Статті життя, жінка, історія, корисне, люди, мама, статті, суспільство, українці, фотографії, цікаве\nСтатті виховання, діти, дочка, життя, історія, мама, родина, сім'я\nУнікальний ігровий майданчик, створений мамою-українкою\nСтатті діти, люди, майданчик, мама, українці, цікаве\nМодель та дієтологиня Мей Маск, також відома як мама винахідника Ілона Маска побувала на Health Summit у Нью-Йорку. На захід 71-річна красуня прийшла у вбранні від української дизайнерки Дар’ї Донець.\nМей на саміті розказувала про здоровий спосіб життя, свою роботу і те, як індустрія здоров’я може охопити людей 50+ у соцмедіа. Про це повідомляє tabloid.\nФото вона поділилася в Instagram, тегнувши, зокрема, і Донець.\nДизайнерка теж запостила кілька світлин, а ще зворуливо оповіла свою реакцію на те, коли дізналася, що її пропозицію одягти Маск таки прийняли.\n“…Коли я попросила свою команду спробувати написати Мей Маск, то її позитивна відповідь здавалася фантастикою. Моє захоплення нею не має меж і, якщо станеться диво, то я повірю в свою роботу ще більше, і це дасть сили йти далі в напрямку стрілки мого компасу. Божевільний романтик, так? І ось я якось повертаюся ввечері додому, майже професійно лавіруючи в заторі. Настрій зі знаком “мінус”, дрібно накрапає дощ”, – пригадала Дар’я.\nСаме у цей момент дизайнерка і отримала дзвінок із радісним повідомленням.\n“Ви уявляєте романтику моменту, коли фоном і плюсом до всіх емоцій грає пісня з кінофільму “Брудні танці” “Time of my life”. Я починаю плакати. І кричу, що не можна казати таке, коли я за кермом. Сміх, сльози, Time of my life… Дідько! Це було круто! Витираю очі від сліз, знімаю окуляри і лише доїхавши додому розумію, що весь залишок шляху проїхала без окулярів, да з моїм-то мінусом. Адреналін! Мені здавалося, земля йде з-під ніг, і що таке не могло статися зі мною… але я тут, я дихаю, і це відбувається”, – поділилася Донець.\nНовини дизайнери, Ілон Маск, люди, мама, мода\nФотосесію проводила Ерін Елізабет (Erin Elizabeth), вона ж і робила подібні зворушливі кадри, коли Кім була ще вагітна. Чарівні знімки новонароджених зібрали величезну кількість лайків і захоплених коментарів, а сама Кім розповіла, як це – доглядати за п’ятьма малими одночасно.\nЩоб відвезти малюків в лікарню, потрібні відразу три машини, а в тиждень вони бруднять близько 350 підгузників. Але незважаючи на всі складнощі, пара зізнається, що вони щасливі як ніколи. Шанси на те, що всі п’ятеро немовлят будуть здорові, були дуже малі, але все обійшлося. Сама п’ятірки малюків розповідає:\nСтатті діти, життя, мама, родина, суспільство\nВідео відео, мама, пісня, Скрябін\nСтатті День матері, історія, мама, привітання, свято\nІ сміх, і сльози: 20 речей, яким нас навчила мама\n1. Мама вчила мене поважати чужу працю: “Якщо ви зібралися повбивати один одного, йдіть на вулицю, я тільки підлогу вимила”.\n2. Мама вчила мене вірити в Бога: “Молися, щоб ця гидота відіпралася!”.\n3. Мама вчила мене мислити логічно: “Тому що я так сказала, ось чому!”.\n4. Мама вчила мене думати про наслідки: “Ось вивалитишся зараз з вікна, не візьму тебе з собою в магазин!”.\n5. Мама пояснила мені причинно-наслідкові зв’язки: “Якщо ти зараз же не перестанеш ревти, я тебе відшльопаю”.\n6. Мама вчила мене робити неможливе: “Закрий рот і їж суп!”.\n7. Мама навчила мене витривалості: “Не вийдеш з-за столу, поки все не доїси!”.\n8. Мама вчила мене сміливо дивитися в майбутнє: “Ану, постривай, вдома я з тобою поговорю!”.\n9. Мама навчила мене основам самолікування: “Якщо не перестанеш косити очима, на все життя таким залишишся”.\n10. Мама вчила мене бути гнучким: “Подивися, яка в тебе шия ззаду брудна!”.\n11. Мама навчила мене екстрасенсориці: “Одягни светр, я ж знаю, що тобі холодно”.\n12. Мама навчила мене, як стати дорослим: “Якщо не будеш їсти овочі, ніколи не виростеш”.\n13. Мама дала мені основи генетики: “Це в тебе все від батька!”.\n14. Мама пояснила мені, як себе вести: “Припини зараз же вести себе як батько!”.\n15. Моя мама вчила мене вірити в неможливе: “Я бачу тебе наскрізь”.\n16. Мама вчила мене бачити у всьому хороше: “Знову влаштував в кімнаті свинарник”.\n17. Мама пояснювала мені, звідки береться мудрість: “А ти поживи з моє, а потім будеш щось казати!”.\n18. Мама вчила мене “жартувати”: “Коли відріжеш собі ноги газонокосаркою, не смій до мене зі сльозами приходити!”.\n19. Мама вчила мене жити в реальності: “Я вже тобі мільйон разів говорила: перестань все перебільшувати!”.\n20. Мама вчила мене не заздрити: “У світі живуть мільйони бідних дітей, у яких немає таких чудових батьків, як у тебе!”.\nСтатті батьки, мама, поради, стосунки


Пилип Іллєнко про "Камінний хрест": "Чорно-біла гама – і зараз один із найбільш потужних художніх засобів"\nЕспресо Захід Культура Пилип Іллєнко про "Камінний хрест": "Чорно-біла гама – і зараз один із найбільш потужних художніх засобів"\nЧорно-біла стрічка "Камінний хрест" Леоніда Осики й нині є тим фільмом, який варто знати сучасникам. І не тільки тому, що мова про один із найбільш знакових фільмів школи українського поетичного кіно. Річ у тім, що творча група свого часу заклала в нього меседжі, які не втратили актуальності й донині.\nНа цьому під час телемарафону на телеканалі "Еспресо", присвяченому 150-річчю від дня народження Василя Стефаника, наголосив актор, продюсер і громадський діяч Пилип Іллєнко, інформує "Еспресо.Захід".\nЯк підкреслив Пилип Іллєнко, чорно-білу монохромну гаму для цього фільму режисер Леонід Осика, оператор Валерій Квас і сценарист Іван Драч обрали свідомо, щоб підсилити мінімалістичну кіномову. Властиво, колір у кінематографі існував уже років 20 до появи цієї кінострічки, чи й більше.Але як художній прийом монохромність і досі залишається одним із найпотужніших художніх засобів.\nОрганізатором телемарафону виступила громадська організація "Всеукраїнський демократичний форум". Партнери - Український інститут книги, Дух і Літера, Дім Франка - Franko House.


