Статті – Сторінка 2 – Львівська Архиєпархія Української Греко-Католицької Церкви\nГоловна › Публікації › Статті › Сторінка 2\n2017.12.11 Слово Митрополита Львівського на реколекціях для дружин священиків\nДоброчесні отці, достойні учасниці духовного дня відновлення духу, вітаю усіх вас, які прибули у святиню, щоб спільно молитися та прославляти нашого Бога. Це – реколекційний день, тобто час, у якому маємо можливість глибше приглянутися до нашого життя, особливо стану нашого духа. Реколекції – означає збирати, зв’язувати докупи, в нашому випадку, щиро поглянути на свій духовний доробок. Зауважуємо, що наше життя мчить швидше від сучасних електричок чи навіть літаків та ракет, бо вони рухаються з великою швидкістю по землі чи у повітрі, а людська душа іншими просторами відразу переноситься до неба, до Бога. Люди не завжди думають про їхню швидку зустріч з Богом, а найважливіше, забувають про здачу звіту зі свого життя. А про це не годиться забувати, бо ми – тимчасові мешканці на землі, Господь приготував для людства небо. Бог чекає нас у щасливій вічності, якою бажає нагородити кожну добру людину! Усілякі розкоші у вічності чекають на особу, на кожну людину, яка змагається бути вірною Господу, кається за свої гріхи та примирюється з ним. Життя людини на землі – недовге, ось слова Мудреця, що твердить: «… Коротке й журливе життя наше, і нема ліків на кончину людині…» (Мудр 2,1). В іншому місці Святого Писання знаходимо переконливе твердження: «Людського життя дні обраховані…» (Сир 36,25). Церква пропонує своїм вірним духовні дні, щоб подивитися на себе збоку, в тиші на розмові з Богом, вникнути у свою духовну спадщину, в душу духовну. Звертаюся до вас, дружин священиків, що ділите частку свого життя з чоловіком, якого Бог покликав до свого служіння і носить ім’я священик. Ясно, що вірні бажають бачити добрий приклад не тільки від священика, але від його дружини та дітей. Коли син Президента вчинить лихо, майже усі знають в державі, завдяки засобам масової інформації. Але йдеться не про засоби інформації, а про увагу людей до особи, яка стоїть на чолі країни. І коли син чи донька священика скоїть погане діло, вірні сприймають це дуже критично. Не говоримо про справу судити ближніх, це – інший аспект, лише про зло, яке чинить особа й тим погано впливає на спільноту. Краще послухаймо слів Спасителя, який про цю матерію так відзивається: «Хто ж спокусить одне з оцих малих, що вірують, – краще було б такому, якщо б йому повішено на шию жорновий камінь та кинуто в море» (Мр 9,42). Дуже строге порівняння, у якому кладеться на шальки духовних терезів поганий вчинок особи, яка спокушає інших і порівнюється з людиною, що з прив’язаним каменем тоне у воді. Трудно думати про таке, але Бог не жартує, він – путь, правда й життя! За поганий вчинок перед очима інших, покарання: втопити у морі з прив’язаним до шиї каменем!? І Спаситель твердить, краще було б таку особу втопити, ніж вона мала б спокушати малих гріховним життям. Це порівняння, що втопити людину великий гріх, а спокушати менших – ще більший. І вірні, мабуть, часто каються за промахи свого життя. Але тут виникає інше питання: чи люди каються за поганий, також, спокусливий приклад, що впливає на ближніх? Святий апостол Петро з апостолами, звинувачений в синедріоні промовив: «… Слухатися слід більше Бога, ніж людей!» (Ді 5,29). Велика мудрість: прислухуватися до голосу сумління, через яке промовляє Господь.\nУривок Святого Писання пригадує, щоб пам’ятати про те, що наші імена записані у небі. Це значить, що Бог пам’ятає про нас, що ми для нього не байдужі, ми його створіння, діти, він очікує гідного життя від кожної особи. Записані на небі імена людей потребують підтвердження достойного життя на землі відносно Господа, виконання його волі, щоб, відповідно, нагородити людей у вічності. Знати про Бога – добре, але, лише за сповнення його волі, за практичну пошану до Заповідей Бога, за любов до нього та ближніх, також до ворогів, дається нагорода. Ось, слова притчі, яку розповів Ісус Христос про використання талантів: «… Гаразд, слуго добрий і вірний! У малому був ти вірний, поставлю тебе над великим. Увійди в радість твого пана» (Мт 25,23). «У малому ти був вірний», Господь не вимагає у людини чогось такого, що їй не під силу, лише малого, простого, вірного служіння йому кожного дня. Від Бога походить сила проганяти злих духів, чинити їх підневільними його словам, однак більша радість від того, що людина перебуває у мирі з Господом, яка виконує його заповіді та зростає у любові.\nСвята Церква кожного дня пропонує когось із святих, які були вірні Богові, це особа, як усі інші. Святі відзначалися різним способом життя, багатьох переслідували, гонили, жорстоко мучили за віру в Бога, вони ж, помираючи в муках, не нарікали на Бога, не злословили мучителям, лише, за прикладом Христа, просили, щоб Господь помилував їх (пор. Лк 23,34). Чи вони, мученики, своєю силою здолали муки й поводилися так, ніби не відчували болів? Ні! Надіялися на Бога, довірили йому своє життя і він давав їм силу, духовну енергію, витривати в доброму до кінця. Святий Аліпій, втративши батька, був відданий матір’ю в опіку єпископа Теодора. Був дуже вірний Богові й поступав у святості життя. Залишив місто, знайшов поганську гробницю, звідки злі духи лякали людей, став жити у ній. Встановив на цій гробниці хрест, замість попереднього пам’ятника. Поряд спорудив стовп, на якому прожив 53 роки. Народ приходив до нього, а Господь дав йому силу чинити чуда. 13 років перед смертю терпів страшні болі від ран на ногах. Не звинувачував нікого, не нарікав на Бога. Не міг навіть стояти, лежав на одому боці. Прожив 119 років в таких трудних обставинах, без лікарів і ліків, без м’якої постелі, без смачних страв та вигідного вбрання… Господь дав цілющу силу мощам святого Аліпія (+632) оздоровляти хворих. Люди користали з цього, прославляючи Господа та подивляючи строге життя преподобного Аліпія. Коли подивимося на життя цього святого, лякаємося строгості, але Господь від нас такого не вимагає. Такий приклад повинен заохочувати до гідного життя, до вірності Богові в різних життєвих й трудних обставинах. Хай пресвята Богородиця благословить нам й допомагає здобувати щасливу вічність!\n9 грудня 2017 р. Б., Львівська Духовна Семінарія Святого Духа, м. Львів\nОпубліковано 05.12.2017 05.12.2017\n2017.11.23 Слово Митрополита Львівського у празник Собору святого архистратига Михаїла та всіх святих небесних сил безплотних\nДостойні молільники, борці за вічну радість у небі – так називати необхідно тих, хто думає та докладає усіх зусиль, щоб жити гідно й здобути вічну нагороду. Здобути нагороду – означає отримати спасіння, яке пропонує Бог кожній людині, яка приходить на цей світ. Нагорода даремно не дається, як дехто думає, що вистарчить: Ісус Христос помер за нас на хресті, тим самим ми усі спасенні. Бо не буде справедливо, коли хтось убиває, кривдить, грабує інших, живе обманом, неморально тощо, – і такому належалася б вічна нагорода? За що? За негідне життя? Святе Писання наголошує: «Бог – суддя справедливий…» (Пс 7,12). «Господь бо – справедливий, любить правду; праведники лице його побачать» (Пс 11,7). А праведниками не є ті, хто порушує Божий закон й не мириться з Богом! Так, необхідно щиро покаятися з гріхів, тоді Господня благодать відновить грішника. Господь покликав людей до життя, щоб зростали у його любові, вдивлялися у життя його Сина, Ісуса Христа, й через вірність Божому закону отримали вічне спасіння. Святі ангели допомагають нам жити праведно. Святе Писання часто й багато разів згадує про ангелів та їхню благородну дію в житті людей. У молитві на Утрені канону сьогоднішнього свята проказуємо: «Прийдіть, вірні, прославмо піснями розумних безплотних сил собори, бо вони за наше спасіння безперестанно моляться, і покаянню нашому радіють» («Собор св. арх. Михаїла», Утреня, троп., п.1). Ангели знають про нас, уболівають за наше освячення, допомагають нам, коли ми їх просимо, приходять на поміч. Про це пише святий пророк Даниїл, який бачив ангела, розмовляв з ним і впав лицем до землі від страху, що побачив небесного духа. Пророк написав наступне: «І володар царства персів стояв напроти мене двадцять один днів, і ось Михаїл один з перших володарів прийшов мені помогти, і я його оставив там з володарем царства персів» (Дан 10,13). Один ангел стояв проти усього перського війська, який не мав жодної проблеми розбити ворогів, коли б така воля Бога. Коли ізраїльський народ виходив із Єгипту, Господь поставив ангела, щоб провадив вибраний народ в обіцяну землю. Народ рушив, а фараону було не до вподоби, що втратив дешеву робочу силу. Зібрав військо і кинувся наздоганяти ізраїльтян. Тоді: «Піднявся ж божий ангел, що ішов перед полком синів Ізраїля, і пішов позаду…. І ввійшов між табір єгиптян і між табір Ізраїля. І була темрява і чорнота, і пройшла ніч, і не змішалися одні з одними всю ніч» (Вих 14,19-20). Один ангел затримав вороже військо фараона, яке не змогло напасти на ізраїльтян. Пізніше, воїни кинулися дном сухого моря здоганяти Ізраїля, але Мойсей силою Божою з’єднав води, що стояли по обидва боки й чуже військо втонуло у морі. Побожний цар Давид порушив Божий закон, переписуючи ізраїльський народ, чого не повинен був чинити. Господь послав пророка Ґада, щоб заговорив до царя: «… Вибери собі, щоб сталися: або найде на тебе три роки голоду в твоїй землі, або три місяці тобі втікати перед твоїми ворогами і будуть тебе переслідувати, або три дні буде смерть в твоїй землі…» (2Сам 24,13). Давид вибрав смерть і померло «сімдесят тисяч мужів». «І сказав Давид до Господа, коли він побачив ангела, що вбивав народ, і сказав: Ось я, згрішив я, і я пастир, що вчинив зло, і ці вівці, що вчинили. Хай твоя рука буде на мені і на домі мого батька» (2Цар 24,17). Сила небесного ангела надзвичайна, їй не може нічого протистояти, бо посланець діє в ім’я Господнє! Коли Ірод убив мечем Якова, брата святого апостола Івана, а потім ув’язнив апостола Петра, Господь вирішив по-іншому: «… тієї ночі Петро спав між двома вояками, скований двома залізними кайданами; а сторожі перед дверима стерегли в’язницю. І ось Господній ангел став перед ним, – і світло засяяло в кімнаті. Штовхнувши Петра у бік, підвів його, кажучи: Швидко вставай! І спали залізні кайдани з його рук. Сказав же ангел до нього: Підпережися і взуйся в свої сандалі. Зроби же це. І каже йому: Зодягнися в свою одіж і йди за мною» (Ді 12,6-8). В такий спосіб ангел вивів Петра на вулицю, звільнив із в’язниці, мимо того, що стояла навкруги сторожа, яка не могла нічого вдіяти. Пам’ятаємо про архангела Гавриїла, який приходив, щоб сповістити Богородицю про зачаття Божого Сина та народження його (пор. Лк 1,31). Цей же ангел говорив з пророком Захарією, який не хотів повірити ангелові у його слова про народження в нього сина. Тоді ангел рішуче промовив: «… Я Гавриїл, що стою перед Богом; мене послано говорити з тобою і благовістити тобі це. І ось ти замовкнеш і не зможеш мовити до того дня, поки це не збудеться…» (Лк 1,19-20). І пророк втратив мову, не говорив аж поки не народився син, бо так повелів Господь через свого ангела. Ангели слухаються свого Господа, стоять перед ним, чітко виконуючи волю Вседержителя. На Службі Божій священик промовляє слова вдячності Богові: «Дякуємо тобі і за цю службу, яку ти з рук наших зволив прийняти, хоч і стоять перед тобою тисячі архангелів і десятки тисяч ангелів, херувими і серафими, шостокрилі, багатоокі, що високо ширяють, пернаті» («Божественна Літургія»). Під час Служби Божої у церкві невидимо присутні тисячі ангелів! Зрештою, кожна людина прибула у церкву зі свої ангелом! Святий Іван Золотоустий навчає про безтілесні сили: «Велич цих сил не стільки доказується тим, що вони серафими скільки тим, що вони стоять близько Царського престолу» (св. Ів. Золот., Бесіда VI «Про Серафимів» п.2). Тому наша участь у Службі Божій – повна вдячності Богові, пам’ятаючи, що стоїмо при престолі Всевишнього, це священики та вірні, які присутні дещо оподаль престолу. Молімося до наших ангелів про припинення війни, за мир у світі та допомогу у спасінні наших дух. Святі ангели, духи небесні, які постійно стоїте перед Божим маєстатом, заступайтеся за нас, вірний Божий люд!\n21 листопада 2017 р. Б., храм Блаженного Святого архистратига Михаїла, м. Львів\nОпубліковано 07.11.2017 07.11.2017\n2017.11.07 Слово Митрополита Львівського на 22-гу неділю по Зісланні Святого Духа\nДостойні молільники, дякувати Богу, що ми свідомі того, щоб прийти у церкву та стати на молитві перед Богом. Приходимо сюди як віруючі люди, особи, які очікують щасливого вічного життя. Не знаю, хтось сказав, що не усі, хто моляться та відвідують церкву, вірять у позагробове життя? Це звучить дивно, бо тоді виглядало б на втрату часу, який посвячуємо на прославу Бога, коли молимося вдома, у церкві, використовуємо час на прощі і т.д. Цей час можна б використати на якісь розваги, відпочинок тощо? Можливо, знайдуться особи, які практикують молитву та свого роду релігійне життя на всякий випадок, бо твердять: не вірю у вічне життя, але, можливо, воно існує? Такими були садукеї, давня секта, часів Ісуса Христа, що не вірили в безсмертність душі та позагробове вічне життя, нагороду чи покарання…\nІсус Христос, Син Божий, як правду для тих, хто заперечував безсмертність душі та нагороду чи її покарання, розповів притчу про багату людину та бідного хворого Лазаря, які мали свою долю на землі. Нам не відомо про життя Лазаря до того часу, коли він був уже бідним та ходив покритий струпами. Яка була його доля до цього часу? Можливо, прогайнував своє майно? А може походив із бідної сім’ї, тому був позбавлений, навіть, мінімальних достатків? – Не знаємо. Як буває, що й ми бачимо осіб з простягнутою рукою, нещасних, хворих, які очікують милосердя від тих, хто проходить мимо. Про таких люди висловлюють по-різному: хтось скаже, що звели себе до жалюгідного стану внаслідок вживання наркотиків, пияцтва, вони дармоїди, не хочуть працювати, використовують інших… Ми не знаємо їхнього попереднього життя. Можливо, хтось і знає, що самі звели себе до такого нужденного стану, внаслідок потурання пристрастям, над якими необхідно було панувати. А прийшов час, що пристрасть запанувала над розумом і ослаблена воля дала хід не опанованій схильності, що привело до гіркого стану тіла чи, теж, душі? – Невідомо. Бо, може бути, що людина з простягнутою рукою бідна тілом, але багата духом. Покаялася, навернулася до Бога, але не може дати собі ради, щоб стати матеріально на ноги. Мені пригадався випадок, який розповідав світлої пам’яті отець Бахталовський Роман ЧНІ, що стався у 1930-тих роках у Львові. Він, як молодий священик, проходив мимо чоловіка, який, сидячи на вулиці просив допомоги. Отець сказав своєму співбратові французькою мовою, щоб не давав милостині. У відповідь почув слова бідака французькою мовою: «А чому не давати?» Відразу питання розв’язали: дали милостиню.\nКоли Ісус розповідав притчу, ясно вказав про вічне життя після смерті тіла. Помер Лазар, померла багата людина. Лазаря зустріли ангели, а багатому, у вічності не допомогли друзі, не пригодилася вишукана дорога одежа, не враховані розкішні бенкети, не порятувало велике багатство. Лазар був щасливий серед ангелів, а багатий мучився у вогняному полум’ї, відбулася велика зміна. Не сказано у притчі, чи Лазар за свого життя думав про Бога. Чи надіявся на нього? Знаємо, що не нарікав, не звинувачував Господа, що він бідний, а ось, поряд багатий та здоровий чоловік… Не говорив, що Господь несправедливий тощо. Лазар покірно прийняв свою хворобу та стан бідності, можливо й за більші чи менші попередні провини. Чинимо здогади та припущення, але до кінця не відаємо, що стало причиною крайньої убогості чоловіка з іменем Лазар. Зрештою, ім’я Лазар, означає: Бог допомагає. Нічого не згадується про благочестиве життя бідного. Одне відомо: він не нарікав, лише прийняв цей стан у великій покорі духа. Цей навіть не просив багату людину, щоб допоміг йому. Бо вистарчало того, що його бачили у такому пониженому стані, слід, за Божим Провидінням, таким допомагати. Ось, слова, які Ісус пропонує на страшний суд: «Бо голодував Я, а ви не дали мені їсти; спраглим був Я, а ви не напоїли Мене… не мав одягу – а ви не зодягли Мене; хворим і у в’язниці, а ви не відвідали Мене» (Мт 25,42-43). Нічого не говориться про те, що людина сама винна у своїй хворобі та злиденності, лише, побачивши таку особу в біді, необхідно їй допомогти. Не проста й не легка ця справа. З притчі Сина Божого довідуємося правду про вічне життя, нагороду або терпіння у вічності. Усі стоїмо перед вибором та здобуванням заслуг, перед гідним служінням Богові. Звичайно, що Господь нікого не заставляє чинити добрі діла, лише пропонує у різний спосіб, щоб гідно та справедливо жити на землі. Мабуть, кожна людина може чинити добрі та милосердні діла. Не йдеться тільки про милостиню, як написано у книзі Товита: «Милостиню роби згідно з тим, що маєш; коли у тебе є достатків повно, роби з них, а коли мало маєш, то не бійся й з того дати» (Тов 4,8). Різні добрі діла можна чинити відносно наших ближніх: хворого відвідати, померлого похоронити, у сумнівах добре порадити, подарувати усміх… І усім відомо, як багато і в різний спосіб, наші вірні стараються допомогти тим, хто зустрівся з бідою на сході України, внаслідок бойових дій. Досі люди приносять одяг, книжки, взуття, передають туди їжу тощо, а це усе – діла милосердя. Хай добрий Господь благословить та надихає усіх нас на великодушні вчинки милосердя! Пригадаймо про пресвяту діву Марію, яка спішила допомогти своїй тітці Єлизаветі, коли та у старості носила немовля, що ним був святий Іван Хреститель. Пресвята Богородице, допомагай нам у чиненні добрих та спасенних справ.\n5 листопада 2017 р. Б., Архикатедральний Собор святого Юра, м. Львів\n2017.11.07 Слово Митрополита Львівського з нагоди благословення пам’ятника Праведному Митрополиту Андрею у Червнограді\nЛк 7,2-10. церква св. Юрія, м. Червоноград 04.11.2017.\nШановні представники місцевої влади,\nБлагородні представники «Громадської організації Святий Юр»,\nдуже приємно бачити вас сьогодні зібраних на молитві у цьому вимоленому, старинному, та чудовому храмі. Дякую усім вам, що стараєтеся у своєму житті ставити Бога на першому місці! Час невмолимо летить, це, особливо зауважують люди поважнішого віку, бо багато із молодших багатьма справами завантажені так, що їм здається, ніби перед ними на землі безконечність. Правда, що ми вже живемо у безконечності, лише вповні вона буде оформлена після нашої смерті: розлучення матеріального тіла від душі. Як навчає святий апостол Павло: «Знаємо, що коли наша земна хатина тіла зруйнується, то маємо будівлю від Бога, оселю нерукотворну, вічну на небі» (2Кр 5,1). Тому нам усім слід так жити, щоб бути завжди готовими стати у вічності перед справедливим Суддею й добре здати звіт з нашого життя на землі. Добре пам’ятати, що в другому світі, у духовному вимірі, не буде адвокатів, не прибудуть свідки, лише наші добрі вчинки, слова та думки зможуть заступатися за нас. Тому необхідно уповати на Боже милосердя та Господню любов до своїх створінь, надіючись на оправдання від Всевишнього.