Video: П’ятеро постраждалих і одна людина загинула внаслідок ДТП в Умані\nП'ятеро постраждалих і одна людина загинула внаслідок ДТП в Умані. Масштабна аварія сталася в людному місці, біля центрального автовокзалу. Водій Опеля не справився із керуванням, на швидкості в'їхав у рейсовий автобус. Пошкоджені ще два автомобілі, які були припарковані неподалік. Є підозри, що пасажири з Опеля під час руху приймали наркотики. Принаймні про це очевидці пишуть у соцмережах.\nП’ятеро постраждалих і одна людина загинула внаслідок ДТП в Умані. Масштабна аварія сталася в людному місці, біля центрального автовокзалу. Водій Опеля не справився із керуванням, на швидкості в’їхав у рейсовий автобус. Пошкоджені ще два автомобілі, які були припарковані неподалік. Є підозри, що пасажири з Опеля під час руху приймали наркотики. Принаймні про це очевидці пишуть у соцмережах.\nICTV / Надзвичайні новини / П’ятеро постраждалих і одна людина загинула внаслідок ДТП в Умані / 12.02.2019 20:06


Хлопчик з лісового берега - Українська бібліотека онлайн Knyga.in.ua\nБібліотека Австралія ОЛДРІДЖ, Джеймс Хлопчик з лісового берега\nЯ жив з батьком, дроворубом, на березі Муррею, за три-чотири милі від міста Сент-Елен, штату Вікторія. І, правду кажучи, я тільки й знав, що свій ліс, а Тому Вудлі все було за іграшку - він і вчився добре, і в спорті був з кращих, і до церкви ходив справно, і вмів робити так, що всі у місті його любили, навіть учителі та поліцейський. Том був усюди перший, я - всюди останній, крім нашого лісового берега. В місті перший-ліпший хлопчисько хоч у чомусь та міг мене обскакати, але варто було цим міським хлопчиськам опинитися за містом, десь у лісі чи на річці, тут уже ніхто з них не міг зі мною рівнятися; так було аж до того дня, коли Том Вудлі у батьковому форді виїхав з приятелями до Муррею на пікнік і в першу ж годину застрелив лисицю з двадцятидвохкаліберної рушниці та піймав на вудку п'ятнадцятифунтову тріску.\nСталося це випадково. Того дня я зовсім не полював і не вудив, а просто збирав гриби. Вода в річці стояла тоді досить високо, і всі видолинки на Пентал-Айленді перетворилися на маленькі озера і болітця, а сухі пагорки між ними були, наче острівки, де-не-де порослі чагарником. Перебравшись через одне таке озерце, я піднявся на пагорок, на вершині якого ріс самотній широкий кущ. Почав збирати під кущем гриби і раптом бачу: лисиця. Вона почула мене, але тікати їй було нікуди. Води вона боялася ще більше, ніж мене. Вона відступала від мене, а я - від неї. Острівець, на якому ми опинилися з нею, простягався, може, на якихось тридцять квадратних футів, і відстань між мною і лисицею була не більше десяти ярдів. З собою я не мав рушниці, і ми отак з нею стояли: я тут, а вона там, хвіст трубою, зуби вищирені, а сама й не ворухнеться.\nВдома у мене висіла двадцятидвохкаліберна рушниця, але я її не захопив з тієї простої причини, що не мав до неї патронів, і тепер, біжучи, я сушив собі голову, де б дістати патрон, тільки один патрон. Я навіть згадав про той патрон, який торік загубив у купі дров. Та хіба його там знайдеш? Я вже пробував разів з двадцять, і. все даремно. Позичити не було в кого, а вдома я вже давно обнишпорив усі шухляди - хоч би один патрон знайшовся де-небудь. Я розумів, що біжу марно, але все-таки біг. Зарослим високою травою берегом я спустився до річки, плигнув у воду, переплив глибоке місце, потім пішов убрід, тоді, пробираючись верболозом, видерся на високий берег і помчав додому.