Інтервю - DO\nдодому Новости Інтервю\nЄвген Попов — шлях вебмастера в інфобізнес\nПро чесність, доходи і витрачений час\nЩо значить Seo для Євгена Попова?\nЗдрастуйте, шановні читачі блогу . Сьогодні я хочу опублікувати інтерв’ю з досить відомою людиною в області вебмастеринга і створення сайтів. Багатьом (і мені в тому числі) він допоміг вперше зануритися в цей потойбічний світ (за лаштунки сайтобудування), зробивши його з темного і загадкового більш-менш зрозумілим і в якійсь мірі навіть простим.\nЯ кажу про Євгена Попова. Зараз вже пройшло більше трьох років, як я вперше познайомився з його видеокурсом по Joomla і, напевно, значимість цієї події дещо потьмяніла, однак факт залишається фактом — Попов сам того не знаючи дав мені путівку в інтернет-життя.\nЗ тих пір я мав можливість ознайомитися і з іншими працями цього автора (але не всіма), а заодно і десятками відеокурсів на тему вебмастеринга і Seo просування сайтів від інших творців инфопродкуктов (відеокурсів, взятими на Глопарте). Напевно, ви зі мною погодитеся, шановні читачі, що його можна, за великим рахунком, вважати чи не єдиним автором, чиї відеокурси коштують витрачених на них грошей.\nСтільки шлаку мені траплялось, що просто аж зло бере, наскільки заспамили і дискредитували досить корисну нішу навчальних відеокурсів (інфопродуктів). У багатьох потенційних користувачів виробилася вже стійке неприйняття і утвердилося бажання не кидати гроші на вітер (іноді відчуваєш себе буквально оплеванным після знайомства з черговим маренням за сто кровних баксів).\nВся проблема криється в тому, що єдиною гарантією якості може бути тільки ім’я автора. Ось саме таким автором, на мою особисту думку, і є Євген Попов. Якщо мені цікава якась тема і автором відеокурсу за неї є він, то питання про те, чи варто витрачати час і гроші на ознайомлення, у мене не виникає.\nЗвичайно ж, мені зовсім не імпонує та манера, з якою автори інфопродуктів нав’язують свої творіння (продають онучі текстів), але це вже стало догмою в цій області бізнесу, хоча багатьох користувачів від цих спроб зомбування вже верне. Євген теж використовує цей спосіб агітації, але як те в нього це виходить не у такій дратівної формі, як у інших авторів (або я до нього ставлюся дуже упереджено).\nВзагалі, створенням инфопродкутов зараз займаються всі кому не лінь — не дає спокою успіх Попова і подібних йому Топових видеоинструкторов. Та й можливість впарити мало не порожній диск із записом власне марення за кілька тисяч рублів змушує багатьох проявляти активність на цьому полі. Якщо надумаєте цим займатися, то раджу звернути увагу на систему JustClick, що включає в себе повний набір інструментів (партнерку, магазин, сервіс e-mail розсилок тощо).\nУ зв’язку з цим я, звичайно, розумію і, по більшій частині, поділяю скепсис багатьох вебмайстрів з приводу корисності більшості існуючих інфопродуктів, але смію вас запевнити, що Євген Попов є яскравим винятком із правил і його відеоуроки будуть вам корисні. Як кажуть, зуб даю. Загалом-то, манеру максимально докладного викладу матеріалів я перейняв частково саме у нього.\nНу, а тепер, власне, сам текст інтерв’ю з одним із найчесніших инфобизнеменов, який продає не повітря, а дійсно цінні та, зібрані в одному місці ті крихти знань, які так необхідні початківцям. Правда, ці крихти займають найчастіше мало не добу чистого часу, але воно і зрозуміло, що я тут перебільшую.\nОтже, Євген, дозвольте представитися. Мене звуть Дмитро, я досить уже немолодий джентльмен («тупий старий дядько», як багато читачі могли дізнатися з розділу «Про блог»), хоча ще не зовсім старий і вже, сподіваюся, не зовсім тупий. Веду блог і, власне, все.\nМоє перше запитання буде цілком логічним. Не дивлячись на те, що я вже в деякій мірі Вас представив, хотілося б почути це саме з Ваших вуст. Хто такий Євген Попов? Хотілося б почути, де народився, навчався, як відбувся як інфобізнесмена? Якщо можна, то за датами виходу окремих відеокурсів і ступеня їх популярності (очікуваною або неочікуваною). Загалом-то, я сподіваюся, що ця відповідь повинен зайняти не менше половини всього інтерв’ю.\nВітаю, Дмитре! Радий знайомству і спасибі за таке подання. Відповідаю на Ваше питання.\nНародився я в місті Жовтневий, який знаходиться на заході Республіки Башкортостан. Ріс звичайною дитиною, добре вчився, займався спортом, грав у футбол.\nПісля закінчення 9-го класу батьки вирішили, що я повинен піти вчитися в технікум на «комп’ютерника». У ті роки комп’ютери тільки стали доступними для звичайних людей і все справедливо вважали, що за ними майбутнє!\nОсь так я і став комп’ютерником і незабаром після надходження, отримав від батьків свій перший комп’ютер. Я відразу зрозумів, що це моє і тому роки навчання пройшли для мене легко.\nЗакінчивши технікум, я вступив одразу на 3-й курс Уральської Державної Гірничої Академії в місті Єкатеринбург. Спеціальність була майже така ж, як в технікумі і називалася «Автоматизовані системи управління». Там я вже «підсів» спочатку на програмування, а потім і на сайтостроение, яке в ті роки починало набирати дику популярність.\nПровчившись три роки, і захистивши диплом по темі «Створення інтернет-магазину», я повернувся в рідне місто і почав шукати шляхи, ніж заробляти на життя.\nУ підсумку, після недовгих пошуків мій погляд упав на бізнес з продажу солодкої вати. У той час солодку вату у нас продавали за ціною 15-20 крб. за штуку, а для її виробництва була потрібна лише ложка цукру. Я подумав, що це чудово – адже можна купити мішок цукру за 500 рублів і продати його за 10-20 т. р. у вигляді солодкої вати.\nЯ позичив грошей у батьків, з’їздив в Самару і купив там апарат для виробництва солодкої вати. Оформив всі документи і дозволи і почав торгувати скрізь, де тільки можна – міські парки, стадіони, народні гуляння і т. д.\nУ підсумку за літо я не тільки відбив всі гроші і повернув борги, але і заробив на свою першу машину — ВАЗ 2104.\nАле торгував я не кожен день і у вільні дні сидів за комп’ютером і вивчав усе, що пов’язано з створенням сайтів. Мови програмування і різні цікаві програми, такі як Macromedia Dreamweaver і Adobe Photoshop і все глибше і глибше затягували мене в цю область.\nІ ось в один прекрасний день мені попалася стаття про інформаційний бізнес. По початку, я не повірив, що можна швидко заробляти багато грошей на продажі своїх знань, але, копаючи глибше і глибше, я зрозумів, що це цілком реально і вирішив, що буду займатися саме цим.\nТак я закинув свій бізнес з солодкою ватою і занурився в інфо-бізнес.\nНу а далі, як кажуть, пішло-поїхало. Я створив сайт ruseller.com, де почав викладати велику кількість корисного контенту. Потім створив безкоштовний електронний журнал «Інструменти онлайн-бізнесу», який існує досі і нещодавно вийшов ювілейний 50-й випуск.\nВ результаті навколо моїх проектів зібралася велика аудиторія людей, які хотіли самі створювати сайти, створювати инфотовары і продавати їх через Інтернет. Я почав аналізувати, що потребує моя аудиторія і потихеньку почав розробку свого першого інфопродукта, який називався «Всі технічні моменти онлайн бізнесу у відеоформаті».\nПриблизно через півроку я запустив цей 36 годинний курс у продаж і майже відразу зрозумів, що створив щось реально корисне і цінне, те, чого всі так довго чекали. Курс продавався добре і я досі отримую захоплені відгуки від людей, які його пройшли.\nРоботи на той момент у мене додалося, тому потихеньку я почав брати до себе в команду нових людей.\nПриблизно через рік я випустив свій наступний курс, який називається «Як створити інформаційний бестселер на CD або DVD», який був концентратом всіх моїх знань та досвіду щодо створення навчальних курсів на дисках.\nНу а далі, продовжуючи орієнтуватися на прохання аудиторії, я почав помічати, що все більше і більше людей хочуть навчитися створювати динамічні сайти з використанням мови PHP і баз даних MySQL, тому я поділився цими знаннями в курсі «PHP+MySQL для початківців».\nПісля цього я обзавівся сім’єю і відразу привернув свою дружину Зінаїду Лук’янову до інфобізнес. Ми створили для неї сайт photoshop-master.ru, де вона викладала свої уроки і переклади західних авторів з фотошопу. У майбутньому, в рамках цього проекту ми також запустили ряд навчальних курсів. Якщо далі слідувати моєї лінії, то все тривало в тому ж ключі – я вів розсилку, спілкувався з аудиторією, вів свій блог і поступово створював нові навчальні курси.\nТак з’явилися курси «Joomla – професійний сайт за один день», який став справжнім порятунком для тих, хто не хоче вникати у всі нетрі сайтобудування, а хоче створити сайт за кілька простих кроків. Далі був курс «Сайт з нуля » про швидкому створенні блога.\nПісля нього я запустив невеликий курс для тих, хто закопується в своєму інфобізнес – «Технічні секрети продуктивної роботи в онлайн-бізнесі». Тут ще варто сказати, що паралельно з веденням бізнесу я, звичайно ж, не забував підтримувати себе в хорошій фізичній формі і виконав норматив Майстра Спорту Росії зі спортивного орієнтування на велосипедах. І досі я тренуюся і їжджу по всіх значущих змагань. У 2010 навіть вдалося з’їздити на етап кубка світу у Польщі.\n2011-й рік став для мене роком оновлення всього бізнесу. Я оновив всі свої сайти, оновив обкладинки своїх курсів і найголовніше, нарешті оновив свій курс по технічним моментам, який тепер повністю відповідає поточній ситуації в інфобізнес і дає людям всі необхідні знання з технічної сторони.\nТака моя історія, якщо розповідати її коротко.\nДякую за таку розгорнуту відповідь – ємко і інформаційно.\nАле все ж, Євген, от якщо Ви мене запитаєте, чого не вистачає в цьому вражаючому списку, то я готовність Вам відповім, що не вистачає найдокладнішого відеокурсу про просування сайту.\nУ Вас вже є все, що тільки можна придумати про створення сайту або блогу, але ж це тільки початок і, на мою думку, визначає лише близько 20 % майбутнього успіху проекту. А все інше це вже наповнення матеріалами сайту і його просування (не премину тут ввернути ссилочку на моє бачення проблеми просування сайтів і тематики Seo в цілому).\nВсі вебмастера більшу частину часу ламають голову саме над просуванням і Ви могли б на 100% потрапити в аудиторію. Що Ви думаєте з цього приводу?\nТак, це, безумовно, цікава тема і я впевнений, що такий курс в моєму виконанні буде добре продаватися. Але проблема в тому, що поки я не відчуваю себе експертом у цій темі і поки не готовий вчити цьому інших людей.\nШкода, я б послухав. Ще хотів поставити питання про відеокурс по правильного розподілу часу, щоб встигати все. Ну, я його не слухав, але можливо, що Ви мене переконаєте. Чесно — не вірю я у все ці штучки і, можливо, помиляюсь. Мені чомусь завжди дуже нудно здавалося будувати плани і слідувати їм — імпровізація та інтуїція рулять. Я не прав?\nТут немає єдиного вірного відповіді. Є люди, які все люблять робити спонтанно. А є такі, яким строгий план подавай.\nТому якщо вам подобається працювати, так як ви працюєте, і у вас немає щемливого почуття, що ви могли б встигати робити більше справ, то такий курс вам ні до чого. Але ж є багато людей, які постійно нічого не встигають, в їх житті хаос, вони перевантажені і не знають, як правильно розподіляти свої справи. Ось саме для них я і записав свій курс.\nНу, в принципі, зрозуміло — не все варто приміряти на себе. Наскільки я розумію, у вашій родині не тільки Ви, але і Ваша дружина є інфобізнесменом. Вона розповідає про роботу в Фотошопі. Але крім цього, під брендом Євгена Попова були випущені і кілька дисків по роботі з графікою від іншого автора. З чим це пов’язано і яке відношення цей автор має до вашого сімейного бізнесу?\nТак, як я вже писав, майже відразу після весілля я запропонував дружині зайнятися інфобізнес і вона погодилася. З тих пір її проект цвіте і пахне, ніж ми обидва дуже задоволені.\nЩо стосується іншого автора, то тут сенс у тому, що є такі теми, матеріали по яких від нас чекає наша аудиторія, але ми в цих темах не такі великі фахівці, як хотілося б.\nНаприклад, на сайті Photoshop-master.ru у нас є багато початківців фотографів, які хочуть навчитися професійно обробляти фото в програмі Adobe Photoshop.\nТому для цих цілей ми залучили професіонала з боку, який почав робити уроки для нашого сайту саме по цій темі. Людям сподобалося якість матеріалу і стиль викладу нового автора. Ми подумали, чому б не спробувати записати повноцінний навчальний курс на цю тему. Заодно мені було цікаво відчути себе в ролі продюсера, який тільки керує всім процесом і проводить реліз (запуск у продаж) продукту.\nВ результаті все вийшло, і всі витрати окупилися. Зараз цю модель ми використовуємо з іншими авторами.\nУгу, ну тоді бажаю Вам знайти такої людини, яка б добре розбирався (і мав великий досвід) в просуванні сайтів і продюсувати створення їм навчального відеокурсу на цю животрепетну тему (чого то я причепився до просування, але, напевно, просто немає на поточний момент нічого путнього в цій ніші). Головне щоб якість залишалося саме на Вашому рівні, що, власне, і повинен забезпечити продюсер.\nЯ є не тільки шанувальником і слухачем відеокурсів Євгенія, але і маю честь бути партнером по поширенню його інфопродуктов. Крім цього я намагався продавати і інші відеоуроки з тієї ж тематики від інших авторів (корисні, на мій погляд). У підсумку я зараз працюю тільки з Поповвым. Чому? Бо тільки в нього я отримую те, на що розраховував.\nОсь у зв’язку з цим хочу задати питання. Женя, це Ви такий чесний на тлі безлічі ошуканців або ж у них зовсім бездарні рекламні тексти використовуються? Инфобизнесмены не діляться між собою тим, наскільки вони чесні зі своїми партнерами?\nВажко сказати за інших авторів, так як я мало з ким із інфобізнесменов спілкуюся і питання чесності ми зазвичай не піднімаємо. Можу говорити лише за себе.\nОсобисто я вже давно зрозумів і прийняв одну мудру думку, яка говорить «Чесним бути вигідно».\nВже кілька років я дотримуюся цього правила у всьому. Це стосується і спілкування в сім’ї, і бізнесу, і навіть спілкування з самим собою. Лицемірство (що це таке?), брехня, зради, не дотримання обіцянок, які даєш самому собі – все це веде до деградації особистості і неспокою душі, що в кінцевому підсумку веде людину від його головної мети – бути щасливим.\nАбсолютно з вами згоден з цього приводу. Я теж дав собі таку обіцянку, але, правда, вже років п’ятнадцять тому — і в плані сім’ї, і в плані стосунки з людьми. Офігенно приємно бути чесним (не в абсолюті, звичайно ж, але все ж здебільшого). Чесне слово. В продовження теми. Не оприлюдните лідерів продажів серед Ваших партнерів. Природно анонімно, але з зазначенням кількості проданих курсів. Ну і, можливо, загальна кількість партнерів, що має місце на даний момент.\nЦифри навести можу, але проблема в тому, що в 2010-му році ми повністю оновили скрипт обліку продажу та партнерської програми, і з того моменту відлік пішов з нуля. Тому дані лише за півтора останніх роки:\nПерше місце 262 оплачених замовлення\nДруге місце 163 оплачених замовлення\nТретє місце 159 оплачених замовлень\nДалі вже по спадної\nВсього в партнерці зареєстровано понад 18000 чоловік, але якщо хоча б 10% з них активні, то це буде добре. Багато таких, хто просто реєструється, але не працює.\nОсобисто я поки не ведусь на прохання про финстрипе, а як Ви ставитеся до цього питання? Чи вважаєте Ви доречним оголосити порядок тих сум, на які може розраховувати настільки ж талановитий і успішний автор відеокурсів як Ви?\nДумаю не варто цього робити. Як говорять багато відомі бізнесмени з оффлайн-бізнесу: «Ми приватна компанія і не розкриваємо своїх доходів».\nСолідарний з Вами, Євген. Цікавість цікавістю, але свої гроші найкраще вважати тільки самому. Мені часто задають питання, скільки часу йде на написання однієї статті. Не буду оригінальним і запитаю у Вас — скільки часу йде на створення підготовку до запуску одного відеокурсу?\nЗалежить від обсягу курсу. Наприклад, над оновленою версією курсу «Всі технічні моменти онлайн бізнесу у відеоформаті», я працював майже рік, з якого майже півроку це була робота в режимі «з ранку до ночі».\nКурси простіше, наприклад, Joomla або WordPress займають приблизно 3-4 місяці щільної роботи. Але це мій підхід, який допускає багато «зайвих» на перший погляд речей. Я, наприклад, можу один урок переписувати по 4-5 разів і не зупинюся, поки не вийде дійсно зрозумілий і корисний матеріал. Бували навіть такі випадки, коли за весь день вдавалося записати всього 1-2 уроку. Все інше йшло на підготовку матеріалу, створення всяких наочних схем і кілька дублів записи самого уроку.\nАле з іншого боку, мені відомі автори, які примудряються записувати курси за пару днів. Але це вже зовсім інша історія та інший підхід до інфобізнес…\nВражає, статті пишу свої «трохи швидше, але я ж і не чаю при цьому охопити такий обсяг, який Ви охоплюєте у своїх відеокурсу (зовсім інший формат, однак, і статтями це зробити практично не реально). Ну,а про скороделов і халтурників я вже згадував на початку статті (редиски).\nБіда в тому, що ти купуєш фактично кота в мішку і гарантією може служити тільки добре себе зарекомендувало ім’я автора (аля, Євген Попов). До речі, звідси випливає висновок, що новачкові не так то просто вийти на цей ринок, тому має сенс випускатися під крильцем вже відомого бренду. Ну, гаразд, давайте продовжимо інтерв’ю.\nЩо значить Seo для Євгена Попова, відносини з піратами і плани на майбутнє\nКрім партнерської програми які способи розкрутки і залучення покупців Ви використовуєте? Може бути просуваєте сторінки з ефективними текстами по відповідним запитам в пошукових системах? Посилання купуєте?\nПосилання не купую і просування в пошукових системах теж не використовую. Я прихильник іншого підходу.\nВсім відомо, що на «холодному» трафік складно заробити. Холодний трафік – коли люди заходять на сайт і їм відразу пропонують щось купити, хоча вони не знайомі з автором і, по суті, їм пропонують купити кота в мішку.\nТому я роблю наголос на розсилку і свої тематичні проекти, через які даю багато якісних безкоштовних матеріалів.\nБудь-яка людина може зайти на мій сайт evgeniypopov.com і знайти там сотні безкоштовних уроків. Якщо людині подобаються мої безкоштовні матеріали, то він вже з більшою ймовірністю захоче придбати і платні продукти. Знаючи про те, що його не обдурять і який рівень якості йому варто очікувати.\nТому в партнерці ми додали інструмент «Рекламні кампанії», який дозволяє направляти «холодний» трафік не безпосередньо на продають сторінки, а на сторінки з безкоштовними матеріалами та курсами.\nНу так, цю особливість я помітив відразу, правда, вже після перегляду відеокурсу з Joomla. Підхід безумовно вірний, але я б ще й сайт просував. Однозначно це зайвим не буде і продажу безпосередньо з сайту, напевно, зростуть (можливо, в рази). Переконаний — відгороджуватися від Seo не варто, бо воно рулить на сьогоднішній день. Знайдіть спеца, а потім змусьте його записати відеокурс — вийде подвійна вигода. ІМХО.\nПродовжимо, проте, катувати Євгенія. Судячи з усього, обсяг Вашого бізнесу не такий вже і маленький, а з урахуванням того, що відправка замовлень післяплатою вимагає витрати досить великої кількості часу, то, очевидно, Ви вдвох з дружиною з цим не справляєтеся. У Вас багато людей в команді і до яких робіт ви їх в основному залучаєте?\nТак, звичайно у мене є команда, яка допомагає мені вирішувати багато завдань, які ставить переді мною інфобізнес.\nУ мене є люди, які займаються обробкою і відправкою замовлень, тобто програміст, який мені допомагає і помічники, які відповідають на питання що надходять у службу підтримки і на форум моїх клієнтів. Якщо ж з’являються якісь специфічні завдання, то я залучаю фрілансерів.\nШановні читачі, це інтерв’ю я брав не в реальному часі, а за допомогою відправки списку запитань і отримання списку відповідей по електронній пошті для економії свого і чужого часу. Тому мій черговий питання вже фактично було розглянуто Євгеном. Однак, я все ж його приведу, щоб відповідати дійсності.\nЄвген, Ви ведете блог і ще кілька ресурсів, які в кінцевому підсумку служать мети залучення уваги до платних видеокурсам (цинічно, але по суті, думаю, вірно, хоча і користь вони самі по собі приносять не малу). Справа хороша, але знову ж таки виникає питання — Ви оптимізуєте по пошукові системи, купуєте посилання або ж залишаєте все це на волю долі?\nНі, нічого подібного я поки з ними не роблю. Віддаю перевагу вільний час витрачати саме на створення якісних матеріалів, які вже у свою чергу різними шляхами будуть залучати трафік на мої сайти.\nХоча цим питанням ви мені подали ідею взяти в штат людину, яка буде займатися оптимізацією моїх ресурсів під пошукові системи.\nВ попередньому абзаці я давав пораду абсолютно щиро, бо ще не прочитав на той момент ця відповідь Євгенія. Загалом, будемо вважати, що він до мене прислухався. Хоча, я дуже його розумію — завжди дуже складно спонукати себе на заняття тим, що тобі здається не до кінця зрозумілим і від того виникає бажання знайти аргументи на користь того, щоб цим не займатися. Так, думаю, що це багатьом знайоме.\nНу і, власне, після необхідних пояснень слід продовження інтерв’ю з Євгеном Поповим.\nІнфобізнес — це, звичайно ж, здорово і, думаю, дуже прибутково у Вашому випадку. Але… У Вас є ще якісь плани на майбутнє? На що ви робите ставку, якщо, скажімо, відеокурси перестануть приносити бажаний прибуток?\nТак, звичайно я намагаюся диференціювати свої джерела доходу та продаж курсів далеко не єдиний інструмент заробітку, який у мене є. Я заробляю і на партнерських програмах, на контекстній рекламі, плюс є кілька оффлайн джерел заробітку.\nНу, і давно мучить багатьох потенційних інфобізнесменов питання. Як йдуть справи з піратами? Наприклад, створюючи блог подібний цього я ризикую на початковому етапі його розвитку, що продукт моєї праці (статті) можуть бути вкрадені і опубліковані на більш трастовому ресурсі. Зараз цей ризик значно знижений. Але ось з відеокурсами справа, на мій погляд, набагато складніше і сумніше. Я не прав?\nТак, проблема існує.\nЗ піратами можна боротися, намагаючись навішувати все більш складну захист на свої курси, а можна піратів прийняти як неминуче зло і сприймати їх як якийсь безкоштовний джерело реклами.\nЯ вже давно на рахунок піратів не турбуюся.\nПо-перше, тому що, на моє переконання, чесних людей у нас в країні стає все більше і більше і я вже багато разів переконувався, що багато людей, що мають можливість завантажити мої курси у піратів, здійснюють купівлю у мене просто тому, що розуміють, скільки праці я вкладаю у свої курси. Чиста совість дорожче, знаєте, та й цінник на свої курси я ставлю адекватний, що не шкода заплатити.\nПо-друге, я регулярно отримую оплату від тих людей, які завантажили курс безкоштовно, отримали від нього користь і вирішили висловити свою подяку саме оплатою курсу.\nПо-третє, я в якійсь мірі навіть вдячний піратам, тому що одного разу, дивлячись на них, я зрозумів, що не можу бути з ними на одному рівні і продовжувати користуватися піратським софтом і качати фільми з інтернету. З тих пір я повністю перейшов на легальне програмне забезпечення як на домашніх, так і офісних комп’ютерах і зараз працюю з чистою совістю, чого всім іншим і бажаю.\nНу, загалом, я згоден, що тенденція до використання «не піратської» продукції має позитивну динаміку. Багато хто, як ви правильно сказали, переходять на повністю легальний софт, бо це стало вже не так шалено дорого, як було на початку століття (через збільшення доходів), а спати спокійно хочеться всім. Та й вже не круто мати на компі багато всього сверхдорого на халяву. Зараз круто більше заробляти, а не більше економити. Тенденція часу, однак.\nЄвген, ну і на завершення хотілося б дізнатися Ваші плани на найближчий час? Нам варто чекати від Вас що-небудь новенького і карколомного?\nВ цьому році я продовжу оновлювати свої курси, тому що час йде, світ змінюється, і деякі моменти перестають бути актуальними. Також останнім часом я багато працюю з відео і особливо мені цікаво відео на однорідному кольоровому фоні (зазвичай це зелений фон), яке дозволяє легко відокремити людину від фону і помістити його, наприклад, на сайт. Можливо, почну робити уроки у цьому напрямку.\nЦікаво. Як говориться — будемо подивитися. Дякую за інтерв’ю, удачі Вам з дружиною і успіхів Вашим проектам.\nВелике спасибі! Бажаю вашому проекту постійного розвитку і більше відвідувачів.\nP. S. Дякую за цікаві запитання!\nпопередня статтяЯк створити інтернет-магазин\nнаступна статтяДопомагаємо вебмайстру\n№1 для online-перевірки слів і текстів на помилки Перевірка правопису в інших онлайн-сервісахВиправлення граматичних помилок на льотуПунктуація і знаки пунктуації (розставити коми)