\nСвятий апостол Лука описав подію про одного сотника, який був доброю людиною, дорожив кожним своїм працівником. У нього занедужав слуга, уже помирав, сотник чув про Ісуса Христа та його всемогутню силу, тому послав старшин юдейських, щоб просили Господа про зцілення недужого. Ті прибули до Христа й просили, щоб зарадив нещастю, вказуючи на добрі діла військового, який любить чужий, їхній, народ й навіть, збудував для них синаґоґу. Ісус радо пішов з ними, але сотник напроти послав друзів, коли усі були недалеко його дому, щоб сказати Христові не приходити до нього, бо уважав себе негідним такої великої ласки та честі. Він, навіть, не наважився сам йти до Ісуса, щоб просити його про оздоровлення хворого, лише послав інших людей, а тут Спаситель сам йшов до нього в дім. Сотник соромився такої честі. Просив Господа, щоб сказав тільки слово, бо він вірить, що цього вистарчить, щоб видужав його слуга. Бо його слуги слухаються те, що він скаже – виконують. Уважав себе підлеглим, який очікував розуміння від начальства й сам старався шанувати своїх слуг, своїх підлеглих. Управитель був добрим до людей! Цінив своїх підлеглих, не понижував їх, не уважав себе за вищого, гординя не запанувала його розумом. Керувався тверезим розсудком. Ісуса приємно вразила така віра й довіра чужинця до нього. Поставив його в приклад іншим, своїм, старшині юдейській, які прибули до нього й тішилися, що сотник збудував їм храм, синаґоґу. Сотник випередив юдеїв своєю вірою в Сина Божого, вони бачили синаґоґу, а він вдивлявся у Христа, Спасителя людства. Добрі діла, які чинив сотник, відкривали йому світло на Божого Сина. Господь дарував йому велику віру, бо чиновник поступав по справедливості відносно підвладних, шанував та любив їх. Помирав раб, але сотник цінив кожного свого працівника, незважаючи на його соціальний стан. Просив Бога, щоб зберіг життя рабові. Дійсно, велике любляче й милосердне серце посідав сотник, який стан поганина змінив на віру в Христа. Так просто, легко й невимушено можна спілкуватися з Богом, отримати від нього духовні та інші дари, коли у житті шукається правди, практикується глибока віра й смирення серця. Ісус сповістив присутнім: «… Кажу вам, навіть в Ізраїлі я не знайшов такої віри!» (Лк 7,9). Звідки у сотника появилася така велика віра, якою не могли похвалитися прихильники юдаїзму, сини й дочки Ізраїлю? – Бог дарував йому за виконання добрих й милосердних вчинків, за відкритість його душі, за правдиву любов до ближніх! Хворий видужав Божою силою через довіру, яку посідав сотник.\nСьогодні, також згадуємо та вшановуємо чеснотливого Митрополита Андрея, благословимо пам’ятник присвячений його гідній та святій постаті. Він виконував багато добрих діл, хоч би згадати його порятунок десятків чи сотень євреїв. Наражав своє життя на небезпеку, але показав велику любов до чужого народу, зберігав їхнє життя, коли їм загрожувала неминуча смерть від куль. Митрополит Андрей найбільше уболівав за сій народ, але не забував за інших. Він закликав людей чинити добрі діла. Писав, щоб спільно молилися у своїх домівках. Дуже дивувався тоді, коли так сердечно просив про добро, а з цього, як сам писав «сліду нема». Зокрема, дуже настановляв, щоб не занедбувати молитов. Звертався: «Родичі, і діти, і челядь най рано і вечір або бодай раз в день, най всі клякнуть перед іконою Матінки Божої тай на голос поволи і виразно молитви всі най говорять» (Митроп. Андрей «О церковнім братстві», розд. «А у християнськім життю перша річ – не клясти», 1905р., лютий 19). Він звертався, щоб проказувати молитви спільно у церкві, не перекручувати слів, щоб неписьменні могли гідно молитися. Митрополит напоумляв батьків, щоб гідно виховали та любили дітей. Прочитаю кілька повчальних та простих його слів: «Родичі мусять з дітьми і часто, і добре говорити, в кожній річі їх поучувати. Родичі мусять для дітей добрими бути, щоб не боялися, але любили тата і маму і сміло в кожній справі до них удавалися. … Родичі най перед всім дуже о то дбають, щоб діти свої провадили до церкви і на катехизм. … Дбайте о то, щоб она (дитина) в школі добре училася» (там же). Коли праведник так уболівав за гідне виховання дитини, що ж можна сказати про батьків та їхню відповідальність за виховання дітей перед Богом. Хай ці роздумування додадуть нам сили й відваги бути пильними за усі свої обов’язки, щоб гідно сповнити волю Бога на землі! Хай пресвята Богородиця зарадить нам у цій справі!\n4 листопада 2017 р. Б., храм святого Юрія, м. Червоноград\n2017.11.07 Слово Митрополита Львівського у 73-ї річниці відходу до вічності Праведного Митрополита Андрея\nДостойні молільники, кожного року молимося та згадуємо про праведного Митрополита Андрея Шептицького, який ступав своїми ногами у цьому храмі, молився з Божим людом у цьому соборі, проповідував Боже слово, уболівав за спасіння кожної душі, яку довірив йому Господь. Ця Божа особа була дуже відповідальна за своє покликання у духовному стані. Митрополит молився, терпів, переживав за долю свого народу в цьому соборі, поряд, у палаті, в якій мешкав, не один раз томився душею, щоб усі трудні питання та скрутне церковне, соціальне й політичне становище розв’язати найкраще в дусі Божої справедливості та Провидіння. Він був не лише, близький до свого народу, а взагалі, до кожної людської особи, але жив справедливим християнським духом спільно з своїми вірними. Коли до нього прибули німецькі офіцери на вечерю, запрошені чи самі напросилися, він вечеряв з ними. На стіл подали просту їжу: картоплю та капусту тощо, а це образило військових. Митрополит спокійно відповів, приблизно такими словами, що він їсть те, що його вірні, тому вечеря була такою, яку він споживав кожного дня.\nНе знаю чому, але мені, випадково, чи з Божого Провидіння став вперед очима документ Митрополита з 1937 року про події у Мадриді, в Іспанії. Відозву єпископам світу написали владики Іспанії, а Митрополит Андрей пояснив це, написавши вступ до цього документу. Справа тривала від 1931 року, коли іспанський уряд переслідував вірних Церкви та прихильників правди. Церква закликала до слухняності влади, а владні особи надуживали своїх прав. До влади приходили хитрими засобами комуністи. В 1936-ому році відбувалися вибори, на яких християнські партії отримали понад пів мільйона голосів більше. І тут уряд пошахрував вибори так, що комуністам запевнив більшість у парламенті. Єпископи Іспанії написали відозву до різних країн та Церков, як «Спільне пастирське послання…» першого липня 1937 року. Вони пояснили дійсний стан в країні, бо появлялися різні фальшиві публікації у пресі в Іспанії та за кордоном. До уряду насильно пробивалися комуністи, яких підтримувала значна частина обдуреного народу. У своєму документі єпископи стверджували, що незадовго до перевороту з Росії в Іспанію прибуло 79 агітаторів-спеціалістів (див. Митроп. Андрей том IV «Спільне пастирське послання 43 єпископів Іспанії…» док. №37, 1937р. 1 липня, VI розд.). Метою комуністичного уряду було нищення церков, щоб їх перемінювати на магазини, бібліотеки, лазні, будинки гігієни тощо, відповідно до місцевих потреб. Було знищено й пограбовано біля 20 000 церков, вбито 6000 осіб духівництва, 10 єпископів, 300 000 мирян. Переважно вбивали за гідну поставу до Бога та свідчення правди, за спротив комуністичному режимові. Вбивства відбувалися без суду чи доведення провини, розправа та нечувані тортури відбувалися на місці або у приготованих для тортур місцях. Люди були введені в оману, викрикували: «Хай живе Росія». Так, що делегат посланий з Іспанії у Москву на конгрес безбожників, міг так виразитися: «Іспанія далеко перевершила радянських, бо Церкву в Іспанії зруйновано до тла» (там же). В Іспанії тривала нечувана війна спровокована комуністичними агітаторами, що впровадили народ в обман. Людей мучили, навіть, розпинали, винаходили нові методи тортур, завдяки винайденій новій техніці… Проколювали Розп’яття, зневажали ікони Божої Матері, висміювали святі Тайни і т. д. Один із більшовиків кричав на Спасителя, замкненого у святому кивоті: «Я присягнув, що помщуся на тобі», – стріляв до Христа з револьвера та кричав: «Піддайся червоним, піддайся марксизмові!» (там же). Єпископи написали: «… ненависть до релігії, до патріотичних традицій доказана фактом, що стільки скарбів навіки загинуло. Вона прийшла із Росії, принесена людьми Азії, переворотного, дотла зігнилого духа» (там же, розд. VI). Дуже велику руїну вчинили безбожні люди та введені в оману вірні, винищуючи усе, що святе, правдиве, національне… Не оглядалися нінащо, порвані завзятістю, забували на Божі Заповіді й страчували своїх же громадян. Згодом, коли комуністичний уряд не закріпився, багато каялися, також, засуджені на кару смерті. Багато інших злочинів було вчинено, які легко можна відчитати у документі.\nМитрополит подав це до відома так, як просили єпископи Іспанії, щоб вірні його Церкви знали правду й пам’ятали про відповідальність перед Богом. Подивляємо нашого праведного Митрополита, дякуємо йому за те, що відразу реагував, незважаючи на обставини, бо незадовго комуністи прибули аж до Львова, правда, впрост, не знущалися над Митрополитом Андреєм, бо незадовго він помер. Хай правда про праведного Митрополита живе у наших серцях. Молімося за його церковну прославу! Молімося до нього, щоб заступався за свій народ, особливо, коли на сході нашого краю точиться війна, загарбаний Крим, відбуваються підступні вбивства та терористичні напади. Пресвята Богородице, молися за спокій в нашій країні та навернення нашого люду до Бога!\n1 листопада 2017 р. Б., Архикатедральний Собор святого Юра, м. Львів\n2017.10.19 Слово Митрополита Львівського у празник Покрову Пресвятої Богородиці\nДоброчесні отці, добрі та любі наші молільники, дякую вам, що ви прибули у собор, щоб помолитися в день, присвячений пресвятій Богородиці. Свято називаємо Покров пресвятої Богородиці, а це походить від: покривати, оберігати, виставляти заслону, споруджувати дах, простягати захисне покривало, щоб берегти від нещастя, від пошкодження, негараздів, нападу, бути більше готовими проганяти зло, не дати можливості проникати йому в благородні сфери життя. Це свято бере початок з 903 року, коли у Царгороді запанувала страшна хвороба й люди падали трупами внаслідок гріховного життя. В такий гіркий спосіб прийшло опам’ятання народу й навернення до Бога. Вірні спішили на молитву до церков. По своєму звичаю, ночами у церкві молився і святий Андрій, Христа ради юродивий, тобто – відданий Богу до кінця. Після цілонічної молитви, вчасного ранку він побачив величаву жінку в супроводі багатьох світлих осіб, що пересувалися у церкві. Світла жінка молилася біля престолу, згодом, повернувшись до народу зняла зі своєї голови сіяюче покривало, яке широко розтягнула над людьми. В супроводі святих осіб, а це була Богородиця, віддалилася видимо із церкви, а присутні голосно прославляли пресвяту Богородицю. Пошесть, яка панувала у місті, припинилася. Люди славили Богородицю, дякували їй, співали пісні на її честь та довго молися, дякуючи за вислухані молитви та припинення лютої хвороби. Це свято назвали Покровом, це означало, що Богородиця захистила вірний люд від хвороби, покриваючи їх своєю силою у вигляді покривала, омофору. Народ покинув гріх, тому сталася позитивна зміна, яку довершила Марія. У нашій Україні багато церков названі Покровом пресвятої Богородиці, а це означає, що люди довіряють небесній Матері, надіються на її поміч в різних обставинах життя.\nВ Україні свято Покрови проголошено, також, державним святом і неробочим днем. Цей святковий день офіційно проголошений Днем захисника України. Свято встановлене 14 жовтня 2014 р. указом Президента України, Петра Порошенка, з метою вшанування мужності та героїзму захисників незалежності й територіальної цілісності України, військових традицій і звитяг Українського народу… Ми, як вірні сини та дочки святої Церкви та України, повинні щиро молитися про закінчення війни, яка ведеться на сході нашого краю. Благаймо Богородицю, щоб вона своїм Покровом захистила наш народ від ворожих куль, гранат, ракет та різного роду розривних вбивчих снарядів… Ми бажаємо миру та спокою, бо війна – це проект злого духа, диявола, який ловить душі у кровавій метушні та знущається у вічності. Необхідно довіряти Матері Божій, бо вона наша Мати, так заповів нам Ісус Христос, вмираючи на хресті. Син Божий залишив своєму людові Марію, свою Матір, віддаючи нас в опіку їй в особі святого Івана Богослова словами заповіту: «… Жінко, ось твій син. Потім звернувся до учня: Ось твоя мати. І відтоді взяв її учень до себе» (Ів 19,26-27). Ми – нерозривні з Богородицею, не відокремлені від неї, навпаки, прикріплені її піклуванню найдорожчим Сином Богоматері. Плекаймо набожність до нашої небесної Матері, яка бажає нам більше допомогти, як ми це розуміємо. Любімо її не лише словами, але ділом, стараючись щиро виконувати Божі Заповіді, заповіді любові. Чим більше хто любить Бога, тим менше зло сунеться до такої особи. Злий дух настільки спокушає людину, наскільки вона віддалена від любові до Господа. Чиє серце вщерть наповнене Божою любов’ю, там зло немає місця, бо Господь володар цього серця, а, хто виявляє частинну любов, або на половину любить Бога, до такої душі зло має легший приступ. Любімо Господа усім серцем, тоді в такій душі не буде місця жодному злу, бо Він, Бог, буде повним володарем людини. Хай Божа Мати береже нас від усякого зла та виблагає миру нашій Україні!\n14 жовтня 2017 р. Б., Архикатедральний Собор святого Юра, м. Львів\nОпубліковано 28.09.2017 28.09.2017\n2017.09.28 Слово Митрополита Львівського у празник Воздвиження Чесного і Житворящого Хреста Господнього\n1 Кр 1,18-24;\nСвято Воздвиження хреста Господнього звіщає нам про те, що хрест, на якому помирав Ісус Христос, був віднайдений та піднесений вверх. Віднайти хрест Ісуса було дуже складною справою, бо римляни вщент знищили Єрусалим, а на його місце започаткували оселю, яку назвали Капітоліна. І свята Олена, мати праведного князя Костянтина, вирушила у Єрусалим – цю назву місту повернув її син – прибула з наміром відшукати хрест, на якому помер Ісус Христос. Тому що була віруючою людиною, Олена залучила до пошуку хреста Господнього місцевого єпископа Макарія. І Господь благословив їм віднайти хрест, на якому розіп’явся і помер Ісус Христос. Побожний єпископ показував людям хрест, а вірний Богові народ припадав до землі й чинили поклони, вшановуючи хресне знамення. Цю подію приписують на 326 рік. Для нас важливо це, що Ісус Христос визволив нас з-під гніту диявола, умираючи на хресті. Колись у раю через непослух перших людей, з’ївши плід із забороненого дерева, прийшов гріх на землю й осудження людського роду; а через важку смерть на хресному дереві, Ісус повернув синівство усім людям. З дерева – гріх через підступ змія і з дерева – життя через любов Сина Божого до людського роду. Ми не відповідальні за гріх перших родичів, але ми отримуємо спадкову гріховну рану, яку зцілив сам Бог. Святий апостол Павло з любов’ю та відповідальністю написав слова: «Тому ти вже не раб, а син; а коли син, то спадкоємець завдяки Богові» (Гл 4,7). І ми не нарікаємо, але дякуємо Богові за діло спасіння, якого він сам довершив. Ми – сини й дочки Бога, його діти, яких він любить і спасає! Тому наше життя повинно бути гідним Божих синів та дочок!\nМи любимо хрест тому, що Господь, помираючи на ньому, показав любов до нас, яка немає кордонів! Бо навіть гріх та зневага, якої він зазнав від покликаних ним до життя людей, не применшили Господньої любові до нас. Коли, одного разу, молодий чоловік приступив до Ісуса й турбувався, що йому чинити, «щоб успадкувати життя вічне?» Спаситель, вподобавши його, відповів: «… піди, продай, що маєш, дай бідним, то й будеш мати скарб на небі. Тоді прийди і, взявши хрест, іди за мною» (Мр 10,21). Не вистарчало продати майно й роздати бідним, але Христос додав, щоб взяти хрест, тобто, більшу відповідальність за життя, прийняти невигоди та переслідування, у скрутних обставинах вірно прямувати за Ісусом. Чудові слова повчання написав святий апостол: «Христос же послав мене не христити, а благовістити, і то не мудрістю слова, щоб хрест Христа не став безуспішним» (1Кр 1,17). Це означає, що завдання слуг Христових не лише звершувати Тайни чи молитися, але проповідувати слова правди, яких багато хто не приймає, навіть переслідує за них. Символ хреста, перетин двох ліній чи напрямних, це – любов до Бога – вертикаль і любов до ближніх – горизонталь. Це – воля Бога, що веде до спасіння і воля людська, часто помилкова, що шукає себе, немудрого та пристрасного задоволення. Задоволення, що йде врозріз із волею Бога, провадить до пагубних наслідків. У житті, коли перетинаються воля Бога та людська, коли приходиться вибирати, слід вибрати волю Бога, яка провадить до спасіння, до вічного щасливого життя. Святий і мудрий Іван Золотоустий написав про хрест пишномовні слова: «Хрест зламав ворожість Божу до людей, здійснив примирення, вчинив землю небом, з’єднав людей з ангелами, зруйнував твердиню смерті, сокрушив могутність диявола, знищив силу гріха, спас землю від заблудження, … насадив чесноти, оснував церкви. Хрест – бажання Отця, слава Сина, радість Духа, похвала Павла…» (св. Ів. Золот., «Бесіда на слова: … Отче мій, якщо можливо, нехай мине ця чаша мене. Однак не як я бажаю, лише – як ти» (Мт 26,39). Ми любимо святий хрест, покланяємося та з пошаною цілуємо його, бо Ісус Христос, Син Божий, викупив увесь людський рід, в тому числі й мене – так скаже кожна мудра людина – від вічної неволі диявола. Христос переміг усю диявольську злобу, а нам дарував силу своєї любові та спасіння! Хай ім’я Господнє буде благословенне: Отця і Сина, і Святого Духа! У нас є Князь миру і Спаситель наших душ: Ісус Христос, якому слава, честь і поклін на віки віків! Відповідаймо Богові завжди любов’ю нашого життя! Хай пресвята Богородиця допоможе нам глибше збагнути силу любові Господа до нас!\n27 вересня 2017 р. Б., Архикатедральний Собор святого Юра, м. Львів\n2017.08.02 Для яворівської молоді відбувся християнський літній табір у с. Заріччя\nЗ 22 по 28 липня 2017 року відбувся християнський літній табір для молоді м. Яворова і с. Коти у реколекційному домі свв.. Кирила і Методія (с. Заріччя). Головним організатором і керівником табору був о. Тарас Собешкевич, котрий вирішив присвятити даний табір екотематиці: «Навколишній світ, як дар Божий».\nТабір розпочався відвідинами музею у с. Крилосі (Давній Галич) та Молебнем перед чудотворною іконою Божої Матері. У вечері усі учасники табору взяли участь у вечірньому бденії та у недільній Божественній Літургії. У неділю молодь на чолі із о. Тарасом Собешкевичем і о. Русланом Сідельником підкорили вершину українських Карпат найвищу точку України – гору Говерлу.\nКожен таборовий день мав еко-тему, щодо поводження і відповідальність людини за Божі земні дари – воду, повітря, ліс, харчування та засмічення твердим і органічними відходами нашої планети. Розпочинався таборовий день Божественною Літургією під час якої можна було приступити і пережити глибину святих Тайн Покаяння та Євхаристії. Невід’ємною частиною таборового життя було щоденне молитовне читання Святого Письма та молитва на вервиці із розважанням над заповітом Патріарха Йосифа (Спліпого).\nЧас табору був наповненний, також, різними інтелектуальними та спортивними іграми, бансами, танцями, тематичними театральними сценками і т. д. Слід зауважити, що таборовиків відвідали еко-референти Івано-Франківської Архиєпархії та Коломойсько-Чернівецької єпархії – о. Назар Мицко та о. Михайло Дзуль.\nЗавершився табір великою еко-ватрою, співами християнських і українських народних пісень під гітару. Повертаючись додому учасники табору відвідали катедральний собор Преображення ГНІХ у м. Коломия і музей Писанки.\nОрганізатор, управа та молодь табору, дякує усім жертводавцям і о. Володимиру Гавриленкові за підтримку і молитву.\nПовідомив: о. Руслан Сідельник, докторант Папського Григоріанського Університету


