьох інших чинників одним із вагомих складників національного характеру українців став сміх і вужче — гумор, як своєрідний засіб народного духовного утвердження й самозахисту.\nГумор і сатира властиві багатьом жанрам усної народної творчості. Казки і пісні, анекдоти і перекази, загадки і частушки, прислів'я та приказки, бувальщини сповнені невичерпним сміховим колоритом, цілою гамою найрізноманітніших відтінків сміху — від лагідної усмішки, дружнього необразливого жарту, дотепного й веселого кепкування, доброзичливої критики до саркастичного висміювання, злої іронії, дошкульного глузування, нищівного засудження й спопеляючого заперечення.\nПісні цього різновиду фольклору в гумористично-розважальній і сатиричній формах відображають побут, національний характер і світогляд народу, його етичні, естетичні уподобання і оптимізм. У них знайшли яскравий вияв найсвітліші ідеали волелюбного народу-трудівника.\nПерлини сміхової народної творчості охоплюють обрядову і необрядову поезію; нині побутують переважно словесно-музичні твори необрядові. Виникнення жартівливих пісень відноситься до часів формування календарно-обрядової поезії слов'ян. Багатства українських гумористичних і сатиричних пісень складалися впродовж століть і нині продуктивно поповнюються. Вони мають чимало спільного з гумором і сатирою російського та білоруського, а також всіх інших слов'янських народів.\nСоціальна тканина народної сміхової творчості, як правило, національно забарвлена, що зумовлено не лише мовою, не лише самим предметом зображення, а й своєрідним віддзеркаленням у творах національних особливостей народу, його психіки, художніх традицій — насамперед фольклорних. Національна специфіка гумору є історично змінною, рухливою, вона обумовлюється прогресом світогляду народу та змінами в його історичному житті. На різних етапах історичного життя народу ця змінність виявляється в неоднаковому темпі розвитку сатирично-гумористичних жанрів народної творчості. В умовах феодалізму з властивим йому патріархально замкнутим укладом життя народу і порівняно невисоким рівнем його соціальної свідомості основними об'єктами гумору були негативні явища повсякденного побуту. В часи національно-визвольного руху сміх набирав гострішого соціального спрямування, «вибухового» сатиричного характеру. З розвитком капіталістичних відносин і загостренням соціальних суперечностей у народній творчості поглиблюється сатиричний струмінь, збагачується палітра художніх засобів пісень. Таким чином, не залишаючи сфери побутової, морально-психологічної, гумор активніше переходить у сферу політичну і соціальну, в сферу класової боротьби і стає дошкульним, викривальним, нищівним.\nВажливу роль у творенні та поширенні жартівливих і сатиричних пісень відіграли народні співці — кобзарі і скоморохи (а цим частково й пояснюється спільність українського, російського та білоруського гумору), учасники художньої самодіяльності. Чимало пісень цього циклу мають літературне походження (відоме, а часом і «нерозшифроване», але відчутне індивідуальне авторство).\nХоча жартівливі та сатиричні пісні мають спільну основу — сміх, усе ж вони умовно розрізняються: об'єктом перших здебільшого є несумісні із здоровою народною етикою та мораллю вчинки людей, різноманітні комічні ситуації родинного життя і побуту, стосунки між сусідами, кумами тощо. Життєрадісне торжество в жартівливих піснях здорових сил життя над усім відсталим, безперспективним можна вважати запереченням (без прямого викриття) протилежного, негативного. Сатиричні ж пісні спрямовані на викриття потворних, соціально небезпечних, класово ворожих трудовому народу явищ, подій та людських типів. Викриття негативного тут відбувається через гостре висміювання з позицій народного ідеалу. Тональність сміху в жартівливих піснях м'яка, доброзичлива, співчутлива; у сатиричних — гнівна, в'їдлива, безжальна, презирлива, саркастична. Не заперечуючи свого об'єкта, жартівливі пісні критикують, висміюють по-дружньому, це «той сміх, що не ображає, а виліковує, виховує людину»; сатиричні ж твори, непримиренно тавруючи об'єкт, заперечують його в цілому. Проте слід наголосити: сатири без гумору нема, а в жартівливих піснях часом досить відчутні елементи сатири (особливо тоді, коли критика на рівні індивіда переходить у площину суспільну).\nОб'єктом жартівливих пісень в основному є родинно-побутова сфера. Тому головними персонажами виступають дівчата й парубки, жінка і чоловік, баба і дід, зять і теща, кум і кума тощо. Чи не найчастіше серед героїв пісенної гумористики зустрічаються дівчата й парубки. І це зрозуміло, адже гумор — особливо сильний гуманний засіб виховання людини, насамперед молодої. Разом із тим веселий спів створював ліричний настрій, сприяв взаємопізнанню та взаєморозумінню між хлопцями і дівчатами, готував найвищий емоційний злет інтимних почуттів, коли за щирим сміхом в усій своїй звабливій цноті і красі стояло розквітле перше кохання. На вулиці, на вечорницях, досвітках, у веснянкових іграх та хороводах, різноманітних формах молодіжного дозвілля хлопці й дівчата жартували, дотепно висміювали одні одних, змагалися в кмітливості й майстерності співів.\nКритерій оцінки людської особистості, найвища моральна цінність народу — працьовитість, здатність перетворювати світ і себе. Із позицій свого естетичного ідеалу народ оцінює окремих індивідів по тому, як вони ставляться до праці. Жартівливі пісні про молодь акцентують увагу на негативних рисах: лінощах, неробстві, безгосподарності, недбальстві, вайлуватості, незграбності. Класичними ілюстраціями цього є пісні «Грицю, Грицю, до роботи», «Чи не той то Омелько».\nНарод кепкує над такими вадами дівчат і хлопців, як легковажність, нескромність, дурість, язикатість, недолугість, пиха; викликають сміх недоречні залицяння, комічні освідчення, непорозуміння, безглузді суперечки між парубками, між хлопцем і дівчиною, всілякі принаджування й частування, занадто відверті любощі, парадоксальні ситуації тощо.\nЖартівливі пісні родинного життя охоплюють різноманітні вияви смішного насамперед у стосунках між чоловіком та жінкою і властиві їм вади. Як відомо, народному ідеалу відповідає подружжя, засноване на взаємному коханні та повазі; всілякі відхилення від цього вважаються аномальними: соціальна нерівність (згадаймо прислів'я: «Знайся кінь з конем, а віл з волом»); вікова невідповідність; контрасти вроди чоловіка та жінки, що побралися під тиском обставин, з розрахунку. Смішного (часом із нотками співчуття, смутку, розчарування) в сімейних стосунках надзвичайно багато. Це й кпини над чоловіком, який боїться залишити молоду дружину саму вдома, і насмішка над чоловіком-страхополохом (лягає спати від стіни, боячись привидів), і порівняння власної жінки-нечупари з роботящою акуратною сусідкою, і показ облесливих, «хворобливих» симулянток і т. д. Народ сміється над безгосподарними жінками, їх нездатністю до звичайної буденної роботи (косіння і жаття ниви, обробіток льону, приготування їжі, доїння корів тощо), скнарістю, байдужістю, нехлюйством, вередливістю, впертістю, гультяйством, схильністю до чарки. Дотепно висміюються примхливі, свавільні жінки в таких славнозвісних піснях, як «Дворянка» («Продай, милий, сірі бички»), «Міщанка» («Як задумав мужичок»).