Зробити пам’ять живою\n21 листопада 2017 203\nЯк увіковічити пам’ять про трагічні події періоду Революції Гідності? Відповідь на це запитання шукають ще відтоді, коли люди стояли на вулиці. У січні 2014 року сформувалась ініціатива, яка об’єднала небагатьох представників оборони Майдану, кількох центральних музеїв Києва і громадських організацій. Вони займалися музеєфікацією і документуванням речей і фактів, які просто на очах перетворювалися на історію. Саме тоді й виникла назва «Музей Майдану». Пізніше держава підтримала цей проект і тоді вже з’явився офіційний «Меморіальний комплекс Героїв Небесної Сотні — Музей Революції Гідності». У квітні 2016-го він отримав статус національного. Нині триває міжнародний відкритий конкурс на кращий архітектурний проект.\nДиректор музею, який має безпосе-редній стосунок до його створення, Ігор ПОШИВАЙЛО (на знімку) поділився з «Голосом України» своїми спогадами і намірами.\nЩе в середині грудня 2013 року на «Історичній правді» з’явилася моя стаття «Музей України — вчимося бути з народом». Уже тоді поставало питання, як документувати те, що відбувається в суспільстві. Відтоді спільними зусиллями ми зібрали певну колекцію: це не лише предмети, а й усні історії. Нині маємо колекцію у вигляді артефактів, певних речей, аудіо- та відеозаписів. А є ще й певний досвід та апробація майбутнього музею, зокрема у виставковій діяльності. Ми зробили кілька цікавих проектів. Окремі експонати з нашої колекції брали участь у широких масштабних проектах, виставки побували за кордоном. Тож можна сказати, що тепер музей не створюється з нуля. Це продовження всіх цих зусиль.\nПісля низки наших експозицій відбулося багато обговорень та круглих столів, на які запрошувалися іноземні експерти. У Києві та Одесі проходили тренінги та семінари. Говорили про те, який має бути майбутній музей. Наша робоча група брала участь у створенні офіційної концепції з меморіалізації і музеєфікації подій на Майдані. У 2016-му мене призначили директором музею Революції Гідності без приміщення і без штату. Тоді формально була потрібна людина, яка б запустила процес реєстрації. Спочатку мене обрали рішенням громадської ініціативи, а пізніше — офіційно переміг у конкурсі. Тепер маю контракт на п’ять років.\nПоки що Музей Майдану — це команда із 27 осіб, які вже отримують зарплату. На партнерських засадах музей І. Гончара надав нам приміщення для роботи. Ми не віртуальні, не висимо в повітрі, не прогулюємо робочі дні. Ми працюємо, як звичайний музей, але в надзвичайно складних умовах. Навколо нас велика група однодумців, експертів, родин Героїв Небесної Сотні, а також фахівців Музею національної пам’яті Міністерства культури, адміністрації Президента, КМДА. Ми маємо підтримку, і це дуже важливо.\nВрятована Йолка нині зберігається на двох різних майданчиках\nЦього року ми вже отримали певне державне фінансування на створення робочих місць та закупівлю обладнання. Але наша найбільша проблема — відсутність фізичного простору. Він нам потрібен для персоналу, адже необхідно створити офіс, та для збереження колекції, а це приблизно 2,5 тисячі предметів. Нині вони локалізовані на двох майданчиках — в музеї Івана Гончара, а великогабаритні предмети — в Музеї історії України в Другій світовій війні. Як от, наприклад, Йолка. А вже все те, що було на ній, перебуває в музеї Гончара.\nЙолка — це один із найцінніших наших об’єктів. Коли зачищали Майдан, її збиралися чи то продати, а чи викинути. І ми разом з Інститутом національної пам’яті боролися за цей об’єкт. Так само зберегли і шопку (на знімку), яку встановили біля консерваторії під час Різдвяних свят. Її створила група львівських художників, а доставила в Київ греко-католицька курія. Звісно, цей витвір мистецтва мали намір забрати назад, але внаслідок важких перемовин після 19 січня ми забрали її собі. Дуже вчасно. Інакше вона б згоріла у лютому.\nІсторія одного наплічника\nЧимало предметів, які стали експонатами, доводилося збирати просто на смітниках. Усі знають, що в готелі «Україна» в часи Майдану був госпіталь. Коли він уже евакуювався, його все ще охороняла Самооборона, і нам сказали, що в приміщенні залишилося багато мотлоху. Ми приїхали сюди з колегою і почали ритися в усьому цьому. Знайшли купу цікавого — особисті речі, щоденники, реєстраційні журнали... Усе це і багато іншого ми склали в мішки і домовилися, що заберемо о 9-й ранку. Але коли приїхали, нам сказали, що нічого вже немає. Хтось повідомив, що все винесли у спільну купу сміття на Інститутській. Ми туди прийшли, а там з півсотні однакових мішків з непотребом. Довелося ритися в цьому в пошуках своїх скарбів. Ми їх знайшли.\nСеред тих речей був наплічник хлопця із Хмельницького. У ньому були особисті речі, Біблія, ключі... Пізніше знайшовся побратим того парубка. Він опізнав наплічник. Розповів історію його власника — той був поранений, йому видалили ребро, але вижив.\nНаплічник хотіли забрати, але потім вирішили залишити в музеї.\nУ період Революції Гідності я працював заступником директора музею Івана Гончара. Мені звідти видали формальний такий мандат, що я займаюся документацією подій на Майдані. Ми не дуже розуміли, як це робити. Люди не завжди йшли на контакт.\nВоно й зрозуміло, адже могли бути різні провокації, нас могли приймати за шпигунів або тих, хто працює на владу. До цього ставилися з підозрою. Тодішній комендант Майдану Андрій Парубій пішов нам назустріч і поставив свій підпис на тому листі музею Гончара зі словами: «Просимо сприяти». Це був такий собі «аусвайс», хоч він і не мав реальної сили. Все одно доводилося встановлювати певну довіру з боку людей, вибудовувати комунікацію, що не завжди легко давалося. Як можна було просити шолом чи битку, якщо вони були реально потрібні і могли врятувати життя? Але ми розуміли, що все воно зникне. І таких історій чимало. От хоча б славнозвісне піаніно, про яке в Польщі знято фільм. Навіть за наполягання куратора цього проекту нам не вдалося його забрати. Агресивні хлопці, які назвалися Самообороною Майдану, в грубій і цинічній формі заборонили його торкатися. Ми зробили й другу спробу. Однак буквально за півгодини до нашого прибуття його вивезли.\nАле в нас є багато інших цінних експонатів. Зокрема, серія полотен, які сягають десять метрів у ширину і два — у висоту. Біля головної сцени вони були напнуті на стіни обгорілого військового намету. Це був такий собі проект «Мистецтво як арт-терапія».\nОдному з його кураторів вдалося домовитися зі спонсорами, які допомогли купити дорогі й справді якісні полотна та фарби, і людям дали можливість образно висловлювати свої думки про те, що відбувається. Ці малюнки цікаво досліджувати. У період, коли почалися розстріли, на них немає сонця, квітів, надії, сподівань на майбутнє, але є трагедія, біль, гнів у коричнево-чорних тонах. Одне з цих полотен вкрали вночі, і так нам вдалося вмовити передати їх до нашого музею.\nІз наметового містечка пропадало чимало справді цінних речей. Вкрадено полотно, вкрадено фортепіано... Для чого це було потрібно людям? Багато хто ставився до Майдану з музейної точки зору. Були й ті, хто заробляв на ньому не тільки політичні дивіденди, а й фінансові. Ось, наприклад, такий процес, як розмальовування касок (на знімку). Це робилося для того, щоб підтримати мітингувальників, водночас ними торгували. Навіть за кордоном. Кажуть, до тисячі доларів можна було виручити за таку каску. На Майдані було багато іноземців. Існує легенда про одного американця, який підтримував Майдан матеріально. Просто давав людям кошти. Він не те, щоб викуповував цікаві для себе речі, але коли щось просив, хлопці просто не могли йому відмовити. Люди не розуміли, що ці речі можуть становити цінність для майбутнього. Кажуть, саме він і вивіз одне з оригінальних фортепіано до Техасу. Начебто воно там зберігається в музеї терору.\nМене особисто цікавили передусім творчі, креативні прояви Майдану. Люди в наметах різьбили, малювали, прикрашали контейнери, вигадували різні орнаменти, плели віночки. Оці архетипи проявлялися в усьому. Багато хто забирав різні дрібнички із собою додому, як сувенір. Інші навчилися на цьому заробляти.\nІ досі невідомо, куди поділися з Майдану великі об’єкти. Зокрема, водомет чи мікроавтобуси поліції. Ми мали карту нерухомих об’єктів, наклеювали на них свої наліпки, але так і не знаємо, куди вони поділися. Справжні майданівці пішли на фронт, а на Хрещатику залишилися люди, які переслідували власну вигоду. Окрім того, дуже безвідповідально до всього ставилися й комунальники. Нам дивом удалося вберегти тільки Йолку та польову кухню. Але ми досі не втрачаємо надію знайти решту об’єктів.\nДевід Кроулі був шокований тим, що ми маємо і як воно зберігається\nЗа кордоном наші експонати сприймають по-різному. Про Майдан там знають мало пересічних людей. Вони чули щось у ЗМІ, але до кінця не розуміли ані масштабів, ані значення. Ішлося більше про політичний підтекст: була погана влада, вийшло стільки-то людей, сьогодні стільки-то жертв. Там не розуміють феномена Майдану як вияву самоорганізації та ролі всіх громадських ініціатив. Значною мірою це пов’язано із впливовістю російських ЗМІ. Кожна наша виставка дає певне розуміння того, що ж відбувалося насправді. Пригадую, в 2015 році виставка «Творчість свободи» за сприяння МЗС потрапила в Париж. Нашою фокусною аудиторією була політична еліта. І навіть серед цих людей не було чіткого розуміння того, що таке Майдан. Торік ціле літо наші експонати брали участь у міжнародному бієнале плаката у Варшаві. Один із його кураторів, Девід Кроулі, був у Києві і сам відбирав експонати. Він був шокований тим, що ми маємо, в якому стані воно зберігається і що дослідники не мають можливості з цим працювати.\nНині наші експонати представлено на виставці в новоствореному Центрі європейської історії в Брюсселі. Хоч ми і не член Євросоюзу, але запит на наші експонати є. Маємо також мультимедійний виставковий проект «Відважні», який уже побував у кількох містах України, а також у Чикаго. Тепер виставка відкривається в Единбурзі, а в грудні буде в шотландському парламенті. Це кілька проектів, які проходять паралельно і розповідають про сторічну революцію, одним із важливих компонентів якої виступає Майдан. Це дає розуміння тяглості боротьби українців за свободу, гідність та честь.\nМісце, яке консолідує суспільство\nМи плануємо створити не класичний традиційний, а інноваційний музей. Це запит широкого кола учасників революції. Маємо не заморозити історію, а зробити пам’ять живою. Історія гаряча, її складно подавати, не обпікшись. Існує багато свідків та очевидців тих подій, тому музей мусить бути незвичайним — відкритим простором для суспільних думок, місцем, де не нав’язують стереотипи і не створюють нові міфи, яке не роз’єднує, а консолідує суспільство.\nЗаклад матиме три функціональні напрями. Передусім — меморіальна частина. Це та важлива зона, яку присвятять пам’яті про учасників і загиблих. Наголошуємо: Майдан не виник випадково, він є наслідком незакінчених подій, які відбувалися в нашій країні в 1990-х і в 1917—1921 роках та під час попередніх козацьких воєн. Хочемо, щоб це був не тільки нейтральний гранітний пам’ятник, а щоб це була сучасна форма — інфоцентр, простір під експозицію та культурно-освітні заходи. Разом із суспільством треба добитися, щоб цей меморіал не став статичним монументом для політиків та родин загиблих. Щоб він був для живих. Друга складова — власне музейний комплекс. Його функції мають бути значно ширші за функції музею. У його рамках передбачено створення так званого центру свободи або розвитку демократії. Це не тільки експозиція, фондосховища та певні просвітні програми, а й платформа для зустрічей, дискусій, активізації тих ініціатив, які виникли на Майдані. Нині такого майданчика просто не існує. Третя складова — громадський простір. Відкритий ландшафт, парк. Не як місце пам’яті про загибель, а місце, де людина може осягнути спадкоємність боротьби за Україну і своє місце в цій боротьбі.\nКонкурс розбито на дві номінації — меморіальна частина і сам музей. Меморіальну плануємо завершити раніше, ніж за п’ять років. Але все залежатиме від того, який проект переможе в конкурсі. І громада, і суспільство, і політики зацікавлені, щоб це сталося якнайшвидше.\nЗаписала Надія СМІЯН.