Як уявити себе на конкурсі сценарій |ЯкПросто\nСамопрезентація важлива у всіх сферах життя. І якщо в більшості випадків вона відбувається мимоволі або без підготовки, то на різних конкурсах ви можете показати глядачам і журі заздалегідь створений «портрет». Залежно від напрямку конкурсу можна вибрати один з декількох варіантів представлення себе.\nЯкщо ви берете участь у серйозному конкурсі наукової спрямованості, творчий підхід до складання своєї «візитівки» навряд чи буде доречний. Тому на такому заході обмежтеся простим виставою — назвіть свої ім’я та прізвище, скажіть про свою спеціальність і спеціалізації, що відноситься до теми конкурсу. Вкажіть свої заслуги в цій сфері діяльності — участь у різних проектах, наукові публікації, виступи на конференціях. При цьому вказуйте пункти біографії дійсно значущі. Дізнайтеся заздалегідь в організаторів конкурсу, скільки часу відводиться на подання учасника і переконайтеся, що ваш виступ вписується в задані рамки. Під час виступу говорите дружелюбно, але в міру стримано, без зарозумілості, але з гідністю.\nНа конкурсі не настільки серйозне, творчому, допускає жартівливе виступ, можна скористатися прийомом комічного перебільшення. Гіперболізує в оповіданні про себе свої сильні сторони. Щоб було ясно, що це жартівлива форма, можна поєднати перебільшення з одного дрібною деталлю вашої діяльності. Наприклад, на конкурсі рукоділля можна сказати: «Лідія Іванова. Знає все про гудзиках. На дотик визначить зразок 1978 року випуску ». Поєднайте перерахування ваших сильних сторін з традиційними зворотами, які позначають майстерність (заслужений діяч, майстер, експерт і т.д.).\nВикористовуйте форми та шаблони, характерні для кіномистецтва і літератури, щоб з гумором представити себе. У цьому випадку особливо ефектно виглядатимуть відео-презентації або слайд-шоу. Наприклад, можна скласти «візитку» у стилі детектива: на екрані покажіть фото-або відеофрагменти, які будуть загадково обігравати окремі деталі вашої діяльності, і лише в кінці з усіх підказок вийде цілісний портрет.\nЗалучіть до створення самопрезентації фахівців. Особливо це важливо при роботі з відео, звуками, фотографіями. Помилки можуть звести нанівець ефект навіть самого дотепного подання. Також переконайтеся, що володієте прийомами ораторського мистецтва, якщо на конкурсі вам належить виголошувати промову, представляючи себе. Будь-який текст, навіть самий короткий і простий, напишіть заздалегідь і потренируйтесь вимовляти його перед дзеркалом і на публіці.