\nВдома я одразу ж кинувся до купи дров і, відсапуючись, почав там нишпорити, розгрібаючи тріски руками й ногами. Знайти цей патрон у купі торішніх трісок і тирси я, певна річ, не зміг і, зневірившись, зайшов до хати. Заглянув у ствол рушниці - порожньо. Я добре знав про це, а все ж надіявся. Але тепер мені лишалося одне. Батька не було вдома - він заготовляв дрова у лісі; я зайшов до нього в кімнату і зняв із стіни батьків дробовик. Він був такий важкий, що я, знімаючи, ледве не випустив його з рук. В магазині лежала обойма з трьома патронами. Рушниця була вичищена, але з неї вже багато років не стріляли. Батько- сам неохоче користувався нею і тримав зарядженою так, про всяк випадок. Я зняв її й виволік надвір. То була найтяжча провина. Мені якнайсуворіше заборонялося торкатися цієї рушниці. Але тепер я не зважав ні на що.\nВід річки до озерця я добирався довго. Мене трусило, дихав я важко; та останню сотню ярдів я все-таки пробіг. Не зводячи очей з острівця, відділеного заводдю ярдів з двадцять п'ять завширшки, я загнав патрон у ствол і рушив уперед по воді - вбивати свою лисицю.\nПроте лисиця зникла. Я обламував ногами гілки куща, обшукував його з усіх боків: може, десь є нора, куди вона могла сховатись. Але там нічого не було, нічогісінько. Тільки трохи посліду та пташине перо. Зникла, і край. Як вона опинилася на острівці, це я розумів - дуже просто: поки вона спала на пагорку, вода, очевидно, прорвалася у видолинок і затопила все довкола; але куди вона ділася тепер, цього я зрозуміти не міг, адже води лисиця боялася. Я шукав на сусідніх острівцях, облазив геть усе, навіть у тих місцях, куди вода зовсім не доходила, - марно. Так і довелося мені повертатися додому з грибами та з батьковим дробовиком.\nЗа дробовик мене відшмагали віжками, бо пояснити, навіщо він мені був потрібен, я не міг. Розповідати правду я навіть не пробував - просто вигадав якусь довгу історію про те, як ганявся за кабаном. Батько сказав, що кабани у нас взагалі не водяться, та я й без нього це знав. Словом, мені перепало добряче.\nДругого дня я повернувся на те ж саме місце і знову шукав цю лисицю. Наступного дня - знов. Я шукав і шукав, кінець кінцем я вже просто думав, як би мені взагалі знайти будь-яку лисицю, але для мене це завжди була та сама лисиця. Патронів я не мав, але шукав і чатував далі. Потім якось уночі, лежачи в постелі, я з годину проплакав від того, що все це так важко і так загадково, а ранком узявся за вудки - ловити двадцятифунтову тріску.\nНа річці Малий Муррей є кілька таких місць, де особливо добре ловиться тріска, і всі вони були мені відомі. Найкраще місце - біля хати старого Роя Кармайкла. Рой спорудив собі хату з парового котла. Перед хатою, з боку річки, стояла хвіртка, що її у свій час він приволік з якогось старого церковного двору, хоч на паркан не було й натяку. Хвіртка була з клямкою, на якій значилось: "Вдома", "Немає вдома". Коли Рой ішов кудись чи повертався, він завжди відповідно повертав клямку. Він зробив на березі східці до самої води і завжди - взимку, коли вода прибувала, і влітку, коли річка міліла, - відзначав на них рівень води залізним кілочком. До цього кілочка я примостив свою вудку, і саме тоді, коли я чіпляв на гачок беззубку, старий Рой власною персоною спустився до річки по воду.\n- Чому ти не ловиш на черв'яка? - запитав він.\n- Я вже, напевно, у наших місцях всіх черв'яків перевів, - відповів я йому.\n- А ти б пішов у міський свинарник.\n- Туди мені не можна з'являтися. Мене вже там раз спіймали, коли я порпався між камінням, яким вимощене подвір'я.\n- Що поробляє твій старий, Едгаре?\n- Поїхав у місто продавати дрова, - відповів я.\n- Тобі, мабуть, не до смаку, що в місті всі з нього сміються?