У Києві затримано викрадача джипа Cadillac, який зумів втекти від міліції - Korrespondent.net\nУ Києві затримано викрадача джипа Cadillac, який зумів втекти від міліції\nПрацівникам ДАІ довелося застосувати зброю\nСпівробітники внутрішніх справ затримали викрадача джипа Cadillac у Києві, який у день злочину зумів втекти від міліції.\nЗа даними міліції, одного зловмисника правоохоронці затримали відразу. Ним виявився 30-річний уродженець Вінницької області.\nПід час проведення оперативно-розшукових заходів був затриманий і другий злочинець - 31-річний уродженець Київської області. На даний час обидва зловмисники заарештовані.\nЯк пізніше стало відомо, обидва не працювали і раніше притягувалися до відповідальності за розбійні напади.\nЗа даним фактом розпочате кримінальне провадження за ч.3 ст. 289 Кримінального Кодексу України Незаконне заволодіння транспортним засобом. Санкція цієї статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на термін від 10 до 15 років з конфіскацією майна.\nНагадаємо, що ввечері 8 травня на Дніпровській набережній біля одного з торгових центрів було скоєно напад на водія Cadillac. "Щоб заволодіти авто, двоє чоловіків застосували травматичну зброю, викинули водія із салону та зникли. По дорозі Cadillac зіткнувся з Lanos і, не зупиняючись, втік з місця ДТП", - заявили у ДАІ.\nІнформація про незаконне заволодіння відразу була передана всім постам міліції. Викрадена машина була помічена на Бориспільській трасі неподалік від Бортницького лісництва.\nОднак на вимогу інспекторів автомобіль не зупинився. Рухаючись у напрямку Борисполя, зазначили в ДАІ, Cadillac неодноразово створював аварійні ситуації, ледь не врізавшись в автобус із людьми. До того ж зловмисник, який перебував за кермом Cadillac, кілька разів намагався скинути міліцейське авто в кювет.\n"Цей автомобіль становив величезну небезпеку для багатьох людей. А попереду був Бориспіль, де водій міг накоїти багато лиха. Тому екіпаж прийняв рішення про застосування зброї. Про це порушника повідомили по гучномовцю. Не подіяв на нього і попереджувальний постріл у повітря", - заявив начальник управління столичної ДАІ Анатолій Курінний.\n"Тому вирішили стріляти по колесах. Але навіть із пробитими чотирма шинами машина продовжувала їхати на дисках. Повернувши в бік аеропорту Бориспіль, водій і пасажир джипа втекли в лісосмугу", - додав він.\nТЕГИ: Джип, арешт, Київ, викрадення


білизна | Ужінформ\nУ Нью-Йорку відбулася найяскравіша подія у світі моди показ Вікторіа Сікрет\n60 красунь пройшлися подіумом у самій білизні, а за спиною в них за традицією сяяли крила. Чим здивувало цьогорічне шоу і кому довірили надіти найдорожче вбрання знає журналіст Сегодня - Яна Лук'янець.\nШовкова білизна – не розкіш: ужгородка Юлія Немеш про хоббі, яке стало справою життя\n1.43K Переглядів 0 0 Вподобань\nЮлія Немеш – молода ужгородська дизайнерка. Свою першу сукню дівчина пошила у 18 років, - з безвиході, адже банально не змогла підібрати вбрання на новорічні свята. Юлія НЕМЕШ, дизайнер білизни «Я вирішила пошит...\nОригінальна нижня білизна ужгородської дизайнерки Тетяни Блецки\nПсихологи кажуть, приваблива жінка – це впевнена в собі жінка. Ужгородка Тетяна Блецка – молодий дизайнер нижньої білизни. Її роботи вражають легкістю, ніжними тонами та оригінальністю. «Сама ідея до мене прийшла дуж...