Гральний автомат Book Of Riches Deluxe (Книга багатств Делюкс) — грати онлайн, безплатно й без реєстрації в демослот\nВи можете грати в Book Of Riches Deluxe на гроші за наступними ставками:\nГральний автомат Book Of Riches Deluxe створений компанією Ruby Play у 2020 році. Слот виконаний у жанрі Піраміди і доступний для користувачів ПК, Android та iOS. Автомат володіє середньою волатильністю й RTP 96.49%. Гральне поле складається з 5 барабанів, 10 ліній, 3 рядів. Мінімальна ставка починається з 0.1 монет, максимальна сягає 100. Основні особливості апарата: повторні обертання, фріспіни, скатери. Максимальний виграш 500 000 монет.\nСкарабей, Статуетка сфінкса 10 60 200 1 500\nДослідник 20 200 2 000 10 000\nГрайте в гральний апарат Book Of Riches Deluxe безкоштовно й отримуйте бонуси\nІгри, схожі на гральний автомат Book Of Riches Deluxe від Ruby Play\nQuest Of Gods Savage Lion Brilliant Gems Shake Shake Money Tree Gallantry Pirates Booty Dragoness New Year Happiness


Елементи договору оренди транспортного засобу:. У визначенні договору оренди транспортного засобу немає\n. У визначенні договору оренди транспортного засобу немає спеціальних вказівок на статус сторін. Таким чином, за загальним правилом як орендодавцем, так і орендарем можуть бути всі суб'єкти цивільного права. Однак не можна забувати, що транспортний засіб, а в ряді випадків і здійснювана з його експлуатацією діяльність (наприклад, перевезення токсичного палива) характеризуються підвищеною небезпекою. У таких випадках сторони за договором, що керують транспортним засобом і технічно експлуатують його, повинні відповідати ряду публічно-правових вимог (в частині ліцензування, сертифікації та атестації, статусу експлуатанта), що містяться у спеціальному законодавстві. Якщо інше не передбачено договором, орендар має право без згоди орендодавця здавати орендоване транспортний засіб у суборенду на умовах договору оренди транспортного засобу з екіпажем або без екіпажу (ст. 638, 647 ЦК, ст. 202, 215 КТМ). Як бачимо, ця норма є винятком із загального правила про необхідність згоди орендодавця на здачу майна в суборенду (п. 2 ст. 615 ЦК). Умови суборенди транспортного засобу зумовлені договором його оренди. Зокрема, термін суборенди не повинен перевищувати терміну оренди. Користування орендованим транспортним засобом має здійснюватися суборендарем тільки відповідно до його призначення, визначеним у договорі оренди. Якщо використання транспортного засобу за договором оренди обмежено географічно певним регіоном, то суборендар не вправі вивести транспортний засіб за межі цього регіону. Нарешті, договір суборенди повинен повторювати договір оренди в такому питанні, як наявність (відсутність) екіпажу.\nІнформація, релевантна " Елементи договору оренди транспортного засобу "\nелементами озеленення і благоустрою та інші призначені для обслуговування, експлуатації та благоустрою даного будинку об'єкти, розташовані на зазначеній земельній ділянці. Однак законодавчі приписи про автоматичне виникненні права спільної часткової власності на спільне майно у багатоквартирному будинку не можуть бути реалізовані на практиці. Для виникнення такого права\nелементів та змісту договору; тут ж можна підвести деякий підсумок. На вимогу орендодавця договір оренди може бути достроково розірваний судом у випадках, коли орендар: 1) користується майном з істотним порушенням умов договору або призначення майна або з неодноразовими порушеннями; 2) істотно погіршує майно; 3) більше двох разів поспіль після закінчення встановленого


І посвідчення не допоможе: через народних депутатів пільги на проїзд у транспорті можуть зникнути\nІ посвідчення не допоможе: через народних депутатів пільги на проїзд у транспорті можуть зникнути 05.01.16, 13:30\nУ більшості західноукраїнських міст назріває скандал – народні депутати «забули» внести зміни до представленого урядом проекту закону «Про державний бюджет України на 2016 рік» у частині фінансового забезпечення наданих державою пільг окремим категоріям громадян на проїзд в транспорті.\nОтож, грошей на безкоштовне перевезення пільговиків немає.\n- Чинне законодавство дає підстави для висновку: немає фінансування – немає пільг, - говорить голова Львівської обласного відділення «Асоціації автомобільних перевізників» Іван Велійка. - Одночасно з законом про державний бюджет на 2016 рік народні депутати прийняли закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». У цьому документі норми, якими передбачались пільги для проїзду у громадському транспорті, перефразовані так: «Пільги, передбачені…, надаються за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету». Тобто, починаючи з 1 січня 2016 року надання пільг та фінансування втрат громадського транспорту від перевезення пільговиків покладено на органи місцевої влади. Ми ще в середині грудня написали листи губернатору, голові обласної ради, меру з вимогою підготувати відповідні рішення, але конкретної відповіді немає досі.\nГоловний перевізник Львівщини, не приховує, якщо ситуацію не врегулювати якнайшвидше, буде справжній бунт.\n- Але врегульовувати її потрібно на державному чи, принаймні, рівні органів місцевого самоврядування, - каже Іван Велійка. – Деякі львівські перевізники уже повісили оголошення, що з 11 січня припиняють перевозити пільговиків. І мають на це право, адже, якщо немає компенсації, то немає і послуг безкоштовних. Хоча, людям того не поясниш.\nЯк варіант, Іван Велійка пропонує, щоб органи місцевої влади обмежили категорії громадян, які матимуть право на безплатний проїзд. Залишили рівно стільки, скільки зможуть профінансувати з місцевого бюджету, бо нині їх надто багато, і всіх «не потягнуть». Або перевозити пільговиків лише у певні години, як уже було у Львові, тільки потім це правило чомусь скасували.\nЗвертатиметься до Кабінету міністрів і Луцька мерія. За словами заступника міського голови Сергія Григоренка, вони тепер узагалі не знають, як діяти надалі.\n- У нас занадто багато пільговиків, - каже Сергій Григоренко. - Міський голова Микола Романюк доручив підготувати на чергову сесію міської ради проект рішення «Про звернення до Кабінету Міністрів України та Голови Верховної Ради України щодо критичної ситуації з перевезенням пільгових категорій громадян у 2016 році». У цьому документі ми вимагаємо, аби уряд заклав у держбюджеті гроші на компенсацію за пільгові перевезення у повному обсязі. Якщо ж коштів на це немає, держава має чесно визнати це і суттєво зменшити перелік пільгових категорій, залишити найбільш вразливі, зокрема, інвалідів І групи загальних захворювань, інвалідів І групи по зору, учасників бойових дій та інвалідів Другої світової війни. Тоді, можливо, міський бюджет й зможе осилити такі перевезення.\nЗакарпатські депутати теж звертатимуться до уряду та парламенту з проханням врегулювати це питання. Вони теж визнають, що місцеві бюджети перевозити усіх пільговиків за свої гроші не зможуть.\nУ Рівному ситуація дещо інша. За словами президента ГО «Союз перевізників України» та голови асоціації перевізників міста Рівне Валентина Демчука, нововведення суттєво вдарить по кишенях міжміських перевізників.\n- У Рівному давно існує обмеження щодо пільгових перевезень – не більше чотирьох осіб в салоні, за це ніколи ніхто нічого не компенсовував, - говорить Валентин Демчук. – А от щодо міжміських, обласних перевезень, то, направду, буде дуже складно. Адже такої кількості пільговиків обласний бюджет не витримає. Очевидно, доведеться скасувати більшість категорій, які мають право на безоплатний проїзд.