\nЧимало є пісень про стосунки в сім'ї між старими та молодими, тещею і зятем, дідом і бабою, кумами.\nВже сам факт виходу молодої заміж за старого створює комічну ситуацію, а коли вона всілякими хитрощами намагається позбутися повсякчасного контролю з його боку (скажімо, посилає в луг по калину, вдаючи із себе хвору), щоб зустрітися з коханим, то цей комізм поглиблюється. Малюючи картину порушення вірності, «шанобливого» збиткування молодої над старим, пісні непрямо, у формі іронічного співчуття, засуджують її. Симпатії тут відверто віддано молодій жінці, хоча акцент робиться не стільки на її вчинках, скільки на смішному становищі старого немічного чоловіка, його незавидній ролі в нерівному шлюбі. Іноді пісня настільки загострює увагу на неприродності й неможливості щасливого поєднання молодої і старої доль, що дозволяє собі зображувати обстановку радісної надії жінки на близьку кончину чоловіка і полегшене зітхання після його смерті («Ой мій милий заболів, киселику захотів»). У народнопісенних зразках цього циклу переважають дидактичні настанови — застереження молодим незаміжнім дівчатам та парубкам-перестаркам і вдівцям вступати в нерівні шлюби. Повчальність, виховний елемент бере верх над веселістю, розважальністю; чи не тому тональність сміху тут специфічна: до комічності долучається трагізм, приреченість на душевні муки й нещастя.\nПостаті діда та баби в жартівливих творах також не позбавлені дидактичної функції, яка, проте, виявляється не так прямо й безпосередньо. Об'єктом сміху тут є різноманітні епізоди, ситуації, випадки з родинного життя людей, які на старості вдаються до дивовижних химер і вчинків. Так, рельєфно відтворені образи вередливої, усім невдоволеної баби, діда-ловеласа, якому не таланить у любовних походеньках. Непорозуміння між літніми людьми іноді доходять до того, що «дід бабу товче, що нерано млинці пече», що дід іде топитися або топить бабу, чи ладен продати свою набридливу супутницю життя (купляє гребінця, щоб розчесати її, однак його затія марна — покупця, як правило, не знаходиться).\nОкремі пісні гумористично зображують численну родину, в чому виявився відгомін розпаду великої патріархальної сім'ї («А в нашого Омелечка»), комічні стосунки між тещею і зятем, свекрухою та невісткою, сватами тощо.\nОсобливою дотепністю характеризуються пісні про кумів (переважно про кума й куму). Як відомо, в куми запрошували найближчих друзів, часом колишніх коханих, з якими з різних причин не вдалося поєднати свою долю. В піснях цієї групи колоритно змальовуються зустрічі й залицяння кума до куми (тут пускаються в хід подарунки, компліменти і образні натяки, відверті підмовляння на гріх). Іноді ініціатива належить кумі. Народ весело висміює прикрі непорозуміння між жінками-кумами, між кумом-перелюбником і не завжди вірною своєму чоловікові кумою.\nДо розряду жартівливої творчості відноситься основна частина танцювальних пісень — приспівок до найпопулярніших українських танців. Народні танець і супровідна йому пісня — яскравий вияв життєрадісності й оптимізму трудящих. Вони віддавна прикрашали колективне й особисте дозвілля, гуртували людей, виховували в них благородні почуття. Метелиці, гопаки, козачки (козаки), гайдуки, коломийки витворилися в процесі формування та розвитку української народності і є продуктом своєрідних соціально-економічних та історичних умов життя. Танець метелиця відобразив зв'язки людей із світом природи; гопак та козачок несуть на собі відбиток військового способу життя, ратного героїзму народу, який «цілі віки бився, як лев, за свою свободу» (О. Довженко).\nРізноманітні народні танці й пісні до них віддавна були надзвичайно популярні. Яскраве висвітлення танцювального багатства народу знаходимо в живих побутово-описових картинах «Енеїди» І. Котляревського:\nВистрибовавши г о ц а к а.\nОкремо треба згадати своєрідні невеликі жартівливі пісеньки — триндички (пританцівки), що, як правило, виконуються без музичного супроводу на родинних святах, а також матерями, що бавлять своїх дітей.\nДо танцювальних пісень певною мірою відносяться також коломийки — «перлини великого намиста» (І. Франко) та частушки, хоча як окремі жанрові структури вони мають власну специфіку відображення дійсності і значно ширше призначення.\nПорівняно невелика група пісень до краков'яків та польок — танців, запозичених у польського народу, — також переважно мають гумористичний характер.\nСеред жартівливих пісень танцювальні виділяються і оригінальними мелодіями, і невеликим обсягом, і своєрідною тематикою, яка рідко виходить поза сферу родинних стосунків та побуту. Сміх у пісенності цього циклу має широкий діапазон: від веселої розваги, доброзичливого під'юджування до сердитого звинувачення і розвінчання всього негативного, шкідливого.\nТанцювальні пісні, як правило, в лаконічній формі через містку художню деталь реалістично зображують вдачу людини, дають характеристику того чи іншого явища, оцінку конкретної життєвої ситуації. Типовими темами цієї пісенності є танці, танцюристи і музики. У центр уваги тут ставиться буденна, звична деталь чи реалія (черевики, закаблуки, спідниця, ноги, халяви тощо), яка, проте, відіграє образотворчу роль. Досить однієї деталі — «Од Харкова й до Хорола черевички підпорола» (варіант: «Од Києва до Хорола черевички попорола»), щоб створити чітке враження про завзятість і темперамент танцюристки. Чимало пісень безпосередньо висловлюють багаті почуття і враження танцюючих. Пройняті світлим, бадьорим настроєм, вони часом начинені перцем:\nА не граєш — не дури,\nЯк і в жартівливих, у танцювальних піснях віддзеркалилися найрізноманітніші комічні ситуації сімейного життя. Тут також висміюються безгосподарність, лінощі, неохайність, подружня невірність, психологічна несумісність характерів. Ці пісні подають широку й багатобарвну панораму народного побуту. В них зустрінемо і шевця, і коваля, і мельника, неодмінних героїв — зятя й тещу, свекруху й невістку, матір і дочку, кума та куму, діда і бабу. Попи, дяки, багатії, дуки — в танцювальних піснях постійний об'єкт насміхів та глузування. Добродушний гумор тут нерідко переходить у їдку сатиру.