Україні потрібна велика арени для Олімпіади - Росія будує ковзанки і басейни\nУкраїна дуже хоче провести Олімпіаду і, найімовірніше, зимову. Але інфраструктури для цього в країні практично немає. Зокрема великих мультиспортивних арен, які могли б стати домівкою як для хокею, так і для баскетболу. І паралельно приймати зірок світового рівня, які частенько об'їжджають Україну боком.\nПро те, які об'єкти необхідні українському хокею для проведення Олімпіади та інших великих змагань, OBOZREVATEL поговорив зі спортивним директором ФХУ Юрієм Кириченком.\n– На чемпіонатах світу питання часто закривається двома ігровими аренами, які вимагає регламент. Плюс розглядається наявність тренувальних. Щодо місткості ігрових комплексів є неписане правило, без якого заявка навіть не розглядається. Одна арена повинна бути від 10 000 глядачів, друга – десь 7000-8000. Але зараз модно дві арени понад 10 000. Це плюс до заявки. Адже це ще й заробіток на квитках.\nНа Олімпіаді обов'язково повинні бути тренувальні арени, бо не завжди можна використовувати основні для підготовки. До тренувальних арен вимог особливих немає, аби це був стандартний майданчик, роздягальні, душові. У тому ж Києві знайдеться кілька таких майданчиків.\nАле якщо ми говоримо про великі арени, то на нинішній день в Україні жодна льодова арена не відповідає рівню проведення чемпіонату світу. Насамперед за місткістю. Найбільша арена, яка у нас є, – київський Палац спорту. Його максимальне завантаження в розкладці хокею – трохи більше ніж 5000 глядачів. Це зовсім нікуди не годиться, потрібна арена на 10 000 глядачів і більше.\nАле олімпійський турнір більш швидкоплинний, ніж чемпіонат світу. Там трохи менше команд і матчів. І організатори самі ухвалюють рішення, скільки використовують арен – одну або дві, як це було, наприклад, у 2014 році в Сочі. Там одна була тимчасова, її потім розібрали, і великий Палац спорту. І до тимчасових арен щодо місткості вимог менше, ніж на чемпіонатах світу. Там може бути і 5000-6000 глядачів.\n– Уже придивлялися, скільки вона може коштувати?\n– У різних країнах арени будуть коштувати різні гроші. У США апріорі дорожче у кілька разів, тому що там дуже великі витрати йдуть на оплату робочої сили – людей. Оскільки технології за великим рахунком однакові. Якщо ми чуємо, що в НХЛ зводять комплекс за 200-300 млн доларів, то ми повинні розуміти, що сама арена – це маленький шматочок, навколо якого розташовуються магазини, ресторани, виставкові зали і все що завгодно. На одному спорті такий комплекс не заробляє, а заробляє на всьому антуражі, яким начинений.\nНа наших північних сусідів я б зараз не дивився, бо в Росії зараз гігантоманія. У Санкт-Петербурзі за гроші однієї відомої газової компанії під чемпіонат світу-2023 будують арену, яка вміщуватиме понад 20 000 глядачів. І там усе гігантських розмірів і з гігантськими бюджетами (близько 545 млн доларів. – Ред.).\nАле класна арена-трансформер, яка потрібна країні та на якій можна проводити концерти, спортивні змагання і, на відміну від того ж київського Палацу спорту, можна було б сьогодні грати в хокей, а завтра – в баскетбол, коштує грошей. Тут потрібно говорити про цифру з 8 нулями в іноземній валюті.\n– Коли ми готувалися прийняти Євробаскет 2015 року, то будівництво такої мультиспортивної арени в Києві оцінювалося десь у районі 120 млн доларів.\n– Це реальна ціна. Якщо вже робити правильно, то можна зробити трохи дорожче саму арену, але вона або буде дешевшою в експлуатації в подальшому, або зможе більше заробляти. Навіть якщо взяти такий момент, як арена-трансформер. У тому ж Лос-Анджелесі три клуби базуються в "Стейплс-центрі", у кожної команди 41 домашня гра в сезоні. А якщо всі вони виходять до плей-оф, то кожен другий день на арені має бути зайнятий. Окрім того, людям ще потрібно там тренуватися.\nТому під одним дахом, окрім основної арени, у них є тренувальний лід і тренувальний зал для ігрових видів спорту. У звичайний день, коли немає турнірів, орендувати велику арену – задоволення не з дешевих. Маленький майданчик і буде коштувати відповідно. А власникам арени буде простіше заробляти якісь невеликі гроші, але не докладаючи жодних додаткових зусиль, тому що все вже побудовано і функціонує. І якийсь концерт сьогодні точно не повинен скасовувати тренування хокейної команди у той самий час. Це може бути цікавим бізнес-проєктом.\nПлюс багато що залежить від технологій. Що якісніші матеріали, то простіше експлуатувати і менші енерговитрати. У Франції, Канаді та навіть наші північно-східні сусіди за державною програмою побудували більше ніж 300 хокейних майданчиків із басейнами під одним дахом.\nАдже для того, щоб щось охолодити, потрібно щось нагріти. І виходить, що в басейні нагрівається вода і охолоджується майданчик для льоду.\nМи спілкувалися з канадцями, і за ідеальних технологій може бути до 80% економії енергії. У нас такого не буває, але якщо ти будуєш каток і басейн під одним дахом і 50% з його експлуатації не платиш, то це вже добре. Адже знаменитий фонтанчик Палацу спорту – це не фонтан, а технологічна штука. Це місце, куди зливається тепла вода з охолоджувального агрегата.\nУ Північній Америці арени – це величезний інвестиційний проєкт. У багатьох містах таких, як Сіетл, Лас-Вегас, арени в користування команд віддають безкоштовно. Тому що це заробіток на всіх інших речах, які там є. У нормальних країнах є експлуатувальні компанії, які отримують відсоток від доходу і забивають арену, припустимо, на 200 днів на рік заходами, щоб вона окуповувалася.\nНа жаль, у нас Палац спорту сам займається тим, щоб заповнити себе подіями. Але найчастіше це зводиться до того, що хто до них зателефонував, із тими і працюють, але самі нічого не шукають, тому що немає особистої зацікавленості.\nАле, думаю, що арена на 12-15 тисяч місць у Києві могла бути суперефективною з економічної точки зору через брак конкурентів.\n– А взагалі обговорюється питання побудови великої арени, навіть якщо Україна не прийме зимову Олімпіаду?\n– Є охочі інвестори. Один якраз збирався будувати арену під Євробаскет. Але проблема в тому, що 100 з гаком мільйонів доларів – це великі гроші. Жодна людина, навіть крутий олігарх, не тримає таку суму вдома, як, найімовірніше, і на рахунку, щоб ось так легко зняти і побудувати арену. Відповідно, так чи інакше це кредити або якісь позики.\nАле наскільки вигідно брати кредит в Україні? Якщо буде вирішено питання, що великі проєкти з певною вартістю йдуть за зовсім іншою ставкою кредитування, то тоді можна про щось говорити. І плюс потрібні гарантії з боку держави, що воно дійсно так і буде. Тому що нинішня наша ставка дивує весь світ. І людина будує одну арену, а у підсумку заплатить як за півтори або навіть дві.\nАле компаніям зараз уже стало цікавіше, тому що є приклади експлуатації навіть маленьких ковзанок, які приносять прибуток. Київ зі своїм завантаженням льоду тільки на рівні дитячих шкіл і аматорських команд може "проковтнути" спокійно ще три-чотири хокейні арени, які будуть забиті з 6 ранку і до 2 години ночі. А велика арена може заробляти десь більше, десь менше, але щодня. Ми ж насправді залишаємося і без великих концертних турів, тому що нам банально нікуди привезти топових артистів.\nРаніше OBOZREVATEL повідомляв, що в Дніпрі з'явиться сучасний спорткомплекс. Покинутий із 2014 року видовищно-спортивний палац "Метеор" збираються привести до ладу.


Мерія обіцяє з’ясувати ситуацію із «добровільними» внесками під час карантину в одній з гімназій | Львівський портал\nМерія обіцяє з'ясувати ситуацію із «добровільними» внесками під час карантину в одній з гімназій\n08 Травня 2020, 18:37 |\nЛьвівська міська рада з’ясує ситуацію із благодійними внесками у Львівській правничій гімназії. Адже днями на Facebook-сторінці «Батьківської ради Львівщини» повідомили, що у час карантину з батьків збирають «добровільний» внесок у розмірі 450 грн.\nЯк зазначається у повідомленні Люби Бойко на сторінці «Батьківської ради Львівщини», нещодавно батьківським комітетам було повідомлено зібрати з батьків «добровільний» внесок у розмірі 450 грн за березень, квітень та травень.\n«Це місяці, котрі діти вчаться в своїх домівках. Така оплата існує щомісячно, у різних формах, готівковій та безготівковій, батьки ніколи не заперечували і оплачувати, але за що платити зараз? Мало того, що батьки сидять без роботи і займаються дітками, ще й оплачувати школу?», – обурилася жінка.\nЗгодом на цій же сторінці «Батьківської ради Львівщини» з’явилася реакція Львівської правничої гімназії. У навчальному закладі наголошують, що «прикро здивовані ситуацією, яка склалась у зв’язку з дописом п. Л.Бойко».\n«Спонсорська діяльність батьків нашого закладу завжди була добровільною і використовувалась виключно для створення безпечного та комфортного середовища навчання учнів. Під час карантину нічого не змінилося. Усі звіти про витрачені кошти ми регулярно публікуємо на нашому сайті, кожен із вас може їх переглянути», – мовиться у повідомленні гімназії.\nСвоєю чергою міське управління освіти наголошує, що з’ясовує ситуацію, що склалась у Львівській правничій гімназії. При цьому у мерії запевняють, що будь-які благодійні внески батьків до закладів освіти Львова проводяться через офіційні банківські рахунки.\n«Всі навчальні заклади міста мають відкриті рахунки, інформація про які є на сайті кожного садочка чи школи та на сайті управління освіти. На ці рахунки батьки можуть благодійно перераховувати кошти, але все це робиться офіційно.\nСтосовно цього навчального закладу, то нам відомо, що школа має благодійний рахунок, який є офіційно відкритим у казначействі. На цей рахунок батьки мають право перераховувати кошти. Директор навчального закладу запевняє, що інформація, опублікована у соцмережах, не відповідає дійсності, адже жодної готівки ніхто в школу не приносить, адже там зараз фізично нікого немає. Детальніше ситуацію з’ясовуємо», – розповіла начальниця управління освіти ЛМР Зоряна Довганик.\nЯк повідомляв Львівський портал, у 2017 році управління освіти Львівської міської ради підписало наказ про заборону обігу готівкових коштів у навчальних закладах міста. Проте освітяни і батьківські комітети, які бажають допомогти роботі школи фінансово, можуть перераховувати кошти на спеціальний рахунок.\nТеги: благодійні внески, гімназія, Львів, школа


Конкурс ім. Б. Лятошинського став найважливішим для молодих українських композиторів, - Іван Пахота | Телеканал Зоряный\nУ Києві статрував конкурс молодих композиторів присвячений пам’яті видатного українського композитора Бориса Лятошинського, 125 річниця якого святкується цього року. Організатори конкурсу його основним завданням вважають створення мистецького простору і можливостей реалізації у майбутньому молодих композиторів. Передає кореспондент "ЗОРЯНОГО".\nПрезентацію Всеукраїнського конкурсу молодих композиторів провели в меморіальному кабінет-музеї Бориса Лятошинського.\nНагадили про те, що Борис Миколайович Лятошинський - видатний класик української музики ХХ ст., композитор-новатор, диригент, педагог і громадський діяч, чиє ім’я в історії світової культури стоїть поряд з іменами таких великих композиторів-класиків ХХ ст., як Дмитро Шостакович, Бела Барток, Ігор Стравінський, Сергій Прокоф’єв.\n«Кожен композитор, теоретик, взагалі музикант, який займається дослідженням української музики завжди скаже, що найголовнішим українським композитором являється Лятошинський. Вся музика випливає від нього.» - заявив директор Іван Пахота під час презентації конкурсу ім. Б. Лятошинського.\nЗа словами організаторів конкурсу, свій Всеукраїнський статут він підтвердив вже минулого року, коли проводився вперше. Тоді до розгляду членами журі було допущено 55 конкурсних робіт, а саме - 33 партитури у молодшій групі та 22 партитури у старшій.\nНаймолодшій учасниці конкурсу було всього 10 років. Твори надходили з усіх куточків країни - Києва, Харкова, Одеси, Дніпра, Львова, Івано-Франківська, Тернополя, Луцьку, Маріуполю, Запоріжжя, Покровська, Кривого Рогу та ін.\n«Відгуки про конкурс дуже хороші, всі композитори , видатні українські професори говорили, що це колосальна робота, вона страшенно необхідна, порівняно як з премією Шевченка. Цей конкурс зараз став найважливішим українським композиторським конкурсом.» - доповнює Іван Пахота.\nЦікавою відмінністю цьогорічного конкурсу є те, що він анонімний. До участі у конкурсі допускаються громадяни України, яким виповнилось не більше 17 років у молодшій групі та 18-33 – в старшій.\nПриймаються твори, які були написані не раніше 2016 року. Один конкурсант подає не більше 2-х творів.\nДля переможців передбачені грошові премії: від 200 до 500 Євро у молодшій групі та від 500 до 1000 Євро – у старшій), а також можливість почути свій музичний твір у виконанні світових музикантів та колективів.\nОцінувати твори буде міжнародний склад журі, до якого увійшли: Еуґеніуш Кнапік (Катовіце, Польща), Олександр Щетинський (Харків, Україна), Олександр Ґрінберґ (Дюссельдорф, Німеччина), Микола Гобдич (Київ, Україна), Алла Загайкевич (Київ, Україна).


У спортивному залі Тячева 24 грудня проходили змагання з футболу серед дівчат 2002-2003 років народження.\nМаленький ужгородець у швидких шахах завоював "бронзу", а в блискавичних зумів взяти "золото"\nУ Словаччині проходила європейська першість зі швидких "Рапід" та блискавичних "Бліц" шахів, де ужгородець Микола Доманський у віковій групі до 12 років зумів стати призером та переможцем.\n14-15 грудня 2018 року у місті Львів проходили Всеукраїнські змагання з легкої атлетики "Фестиваль бігу - 2018". Загалом у змаганнях брало участь понад 500 атлетів з різних областей України та з Молдови. Серед команд-учасників були й учні СОК ДЮСШ м.Мукачево.\n7–8 грудня у рамках підготовки нашої збірної до Євро-2019 серед жіночих команд відбудуться два міжнародних товариських поєдинки між збірними України та Словаччини.\nПротягом трьох днів, 30 листопада – 2 грудня, у спорткомплексах “Зінедін” та “Юність” проходитимуть змагання серед дітей 2008 року народження та молодших.\n6-9 грудня в Ужгороді проходитиме IX Всеукраїнський благодійний турнір "Кубок НОК України 2018" з футзалу пам’яті Олімпійського чемпіона 1956 року Йожефа Беци.\nУжгород "не пас задніх" на Кубку Закарпаття з важкої атлетики\nЦими вихідними у селі Білки Іршавського району пройшов Кубок Закарпаття з важкої атлетики, присвячений Івану Фірцаку.\nГандболістки Ужгорода святкували перемогу над "Спартаком". Двічі!\nУ жіночій Суперлізі України з гандболу відбулися матчі 4-го туру. 9–10 листопада ужгородські "Карпати" протистояли столичному "Спартаку".\nОстанній матч у 2018 році був принциповим для обох клубів. Адже "Нива" відставала від "Минаю", який посідав першу сходинку турнірної таблиці, лише на один бал. Перемога давала можливість команді Василя Вовка і Дениса Колчіна покращити свій турнірний доробок і становище у перегонах.\nУ неділю. 11 листопада, визначились півфіналісти Ліги чемпіонів Закарпаття 2018 року.\nУ 2020-му Ужгород може стати Європейським містом спорту\nУжгород завдяки словацькому місту-побратиму Міхаловце може отримати статус "Європейське місто спорту". Про це йшлося напередодні на зустрічі з міжнародною делегацією – у міській раді за "круглим столом" обговорили участь обласного центру Закарпаття в конкурсі "Європейське місто спорту".\nБлагодійний футбольний матч тривалістю 34 години пройде в Берегово\nЗ 17-го на 18-те листопада в місті Берегово буде зіграно історичний поєдинок, котрий буде тривати без перерви 34 години.\nУжгород вже зовсім скоро матиме спортивну арену європейського зразка (ФОТО)\nМова про стадіон "Авангард", де зараз триває реконструкція.\nЗакарпатський ФК "Минай" програв київському "Динамо" — 1:3 (ФОТО, ВІДЕО)\nФутбольний клуб "Минай" завершив гру 1/8 кубку України з "Динамо" (Київ) з рахунком 1:3. Гра щойно закінчилася на стадіоні в Минаї.\nСьогодні "Минай" прийматиме вдома легендарне київське "Динамо"\nУ 1/8 Кубку України із футболу закарпатській команді у суперники за сліпим жеребом дістався вітчизняний гранд – київське "Динамо".\n17 вихованців ужгородської ДЮСШ №1 взяли участь у Всеукраїнському турнірі з дзюдо "LVIV JUDO OPEN"\nТроє з них повернулися додому з медалями.