Йосіда Кенко — Вікіпедія\nУявний портрет Кенко (19 століття)\nЙосіда Кенко у Вікісховищі\nЙосіда Кенко (яп. 吉田兼好, よしだけんこう; 1283—1350 (1352)) — японський поет і письменник кінця періоду Камакура — початку періоду Намбокутьо. Справжнє ім'я — Урабе Канейосі (卜部兼好).\nСлужив у гвардії Імператора Ґо-Нідзьо і займав посаду заступника голови Лівої гвардії, але згодом прийняв чернечий постриг. Навчався поезії у Нідзьо но Тамейо і вважався одним з чотирьох видатних поетів школи Нідзьо. Брав участь у написанні віршів до Імператорських поетичних збірок, зокрема «Збірки тисячі японських пісень» (1318). На схилі життя склав «Записки від нудьги» (1330—1331), які вважаються шедевром японської літератури у жанрі дзуйхіцу, а також антологію приватних віршів «Збірку ченця Кенко».\n↑ Ім'я «Йосіда Кенко» — помилкове, що призвичаїлося з 17 століття. Походить від назви Святилища Йосіда, священиками якого були представники роду Урабе. У сучасних працях, особливо у підручниках японської мови і літератури для японських шкіл усталеним є написання «чернець Кенко» (兼好法師, Кенко хосі).\nВікіцитати містять висловлювання від або про: Йосіда Кенко\nBIBSYS: 99035764 · BNC: a11413840 · BNF: 12064085v · CiNii: DA00310314 · CONOR: 229109091 · GND: 118944347 · ISNI: 0000 0000 8360 2779 · LCCN: n81039203 · LNB: 000239322 · NDL: 00272639 · NKC: kup20030000047680 · NLA: 1088139 · NTA: 318679345, 25224317X, 072251352 · NUKAT: n2013045151 · LIBRIS: 388273 · SUDOC: 028900847 · VIAF: 294754312\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Йосіда_Кенко&oldid=27721029\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 15:49, 17 квітня 2020.


Показали український електричний річковий трамвайчик «Фарад» на ходу (ВІДЕО) - ШоТам\nПоказали український електричний річковий трамвайчик «Фарад» на ходу (ВІДЕО)\nУ мережі оприлюднили відео електричного катамарану «Фарад», створеного у Миколаєві.\nКомпанія «Річковий трамвайчик Миколаїв» ґрунтуючись на п’ятирічному досвіді роботи у галузі пасажирських перевезень водним транспортом, разом з провідними конструкторами та суднобудівниками міста Миколаєва створили новаторське маломірне пасажирське судно «Фарад» з електричним силовим приводом.\nМета проекту – відродити регулярні пасажирські перевезення у акваторіях річок Південний Буг та Інгул в місті Миколаєві, використовуючи маломірні судна (катамарани) на електричному ході.\nДовжина, м – 10.0\nШирина, м – 2.8\nОсадка, м – 0.5\nДвигун, кВт – 15\nШвидкість, вуз (км/г) – 8 (15)\nЗапас ходу на сонці, годин – 5\nЗапас ходу без сонця, годин – 3\nКорисне навантаження, кг – 3000\nБатарея, кВт-ч – 40\nСонячні панелі – 47 високоефективних гнучких панелей 110 Вт кожна, усі – 5 кВт.\nСудно має можливість працювати в неглибоких акваторіях, дрібних маринах, яхт-клубах – це ключові райони.\nКіль «Фарада» посилений, що захищає судно від випадкового пошкодження на мілкому узбережжі і дозволяє йому підходити на піщані берегові лінії.\nКонструкція судна дозволяє при номінальній вазі у 2 тони мати корисну вантажопідйомність 3000 кг для пасажирів та вантажів.\nНаголошується, що конструктивне рішення катамарану «Фарад» є безперечно кращим і 100% екологічним альтернативним рішенням для водних пасажирських перевезень та дозвілля.\nПалуба простора і повністю трансформується, передбачає різне розташування сидінь для різних потреб.\nЧитайте також: На Херсонській верфі модернізували суховантаж Gelius 1\n«Фарад» має великий дах для розташування сонячних панелей, які живлять батареї та забезпечує комфорт для пасажирів у будь-яку пору року.\nСудно комплектується зйомним тентом, який дозволяє здійснювати пасажирські перевезення протягом усієї навігації з березня по листопад.\nЯк створювався катамаран?\nЗ першого креслення катер «Фарад» був спеціально розроблений для руху від електричної силової установки.\nЛегка, жорстка та довговічна конструкція з АМг сплаву, велика площа сонячних панелей та спеціально розроблена форма корпусу судна є головними факторами для тривалої автономної роботи.\nЗі встановленими сучасними батареями ємністю 40 кВт-г, «Фарад» на крейсерській швидкості 8 вуз (15 км/г) здатен працювати безперервно близько трьох годин без використання сонячних панелей.\nУ сонячний день потужність генерації панелей сягає 5 кВт, що збільшує автономність ходу.\nДля забезпечення цілодобової експлуатації електричного катера необхідно забезпечити 10 кВт трьох-фазні берегові зарядні станції.\nЕлектричний катер «Фарад» розроблений для приватних та комерційних операторів, а також для урядових і науково-дослідних проектів. В результаті таких компактних розмірів судно можна легко перевозити в будь-які віддалені райони.\nКатер може бути використаний як мобільна електрична станція і здатен генерувати близько 5 кВт енергії. Електрична частина спроектована і реалізована згідно світових стандартів за допомогою якісних компонентів світових виробників.\nВикористовується відновлювальний тип енергії, що дозволяє річковим регулярним перевезенням бути рентабельними та бути доступними для людей.\nТакий вид транспорту не використовує палива, не має викидів СО2. Отже надає змогу скоротити вплив на довкілля та зменшити витрати енергії корисних копалин, а також запобігає викиду парникових газів.\nВ умовах незадовільного стану інфраструктури гідротехнічних споруд, даний тип судна не потребує коштовних робіт по налагодженню причалів.\nОсобливості конструкції катамарану, технічних рішень та використаних матеріалів і компонентів дозволяють створити сучасний високотехнологічний продукт з великою доданою вартістю, який здатен конкурувати з кращими зразками світового суднобудування.\nНагадаємо, ми писали, що у Миколаєві для річкових перевезень створили нове судно на сонячних панелях.\nЯк ми повідомляли раніше, на заводі «Океан» почали створювати новий затвор сухого доку.


У Львові пенсіонер обіркрав соціального працівника - 032.ua\nУ Львові пенсіонер обіркрав соціального працівника\n16:49, 25 грудня 2013 р.\nБлизько другої години ночі 62-річний чоловік завітав у гості до львів'янки. Відчинивши вікно квартири, розташованої на першому поверсі, пенсіонер проник у помешкання 51-річної жінки. Доки господиня спала, непроханий гість поцупив жіночу дублянку та два фотоапарати «SONY» та «NIKON».\nПро це повідомляє прес-служба Львівського міського управління міліції\nЗранку, коли жінка помітила зникнення майна на суму 11 тисяч гривень, одразу звернулася до правоохоронців. На цей час відкрито кримінальне провадження за статтею 185 КК України (крадіжка).


Головна » В » Верн Жюль » 20 000 льє під водою » Сторінка 40\nXV. Нещасливий випадок чи пригода?\nНаступного дня, двадцять другого березня, з шостої ранку почалося готування до відплиття. Вечірні сутінки поглинула нічна темрява. Брав мороз. Яскраво сяяли зорі. В зеніті мерехтів чудовий Південний Хрест — полярне сузір’я Антарктики.\nТим часом резервуари наповнилися водою, «Наутілус» почав поволі занурюватися. На глибині тисячу футів він став. Потому закрутився гвинт, і судно зі швидкістю п’ятнадцять миль на годину попливло просто на північ. Ввечері ми вже опинилися під величезним крижаним панцером.\nІз обережності віконниці були зачинені, бо «Наутілус» міг зіткнутися з якоюсь пливучою крижиною. Тим-то я весь день провів за переписуванням своїх нотаток. В голові роїлися спомини про полюс. Ми досягли цієї неприступної точки, досягли щасливо, не втомившися й трохи, — так ніби наш пливучий вагон котився залізничними рейками. А тепер вертаємо назад. Чи чекають мене ще якісь несподіванки? Можливо. Адже підводні чудеса невичерпні! П’ять з половиною місяців тому випадок закинув нас на це судно; ми пропливли чотирнадцять тисяч льє, подолавши відстань, більшу од земного екватора; а скільки пригод, страшних і цікавих, розмаїтили нашу мандрівку! Полювання в підводних лісах Креспо, лещата Торресової протоки й відвідини острова Гвебороар, коралове кладовище, перлові родовища біля Цейлону, Аравійський тунель, Санторінські вогні, золото бухти Віго, Атлантида, Південний полюс! Цілісіньку ніч переді мною поставали ці спомини.\nО третій годині запівніч мене збудив якийсь страшний поштовх, я підвівся на ліжку й почав прислухатися, коли враз мене шпурнуло на середину каюти. Видно, «Наутілус» на щось наскочив і накренився.\nЗсередини чулися голоси, гупали кроки. Але капітан Немо не з’являвся. Коли я вже хотів вийти з салону, показалися Нед Ленд і Консель.\n— Це не важко взнати, — зауважив я й глянув на манометра. На мій великий подив, він показував глибину триста шістдесят метрів.\n— Що б воно могло означати? — вигукнув я.\nМи вийшли з салону. В бібліотеці не було нікого. Біля головного трапа, в каюті команди — ні душі. Капітан Немо, певно, в стерничій рубці. Найліпше було почекати. Ми повернулися до салопу.\nМені не хотілося заважати капіталові. Одначе трохи згодом, коли він до мене обернувся, я спитав — тими самими словами, що їх капітан обронив у Торресовій протоці:\nЯ міркував, чим все це може скінчитися. Капітан Немо й далі стежив за манометром. Від моменту, коли перекинувся айсберг, судно піднялося футів на сто п’ятдесят, проте й далі лежало під тим самим кутом нахилу.\nРаптом корпус легко здригнувся. Картини на стінах салону помітно змінили положення. Стіни стали майже вертикально. Всі мовчали. Затамувавши подих, ми бачили, ми відчували — «Наутілус» випробовується. Підлога в нас під ногами ставала дедалі горизонтальніша. Так збігло десять хвилин.\n— Так! — мовив капітан Немо, йдучи до дверей..\nЯк уже сказано, ми були в воді; але за десять метрів обабіч «Наутілуса» зводилися блискучі крижані мури. Над нами й під нами — такі самі мури: згори величезна стеля суцільного льодового покриву; знизу брила, що була перекинулась, поволі підіймаючись догори, зачепилася за виступи в бічних мурах і так захрясла. «Наутілус» опинився в справжньому крижаному тунелі, метрів двадцять завширшки, заповненому водою. Та він міг би вийти з цього тунелю, пропливши вперед або назад; а там, закурившись т-іа кількасот метрів глибше, знайти вільний вихід.\nХоч світна стеля погасла, в салонні було ясно. Це тому, що крига відбивала світло потужного прожектора. Я не годен змалювати світляних ефектів на цих велетенських, примхливо вирубаних брилах, де кожен кут, кожна грань, кожна площина, залежно від характеру тріщин і розколин, відбивала своє особливе сяйво. Це була сліпуча рудня розмаїтих самоцвітів, де сапфіри перехрещували своє синє проміння з зеленим промінням смарагдів. То тут, то там найніжніші опалові топи пробивалися крізь вогняні зірки діамантів, що блиском сліпили око. Прожекторове світло посилювалося в сто крат, як посилюється під лінзою маяка світло звичайної лампи.\n— Сто чортів — і справді!—не втримайся Нед Ленд. — Це чудово! Скажу я вам, аж голова мені обертом пішла. Дивина та й годі. Тільки за це видиво, може, доведеться дорого заплатити. І, коли вже говорити щиро, то ми глядимо на таке, чого й сам бог не дозволяє людині бачити!\nНед мав рацію. Це було аж занадто гарно.\nЗненацька Консель скрикнув, і я рвучко оглянувся.\nЯ тут же все збагнув: «Наутілус» ринув уперед, набираючи швидкості. Спокійний блиск крижаних мурів обернувся на сліпучу вогняну смугу. Міріади діамантових блискіток злилися. «Наутілус», підхоплений потужним гвинтом, мчав поміж блискавиць.\nВ цю мить віконниці салону зачинилися. Ми так і стояли, затуливши долонями очі, — перед нами й досі палахкотіли осяйні смуги концентрованого світла, які, буває, з’являються перед очима, коли подивишся на сонце. Минуло кілька хвилин, перш аніж зір заспокоївся.\n— А я й зараз не вірю! —мовив канадець.\nТака річ в устах незворушного фламандця свідчила про надзвичайне захоплення. Але Нед Ленд не проминув нагоди хлюпнути на нас холодною водою.\nБула п’ята година ранку. Раптом «Наутілус» знову об щось ударився. Я збагнув: він наштовхнувся тараном на крижану брилу. Може, до цього призвело якесь невдале маневрування — адже плисти вузьким тунелем, захаращеним кригою, — вельми нелегко. Я подумав, що капітан Немо, змінивши напрям, обійде перепону або попливе звивинами тунелю. Проте, всупереч моїм сподіванкам, «Наутілус» узяв задній хід.\n— Година туди чи сюди — байдуже! Аби вибратись!\nХвилин кілька походжав я з салону до бібліотеки і з бібліотеки до салопу. Потім сів на канапу, взяв книжку й почав механічно пробігати очима сторінки.\nМинуло чверть години. Підійшов Консель і запитався:\n— Як ваша ласка, пане професоре, — відповів Консоль.\nМинуло кілька годин. Я часто поглядав на прилади. Манометр показував: «Наутілус» йде на глибині триста метрів; компас визначав південний напрям, а лаг крутився зі швидкістю двадцять миль на годину, — надмірна швидкість у такому тісному тунелі. Але капітан Немо знав, що за цих умов найбільша швидкість не буде зайва, що тепер хвилини мали вагу віків.\nО восьмій годині двадцять п’ять хвилин судно вдруге на щось наштовхнулося, цього разу кормою. Я зблід. Товариші підійшли до мене. Я стиснув Конселеві руку. Ми перезирнулися — і тільки. Та ці погляди були промовистіші за будь-які слова.