\nВ українській уснопоетичній творчості сатирі належить особливе місце завдяки яскравому мистецькому відображенню в ній народної мудрості, непримиренної ненависті до класових ворогів, пристрасного соціального протесту. У дожовтневий час сатира була для трудящих важливим засобом ідеологічної боротьби. Висміюючи своїх класових ворогів, висловлюючи протест проти соціального поневолення, нестерпної експлуатації, проти всього потворного в житті, народ у сатиричних творах відстоював ідеали добра, справедливості, вільної праці і високої моралі.\nІ, нарешті, прямий заклик до відкритої масової боротьби за своє щастя й волю в пісні «Крейсамт з панами тримає»:\nОстріть коси, остріть вила —\nНарод їдко висміює багатія із «загребущими руками, завидющими очима», який в ярмо «тата й маму запрягав, на капусту орав»; соцького, що хизується перед десяцьким своїм «високим чином»; ротного досить промовисто названо «рвотним»...\nЯк відомо, відчуття експлуататорської суті релігії, соціально ворожої трудящим, здавна було властиве широким народним масам. Фольклор відображав світогляд народу, в своїй основі чужий релігійним догмам. Дошкульним сміхом народна поезія знімає ореол святості з самого бога, його святих угодників; служителів релігійних культів змальовує обмеженими, зажерливими, ущербними, хтивими, мізерними, мстивими, брехунами-облудниками, пияками і злодюжками. Ставлення народу до духовенства (попів, дяків, ченців та їм подібних) — яскраве свідчення його антирелігійних і антицерковних настроїв.\nОб'єктом народної сатири завжди були зовнішні вороги українців, кочівники-посіпаки, загарбники зі сходу і заходу, півночі і півдня. Згадаймо славнозвісні листи козаків-запорожців турецькому султанові, твори «їхав ляшок із Варшави», «Морквяний ляшок» тощо.\nІз вражаючою ідеологічною та політичною силою впливу зазвучала народнопісенна сатирична творчість в роки Великої Вітчизняної війни. Недарма в народі говорили: «Куля вб'є одного, а пісня — тисячі ворогів». Твори цього періоду наснажені гнівом і ненавистю, нещадним сміхом над німецько-фашистськими загарбниками і непохитною вірою в перемогу народу. В одній із пісень застерігається:\nТавруючи негативні явища пожовтневої дійсності, пісенна сатира сміливо втручається у політичну, соціально-побутову, морально-психологічну та виробничу сфери. Її вістря спрямоване проти носіїв релігійних забобонів, міщанства, демагогів, бюрократів, нероб «із довідками», кар'єристів, підлабузників-чиношанувальників, лицемірів, рвачів, п'яниць тощо. Висміюючи все негативне, що перешкоджає розвиткові суспільства, народні пісні зберігають життєстверджуючий оптимістичний рух.\nСвоєрідну групу складають сатиричні алегорії та пісні-байки. Алегоричність чи не вперше з'явилася в казках про тварин, де звірі виступають носіями певних людських рис: вовк уособлює жадібність і недалекоглядність; лисиця — хитрість і підлабузництво, осел — упертість тощо. В алегоричних піснях та піснях-байках, яким властиве інакомовлення, ідея, поняття передаються за допомогою конкретних образів. Так, іронічне зображення суспільного організму, особливо панівних верств, знаходимо в піснях про птахів. У деяких творах змальовується повна гармонія в царстві птахів та комах, чим підкреслюється дисгармонія в суспільстві, утопічність такої гармонії через неполадки та несправедливості реального життя. Пісні-байки мають ще й розважальний характер — зокрема в дитячому фольклорі.\nЕфект смішного, комічного в усній поетичній творчості нерідко досягається шляхом пародіювання. Відомий дослідник української пародії Г. Нудьга зазначає, що пародія як жанр зародилася на грунті розвитку сатиричної та гумористичної творчості. У фольклорі вона проявила себе давно і бере свій початок, певно, від комічного передражнювання, смішного копіювання мови, співу, руху і т. ін. Сміховий ефект у пародії полягає в наповненні звичних до одного змісту поетичних форм зовсім протилежним змістом, який заперечує звичний. Перенесення форм героїчного на дрібнопобутове спеціально вносить розрив між змістом і формою, що й створює комічний ефект.\nУ народній поезії найчастіше зустрічаються пародії на духовні церковно-релігійні твори. Цим і пояснюється порівняно велика кількість пародій на церковні відправи, молитви, гласи, акафісти, християнські колядки і щедрівки тощо.\nВідомі також пародії на окремі думи та народні пісні, хоча мета й характер висміювання тут інші — такі, що не мають гнівного викриття й заперечення пародійованого твору.\nЗначне досягнення народної сміхової культури — пісні-нісенітниці. Найчастіше це невеликі поетичні твори, побудовані за принципом нанизування незалежних одна від одної подій, вчинків, положень, які, по суті, є абсурдними, алогічними. Витоки цього жанру сягають сивої давнини; окремі зразки первісно мали магічне значення, виконуючи разом із тим і певну соціальну функцію.\nУ нісенітницях висловлено критичне ставлення народу до існуючого порядку речей; тут наявні елемент фантастичної утопії з розвагою, своєрідний погляд на звичні уявлення часто-густо у загадковій, закодованій поетичній формі. Комізм полягає в тому, що людям, тваринам, звичайним предметам приписується незвичне, невластиве, нереальне, фантастичне: «курка бичка привела», «бичок наніс яєчок», «ступа на яйцях сиділа», безрукий бере ті яйця і ховає «голому за пазуху», «безногий біжить», «німий кричить», «глухий підслуховує», «лисий зачісується», «Іван коромислом вперезався», «мав ставок на печі»; тут літають поросята, риба, звірі тощо.\nПоєднання можливого з неможливим, реального з нереальним створюють простір для фантазії та уяви й вимагають логічної розстановки зображуваного по своїх місцях. Тому пісні-нісенітниці мають велике пізнавальне й виховне значення — особливо в дитячому віці. В них відбився невичерпний оптимізм народу.\nДіалогічна будова жартівливо-сатиричної творчості бере свої початки від обрядово-ігрової та хороводної поезії. Чимало жартівливих пісень побудовано у вигляді діалогу між парубком і дівчиною, дочкою і матір'ю, сином і батьком, чоловіком і жінкою («Дівка в сінях стояла», «Ой ішло дівча лучками», «Грицю, Грицю, до роботи», «Та куди їдеш, Явтуше», «Ой мати, мати, єсть дяк у хаті», «Тетяно, Тетяно, вари галушки» та ін.). Засобом діалогу відтворюється динаміка комічної події чи сценки, зіткнення контрастних точок зору героїв розкриває певні риси їхньої вдачі та поведінки, «оголюючи» їх для сміхового ефекту.\nУ творах самооповідальних, де розповідь ведеться від першої особи, зображуваному надається більшої достовірності, яскраво підкреслюється несумісність дій і вчинків героя, який рекламує себе, «малюється», із загальноприйнятою життєвою нормою. Часто позитивна самореклама зводиться нанівець негативними деталями-ілюстраціями:\nТри дні хати не мела —\nПокроїла я штани —\nФорма епічного описового зображення, сторонньої фіксації комічних сцен, ситуацій, рис характеру також часто зустрічається в жартівливих піснях (особливо в тих, що відтворюють трудові процеси: «Чи не той то Омелько», «Ой на горі жита много», «За городом кози пасла» та ін.).