Вантажі: Туреччина — Естонія, Литва\nМісць погр.: 3рядом\nРозділ «Пошук вантажів / Вантажі Туреччина — Естонія, Литва». Компанія DELLA™ Вантажні перевезення заснована у лютому 1995 року. Наша місія — зручний та якісний інформаційний сервіс у сфері автомобільних вантажних перевезень Україна — Україна та міжнародних вантажних перевезень. Наш головний пріоритет — актуальність інформації. Дякуємо за цікавість до нашого сервісу, завжди раді бути корисними для Вас!


Відбувся навчальний практикум з оцінки якості надання безоплатної правової допомоги — Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області\nВи тут: Головна Відбувся навчальний практикум з оцінки якості надання безоплатної правової допомоги\nВідбувся навчальний практикум з оцінки якості надання безоплатної правової допомоги\n28 грудня 2017, 16:21\nСьогодні, 28 грудня 2017 року, Регіональним центром за підтримки Національної асоціації адвокатів України, Української фундації правової допомоги, Міжнародного фонду "Відродження" організований навчальний практикум з оцінки якості надання безоплатної правової допомоги, який провела адвокат – начальник відділу забезпечення якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру Наталя Мелян.\nНавчання мали на меті підвищення професійного рівня адвокатів Національної асоціації адвокатів України (НААУ) – як тих, що працюють у системі безоплатної правової допомоги, так і тих що на разі не співпрацюють з Центрами з надання БВПД, а також ознайомлення зі стандартами якості надання безоплатної правової допомоги у цивільному та адміністративному процесі.\nВідкривали навчальний практикум директор Регіонального центру з надання БВПД у Львівській області Ігор Микитин та заступник голови ради адвокатів Львівської області Анатолій Копняк, який також привітав адвокатів з 5-річчям створення НААУ.\nІгор Микитин зробив короткий екскурс в історію створення системи безоплатної правової допомоги, а також поінформував присутніх, що з 2018-го року Центри підписуватимуть нові контракти з адвокатами.\nНаталя Мелян презентувала учасникам брошуру «Стандарти якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі», розповіла про трирічний досвід застосування адвокатами БВПД стандартів у кримінальному процесі.\nУпродовж заходу Наталя Мелян детально зупинилась на меті ведення стандартів, що включають в себе такі складові як наявність однакових загальнообов’язкових правил гри для всіх сторін надання безоплатної правової допомоги; необхідність уніфікації дій; елемент захисту адвоката та забезпечення його сталого розвитку.\nВона також розповіла про передумови виникнення стандартів, що базуються на світовій та українській практиці, зокрема, подібні практики використовують такі країни як Франція, Нідерланди, Сполучені Штати Америки, Канада, Польща, Литва та інші. Стандарти – прозора зрозуміла система оцінки, як передумова належної оплати; виключають суб’єктивізм у відносинах адвокат - центр; надають методичну підтримку.\nСлухачі обговорювали зміст, порядок застосування на практиці стандартів якості надання безоплатної правової допомоги у цивільному та адміністративному процесі та можливість їх обов’язкового використання усіма адвокатами України. Жваво дискутували щодо можливих ризиків перетворення стандартів на засіб тиску на адвокатів чи звуження роботи адвоката до виконання передбачених стандартами дій.\nУчасники навчального практикуму погодились, що такі стандарти є корисними, полегшують роботу адвоката та захищають від необґрунтованого притягнення до відповідальності, сприяють самодисципліні, підвищують професійний рівень.


Простирадла шиють з різних тканин, тому вони володіють різною міцністю і по-різному забруднюються. Чим більше ниток вміщається в 1 кв. см. площі простирадла, тим вона м'якше і якісніше. Бавовняні простирадла міцні і за ними легко доглядати. Сатинові простирадла шовковисте і зберігають прохолоду. Фланелеві простирадла добре тримають тепло і зігріває в холодну пору року.\nПри великій різноманітності простирадлом, існують загальні рекомендації щодо частоти і процесу прання простирадлом.\nЯк часто прати простирадла\nОптимально прати простирадла раз в тиждень. Це відповідає приблизно 50-55 годинам сну, під час якого на простирадло потрапляє піт, жир, частинки шкіри та інші забруднення.\nПочистіть помітні плями на простирадлі м'яким плямовивідником Ви можете зробити його самостійно із суміші перекису водню з рідиною для миття посуду.\nВстановіть температуру підігріву води в пральній машині на теплу або гарячу Попередньо прочитайте інструкцію до вашої простирадлі або ярлик на ній, якщо такий є. Справа в тому, що деякі простирадла можна прати тільки в холодній воді. Тепла вода підходить для більшості тканин, з яких роблять простирадла, вона вбиває алергени і нормально відпирає, але дуже брудні простирадла бажано випрати в гарячій воді.\nЗапустіть прання, додавши пральний порошок або порційні пакетики пральні\nПокладіть свої простирадла в пральну машину Якщо простирадло скрутиться в пральній машині і зачепиться за дисковий активатор або мішалку, вона може розтягнутися. Покладіть акуратно складене простирадло з одного боку від активатора або мішалки, другу – з інший, а між ними можна покласти наволочку.\nВисушіть простирадла згідно з етикеткою на них\nПід час сушіння при високій температурі нитки простирадла можуть лопнути, а простирадло при цьому зморщиться. Краще просушити простирадла при низькій температурі. Перевіряйте під час сушіння, не заплуталися чи простирадла. Щоб запобігти сплутуванню і зморщування простирадлом, ви можете використовувати вовняні кульки для сушіння, щоб випрямити простирадла і допомогти їм пересуватися.\nНе до кінця висушені простирадла розкладіть горизонтально на ліжка, щоб вони легше вирівнялись.


Суд конфіскував у румуна контрабандні цигарки » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nСуд конфіскував у румуна контрабандні цигарки\nУ січні ц.р. співробітники СБУ спільно із митниками в пункті пропуску "Порубне" митного поста "Вадул-Сірет" Чернівецької обласної митниці затримали громадянина Румунії, який з приховуванням від митного контролю намагався вивезти партію цигарок вітчизняного виробництва.\nВироком суду громадянина Румунії визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 та ч. 1 ст. 201 (замах на контрабанду) Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді штрафу з конфіскацією предметів контрабанди. Про це повідомляє прес-центр СБ України.


Комунальники наводять лад у Кадетському корпусі / Події міста / Офіційний сайт Полтавської міської ради та виконавчого комітету\nКомунальники наводять лад у Кадетському корпусі\nНезабаром територія Кадетського корпусу у Полтаві буде чистою та прибраною. Адже тут, у День довкілля, працівники управління житлово-комунального господарства, комунального підприємства ЖЕО №2, КП «Декоративні культури» прибирали бруд, сміття, будматеріали. Працювали більше 30 двірників. Залучили до робіт і комунальну техніку, аби вивозити сміття.\nДолучився до прибирання історичної пам'ятки Полтави і міський голова Олександр Мамай:\n- Для мене Кадетський корпус – це болюче питання. Те, що буде в наших силах, ми зробимо. Залучили до прибирання комунальні служби, адже тут специфічні види робіт. Але якщо за сьогодні вони не впораються, то обов'язково продовжать роботи доти, доки не наведуть повний порядок.\nОкрім цього, мер міста поділився з журналістами планами щодо відновлення історичної будівлі.\n- Найбільше мені б хотілося, щоб потенційним інвестором була міська влада. Але, на жаль, у місцевому бюджеті не вистачить на це коштів. Тому будемо діяти спільно з обласною та державною владою. З цього великого корпусу можна було б зробити будинок правосуддя, об'єднавши всі районні суди в одному місці, а не в приміщеннях дитячих садочків. Або це приміщення можна було б використати на проведення дитячих гуртків, адже зараз вони розкидані по місту. Але це все у майбутньому. Зараз ми поки що замінимо огорожу на нову, більш надійну. Скоро тут працюватиме сторож, - зазначив Олександр Мамай.


P.S. Крім того, у нас є чудові колеги! Ви можете дізнатися більше про задоволеність роботою в розділі «Чому саме Lindström».\nLindström прискорено росте на міжнародному рівні. Наше бачення — до 2016 року бути присутнім в 25 країнах світу. Ми входимо в історію багатьох країн, в яких ми є першою компанією, яка надає свої Послуги Спецодягу.\nПослуги є вагомою частиною нашої культури — як всередині, так і зовні. Турбота про своїх колег, виконання разом різних справ і допомога своїм колегам відображаються в гарному сервісі для клієнтів.\nМета — розвинути сервісну культуру і співпрацю в Lindström.\nПрограма «Дізнайся, чим займаються інші» є 3-5-денним процесом виконання обов’язків співробітника на такій же посаді, але в іншому підрозділі або освоєння обов’язків колег, що займають відмінну від вашої позицію. Мета — дізнатися щось нове і поліпшити професіоналізм персоналу на рівні всієї групи, або окремих сервісних центрів.\nПрограма отримала вагому підтримку з боку топ-менеджменту компанії. Вони також відкривають для себе робочі обов’язки в різних підрозділах організації принаймні один раз в рік. Програма була почата у Фінляндії навесні 2013 року, а на початку 2015 року — в дочірніх компаніях Lindström.\n«Дізнайся, чим займаються інші» прагне:\nПрограма «Дізнайся, чим займаються інші» стала причиною появи багатьох нових проектів і накопичення досвіду впродовж перших років. Нововведення приносять пожвавлення в повсякденне життя, що було помічено сотнею співробітників Lindström!\nМи інвестуємо в розвиток персоналу. Програма «Ростіть разом з нами» : удосконалюйтеся у вибраній сфері, або займіть місце свого керівника\nЩо означає «Ростіть разом з нами»?\nУ нас є декілька прекрасних кар’єрних історій, але навчання може і має бути частиною повсякденного життя. Наприклад, хороший спосіб спробувати щось нове — це прийняти участь в нашій програмі «Дізнайся, чим займаються інші», в якій співробітникові надається можливість дізнатися про роботу інших членів команди Lindström. Майже 100 чоловік вже взяло участь в програмі робочого обміну, починаючи з 2013 року. Впродовж пробного періоду, можливо, Ви усвідомлюєте, що продажі є вашим ремеслом. До того ж, завжди корисно дізнатися, чим займаються інші, навіть якщо Ви зрозумієте, що це не підходить Вам особисто.