Главная / Людина / Яка жіноча звичка може вбити сексуальне життя\nв Людина 24.10.2015\t335 Просмотров\nВчені Блумбергської школи громадського здоров’я при університеті Джонса Хопкінса в США стверджують, що жінки, які не радяться зі своїми чоловіками по господарству, частіше страждають від сексуальної незадоволеності.\nВ ході дослідження з’ясували, чим більше дружина приймає рішень по домашньому господарству, не радячись з чоловіком, тим менше в її житті сексу. У всякому разі — сексу з чоловіком. Так, владні жінки займаються сексом зі своїм законним чоловіком в 100 разів рідше, ніж їх більш поступливі подруги. Всьому виною — одноосібне планування бюджету, продуктових закупівель, поїздок та інших домашніх справ тільки дружиною.\nВченими проводилося дослідження, в якому взяли участь жінки з шести африканських країн, в яких подружні обов’язки чітко розмежовані: жінки або самі приймають всі рішення по домашньому господарству, або спільно з чоловіком.\nРезультат показав, що жінки, які вирішують всі питання самі, схильні до такої ж політики і в ліжку, а це негативно відбивається на чоловічому лібідо.\nОдин з організаторів проекту, Мішель Хіндін, стверджує, що якщо виробити звичку регулярно радитися з чоловіком, то сексуальні контакти між подружжям можуть збільшитися в три і більше рази.


«Потрібні жорсткі рішення»: Цеков хоче покарання для керченських чиновниць через скандал із привітанням блокадників\n01 Лютий 2020, 11:12\nСкандал із привітанням блокадників у Керчі показав, що російські чиновники в Криму «зачерствіли і формально розуміють свої обов'язки щодо ветеранів і блокадників», розповів член Ради Федерації Росії від анексованого Криму Сергій Цеков.\n«Зрозуміло, що чиновники зачерствіли. Свої обов'язки розуміють формально. Справжньої глибокої поваги до ветеранів немає, як і до блокадників, судячи з цієї ситуації. Виховувати людей треба і в зрілому, і в молодому віці, в тому числі чиновників. У цьому випадку виховання – це жорсткі рішення у цій ситуації, як би там не пояснювали», – сказав Цеков у коментарі ТАСС.\nПарламентарій вважає, що «без покарання ця ситуація пройти не повинна».\n«Відставку схвалити. І, за великим рахунком, вирішити питання, а можуть вони взагалі бути членами партії «Единая Россия» чи ні. Є у мене сумніви з приводу того, що повинні бути», – додав Цеков.


TexnoNews.com - Новини зі світу сучасних технологій Новини Новини іншої техніки ДП «Київоблстандартметрологія»: чим займається та що пропонує?\nП'ятниця, 03 січня 2020, 20:18\nДержавне підприємство є спеціалізованою установою, де надаються професійні послуги в найрізноманітніших галузях професійної діяльності людства.\nРекомендується відвідати офіційний сайт bcdst.kiev.ua, на якому компанія публікує не тільки новини, але й актуальну інформацію, що пов'язана як з випробуваннями продукції, так і сертифікацією, стандартизацією і метрологією.\nОсобливості спеціалізованого центру\nПрофільний центр своїм постійним та новим клієнтам гарантує незмінну якість. Це цінується в послугах, що надаються в комплексі.\nПри цьому, звернувшись офіційно на це підприємство, можна буде:\nскористатися послугами цілого ряду сучасних лабораторій;\nзадіяти для проведення випробувань самих різних виробів і конструкцій спеціальне оснащення і високоточні еталони;\nвикористовувати сучасне спецобладнання і високотехнологічні засоби;\nзастосовувати інформаційні системи, що значно збільшать якість і оперативність для работ по метрологии і проведення лабораторних випробувань.\nЦей центр, який має в своєму розпорядженні не тільки обладнання, а й штат співробітників, зацікавить всіх користувачів вимірювальної техніки, коли потрібна особлива точність у виконанні замірів. У ньому працюють висококваліфіковані працівники, число яких перевищує 150 співробітників.\nЧому звертаються саме в це державне підприємство?\nЦе підприємство належить до державної власності і підпорядковується Міністерству, яке займається економічним розвитком країни, підтримує торгівлю України.\nЦе комерційна структура, яка була спеціально створена з метою забезпечити більш ефективне просування планів на сучасному ринку. Компанія займається розробкою та реалізацією економічних стратегій держави, а також готова сприяти в задоволенні потреб в сфері метрології та стандартизації.\nТут використовують передові рішення та інноваційні методики в реалізації самих різних проектів, що пов'язані як з випробуваннями і стандартами міжнародного рівня, так і удосконаленням технологічних процесів.\nКомпанія має бездоганну репутацію і постійно підтримує напрацьований роками імідж на висоті. Є досвід не тільки в стандартизації та метрології, а й отриманні сертифікатів, ліцензій.


Відповіді на питання. > Сад і огород > Пересадка півоній в серпні і вересні\nЯкщо великий півонія просто викопати і пересадити на інше місце, то на наступний рік він утворює багато дрібних пагонів і перестане цвісти. Тому перед тим, як пересадити великий кущ, його слід омолодити: розділити на більш дрібні частини деленко.\nЯкщо вам потрібно пересадити або поділити півонії, то найбільш сприятливий час для цього — кінець серпня і весь вересень. В цей період на кореневищах кущів вже добре видно сформувалися бруньки відновлення, але ще не почалося утворення дрібних однорічних (всмоктуючих) корінців, що забезпечують рослину водою та поживними елементами. Уважно придивіться до пиону. У кожного скупчення нирок є свої коріння. На такі шматки найкраще і поділити кущ.\nСтандартна деленка півонії являє собою відрізок кореневища з 1-3 укороченими корінням і 2-5 бруньками відновлення. Занадто дрібні відрізки довго не будуть цвісти, а великі (з 6-ма і більше нирками) за рахунок старих коренів можуть порадувати цвітінням вже в перший рік. Але з-за того, що вони не наростили нових коренів, цвітіння потім може ослабнути. Нові бруньки, листя і квіти у півонії з’являються завжди з кореневої шийки (верхньої частини кореня). А самі корені, поступово вкорінюючись і розповзаючись в сторони, стають запасающими поживними речовинами кореневища.\nПеред тим як пересадити півонії в серпні або вересні, старі стебла зрізують на висоті 5-7 див. Виймають півонія, поддевом коріння знизу. Тримати його за стебла не варто, щоб не поламати сидять на них нирки. А ось товсті корені, що йдуть глибоко в грунт, можна особливо не жаліти і при викопуванні відсікати все, що знаходиться глибше 15-20 див.\nСвежевыкопанные коріння легко ламаються, тому, очистивши і помивши їх від грунту, дають кореневища злегка подвянуть в тіні (вистачить 5-6 годин, але можна почекати і 1-2 дні) і лише потім приступають до поділу.\nУ місцях, де коріння легко розпадаються, їх рассоединяют руками. Старі і грубі частини відрізають ножем або відсікають лопатою. Дуже великі екземпляри ділять за допомогою дерев’яного загостреного кола, забитої в центр кореневища. Обережно розгойдуючи його, спочатку відокремлюють великі шматки. Потім вони вже діляться легше.\nВ результаті на діленці на кожну добре визрілі нирку повинно припадати не менше 10 см світлих молодих або старих вкорочених коренів.\nЯму для пересадки півоній в серпні готують заздалегідь. Оптимальна глибина і діаметр — 60?70 див. Її на 3/4 заповнюють живильною сумішшю: 2 відра перегною додають по 0,5 склянки суперфосфату і хлористого калію. На кислих ґрунтах вносять ще 2 склянки вапна або золи. Все добре перемішують, поливають і залишають на час.\nПри посадці в яму підсипають садової грунту без добрив (взяти її можна з грядок). Кореневище півонії розташовують так, щоб верхня брунька перебувала на рівні землі. Грунт злегка ущільнюють руками.\nДля кращого вкорінення деленко можна полити корневином (1 г на 1 л води), після чого замульчувати перегноєм.\n« Актинідія коломікта, опис рослини\nЯк виростити бругмансию »


Смартфон LeEco Le X850 з'явився на живих фото\nСмартфон LeEco Le X850 з’явився на живих фото\nУ мережі з’явилися фотографії очікуваного смартфона LeEco Le X850. Судячи з них, новинка отримає металевий корпус і подвійну основну камеру. При цьому дисплей має вузькі рамки з лівого і з правого боку.\nНа нижній стороні телефону є порт USB Type-C, який розділяє два зовнішніх динаміка, ні 3,5 мм аудіороз’єм, зате є подвійний світлодіодний спалах і сканер відбитків пальців.\nВерхній і нижній краї телефону ззаду містять смуги антен. На правій стороні телефону розташовані регулятори гучності і кнопка живлення, в той час як на лівій стороні якої-небудь фізичної кнопки, але в неї, схоже, знаходиться лоток для SIM-карт. Один зі знімків, який показує екран «Про телефон», показує, що номер моделі телефону має Le X850, а ім’я пристрою – Le Max 3.\nСмартфон має встановлену ОС Android 6.0.1 Marshmallow і оболонку EUI 5.9. Усередині встановлений чіпсет Snapdragon 821, 4/6 ГБ оперативної пам’яті і 32/64/128 ГБ постійної. Основна камера – 13 МП, фронтальна – 16 МП. Ємність батареї – 4000 маг з підтримкою Quick Charge 3.0\nЦіна питання складе $260/$361. Як очікується, Le Max 3 може бути представлений 11 квітня.\nТеги: Le X850LeEcoживі фотографіїсмартфон