\nЖартівливо-сатиричні твори часом зумисне об'єктом зображення обирають дрібні й малозначущі речі, пригоди; зіткнення нікчемного, мізерного змісту удавано серйозним викладом породжує спалахи іскристого сміху. Скажімо, комічний ефект пісні «Як ішов я з Дебречина додому» зосереджений у тому, що курка перейшла парубкові дорогу.\nОдним із найпоширеніших виражально-зображальних прийомів гумору і сатири є протиставлення героїв пісень на віковій (молода і старий, молодий і стара), соціальній (бідна і багатий чи навпаки), родинній (жінка своя і чужа, сусідка, жінка і кума), професійній (музика, жнець, швець, писар, тракторист і т. д.), емоційній основі (любий і нелюб). При цьому позитивний образ відтворюється ідеально й нерідко величально, а негативний — засобом гротескного портрета і сатиричної характеристики. Останнє стосується насамперед соціально негативних фольклорних типів — багатіїв, попів, шинкарів тощо. Ось як, скажімо, подано контрастну характеристику багатій і бідній дівчатам:\nА бідная сиротина —\nУ багатої «ноги — як підтоки, брови — як волоки», вона «горда та пишна», а «убогая красивая, як у саду вишня».\nУ пісенній гумористиці подекуди спостерігається доведення контрастного зображення до нереальності, абсурдності («Ой пішов Косьмина, пішов Волосина»). Через недостовірне, нісенітницьке висміюються персонажі в пісні «Побила шевця лиха година». На поєднанні деталей, що логічно взаємовиключаються, на основі небиличності побудована пісня «А мій милий заболів» («Кисіль»), де виведено постать жінки-недотепи, яка «учинила кисіль у безодній діжі», «кисіль на морозі кипів». Головним засобом досягнення комічного ефекту тут виступає оксиморон.\nГіпербола (перебільшення зображувального явища) і літота (применшення його розмірів і значення) — часті прийоми гумористично-сатиричного зображення, що контрастують з реальним життям. Приклад гіперболи — в пісні про Охріма, який «вбив комара, начинив ковбас», «зарізав квочку, наклав сала аж цілую бочку»; в першому рядку пісні «Од Києва до Лубен насіяла конопель». Прийом літоти використано в пісні про ліниву господиню, яка хоч і «два городи обробила», але в результаті її трудових зусиль лише «одна диня уродила».\nХудожнє завдання тропа — вразити почуття чи уяву чимось незвичайним. Щоб поглузувати з чоловіка, пісня вдається до літоти:\nОй мала я, мала,—\nДо засобів комізму дослідник поетики української народної пісні О. Дей відносить і нанизування однотипних деталей, сукупність яких створює сміховий ефект. Найпоширеніші види цього: 1) перелік різних імен та професій при змалюванні масових сцен («Нехай же нас бог рятує»), занадто великої родини, яка виступає анахронізмом і сприймається в умовах розпаду патріархального роду як аномалія («А в нашого Омелечка»); 2) однорідне нагромадження різних процесів і дій: ловелас-перелюбник багатіє мрією та міркуваннями навколо того, що робила б кожна жінка, коли б він їх мав двадцять («За що би нас пан біг карав»); 3) показ розгортання процесів за логікою і динамікою почуття («Удовицю я любив», «Ой кум до куми залицявся»).\nЧимало жартівливих пісень ввійшли в літературу й театр через вертепну драму. Окремі пісенні зразки, очевидно, були спеціально створені для інтермедій («Ой під вишнею, під черешнею»). В комедіях, водевілях, п'єсах, починаючи від І. Котляревського, Г. Квітки-Основ'яненка, М. Кропивницького, І. Карпенка-Карого, М. Старицького, І. Франка і до наших днів, жартівливі та сатиричні пісні — невід'ємний компонент.\nНеперевершеним майстром творчого осмислення ідейно-художнього змісту, образної системи народної гумористики виявив себе М. Гоголь у «Вечорах на хуторі біля Диканьки», «Тарасові Бульбі», «Миргороді» та інших творах.\nЖиттєдайними соками жартівливої пісенності живилася творчість геніального сина України Тараса Шевченка. Єдність творчої манери великого Кобзаря з фольклором була органічною; скажімо, дослідникам непросто визначити, де в піснях кобзаря Волоха із поеми «Гайдамаки» поетова, а де народна творчість. Їдка іронія, гіперболізація та контрастування в сатиричних творах Т. Шевченка теж мали народнопоетичне підґрунтя.\nВидатний письменник-демократ Степан Руданський органічно поєднав народну пісню і гумор у співомовці — жанрові, якого, за висловом І. Франка, не має жодне письменство.\nТворче осмислення, використання й трансформація жартівливих та сатиричних пісень яскраво виявилася в доробку радянських письменників (П. Тичипа, М. Рильський, А. Малишко, Остап Вишня, С. Воскрекасенко, О. Ільченко, С. Олійник, О. Ковінька, П. Глазовий, М. Годованець, Д. Білоус, В. Лагода, В. Юхимович, гумористи, об'єднані павколо журналу «Перець»).\nШироко ввійшла сміхова пісенна традиція в українське оперне мистецтво та до репертуару хорових колективів, хореографічних, вокально-інструментальних ансамблів, видатних співаків (Д. Гнатюк, А. Мокренко, А. Солов'яненко, Д. Петриненко, Н. Матвіенко, О. Басистюк, Р. Кириченко, М. Стеф'юк).\nУкраїнський народний гумор могутньо зазвучав розкотистим реготом «Запорожців» І. Рєпіна; відбився він і в радянському образотворчому мистецтві, зокрема в творчості О. Кульчицької («Танцювала риба з раком»), А. Монастирського («Гопак», «Ой ходила дівчина бережком») та ін.\nЖартівливі та сатиричні пісні користуються найширшою популярністю на весіллях, родинних святах, масових народних гуляннях. Активність побутування і творення цих пісепь полягає в тому, що вони сповнені глибоким оптимізмом, дотепністю, красою і постійно виступають засобом пізнання дійсності, не втрачаючи функцій катарсису (морально-психологічного, душевного очищення), розваги та виховання. Жартівливо-сатирична пісенність разом з іншими жанрами фольклору здобула світову славу — славу художньо неперебутніх витворів поетичного генія українського народу.