засідання круглого столу «Лісова політика України: першочергові завдання» » КЛАСТЕР - деревообробників Черкащини\nДемонстрационный сайт » Новини » засідання круглого столу «Лісова політика України: першочергові завдання»\n12 вересня 2019 року у Національному університеті біоресурсів та природокористування відбувся Круглий стіл «Лісова політика України: першочергові завдання».\nУ заході брали участь представники Держлісагентства, народні депутати України, представники Уряду, провідні міжнародні та вітчизняні експерти лісової і мисливської галузей України.\nЕксперти університетів Києва і Львова, Лісівничої академії наук, НАН, разом з галузевими фахівцями підготували близько десятка проектів законів, більшість з яких вже пройшли широке обговорення в цих стінах. Частина з них вже були зареєстровані у ВР, навіть були підтримані комітетом, але не пройшли перше читання.\n11 вересня в НУБіП відбудеться круглий стіл під назвою «Лісова політика України: першочергові завдання»\n11 вересня в НУБіП відбудеться круглий стіл під назвою «Лісова політика України: першочергові завдання». Організаторами заходу є Держліагентство, Товариство


Запуск завдань із меню «Інструменти», пакетне перейменування файлів і автоматичне об’єднання в набори зображень із широким динамічним діапазоном (HDR) і панорамних зображень\nЗапуск завдань із меню «Інструменти»\nАвтоматичне об’єднання в набір зображень із широким динамічним діапазоном (HDR) і панорамних зображень\nМеню «Інструменти» містить відповідні підменю для різноманітних команд, доступних у різних продуктах Adobe. Наприклад, якщо на комп’ютері встановлено Adobe Photoshop, можна використовувати команди підменю «Інструменти» > «Photoshop» для обробки фотографій, вибраних в Adobe Bridge. Запуск цих завдань з Adobe Bridge зберігає час, тому що відпадає потреба у відкриванні кожного файлу окремо.\nТреті особи також можуть створювати та додавати їхні власні елементи до меню «Інструменти» для доданої функціональності в Adobe Bridge. Докладніше про створення власних сценаріїв можна прочитати у Центрі розробників Bridge.\nAdobe Bridge також містить корисні сценарії автоматизації. Наприклад, в Adobe Bridge CC сценарій Adobe Output Module дозволяє створити веб-галереї фотографій, генерувати оглядові листи у форматі Adobe PDF і повноекранні презентації. Сценарій Auto Collection CS 2014 складає набори фотографій для створення панорам і HDR-зображень у Photoshop.\nВиберіть файли або теки, які потрібно використовувати. Якщо вибрати теку, команда застосовується при можливості до всіх файлів у теці.\nВиберіть «Інструменти» > [компонент] і виберіть потрібну команду. (Якщо компонент не має доступних автоматизованих завдань, вони не відображатимуться в меню «Інструменти»).\nШукайте інформацію про окремі команди в документації відповідного компонента.\nМожна перейменувати файли у групі або пакеті . Коли здійснюється пакетне перейменування файлів, можна вибрати одні параметри для всіх вибраних файлів. Для інших завдань пакетної обробки можна використовувати сценарії для запуску автоматизованих завдань.\nВиберіть файли, які потрібно перейменувати.\nВиберіть «Інструменти» > «Перейменування пакету».\nПерейменовані файли можна помістити в одну теку, перемістити їх або скопіювати в іншу теку. Якщо перейменовані файли слід перемістити в іншу теку, клацніть «Перегляд», щоб вибрати теку.\nНові імена файлів\nВиберіть елементи з меню та введіть текст нових імен файлів. Можна натиснути кнопку «+» або «-», щоб додати або видалити елементи.\nЗаміна елементів інтерфейсу\nДає змогу замінити ім’я файлу повністю або частково на власний текст. Спочатку виберіть, що саме необхідно замінити: параметр Початкова назва файлу заміняє символи в оригінальному імені файлу. Параметр «Проміжна назва файлу» заміняє символи, задані на попередніх етапах у спливаючих меню «Нове ім’я файлу». Параметр «Використання регулярного виразу» дає змогу використовувати регулярні вирази для пошуку символів на основі моделей імен файлів. Параметр «Замінити все» замінює всі допоміжні символи, які збігаються з фрагментами у вихідному символі.\nВиберіть «Зберігати поточне ім’я файлу в метаданих XMP», щоб зберегти початкове ім’я файлу в метаданих. Для параметра «Сумісність» виберіть операційні системи, за допомогою яких потрібно перейменувати файли для сумісності. Поточна операційна система вибирається за замовчуванням та її вибір не можна скасувати.\nПоточне та нове ім’я файлу відображаються в області перегляду в нижній частині діалогового вікна перейменування пакета. Щоб переглянути нові імена файлів, натисніть «Перегляд».\nМожна вибрати стиль у меню стилів, щоб скористатися перейменуванням згідно часто використовуваної схеми (не обов’язково). Щоб зберегти параметри пакетного перейменування для повторного використання, натисніть «Зберегти».\nДокладніше про пакетне перейменування файлів можна дізнатися зі вказаних нижче учбових посібників.\nСтекування і перейменування файлів від Конрада Чавеса (Conrad Chavez) (англ. мовою)\nПакетне перейменування, від Діка МакКлелланда (Deke McClelland) (англ. мовою)\nЗмінення незрозумілих імен, які камера дає файлам, за допомогою команди пакетного перейменування від Майкла Нінесса (Michael Ninness) (англ. мовою)\nСценарій Auto Collection в Adobe Bridge забезпечує збирання наборів зображень у пакети для подальшої їх обробки як зображень із широким динамічним діапазоном (HDR) чи панорамних зображень у Photoshop. Сценарій збирає зображення, ураховуючи час зйомки, настройки експозиції та вирівнювання. Щоб сценарій Auto Collection міг обробити фотографії, їхні мітки часу мають бути в інтервалі 18 секунд. Якщо настройки експозиції різних фотографій відрізняються, а їх вміст перекривається більше ніж на 80%, сценарій вважає фотографії HDR-набором. Якщо експозиція незмінна, а вміст перекривається менше ніж на 80%, сценарій інтерпретує фотографії як частину панорами.\nМожливості Auto Collection доступні лише тоді, якщо на комп’ютері встановлено Adobe Bridge із Photoshop CS5 або пізнішої версії.\nЩоб увімкнути сценарій Auto Collection, виберіть команди меню «Редагування» > «Параметри» (у Windows) або Adobe Bridge > «Параметри» (в Mac OS).\nУ розділі «Сценарії автозавантаження» виберіть пункт Auto Collection і натисніть кнопку «OK».\nВиберіть папку з HDR або панорамними знімками та виконайте команду «Набори» > «Автоматично розташувати в наборі панораму/HDR».\nЯкщо автоматичне збирання не працює для папки, вручну оберіть потрібні файли HDR/панорами в папці, а потім оберіть «Набори» > «Автоматично розташувати в наборі панораму/HDR».\nВиберіть меню «Інструменти» > «Photoshop» > «Обробити набори у Photoshop», щоб автоматично об’єднати фотографії та переглянути результат в Adobe Bridge.\nЩоб отримати більш докладну інформацію стосовно панорамних зображень і зображень із широким динамічним діапазоном (HDR) у Photoshop, див. розділи Створення панорамних зображень за допомогою Photomerge та Зображення із широким динамічним діапазоном.


«Любов виникає з любові:\nколи хочу, щоб мене любили, я сам перший люблю»\nЩороку в нашому училищі проходять заходи до Міжнародного дня толерантності, який відзначають 16 листопада.\nЦьогоріч запланована година спілкування « Територія толерантності» відбулася з переглядом відеофільму,повідомленням цікавих фактів, а активні учні- живописці підготували тематичний відеоролик.\nОкрема подяка Софії Сторощук, учениці 26 групи, за проявлену ініціативу та відеомонтаж.\nСоціальний педагог Олександра Батюк\nНавчання і партнерство\nУчні столярного відділення Художнього училища ім. Й.Станька побували на практичному семінарі з використання високоякісної меблевої фурнітури BLUM - лідера на європейському просторі.\nРегіональний менеджер Микола Уневич продемонстрував учням професійну фурнітуру, а майстрів виробничого навчання вразив новинками компанії BLUM.\nНа думку заступника директора з навчально-виробничої роботи Андрія Стахника, для нас важлива дана співпраця, адже учні вже на початку освоєння професії навчаються застосовувати високоякісну продукцію, що робить готові меблі зручними у використанні та довговічними. В цьому бачимо ще й екологічну складову діяльності. Адже в умовах сталого розвитку ми зобов’язані виховувати молодь з думкою про чисте середовище існування наступних поколінь.\nТакі практичні семінари сприяють формуванню в учнів навиків досконалого виконання меблів. Прагнемо зробити семінари періодичними з охопленням усіх учнів училища. А також у планах спорудження виставкової зали продукції компанії BLUM.\nСвітлана Плесак, заступник директора з НВР\nВесело і з користю провели час учні-живописці ІІ курсу Художнього училища ім. Й. Станька.\nВ супроводі майстра виробничого навчання, художниці Наталії Дюг та соціального педагога Лесі Батюк відвідали Новояворівський міський краєзнавчий музей. Головна мета - дослідження яворівської вишивки, яворівської забавки, вивчення історії Яворівщини. За принципом "краще один раз побачити" вирушили до в м. Новояворівська, аби співробітники Музею Леся Більська та Галина Рось ознайомили учнів із побутом, вбранням, ремеслами яворового краю.\nОглянувши експозиції, приступили до виконання практичних завдань - створення замальовок експонатів та інтер'єру музею.\nЗавершені роботи продемонструємо згодом.\nЗаступник директора з навчально-виховної роботи Плесак Світлана\nЩедра осінь на урожай і яскраві кольори! Нерукотворні шати дерев та кущів із мереживом павутини надихають митців на творчість.\nУчні ІІ курсу живописного відділення Художнього училища ім. Й.П. Станька в смт Івано-Франкове\nстворили гарбузову родину - господаря і господиню, юнака, дівчину та молодицю,\nа учні І курсу доповнили композицію картинами вечорового затишку.\nГарбузи люб'язно надали працівники Яворівського національного природного парку\nЩороку розмальовані гарбузи ставали головними атрибутами пісенного фестивалю "Бабине літо" і красувалися на головній лісовій сцені студентських співочих виступів. Карантин-2020 вніс свої корективи - фестиваль не відбувся, проте, гарбузові атрибути фестивалю створено.\nРозписані "веселі гарбузи" - українська відповідь Halloween.\nГарбузи - вітамінна комора, а ще - рятівник молодих дівчат від нелюбів.\nТрадиційно творчо і гостинно приймали на Яворівщині в рамках ІІІ районного туристичного фестивалю "Мандруємо Яворівщиною".\nКарантинні вимоги обмежили масштаб проведення заходу, тим не менше, програма виявилася насиченою і цікавою для всіх учасників. Значна увага була приділена традиційним ремеслам, якими славиться яворовий край. Серед народних умільців були і майстри нашого Художнього училища.\nГанна Мурин провела показовий майстер-клас із рогозоплетіння, а Наталія Дюг - із розпису яворівської забавки.\nУрочисте дійство проходило в приміщенні Новояворівського міського краєзнавчого музею, де нас гостинно прийняли Леся Більська-Косик та Галина Рось.\nФестиваль приурочили до Всесвітнього Дня Туризму, тож, мова йшла про основні туристичні магніти Яворівщини, якими зацікавилися туристичні оператори Львівської області на чолі із провідним спеціалістом відділу маркетингу і промоції управління туризму і курортів ЛОДА Юлією Стукало.\nОдночасно, провели підсумки туристичної діяльності району, і за поданням начальника відділу культури, туризму, молодіі спорту Яворівської РДА Наталії Лялюк, вручили пам'ятні відзнаки за вклад у промоцію району, зокрема і Музею художніх ремесел Яворівщини нашого училища, який представила Світлана Плесак.\nПриємно приймати відзнаки від очільників району - голови Яворівської районної ради Володимира Сичака\nта першого заступника голови Яворівської районної державної адміністраці Віталія Денеги.\nНа завершення, для гостей нашого краю організували відвідини родинного господарства Cozy Farm у с. Когути та фермерського господарства "Гураль" у с. Підрясне.\nСпільні фото, зроблені біля муралу Скрябіна та в Новояворівському краєзнавчому Музеї залишаться в спогадах учасників Фестивалю, як і море позитивних емоцій.\nХудожнього ПТУ ім. Й.П.Станька


Міський голова Олександр Кодола привітав представників театрів та театральних студій міста з професійним святом | Ніжинська міська рада\nОлександр Михайлович відмітив, що Ніжин має давні і славні театральні традиції. Вони були ще започатковані Миколою Гоголем та гімназистами Ніжинської Гімназії вищих наук князя Безбородька та розвинуті цілою плеядою видатних акторів, серед яких центральне місце займає наша землячка Марія Заньковецька. Свого часу на ніжинських сценах виступили корифеї українського театру І.К. Карпенко-Карий, П.К.Саксаганський, М.К. Садовський і сама Марія Заньковецька.\nТворчі надбання школи театралів того часу знаходять своє втілення, продовжують розвиватися у сучасній театральній школі, багатій талановитими особистостями.\nІ сьогодні неоціненну роль в утвердженні української нації продовжують відігравати театри України. Ми переживаємо нелегкий час з карантинними вимогами, обмеженим доступом до закладів культури і театрів. Тому бажаю нам усім як найшвидше подолати пандемію, повернути глядачів до театральних залів і нехай театральна творчість продовжує надихати вас, наповнює справжнім почуттям і яскравими емоціями.\n«Ніжинський академічний український драматичний театр імені Михайла Коцюбинського – це справжнє багатство нашої громади, театр, який має своє неповторне бачення», - відзначив Олександр Кодола.\nГенеральний директор Ніжинського академічного українського драматичного театру імені Михайла Коцюбинського, заслужений працівник культури України Юрій Муквич подякував міському голові за підтримку та допомогу у придбанні цифрового проектору та транспорту.\nОчільник міста вручив колективам подяки та подарунки з нагоди свята. Подякував за сумлінне служіння мистецтву і рідному місту.\nПогода у Ніжині - 09.20.21 10:23