Киянам, які переплатили за тепло, кошти будуть перераховані | Рідний Київ\nКиянам, які переплатили за тепло, кошти будуть перераховані\nФото: Jacob Earl/flickr.com.\nВ грудні місяці багато киян, незважаючи на встановлені внутрішньобудинкові лічильники тепла, отримали рахунки за нормативами 16,4 грн. за кв.м, а не за вжиті кілокалорії. Такий розрахунок у підсумку дає переплату за послуги теплопостачання майже на третину.\nПАТ «Київенерго» пояснює цю резонансну ситуацію тим, що внутрішньобудинкові лічильники тепла можна прийняти в експлуатацію тільки після випробування, яке в свою чергу можливе тільки в опалювальний сезон. Тому, не дивлячись на те, що протягом року було встановлено 3000 лічильників, далеко не всі з них прийняті в експлуатацію.\nЗаступник технічного директора ПАТ «Київенерго» Григорій Саєнко зі свого боку запевнив, що перерахунок буде здійснено вже в січні. Всім киянам, які переплатили за тепло, кошти буде враховано в платіжках, які вони отримають цього місяця.\n17:52 Євген Комаровський: що допомагає не захворіти на коронавірус?\n17:51 П’ять фруктів, котрі допомагають контролювати апетит і спалюють зайвий жир\n16:27 Україна у 2021 році купить пʼять турецьких ударних дронів Bayraktar. Вони показали себе в Нагірному Карабаху\n15:00 В разі жорсткого карантину київський транспорт припинить роботу?\n13:30 Будинок Профспілок заарештовано\n12:00 “Перемоги” влади продовжуються. Анонсовано зростання цін на електроенергію у 2021-му\n10:22 Микола Томенко: Україна потребує бюджету життя, а не бюджету для влади та МВФ\n09:31 27 листопада: це цікаво знати


Обмовка по Фрейду: Зеленський порівняв поширення коронавірусу в Україні із ростом мережі магазинів «ROSHEN» | Справжня Варта\nОбмовка по Фрейду: Зеленський порівняв поширення коронавірусу в Україні із ростом мережі магазинів «ROSHEN»\nСубота, 5 грудня 2020, 15:21\nТаке дивне порівняння Володимир Зеленський допустив у своєму учорашньому відеозверненні до українців\nУ п’ятницю 4 грудня 2020 року в мережі з’явилося відеозвернення Президента України Володимира Зеленського, в якому він говорить про «карантин вихідного дня».\n«Карантин вихідного дня, яке б до нього не було ставлення, воно різне, я розумію, але він дав свій результат.\nЩоденна кількість хворих перестала рости на стільки ж стрімко і геометрично, як колись магазини «ROSHEN» в країні. А тому нам вдалося збити цю динаміку, а тому – медична система не пропустила нокаутуючий удар, а тому – справляється і вона витримає»,а – заявив у відеозверненні Зеленський. Далі він говорив про те, що в окремих регіонах є проблеми, але вони – точкові.\n«Ми знаємо, працюємо, впевнені, що все обов'язково вирішимо. Ми зміцнюємося і хочемо бути готовими до всього: щоб було достатньо ліжок, достатньо кисню, а в цілому, загальна ситуація контролюється. І не вимагає введення локдауна», – зазначив Зеленський і додав що у грудні локдауну в Україні не буде.\nЗгадку магазинів «ROSHEN», які пов’язані із екс-президентом України Петром Порошенком можна вважати обмовкою по Фрейду, яка означає одне – Зеленський боїться підсилення бізнесового і політичного впливу Порошенка не менше, а ніж епідемії COVID-19.\nТЕГИ: новини україна, новини політика, українські новини, зеленський, covid-19, порошенко


Нова українська соцмережа Woolik виявилась жартом розробників – ЗМІ - ZAXID.NET\nНова українська соцмережа Woolik виявилась жартом розробників – ЗМІ\nСуспільство — Катерина Чурилова, 12 вересня 2017 3\nНаразі сайт Woolik вже не працює\nЗа п’ять днів після оголошення про початок роботи української соціальної мережі Woolik її представники заявили, що це був «жарт над українцями і українськими ЗМІ». Про це повідомило видання LIGA.net.\n«З адреси [email protected], з якого соцмережа вела комунікацію, журналісту LIGA.net прийшов лист, що проект «задумувався групою розробників, як жарт над українцями і українськими ЗМІ». «Закінчуйте вже з піаром Woolik. Ми тут вже від сміху вмираємо. З повагою, група жартівників», – йдеться в листі, який отримало видання LIGA.net.\nНагадаємо, 6 вересня запустилась ще одна українська соціальна мережа – Woolik, яка, за заявами розробників, є «національним продуктом світової якості». При цьому соцмережа має національний домен Колумбії, а її запуск збігся в часі із закриттям іншої української соцмережі Ukrainians.\n«Woolik – це національний продукт, але національний продукт світового рівня і якості. Дизайн розробляв відомий ізраїльський дизайнер, який працював з компаніями міжнародного рівня від Apple до Google. Тому Woolik виглядає чудово і дуже сучасно», – запевняли тоді розробники.


18 результат для hulk\nтуша гра Трюки\nПоїздка Gigantic Халка на велосипеді і виконувати трюки, щоб закінчити рівень. Використання 1,2,3,4 і 5 ключів Num для виконання трюків. Завершити поставлене завдання на кожному рівні, щоб виграти гру. Отримуйте задоволення!\nбен 10 пожежних 2\nЦе друга версія Ben 10 Fireman. Вбити всіх небажаних іноземців через кожен рівень з обмеженими куль.\nсердитися птахів ніндзя фрукти онлайн\nAngry Birds Ninja Fruit онлайн. Ставок Злий Свині навчили, як і ніндзя в даний час готується скоротити два шматочки птахам. Уникайте різання свиней та збільшує остаточний рахунок. Остерігайтеся бомб.\nMario Kart гонки\nЛаскаво просимо в Маріо Kart Racing, в цій грі, ви будете гонці проти з друзями Маріо. Ви можете вибрати свій улюблений символ і гонки з іншими персонажами на карті, обраної вами. Випадкові елементи буде дано вам, коли ви потрапили в жовтий ящик на\nПостарайтеся, щоб убити якомога більше зомбі, як ви можете з вашим вантажівкою в цій безкоштовної онлайн ігри пригоди!\nГра про головоломки і навичок, де ви повинні спіймати тварі по прагне їх пастку.\nЗахищати будинок від вторгнення вертольотів і монстрів в цій безкоштовної онлайн ігри аркади!


Код товару: GT028-210\nАкція : при купівлі 10 штук сечоприймачів в подарунок 10 штук катетерів (розмір 25мм, 30мм, 35мм)!\nПризначення: застосовується при нетриманні сечі.\n- прозорого кольору для контролю над кількістю мочі та рівню наповненості;\n- має клапан для зливу мочі, який не доспустить її зворотнього відтоку;\n- містить Т-клапан;\n- ємність: 2000 мл;\n- стерильний, апірогенний, нетоксичний;\n- одноразового використання, має індивідуальну упаковку.


Виктор Еленский: 10 ПОДІЙ РЕЛІГІЙНОГО ЖИТТЯ 2010-х\n10 ПОДІЙ РЕЛІГІЙНОГО ЖИТТЯ 2010-х Виктор Еленский\n2020-12-04 09:32 2027\nОскільки залишилося чотири тижні до кінця не лише року, але й другого десятиліття 21 століття, пропоную свій варіант десяти найбільш значущих релігійних подій декади, розташованих не за значущістю, а, радше, хронологічно.\n1. Арабська весна, що розпочалася як світський рух проти зловживання владою, за людські права та справедливий розподіл матеріальних благ і охопила 17 країн, швидко стала «Ісламською весною». І справа не в тому, що мечеті, ісламські богослови і клірики відіграли в цьому русі вагому роль. І навіть не в тому, що іслам зв’язав між собою розрізнені класові, професійні й культурні страти. Просто у регіоні, охопленому Арабської весною, не було і не існує ідейного конкурента, який би міг бодай наблизитися за впливовістю і масштабами до ісламу.\n2. Посилення релігійних переслідувань і порушень релігійних свобод у світі. Якщо в середині нульових було 40 країн, де фіксувався високий і дуже високий рівень релігійних обмежень , то в середині 2010-х – понад п’ятдесят. До компанії найбільш брутальних порушників релігійної свободи громіздко вломилася ще й Росія, де у тюрмах знаходяться десятки в’язнів сумління, віруючі отримують колосальні терміни (12, 15, 16 і навіть 19 років), місіонерська діяльність дозволена лише РПЦ, а репресивні практики поширені на окуповані території.\n3. Зречення Папи Бенедикта XVI (2013) – третє за всю історію Католицької церкви і перше за останні 600 років. Відмовившись від папського престолу «у зв’язку погіршенням здоров’я», Йосиф Ратцингер наразі вже побив всі вікові рекорди – так довго не жив жоден Папа до нього. Подія збурила мільйони католиків по всьому світі, які вважали папство місією, а не рутинною роботою, з якою можна піти, подавши заяву про звільнення.\n7. Коли світ відзначав 500-ліття Реформації (2017), чисельність протестантів у Китаї перевищила 60 мільйонів. За цим показником країна обігнала Нігерію і стала другою у світі після США. Поширення протестантизму в Китаї стає, попри політику властей, настільки бурхливим, що деякі дослідники обіцяють світові «синоїзацію» не лише протестантизму, а й цілого християнства вже до кінця біжучого століття.\n8. Постання і падіння Ісламської держави, яка від проголошення всесвітнього халіфату у червні 2014-го і до розгрому головних сил у 2019-му примушувала світ здригатися від злочинів проти людяності вчинені ім’ям релігії. Масові страти мирного населення, терор, застосування хімічної зброї, ґвалтування, наркоторгівля і работоргівля, знищення культурної спадщини, системні грабунки і всеосяжне насильство – все це коїлося у другому десятилітті 21 століття і виправдовувалося Святим Письмом мусульман.\n10. І, як кажуть англійці, last but not least – визнання автокефалії Православної Церкви України (2019). Визнання, яке зняло тавро «безблагодатних розкольників» з мільйонів українців, відбулося попри справді безпрецедентний спротив з боку російської дипломатії, спецслужб, хакерів, пропаганди і всіх гілок влади та збагатило Повноту Православ’я 15-ю Помісною церквою. Це визначна подія релігійного життя, хоча (а може й тому що) Washington Post, Spiegel, The Gardian, La Stampa, Figaro, The New York Times, Gazeta Wyborcza, El Pais та багато інших світових видань писали про це як про велику геополітичну перемогу України.


Дата: 16.05.2019 13:26\nВсесвітній День вишиванки в Україні відзначається щороку. У цьому році він припадає на 16 травня. Традиційно, цього дня українці одягають це чудове вбрання – барвисте творіння жіночих рук (майстринь –вишивальниць), демонструючи цим своє українство, належність до своєї нації, що зберегла свої традиції й ремесла.\nВишиванка – це не просто одяг, це оберіг нації. Вишита сорочка вважається одним з найбільш старовинних українських атрибутів. До святкування Дня вишиванки долучаються усі українці.\nВ комунальному закладі «Центр культури, дозвілля та спорту» відбулася акція до Дня вишиванки «Чарівна краса вишиванки», у якій прийняли участь всі співробітники, відвідувачі бібліотеки та вихованці гуртків художньої самодіяльності Центру.\n«Вишиванка – національна святиня», «Вишивана моя Україна».\nПро все це, також, дізналися майбутні маленькі читачі - дошкільнята старшої випускної групи дитячого садочка «Чебурашка». До них завітали працівники бібліотеки та ознайомили з історією Дня вишиванки. Увагу малечі привернули яскраві обкладинки представлених книжок. Малята із задоволенням послухали цікаву розповідь та передивилися тематичну полицю.\nВідзначаючи це свято, ми вкотре стверджуємо, що символ нації – вишиванка – завжди була, є і буде необхідним оберігом міцності української держави.\nЗаходи, які відбулися сьогодні, засвідчують про самобутній дух нашого Таврійського краю та його солідарність і єдність з усією Україною.