Діяння Брейвіка - Теревені - Сторінка 3\n#41 Посилання на це повідомлення #41 denner\nВідправлено 28.07.2011 – 07:26\nВідчувається одне: якщо я завтра вб'ю чужу дитину, післязавтра вб'ють мою. Так зрозуміліше?\nКоли ситуація стосується Зах. Європи, а саме вона і є причиною дій норвежця, то раджу пані відкрити очі, побачити самій ситуацію, а не заявляти тут свою позицію, грунтуючись на інформації отриманої із CNN, BBC, Spiegel чи Monde. Іде прихована війна. А на війні правило "я не вбиватиму чужу дитину, бо завтра вб'ють мою" виглядає смішно і по-дитячому наївно. Так зрозуміло?\nО, так пані фільософ-гуманітарій? Змушений паню, розчарувати: суспільство побудовано на боротьбі, конкуренції. І живе воно за правилом, яке і забезбечує еволюцію: здобути свій "кусок м'яса", не гірший, а то і кращий ніж в сусід.\nякщо ти порушуєш негласну угоду не вбивати, то запускаєш спусковий механізм, який врешті-решт добереться до тебе і твоїх близьких.\nНегласну угоду якраз і порушили приїзджі паразити від скукі нєчєвонєдєланья. Але пані цього не знає і останні дії для неї є єдиним і достатнім аргументом для формування своєї позиції. Насилля з боку африканоарабів, висловлюючись мовою пані, запустило спусковий механізм.\nЧим я собі суперечу?\nВи хочете не вбивати і водночас ви хочете бути господинею, панею у своєму домі, хочете жити за неписаними правилами, що мимоволі уклалися в силу ваших уподобань, обов'язків, звичок тд. Ви запрошуєте у свій дім домробітницю, яка згодом не тільки перестає виконувати свої обов'язки, а й залишається у вас на постійно, вона нахабніша за вас, змінює так би мовити, устав монастиря, вона стала частиною сім'ї, закони всі на її боці, виселити її ви не маєте права, "круглі столи" призводять як і завжди до відомо чого, і тепер повертаючись з роботи, ви весь час змушені проходити до себе в кімнату попри диван у вітальні, на якому "частина вашої сім'ї" гаряче трахається з черговим жеребцем. Приваблива картина, га? У вас є два шляхи: поїхати зі свого дому, або вдатися до насилля, навіть якщо воно і означатиме убивство. Але, оскільки ви цивілізована людина, то безумовно, ви зберете чемодан, ввічливо попрощаєтеся, і подастеся на вокзал до безпритульних. Приваблива картина, га?\nАбо, скажімо, так. Ви наймаєте садівника доглядати свій чудовий сад. Виділяєте йому якийсь куток у своєму домі. Згодом, до нього переїзджає дружина і двоє дітей. Через два роки дітей уже четверо. Згідно із законом, вони живуть в антилюдських умовах в тій комірчині. Ви змушені будувати їм дім. У своєму ж садку. За свої ж кошти. Оскільки діти "садівника" хочуть мати простір для гуляння, він "розширює" дит.майданчик за рахунок дерев, кущів та клумб вашого садка. "Садівник", отже, став безробітним. Грошову допомогу йому і дітям, звісно, платите ви. Діти його скоро виростуть і за їхню освіту платитимете також ви. Своїм садком тепер насолоджуєтесь, виключно, по фотографіях.\nНа місці вас може бути будь-яка людина, або ж держава, в даному разі норвежська. "Садівник" - зрозуміло хто.\nСВІ†ЛОНОСНИЙ (27.07.2011 22:57) писав:\nО, у нас паталогія зразкова. Тут ситуацію не виправить не те що терапія, але і нашіптування знахаря. Ліки лиш одні - хірургія. Або методи норвежця проти "правоохоронців". Регулярно, послідовно проводити їх у міліцейських відділках чи в місцях скупченння міліцаїв. Якщо, скажімо, щотижня влаштовувати в тому чи іншому регіоні "профілактичні" дії щодо "правоохоронців" аля-Брейвік, регулярно проводити інформаційну-роз'яснювальну роботу з приводу причин, які призводять до "профілактики", то аж бігом матимемо чесних, непідкупних, зразкових міліціянтів.\nВідправлено 28.07.2011 – 08:39\nну от якраз оце окреме питання і є суттю боротьби за виживання. Чи повинна людина миритися і коритися з тим що вона гірша від когось? Так нас навчає християнство вже тисячу років. жиди хитріші, жиди розумніші, а ти гой, будь покірним.\nЯкщо гої визнають свої недоліки перед іншими людьми, чи повинні вони тупо приректи себе на вимирання?\nУ боротьбі за виживання не може бути ніяких самомобмежень, бо це теж саме самогубство. а вижити потрібно за всяку ціну. навіть якщо особа дурніша від інших, всеодно інстинкт виживання перш за все. інстинкт виживання є в найдурніших людей. а от розумні люди придушують цей інстинкт. горе з розуму. ті ж самі іммігранти покинули свій рідний дім, подалися за моря, саме задля виживання, і вже один їх приїзд - це боротьба за виживання без самообмежень. зате корінні жителі обмежують себе толерастією, просто здаються окупантам.\nневдаха, навіть коли визнає що невдаха, не повинен полишати боротьбу за виживання, і задля виживання всі методи хороші. аби тільки добре розуміти наслідки своїх дій.\nПо-друге сама собі суперечиш. Якщо не дати відсічі розперезавшимся рабам, то вони обов'язково займуть місце панів. Хотів би я подивитися, що би залишилося з твоєї політкоректності і гуманізму, якби тобі реально загрожувала перспектива покинути тепленьке робоче місце і йти підмітати сміття за тими ж арабами. Грозила перспектива жити за законами шаріату. Грозила перспектива по п'ять разів щодня слухати завивання муедзіна до молитви...\nну он толераст Ющ запросив татар до криму, думав такий хитрий, політичну гру веде. а тепер у Криму вбивають українців по законам шаріату, і нормально потім гуляють на волі. та і інших містах де студенти вчилися та й залишилися - ті ж порядки. якщо чужинець вбиває українця - то це глухарь, скажуть шо гопота місцева, і нікого не спіймають. а якщо хтось спробує помститися, то судитимуть як за злочин на основі расової неприязні.\n"дворянству" це все байдуже, бо їхні діти учаться в дорогих приватних ліцеях, куди простим немає доступу, живуть в охороняємих районах в своїх gated community і негра чи араба, бачать лише з вікна машини. Головне для них, щоб працювала система, яка дає гарний дохід та чудове місце під сонцем їм та їхнім дітям.\nа от тут ти не правий. бо їх обслуга, їх охорона - з часом то стануть все ті ж іммігранти. а олігархи з країн третього світу відправляють учитися дітей до тих самих дорогих ліцеїв. от як я був студентом, то я вибрав непопулярний факультет, щоб на безплатно попасти, бо конкурсу майже немає. і чурок там не було жодного, вони були на престижних факультетах. ну і значно більше чурок в дорожчих ВУЗах.\nПросто люди, в азартній гонитві за грошами, сліпнуть... не бачать наслідків своїх діянь, лиш аби грошей побільше. азарт - це хвороба страшніша наркоманії.\nцей негласний договір діє в своєму суспільстві. а іммігранти приїжжають і не вливаються в місцеве суспільство а створюють своє. їх так відразу не приймають до місцевого суспільства, бо вони не відповідають критеріям, не так виховані. і вони створюють окреме суспільство, що територіально змішане з місцевим суспільством. і вони вже з самого початку відносяться до місцевих, як до ворогів. а місцеві відносяться до іммігрантів як до служок, от і виходить, що війна одностороння.\n...Також ми зважимо на те, що іммігранти аж ніяк не біжать підмітати вулиці, вони живуть за допомогу держави, яка їм іде по безробіттю, тащаться від допомоги при народженні дитини, безплатної освіти і т. д. ...\nти сплутав свіжих іммігрантів і афроамериканців, чиїх предків завезли в америку як рабів. якщо іммігрантам так спішать давати допомогу від держави - то їдь туди та й отримуй. для отримання допомоги треба спочатку стати громадянином.\n...яке дешевше було б зробити просто заплативши певній приватній комунальній службі (можливість платити якій з'явилася б від підвищення добробуту). ...