Черниговский городской портал » Все новости » Криминальные новости » Небезпечне пічне опалення\nПовідомляє управління Держтехногенбезпеки у Чернігівській області.\nЦе результат того, що в повсякденних турботах, рятуючись від холоду не всі мешканці звертають увагу на дотримання правил пожежної безпеки, допускають неуважність та безпечність, а це рано чи пізно закінчується пожежею.\nВночі 24 листопада у с. Хрещате Козелецького району сталася пожежа житлового будинку. 24-річний господар оселі прокинувся від запаху диму та зателефонував по "101". Оперативно до місця пригоди прибула пожежна команда з села Новий Шлях, а згодом на допомогу і рятувальники з райцентру. Більше години знадобилось рятувальникам аби остаточно ліквідувати пожежу. На щастя жертв та постраждалих немає.\nПричиною пожежі послужила відсутність протипожежної відступки від опалювальної печі до дерев’яних конструкцій перекриття. Вогнем знищено покрівлю та перекриття, пошкоджено стіни.\nЗ аналогічної причини виникла пожежа в 2-х поверховому житловому будинку у с. Красний Колядин Талалаївського району. 42-річна господарка помешкання вийшла у справах на вулицю, а через деякий час помітила дим, який виходив з під покрівлі. Жінка покликала на допомогу сусідів, які відрами з водою загасили полум’я. Згодом до місця пригоди прибув підрозділ МНС з райцентру, який остаточно і ліквідував пожежу. Вогнем знищено 3 кв. м. перекриття.\nНесправна опалювальна піч спричинила пожежу приватного житлового будинку у с. Горбачі Бобровицького району. Пожежу помітили сусіди, коли майже вся покрівля оселі була охоплена полум’ям. Подолавши відстань у 25 км, до місця події прибули рятувальники з райцентру, які не дали вогню розповсюдитись на поруч розташовані споруди. Вогнем знищено покрівлю та перекриття, пошкоджено стіни та майно.\nУправління Держтехногенбезпеки у Чернігівській області ще раз звертається до населення з проханням періодично перевіряти стан приладів опалення, щоб вчасно виявляти тріщини чи видаляти наліт сажі. Ні в якому разі не перегрівайте печі, не розташовуйте поблизу них ліжка, меблі, дрова або інші спалимі речі, а також не залишайте вогонь без нагляду. Пам’ятайте, що дотримання правил пожежної безпеки допоможе Вам уникнути лиха й зберегти своє життя та майно.


Дитячий день народження в стилі «Людина-павук». — Классный подарок\nЗазвичай приміщення, де проходить свято в стилі «Людина-павук», прикрашають великий павутиною. Придбайте товсту і довгу мотузку. Така ж мотузка буде потрібно і для конкурсу. З мотузки сплетіть павутину, бажано у всю стіну. На павутину потім можна прикріпити різні плакати з персонажем. Павутина може замінити гірлянди, а також даний виріб виглядає просто незвично і красиво. Якщо мама дитини або хтось із знайомих або родичів вміє в’язати, то задача набагато спрощується. Павутину можна зв’язати, але для цього буде потрібно товста нитка і великий гачок.\nПредмет пошуку – святковий торт. Він повинен бути обов’язково виконаний у формі Людину-павука. На дитячі дні народження вибирають легкі торти, наприклад, сирні з йогуртовим кремом.\nДипломи переможця. Вони повинні бути яскравими і цікавими. Диплом покладається кожній дитині, тому в кожному дипломі слід вказати ім’я та наявне у нього якість, за який відбувається нагородження. Головна умова – диплом повинен бути від Людини-павука.\nВечірка в стилі супергероїв — дитина буде в захваті.\nЗа столом батьки беруть слово. Вони вітають свого дитини незвичайним привітанням. Привітання повинно бути переплетено з сюжетом мультфільму, тому до нього варто підійти серйозно і грунтовно. Батьки повинні заздалегідь з’ясувати всю необхідну інформацію про сюжет мультфільму. Після привітання можна вручити і подарунок імениннику. Відповідний подарунок в даній ситуації – робот «Людина-павук».\nЙого можна провести відразу за столом. Людина-павук пропонує взяти з собою в команду всіх його друзів. Він задає різні питання хлопцям, з’ясовуючи, як добре вони знають друзів свого улюбленого героя. За кожну правильну відповідь Людина-павук видає дитині по картці. У кого виявиться більше карток, той і виграв.\nОпубликовано 3 марта, 2020 Автор: Podarok


Велосипедна сумка під раму - купити сумку під раму, вибирайте велосипедні сумки під рами з доставкою по Україні на сайті blackbike\nКаталогПро насКонтактиВакансіїБлогБрендиВідгукиОплата і доставкаГарантіяБонусна системаДоговiр офертиПолітика конфіденційностіTRADE-INАкції\nBlack Bike. Велосипеди. Запчастини. Екіпірування. Майстерня.\nВелосипеди для тріатлону і роздільного старту\nВелосипеди для фітнесу і прогулянок\nВелосипеди дьорт, стріт\nЗадній перемикач передач велосипеда\nШифтери та дуали\nКасети та трещітки\nЛанцюг для велосипеда\nКаретки до велосипеду\nЗірки на велосипед\nГальма на велосипед\nГідравлічні гальма МТВ\nГідравлічні гальма Шосе та СХ\nГальмівні колодки до велосипеда\nРотор на велосипед\nТроси, рубашки та інше для гальмівних систем\nСпиці до велосипеда\nТроси, рубашки та інше для трансмісії\nСідла та супутнє\nХомути та ексцентрики\nКермо для велосипеда\nКамера до велосипеда\nВсе для безкамерок\nКрила до велосипеда\nКонтейнери під інструмент\nВелочохли та кейси\nПідніжка для велосипеда\nНасос до велосипеда\nЛіхтар на велосипед\nБагажник до велосипеда\nЗамок до велосипеда\nКатафоти та світловідбиваючі наклейки\nНабір інструментів для велосипеда\nВелопідставки та тримачі\nКріплення для телефону на велосипед\nЗахист для велосипеда\nЗапасні лінзи та інше\nДжерсі з коротким рукавом\nЖилетки та дощовики\nДжерсі з довгим рукавом\nШосе та ТТ\nТуристичне та повсякденне\nВодостійке та зимове\nГравіті та ендуро\nЗапчастини та інше\nШипи для педалей\nКосметика для райдерів\nBuff головні убори\nМастило, клінери та інше\n1 етап. Мийка\n2 етап. Захист\n3 етап. Змащування\nЛатки та ремнабор\nТрекінгове та хайкінгове взуття\nНожі і мачете\nЗаміна бонок на велосипеді\nВаріння ланцюга у парафіновій суміші\nСумки під раму велосипеда\nРізновиди велосумок: переваги і недоліки\nКупуючи велосипед, необхідно подбати про аксесуари для нього. Залежно від призначення, аксесуари можна розділити на кілька груп. До першої групи слід віднести всі світлові та світловідбиваючі прилади та пристрої, завдяки яким велосипед стає видимим на дорозі в нічний час. Наступну категорію складають всілякі щитки, крила, які захищають велосипедиста від вологи та бруду. Третя групу складається з різних пристосувань, призначених для транспортування на велосипеді різних предметів. До даної категорії відносяться багажники, власники і велосумки.\nДані аксесуари будуть корисними не тільки тим, хто збирається в далеке багатоденну подорож, але і для короткочасних міських прогулянок. Сучасні велосумки, кошики і власники дозволяють повністю завантажувати велобайк з усіх боків. Розміщуючи вантаж на велосипеді, необхідно враховувати деякі особливості двоколісного транспортного засобу. Для перевезення громіздких і важких предметів слід використовувати його задню частину. Поверх заднього колеса встановлюється багажник, на який можна розмістити спеціальну сумку - велоштани. Виконана у формі літери П сумка не тільки надійно утримується на багажнику, але ще і має великий об'єм, не заважає під час руху. Однак занадто велику вагу, розміщений на задньому багажнику, може привести до того, що переднє колесо підніметься вгору, втративши зчеплення з дорогою. Виникне так званий ефект важеля.\nДля перевезення вантажів також можна використовувати і передню частину велосипеда, на яку розміщується багажник. При його використанні слід звертати увагу на габарити і вага, перевищення яких може закривати огляд, впливати на керованість.\nІдеальним місцем для розміщення речей на Велобайк є його рама, точніше - підрамні простір, на якому кріпляться спеціальні сумки. Такі сумки мають стандартне кріплення - ремінці або липучки на рамі. Підрамні сумка, в залежності від її розміру, дозволяє транспортувати довгі і витягнуті предмети. Така Велосумка досить компактна, не заважає управлінню, дозволяє утримувати рівновагу на велосипеді. Її головною перевагою є те, що з такого аксесуара легко і швидко можна отримати потрібну річ навіть під час руху. Такі сумки добре підходять для зберігання телефонів, планшетів, зовнішніх акумуляторів, велосипедних насосів, спінінгів та інших предметів.\nСтандартні підрамні велосумки кріпляться як під задній трикутник рами, так і під передній. Зустрічаються моделі, які виготовляються на замовлення - вони займають все підрамні простір. До матеріалу, з якого виготовляються велосумки, висуваються такі вимоги:\nпрактичність в догляді.\nПри виборі аксесуара необхідно звертати увагу на якість фурнітури. Блискавки, липучки і застібки не повинні заїдати і плутатися.\nДе купити якісні сумки для велобайків?\nКупити якісну сумку під раму велосипеда за доступною ціною можна в інтернет-магазині компанії Black Bike. В електронному каталозі сайту представлений великий вибір велосипедів, аксесуарів і велозапчастей як преміальних, так і бюджетних виробників. Тут можна купити спортивне харчування, товари для туризму і активного відпочинку. Крім продажів, компанія надає послуги з ремонту і технічного обслуговування велосипедів. Веломастерская компанії знаходиться в Дніпрі.\nКупить сумку под раму для гравийно, горного велосипеда Acepac, Apidura в Днепре. Подобрать непромокаемую сумку под раму горного велосипеда с доставкой в Киев, Днепр, Харьков, Одесса, Запорожье, Львов, Житомир, Ровно, Винница, Луцк, Черновцы, Чернигов, Полтава, Ивано-Франковск, Черкассы, Черновцы, Хмельницкий, Кривой Рог.\nBLACK BIKE - сучасний вело магазин та веломайстерня\nм. Дніпро вул. Олеся Гончара 8


Як вибрати IP відеоспостереження - Softik\nДодому Як вибрати IP відеоспостереження\nЯк вибрати IP відеоспостереження\nТакою камерою відеоспостереження можна управляти, перебуваючи в будь-якій точці земної кулі, використовуючи інтернет – протоколи.\nТакож хочемо вам порекомендувати IP видеонаблюдение\nВони рекомендовані до використання на відкритих просторах. Їм властива форма циліндра або купола. Герметичний корпус служить захистом від впливу атмосфери і є у обох камер. Завдяки цьому, волога не потрапляє всередину. Також є козирок, який протистоїть впливу сонця. Це сприяє поліпшенню якості переданих даних. Другі пристрої виготовлені в тій же формі, що й перші. Їх можна поділити на поворотні і псевдоповоротные.\nЗдійснюючи покупку IP камери відеоспостереження , потрібно звернути свою увагу на місце розташування і розміщення. Приміром, деякі не працюють, якщо температура дуже низька.\nХарчування через виту пару в мережі Ethernet (PoE). Якість картинки, яке забезпечується технологією покрокової розгортки. Запис на карту пам’яті в реальному часі. Програмне забезпечення для кожної моделі різне. Дані мають можливість отримати сторонні люди. Спрацьовування сигналу не доведено до автоматизму.\nКупуючи вуличні IP камери, потрібно звернути особливу увагу на їх характеристики, оскільки, в залежності від причин встановлення таких пристроїв, вони скрізь різні. Вуличні IP камери повинні бути оснащені всім необхідним, особливо, якщо в нічний час від них вимагається додатковий результат. Сюди можна віднести нічне бачення. Для того, щоб купити IP камеру в інтернет – магазині Onvi , немає необхідності володіти особливими знаннями в цій області. На перший погляд можна сказати, що цей гаджет має всі ознаки пристосувань, які призначені для домогосподарок. В процесі установки та експлуатації здається, що ця техніка досить примітивна. Але варто зазирнути в налаштування і підсумувати функції, після чого ситуація виявиться набагато складніше. Для того, щоб забезпечити безпеку і недоторканність свого житла, потрібно купувати виключно якісні і надійні моделі. Тільки в них застосовуються найсучасніші методи, що забезпечують безпеку. Спостереження за допомогою відео за допомогою Інтернету з кожним днем завойовує все більше прихильників. Адже такий спосіб збереже ваші гроші, оскільки не треба буде платити охоронним фірмам або витрачати нечувані суми на надто дороге обладнання.\nЧи варто купувати китайський телефон.\nЧи можна купити функціональний квадрокоптер недорого.\nЩорічне свято "день танкіста 2021:клановий суперкубок і турнір блогерів" чекає в гості всіх шанувальників world of tanks в неділю, 12 вересня, на великій трансляції,...