Здрастуйте у рідному домі, дорогі першокурсники!\nПершокурсник – 2012\nПризерка Міжнародної олімпіади\nІрина ЗАПОРОЖЕЦЬ – першокурсниця хімічного факультету. За студентську лаву вона сідає у статусі срібної призерки Міжнародної олімпіади з хімії, яка проходила нинішнього липня у Вашингтоні, США.\nІра із золотою медаллю закінчила Балаклійську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів № 1 ім. О. А. Тризни, де навчалася в профільному математичному класі. Дівчина з дитинства захоплюється природничими та точними науками. Її найулюбленішими предметами були, звичайно ж, хімія, а також біологія, фізика та математика. У хімії Іру особливо захоплюють видовищні експерименти, які можна виконувати власноруч, а ще логіка та краса цієї науки.\nВражають результати, які Іра отримала на ЗНО: по 200 балів з хімії та математики і 199,5 – з української мови та літератури. Старанна учениця неодноразово брала участь у різноманітних предметних олімпіадах, переважно на всеукраїнському рівні. У 2011 та 2012 роках брала участь у Міжнародній Менделєєвській олімпіаді з хімії, де завоювала бронзову та срібну медалі. Але найбільшою перемогою є нещодавний виступ у складі команди України на Міжнародній олімпіаді з хімії. За словами Ірини, завдання були непростими, особливо експериментальний тур. Випробування вимагали не лише спеціальних знань, а й уміння швидко та уважно вирішувати великий обсяг завдань. Іра ЗАПОРОЖЕЦЬ:\n– Уперше до університету я потрапила ще у 7 класі, коли була на олімпіаді з математики. Вже з 9 класу я бувала тут досить часто, оскільки готувалась до олімпіад з хімії. Навчалась у Заочній математичній, хімічній та фізичній школах при Центрі довузівської освіти. Це допомогло згодом обрати саме університет імені В. Н. Каразіна. Крім того, цей заклад – один з найкращих в Україні.\nПерший крок до Нобелівської премії\nКажуть, що дівчата і техніка – поняття, котрі не поєднуються. Цей стереотип впевнено спростовує переможниця багатьох олімпіад та конкурсів з фізики першокурсниця фізико-технічного факультету Вікторія КОРЮКІНА. Вона приїхала до Харкова з Макіївки, що на Донеччині. Харків причарував морем театрів, кінотеатрів, галерей і всього, що потрібно для інтелектуального і культурного зростання.\nВіка захоплюється технікою, програмуванням, комп’ютерною графікою і на додаток ще й вірші пише. Одна з поезій її авторства навіть отримала перше місце у номінації «Авторський вірш» для вікової категорії від 14 до 18 років та потрапила до збірки «Гордість Донбасу».\nВікторія – означає перемога. Вона і справді здобула першість на багатьох конкурсах та олімпіадах. Наприклад, у конкурсі "Перший крок до Нобелівської премії" з фізики, що проводився при польській академії наук. Посіла друге місце на обласному конкурсі-захисті наукових робіт МАН, має диплом першого ступеня Міжнародної ялтинської конференції та з відзнакою закінчила заочну фізико-технічну школу при київській філії Московського фізико-технічного інституту. За словами першокурсниці, фізика допомагає їй гарно, вільно формулювати і висловлювати свої думки.\nШукаю сенс життя…\nУ свої сімнадцять Дмитро КРАВЦОВ, першокурсник філософського факультету, переконаний, що мудрість не має віку.\nУ такому юному віці хлопець вже зробив свій вибір, непередбачуваний та далеко не буденний. Шукаючи свій сенс життя, він вирішив знайти його у православній вірі. Дмитро вже отримав клерикальну освіту, має сан ієродиякона.\nУ майбутньому планує стати священиком. Але спочатку юнак хоче здобути вищу філософську освіту. Це потрібно йому для того, щоб познайомитися зі світським поглядом на релігію, щоб розглянути життя з філософської точки зору. Освіту в університеті розглядає, як підготовку до майбутнього.\nХарківський університет Дмитро вибрав через унікальну історію закладу та його престиж. Новоспечений першокурсник від студентського життя, окрім нових знань та знайомств, очікує чимало складнощів, мріє спілкуватися з розумними, інтелігентними людьми, відшукати відповіді на різноманітні непрості запитання.\nОчікую на відкриття\nЮлія ЦЕХМІСТРОВА мріє стати великим метеорологом. За словами Віліни Анатоліївни ПЕРЕСАДЬКО, декана геолого-географічного факультету, найперше, що цікавило цю першокурсницю, чи є аспірантура з напряму метеорологія.\nЩе у восьмому класі Юлія остаточно вирішила пов’язати своє життя з географією, зокрема з кліматологією. Юлина наукова робота «Роль великого промислового міста в кліматотвірних процесах та змінах клімату на прикладі Харкова» посіла перше місце на всеукраїнському етапі змагань робіт МАН. Ця перемога принесла дівчині додаткові 50 балів під час вступу до університету.\nЧотири роки Юля займалася в Обласній станції юних туристів, де викладачі геолого-географічного факультету готували школярів до університетської освіти. Юлі дуже подобалися ці заняття, університетські викладачі, з дивовижним ставленням до науки, особливо їй запам’ятався проф. О. О. ЖЕМЕРОВ. Ю. ЦЕХМІСТРОВА:\n– Університет має високий науковий рівень. Я мрію долучитися до його наукової спільноти, очікую нових відкриттів для себе та студентської активності. Нарешті отримаю доступ до університетської бібліотеки.\nІлля ПАНКОВ, першокурсник психологічного факультету, визначився з майбутньою професією ще у 5-6 класі. Його завжди цікавили тонкощі поведінки людини. Хлопцеві хотілося навчитись розуміти себе й оточуючих. Вже тоді він почав читати книжки з психології.\nЗ усього достудентського життя Іллі також частенько згадуються уроки в музичній школі. Завдяки ним він навчився майстерно грати на гітарі.\nІллю виховували прийомні батьки. Він успішно написав ЗНО і досяг своєї мети – вступив до університету. Цієї весни Ілля отримав з рук міського голови Геннадія Кернеса нагороду "Путівка в життя". Сподіваємось, що ця невелика фінансова допомога сприятиме професійному зростанню молодого психолога.\nЗ першокурсниками розмовляли Т. ВАСИЛЕЦЬ, С. ШКУРАЙ.


Opinion | Українці почали краще ставитися до Зеленського, незадоволених стає все менше (опитування)\nВи перебуваєте:Головна»Новини»Українці почали краще ставитися до Зеленського, незадоволених стає все менше (опитування)\nУкраїнці почали краще ставитися до Зеленського, незадоволених стає все менше (опитування)\nРівень задоволеності роботою президента України Володимира Зеленського за останні два тижні виріс з 53 до 62 %, а рівень невдоволення зменшився з 33 до 25 %. Про це свідчать результати опитування, проведеного соціологічною групою «Рейтинг» протягом 13-17 грудня 2019 року.\nТак, 40 % опитаних вважають, що країна рухається в правильному напрямку, 38 % – у неправильному, 22 % не змогли оцінити.\nДіяльністю голови Верховної Ради України Дмитра Разумкова задоволені 36 %, незадоволені – стільки ж. Чверть не змогли оцінити його роботу. Водночас роботою парламенту задоволені менше: 29 % позитивно оцінили його роботу, 51 % – негативно, 21 % – не змогли оцінити.\nВ оцінках роботи уряду подібна тенденція: діяльністю прем’єр-міністра Олексія Гончарука задоволені відносно більше, ніж роботою всього Кабміну. 35 % висловили задоволеність діяльністю прем’єра (35 % – незадоволені, 30 % – не змогли оцінити). Роботою Кабміну задоволені 29 %, 45 % – не задоволені, чверть не відповіли на це питання.\nВолодимир Зеленський група "Рейтинг"


Чому пітніють фари зсередини – що робити – причини, поради\nЧому пітніють фари і що з цим робити\n22 листопада 2020 , 11:05\nЧому потіють фари і що робити\nЗапітніла фара – здавалося б, прикра дрібниця, але через це автомобіль сліпне вночі. І щоб позбутися вологи під склом, іноді доводиться купувати нову оптику – тобто витратити кілька тисяч гривень. Які інші варіанти?\nСпітніле скло фари – явище доволі поширене, але найчастіше легкий наліт вологи зникає під час прогріву фари. Проте проблему становлять інші випадки – коли зсередини на прозорому ковпаку постійно збирається багато краплин води. Це небезпечно, адже через краплини порушується потужність і форма світлового променю фари.\nМокрі зсередини фари дают промінь світла неправильної форми, до того ж у них швидше псується рефлектор та деталі електросхеми\nЗ точки зору фізики, скло фари пітніє з тих же причин, що і лобове скло автомобіля. Тобто є закритий об’єм із власною атмосферою всередині – салон машини або корпус фари. І є одна із стінок об’єму, що піддається інтенсивному у порівнянні з іншими стінками охолодженню – скло фари або лобове скло машини. На ньому в першу чергу і конденсується волога, що міститься в атмосфері цього об’єму. За яких умов пітніє лобове скло? Коли всередині тепло, а ззовні холодно, і коли повітря всередині вологе.\nЩо ми робимо, аби не пітніли вікна? Влаштовуємо бодай невелике надходження повітря в салон ззовні, або обдуваємо лобове скло потоком повітря з дефлекторів. Тобто намагаємося прискорити випарування вологи, що осіла на склі, шляхом руху повітря над ним. І зменшуємо концентрацію вологи у внутрішній атмосфері, розбавляючи її свіжим повітрям. Це ж має бути і в автомобільній фарі – і коли вона справна, її скло не пітніє.\nПерша причина потіння фар\nКонструктори світлотехніки ще на етапі проектування дбають про належну вентиляцію фар і ліхтарів, аби волога, що в той чи інший спосіб потрапила у їхню внутрішню атмосферу, могла негайно вийти назовні. Тому у фарах влаштовують такі собі сапуни – вентиляційні отвори, розташовані у визначених місцях і певним чином захищені від бруду. Вони бувають виконані у вигляді трубочок, лабіринтних каналів або сапунів із ковпачками. Часто у вентиляційні пристрої вмонтовані невеличкі фільтри – немов поролонові вкладиші.\nПорушення штатної вентиляції внутрішнього об’єму – одна з двох головних причин хронічного потіння фари\nТак ось, одна з причин хронічного пітніння – забруднення цих вентиляційних каналів, засмічення фільтрів пилом або павутинням. Їх треба ретельно прочистити, а фільтр – промити або замінити.\nДруга причина потіння фар\nЗ іншого боку, надмірні, неконтрольовані порції повітря в об’ємі фари – це теж погано. Тому до запотівання часто призводять тріщини на склі на у корпусі, зокрема, у місцях вушок кріплення. Також поширене місце потрапляння зайвого повітря у фару – порушені ущільнення кришок та стиків деталей корпусу. Нарешті, через щілини у фару може банально потрапляти дощова вода.\nДля усунення цієї проблеми можна застосувати стійкий до температури герметик або клей. Іноді потрібно оновити гумові прокладки кришок та герметик скла, буває, що фарі потрібен серйозний ремонт у майстрів, що паяють пластик.\nНасамкінець варто пояснити, що зробити фару цілком герметичною доволі непросто через різку зміну температур всередині, тому конструкторам й доводиться організовувати вентиляцію.\nТріщини та інші негаразди з герметичністю корпусу порушують штатну вентиляцію та пропускають всередину фари дощову воду\nВ якості тимчасового заходу для “розпотівання” фар деякі власники використовують силікагель – вологопоглинаючу речовину у пакетиках, які на фабриках вкладають у коробки із різного роду товарами – взуттям, радіотехнікою, ліками тощо. Тут треба мати на увазі, що, по-перше, пакетик із силікагелем доведеться періодично витягувати з фари і просушувати. А по-друге, треба продумати його надійне кріплення, адже поглинаючи вологу, пакетик помітно збільшується у розмірах. Але повторимо, це може бути лише тимчасовим рішенням, і фару потрібно лікувати більш дієвими засобами.\nЯкщо фара пітніє давно і рясно, при прийнятті рішення щодо її подальшої долі врахуйте, що постійна волога атмосфера всередині впливає на стан даної конструкції. Найстрашніше, що псується дзеркальне покриття рефлектора – відновити його можна, але дуже дорого. Мало користі від сирості і електричним контактам, які іноді теж розташовані у пластиковому корпусі. Тому може бути, що фару із хронічним зволоженням є сенс замінити цілком – аби в майбутньому не витрачати гроші і час на вирішення проблем з рефлектором і контактами.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Звідки бралися чотирифарні “Волги”