\nеге ж читав на баші про це прикол, як один директор вирішив поекономити і звільнив прибиральницю, що за 6000 (російських рублів) щодня мила підлогу, і уклав контракт з клінінговою фірмою, за 60000 на місяць їхні робітники приходили лише по суботам. економія!!! зате у них модні високотехнологічні швабри.\ndenner (28.07.2011 08:26) писав:\n... Іде прихована війна. А на війні правило "я не вбиватиму чужу дитину, бо завтра вб'ють мою" виглядає смішно і по-дитячому наївно. ...\nа сама більша біда, що війна одностороння. одних атакують, вбивають і захоплюють, а інші терплять і чекають. ну і ще якимось дивним взаємним обміном відправляють свої контингенти військ у ті країни, звідки тікають біженці, і там стимулюють цей процес.\nтут причина в тому, хто у нас хоче служити в міліції. хто з вас форумчан бажає бути міліціонером?\nОсь близький приклад. Поки російські солдати гинуть у Чечні, російські дівчата їдуть у москву на заробітки, чеченці у москві мають тих дівчат.\n...Во встрече с Путиным приняли участие руководители армянской, азербайджанской, еврейской, цыганской, белорусской, корейской и многих других подобных организаций. Обсуждался вопрос мультикультурализма.\n...Все шло своим чередом, пока президент федеральной национально-культурной автономии азербайджанцев Садыков не заявил: «К сожалению, Владимир Владимирович, здесь сегодня нет русской национальной организации...Дело в том, что российские законы запрещают русским создавать собственную федеральную национально-культурную автономию...\nПовідомлення відредагував Хмурий Князь Вітольд: 28.07.2011 – 08:40\n#43 Посилання на це повідомлення #43 Maksym\nВідправлено 28.07.2011 – 09:15\nХмурий Князь Вітольд (28.07.2011 09:25) писав:\nДозвольте не погодитися. Громадянином ставати не обовязково.\nМОП (Міжнародна Організація Праці) створена в 1919 р. У 1962 р. на 46-й сесії МОП було прийнято угоду про основні цілі та норми державної політики, в якій закріплювалися такі самі права мігрантів, як і корінних жителів, зокрема у сфері соціального забезпечення. Країни, які ратифікували цю угоду, зобов'язалися надавати мігрантам за місцем їх проживання соціальну допомогу (оплату медичного обслуговування, допомогу в разі безробіття, хвороби, інвалідності, професійного захворювання тощо). У загальнішому плані визначається рівність мігрантів щодо національності, релігії, статі тощо.\nЦікавим є те, що учасником МОП зобявязаний бути кожен член ООН. Тобто і Україна.\nА ще є такі цікаві штуки як:\nКонвенція про захист прав людини та основних свобод;\nЄвропейська конвенція про правовий статус трудящих мігрантів;\nТобто, чорнодупому достатньо отримати статус біженця (а таких пів-Африки) і йому, полюбасу буде краще житися ніж на батьківщині, де місячний дохід в 20$ рахується високим.\nСписок прав мігрантів шокуючий, держава змушена брати на себе обовязки з:\n- надання місця проживання;\n- надання іншої натуральної допомоги (ліки, буд матеріали і т.п.);\n- допомога в професійній підготовці і перепідготовці;\n- контроль за санітарним станом житла мігрантів;\nУсі памятаємо червень-липень '11-го, коли після заворушень в арабському світі в Європу за місяць хлинуло 400! тисяч біженців. Їх же і депортувати влада не має права! Франція просила Італію, Іспанію, Португалію прийняти частину, тому що сама не давала ради з такою хмарою народу.\nВ 50-х роках Європа сама собі повісила на шию таке ярмо. А тепер не може з тим справитися, попросту загинається від тих хартій, конвенцій та міжнародних договорів. Міграція - це страшенний удар по культурній та економічній ситуації в Європі і з тим потрібно боротися.\nНа мою думку, досить бути чемними та ввічливими. Слід думати в першу чергу про своїх громадян, а вже потім про косооких і чорнодупих.\n#44 Посилання на це повідомлення #44 denner\nВідправлено 28.07.2011 – 09:46\nСВІ†ЛОНОСНИЙ (27.07.2011 23:33) писав:\nТа це нісенітниця, а от те, що ти вже є в списку Зварича "к устранению неугодних", який набуде сили зразу ж, як зваричоїди захоплять владу і оголосять в країні повний зваричізмдємакратізм, це вже щось.\nХмурий Князь Вітольд (28.07.2011 09:39) писав:\nПоліткоректність і толерантність на дії. Себто, визнання своєї слабкостішості.\nОсвіту дітей імігрантів якраз фінансують з кишені пересічного норвежця, тому вони вже водіями і охоронцями не будуть. Факт того, що в правлячій партій в молодіжному русі купа таких дітей, які якраз і загинули, яскраво і підкріплює тмоє твердження.\nНу, захід теж нєхіло відірвався на Іраку, Афганіствні, Лівії...ЛИш вони воюють не з ти і не там. Воювати їм слід в себе, вдома, а то скоро програють.\nтут причина в тому, хто у нас хоче служити в міліції.\nТа от такі, як Зварич і хочуть.\nВідправлено 28.07.2011 – 09:56\nА є в мене така пропозиція - якщо вже европейцям так сильно потрібні іммігранти, то просто позбавити їх права виховання дітей. тобто щоб не мали права бути опікуном, не мали права працювати нянькою, і не мали права самі ростити своїх дітей. дітей іммігрантів відбирати з народження, і виховувати в дитбудинках без контакту з батьками. тоді такі діти імігрантів зможуть стати повноцінними громадянами країни.\nВідправлено 28.07.2011 – 10:33\nДа, и кстати: истинные националисты не убивают детей своего народа, даже если кто-либо пытается промыть им мозг, подобно AUF. Они были не марксистскими экстремистами, а всего лишь детьми.© Варг Викернес\nВідправлено 28.07.2011 – 10:51\nMaksym (27.07.2011 20:16) писав:\nМене дивує одне: як можна непомітно викрасти кількасот стволів?\nЦе РФ. Там бомжі зі складів ядерні боєголовки тирять. Це неможливо зрозуміти.\nну он толераст Ющ запросив татар до криму\nЛолщо? По-твоєму до Ющенка не було татар в Криму?\nВідправлено 28.07.2011 – 10:54\nтатари в криму були але Ющ організував їм зручну міграцію.\nа про штучних дітей, так. люди ж хочуть жити як в мурашнику, як комахи.\nто і хай організовують безстатевих робочих осіб, як мурах.\nВідправлено 28.07.2011 – 10:55\nТи плутаєш суспільство та стадо. Суспільство будується на суспільній моралі, а суспільна мораль - це набір правил, який показує, що корисно для суспільства. І чим більше інтереси суспільства переважають інтереси індивіда - тим більше суспільство відрізняється від стада.\nХмурий Князь Вітольд (28.07.2011 11:54) писав:\nТобто все ж таки були. А якщо покопатися, та подумати на скільки % їх стало більше з 2004?\nВідправлено 28.07.2011 – 11:05\nPavlo_Taiko (28.07.2011 11:51) писав:\nСміявся. Так, справді неможливо.\nА щодо стерилізації, відбирання дітей і т.п., це вже зайве.\nПростіше кожного мігранта та біженця зобовязати найти роботу протягом десяти днів. Якщо не находить - примусово спрямовувати на роботи: от і буде кому лайно черпати та вулиці прибирати. Плюс відпрацьовувати вартість проживання та усіх засобів наданих державою. Не подобається - нехай шукає краще; відмовляється - квиток додому нехай з ним "проводить профілактику" місцевий диктат.\nВідправлено 28.07.2011 – 11:33\nPavlo_Taiko (28.07.2011 11:55) писав:\nні це ти плутаєш. у зграї вовків теж інтереси зграї переважають інтереси окремого вовка. без цього правила взагалі б не формувалися зграї і стада. не було б зграй у вовків, а жили б як лиси. а хто з травоїдних живе не стадами а одноосібно? багато видів гризунів живуть сімями, ще хто?\nВідправлено 28.07.2011 – 12:10\nХмурий Князь Вітольд (28.07.2011 12:33) писав:\nні це ти плутаєш. у зграї вовків теж інтереси зграї переважають інтереси окремого вовка.\nТому їх називають соціальними тваринами.\nа хто з травоїдних живе не стадами а одноосібно?\nКосулі, зайці, лінивці, коали, лосі - перше що спадає на думку, але до чого тут стадо? Ми ж говоримо про суспільство, а не про стадо.\nПовідомлення відредагував Pavlo_Taiko: 28.07.2011 – 12:11\nВідправлено 28.07.2011 – 12:38\nOlexandr (27.07.2011 22:10) писав:\nТа це зрозуміло, значить так проголосували, умовно кажучи, його батьки.\nПані, крім цього, ще й християнка, але річ навіть не в тім.\nНу, так зрозуміліше. Заради виживання, то заради виживання, закони тваринного світу ніхто не скасовував. Але ж це як себе треба довести до такого стану, щоб вступали в дію базові фізіологічні (чи як там їх ще назвете) закони? Це не чужинець-окупант прийшов в Європу, це Європа гостинно його сюди закликала.\nодних атакують, вбивають і захоплюють, а інші терплять і чекають. ну і ще якимось дивним взаємним обміном відправляють свої контингенти військ у ті країни, звідки тікають біженці, і там стимулюють цей процес.\nЦікава думка, я якось над цим раніше не задумувалася. Отже, виходить так: стимулюємо військові дії в інших країнах своїми "миротворчими" контингентами, для того щоб жителі цих країн могли отримати статус біженця і приїхати на безплатну соціальну допомогу в толерантну Європу. І тільки одне запитання виникає: НАВІЩО?\nMaksym (27.07.2011 23:38) писав:\nMaksym (28.07.2011 10:15) писав:\nТут всі мені так відповідають, наче у мене розум п'ятирічної дитини. Питання, шановні, не в тому, навіщо біженцю працювати, якщо йому дають безплатну допомогу. На таке погодилися б практично усі, це не питання. Питання в тому, навіщо європейці такі закони, конвенції тощо приймали. Ось в чому головне питання. І не вірю я, що з доброти душевної. От не вірю, і все тут. Явно переслідували приховані цілі. А тепер ті цілі повстали проти них же.\nЩоб ви всі зрозуміли чітко мою позицію, я категорично проти напливу біженців з інших континентів. Просто на відміну від вас не вважаю вбивство хорошим засобом вирішення цієї проблеми.\nІ так, чемними і ввічливими треба бути: помахати ручкою з європейського берега кораблям з депортованими з Європи біженцями, які назавжди повертаються у свої країни без права відвідувати Європу. На цьому чемність має закінчитися.\nВідправлено 28.07.2011 – 13:42\nTwinkle (28.07.2011 13:38) писав:\nбо там є золото, нафта, алмази. Та що там ресурси, то таке. Воюють навіть за наркотики. Он в афгоністані немає нічого окрім наркотиків, і афганці не їдуть до америки на заробітки, вони би собі там спокійно жили по своєму. Але вигадують усіляких Бін Ладенів, навчають їх, готують в ЦРУ, а потім засилають до афганістану, щоб вони там готувати терористичні бази і наркоторгівлю.\nДали би їм шанс жити так як їм зручно, то вже б давно вони збалансували свою чисельність населення до оптимальної і жили б по своєму. Якщо вже в Пакистані можуть їздити по автодорогах без дорожньої автоінспекції, і при цьому обходитися без аварій, так само в Пакистані можуть продавати автомати калашникова на базарній лавці, і при цьому там немає громадянської війни, то так само могло би бути і в усьому іншому світі, якби там війну не стимулювали. Пакистан то може мати кількість стрілецьої зброї в приватній власності, що в декілька разів перевищує кількість населення, і вже 30 років жити стабільно, по своєму, розробити свою атомну зброю, і при цьому ніяких зауважень з боку США. можливо вони їм і надали ту атомну зброю. хоче це інша тема розмови, але це важливо для відповіді "НАВІЩО?"\nнавіщо в Іраку вже 10 років шукають атомну зброю, коли в Пакистані її ніхто і не приховує?\nВідправлено 28.07.2011 – 18:38\nХмурий Князь Вітольд (28.07.2011 14:42) писав:\nбо там є золото, нафта, алмази\nЯк казав Біл Майєр: "коли наступного разу почнете війну за нафту - дістаньте трохи нафти все ж таки".\nВідправлено 29.07.2011 – 19:11\nось Кавуни продають. Кавуни Херсонські. на херсонщині їх доглядають українці, і торгують найняті дівчата українки, але бізнесом полюбому заправляють чурки. часто і торгують самі чурки. ну от яким вони боком до херсонських кавунів? навіщо тут нам потрібні чурки? В торгівлі, в умовах вільної конкуренції, перемагає той, кого не гризе совість за обман покупця. а нам воно треба така вільна конкуренція? ну коли вже їх хто-небуть постріляє? ну от хто би не боявся? от я боюь, не стану їх стріляти, хоч і дуже хочеться.\n#57 Посилання на це повідомлення #57 Maksym\nВідправлено 29.07.2011 – 20:49\nХмурий Князь Вітольд (29.07.2011 20:11) писав:\nну коли вже їх хто-небуть постріляє? ну от хто би не боявся? от я боюь, не стану їх стріляти, хоч і дуже хочеться.\nНіхто не постріляє. Тому, що це нікому не вигідно. Звичайно, вигідно Вам чи мені, іншим громадянам, але не більше. А хто дослухається до нашої думки?\nІ ніхто не притягне їх чи "кришуючого" мента і чиновника до відповідальності, бо без відкатів залишиться ціла драбина керівництва.\n#58 Посилання на це повідомлення #58 denner\nВідправлено 30.07.2011 – 07:09\nЖаль, не бути тобі бравим Брейвіком, а ми так на тебе сподівались.\nА їх відстріляють час від часу, та це ті, кому кавказці допекли і вони зводять з ними виключно особисті рахунки, а не думають в масштабі всієї країни. Ти продемонстрував на власному прикладі містечковість і мілизну мислення більшості населення стосовно цього питання,- прибиріть кавказців з мого базару! бо я боюся! Насправді треба стріляти дітей чиновників, які впускають легко їх сюди та беруть в них хабарі, видаючи дозволи на їхню діяльність, тобто відбирати в них найдорожче, тоді чиновники, можливо, задумаються, що для них важливіше: робити бабло на кавказцях чи втрачати власних дітей. Змінювати треба свідомість чиновників, держслужбовців, персонально вони робити це не збираються, а отже, іншого виходу ніж заставити їх це зробити - немає.\n#59 Посилання на це повідомлення #59 Maksym\nВідправлено 30.07.2011 – 12:30\ndenner (30.07.2011 08:09) писав:\nА їх відстріляють час від часу, та це ті, кому кавказці допекли і вони зводять з ними виключно особисті рахунки, а не думають в масштабі всієї країни.\nВже ніхто не стрілятиме. Ці часи "диких 90-х" давно пройшли, і до них ніхто не повернеться.\nПригадую, будучи кіндером, виходив в школу і бачив картину: на автобусній зупинці калюжа крові, зуби валяються і кілька пластикових дробових гільз 12-ки. Памятаю як зараз, гільзи були червоні. Батьки "вішали на вуха", що то собачку машина збила... А першого трупа побачив, будучи учнем ліцею. Лежав собі з сірим обличчям на лавці, за кілька хвилин приїхала швидка і "запакувала".\nА по сусідству жив мій близький друг. Його вітчим був майором СБУ. От, дітисками (коли нікого не було в нього вдома), ми шарили в антресолях. Там лежав сірий кейс як від акордеона чи баяна, тобто з випуклою кришкою. В тому кейсі був цілий арсенал: АКСУ, ТТ, ПМ, купа набоїв 5,45*39, 9*18, були "білі" патрони до калаша, дві шашки "черемухи". І тим всім бавилися. Будучи ще дрібним, пригадую, що не міг ТТ втримати в витягнутій руці. Тепер-то мені зрозуміло, що той весь арсенал був явно не табельною зброєю, і нічні чергування в його вітчима проходили не особливо спокійно.\nСьогодні вже є інші шляхи вирішення конфліктів. Пристрілити це ще гуманно. А от "законно" відібрати все майно, посадити на кілька років, поламати все життя "коштує" дешевше ніж стрільба.\nВідправлено 30.07.2011 – 15:39\nMaksym (30.07.2011 13:30) писав:\nну я ж не садист. мені не потрібно щоб чурки мучилися, мені потрібно просто щоб не заважали.


Пенсія, якої нема. Що пропонують українцям, яким не світять державні виплати? | ЗНАЮТЬ ВСІ\nHome ЕкономікаЗаконРегіониПенсія, якої нема. Що пропонують українцям, яким не світять державні виплати?\nПенсія, якої нема. Що пропонують українцям, яким не світять державні виплати?\n07.04.2019 0 Comment\nНацкомісія з цінних паперів та фондового ринку (НКЦБФР) завершила розробку законопроекту «Про загальнообов’язкове накопичувальному пенсійному забезпеченням», що запускає в Україні пенсійну систему 2-го рівня. Документ вже погоджений із зацікавленими міністерствами і відомствами.\nЗаконопроект передбачає кілька видів виплат: одноразову, регулярні модифіковані, довічні.\nЯк розповів голова Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (НКЦПФР) Тимур Хромаєв, солідарна пенсійна система, коли працюючі громадяни перераховують гроші на виплати пенсіонерам, вже через 10-15 років зіткнеться з великими проблемами через погіршення демографічної ситуації.\n«Вже зараз Пенсійний фонд глибоко дотаційний за рахунок держбюджету. Тому накопичувальна пенсійна система — це вимога часу. Ми повинні вже зараз забезпечити майбутнім пенсіонерам не 30-33% від середньої зарплати по країні, а хоча б 40%. Наш проект робить таку мету досяжною. Він встановлює загальнообов’язкові платежі працівників на своє майбутнє пенсійне забезпечення. Спочатку 2% від зарплати, потім щороку додаватиметься по 1% до 10%», — розповів Хромаєв.\nІ додав, що зростання внеску буде відбуватися виключно в тому випадку, якщо середня зарплата по країні зросте не менш ніж на 5%.\nЦі гроші будуть накопичуватися на особистих рахунках власників, управлятися незалежними від уряду фахівцями, які пройдуть суворий відбір, як кваліфікаційний, так і репутаційний, а також будуть інвестовані виключно в надійні і ліквідні активи, кажуть в НКЦПФР.\n«Цей законопроект повинен бути обов’язково прийнятий після голосування за інші важливі документи. Зокрема, «спліт», який усуне вільні від регулювання ніші на ринку, законопроекти про захист прав інвестора і розвиток інфраструктури фондового ринку. Без прийняття цих законопроектів пенсійна реформа неможлива», — переконаний Хромаєв.\nНа сьогоднішній день в Україні працює 62 недержавні пенсійні фонди (НПФ), з них 20 — з активами понад 10 млн грн. Вони і є 2-й рівень пенсійної системи. Фонди можуть приймати внески від самих людей (як по законопроекту) і від їх роботодавців (такого законопроект не передбачає), розмір внесків і виплат визначається договірними відносинами. Виплати можуть бути одноразовими або регулярними.\nЯк розповіли фінансисти, практично всі активно працюють НПФ в Україні демонструють позитивну реальну прибутковість, тобто, обганяють інфляцію. Станом на початок 2019 року учасниками недержавних фондів є 855 тис. Чоловік. Загальний обсяг коштів на рахунках — понад 2,7 млрд. Грн. Перша десятка фондів акумулювала понад 95% активів системи і більш 90% рахунків.\nЗа словами експертів, запуск накопичувальної системи найбільше буде корисний тим, хто на момент його введення в дію буде не старше 30-35 років. Тим, хто постарше треба буде відкладати на пенсію мінімум 10% доходу, а в 45 років — всі 20%.\nВ учасників пенсійних фондів, які зараз отримують пенсії, середній розмір регулярної пенсії невеликий — близько 1 тис. грн.\nШахраїв на цьому ринку практично немає, кажуть експерти, так як він надзвичайно зарегульований. Були випадки неефективного управління, але зараз таких фондів вже не залишилося. Вони пішли з ринку, в основному, шляхом злиття з іншими, більш успішними гравцями.\nТак чи інакше, кажуть експерти, НКЦБФР пропонує, зробити обов’язковими внески для фізосіб тільки через два роки після запуску реформи. З одного боку, очевидно, що існуюча солідарна система не справляється з забезпеченням пенсіонерів гідними виплатами, і з часом ситуація буде погіршуватися (разом з співвідношенням пенсіонерів і працюючих людей). Тобто 2-й обов’язковий рівень — необхідність, а не примха. З іншого боку, законопроект передбачає досить істотні за розміром внески учасників (підсумковий — 10% від доходу). Звиклі до регулярних криз і девальвації гривні люди навряд чи з радістю сприймуть таку перспективу, вважають банкіри.\nСамі ж банки не можуть надавати послуги з ведення пенсійних рахунків в розумінні даного законопроекту. Але у них є депозити на різноманітних умовах, в тому числі накопичувальні. Банківський депозит передбачає виплати (протягом періоду зберігання грошей або після закінчення його) у вигляді повернення депозиту і відсотків, які розраховуються за обумовленою між банком і клієнтом ставкою. Пенсійні ж виплати фінансуються з накопичених пенсіонером внесків та інвестиційного доходу. Більш схожі за структурою продукти можуть пропонувати страхові компанії, які займаються страхуванням життя.\nТимур Хромаєв — український бізнесмен, фінансист, чиновник і світський «лев». Відомий мільйонам українців як чоловік телезірки Маші Єфросініної.\nЯк ЗНАЮТЬ ВСІ, теперь банки будуть знати Ваші доходи, власність і сімейний стан.\nПрава людини: Теперь банки будуть знати Ваші доходи, власність і сімейний стан\nМетки: виплати, новини, отримати пенсію, пенсійний фонд, пенсія, право на пенсію, розрахунок, Тимур Хромаєв, Україна, чи буду я отримувати пенсію\nВ Киеве родные заморили бабушку до комы четвертой степени (осторожно, фото!)\nДвое суток на ногах: в одесском теризбиркоме собралась огромная очередь (видео)\nУ Києві відкрився унікальний Metro-Hostel (фото)\nДивна весна: В Україні знову похолодає (прогноз погоди)