\n- Двадцять років я прожив над цим котлом, - пояснив він. - А тепер ось живу в ньому. Кращого котла на жодному річковому пароплаві не знайдеш. Тепер таких уже не роблять. Коли б старенький "Ренг-Денг" не наскочив на Стрілку, він ще й досі ходив би тут з цим котлом.\nУсе це я вже знав. Старенький "Ренг-Денг" був колісним пароплавом, на якому Рой намагався одного разу пройти вгору по Малому Муррею. Біля мису пароплав наскочив на мілину і потім затонув. Старий Рой був на ньому капітаном. Він залишився в наших місцях, сподіваючись підняти пароплав з дна річки, але "Ренг-Денг" зовсім розвалився, і Рою пощастило врятувати тільки котел. От він і поселився в ньому тут, на березі. Все це сталося дуже давно. Якось я запитав його, чому він не став капітаном іншого пароплава. Але він, замість відповіді, підняв із землі суху головку соняшника і шпурнув нею в мене, отож більше я його про це не питав. Мій батько пояснив мені, що після тієї аварії він ніде вже не міг влаштуватися. Власники загиблого пароплава заявили, що Рой наскочив на мілину тому, що був п'яний. Відтоді Рой ніколи не пив, щоб довести, що того дня він зовсім не був п'яний.\n- Котел, бач, дводюймовий, - похвалився тим часом Рой.\n- Еге ж, стінки в нього товсті, - погодився я.\n- І хоч би де-небудь прогорів. От ходімо зі мною. Я тобі покажу.\nВін мені вже й раніше це показував, але я все-таки закріпив вудлище каменем і пішов за Роєм. Він пройшов у хвіртку й повернув клямку на "Вдома". Потім відчинив важкі металеві дверцята топки і, зігнувшись, проліз усередину. В котлі було безліч усяких речей, зроблених здебільшого із старих бляшанок. Підлога була дощана, а скрізь стояли різноманітні годинники в бляшаних корпусах. Тут-таки були й горщики для квітів, вставлені в бляшанки з відігнутими краями, бляшанка з вирізаним боком правила за піч, і навіть ліжко являло собою декілька збитих разом бляшанок з-під гасу. Все було пофарбоване червоною фарбою. В одній із стінок був вийнятий цілий лист, і таким чином утворились двері до прибудови, яку сам Рой спорудив із старих дощок. У стінках виднілися дірки в тих місцях, де раніше були труби,\n- Ану, вдар. Бий куди хочеш.\n- Бий куди хочеш.\n- Дужче! - кричав Рой. - Спробуй в іншому місці!\n- Тобі скільки років? - запитав Рой розлючено.\n- Невже ти не можеш сильніше вдарити?\n- Розмахнутися ніде.\n- Як це ніде? А знаєш, що може скоїтись, коли ти почнеш вистукувати котел для перевірки і так слабо битимеш, що не помітиш прогорілого місця? Ударить струмінь пари, і все розлетиться вщент. Давай сюди кувалду. Ось поглянь.\nСтарий Рой розмахнувся і вгатив кувалдою об стінку котла. Все затряслося. Забряжчали бляшанки. Він ударив ще раз - в інше місце. Все попадало і з гуркотом покотилося по підлозі. Відкидаючи ногами бляшанки, Рой підійшов до заднього днища і вдарив у нього. Він грюкав у днище, поки не знесилів.\n- От бачиш, - сказав він. - Як новенький.\n- Що ж тепер з усім цим робити? - Я вказав на бляшанки, що валялися на підлозі.\n- Все це - мотлох, - сказав він. - Єдина цінна річ тут - котел.\n- А що ти ловиш? - запитав він.\n- Велику тріску, - відповів я. - Двадцятифунтову.\n- Раніше ти ловив лящів.\n- То раніше. А тепер мені потрібна велика тріска.\n- Тобі траплялася тріска останнім часом? - поцікавився я.\n- Ні. Тільки окуні. В цій річці більше нічого й немає. Самі жовтопузики.\n- Риба, вона свої місця знає, - зауважив я.\n- А чому б тобі не спробувати на Великому Мурреї?\n- Вода ще не спала, мені не переплисти.\n- Хочеш, я перевезу тебе човном?\n- Та ні, дякую, - швидко відповів я.\n- Я теж з тобою поїду, - заявив він. - Остогидли мені ці окуні.\n- Ну що ж, - сказав я.\n- Навіщо тобі вудлище? Тріску краще ловити просто на волосінь.\n- А я люблю вудки, - відповів я. І справді, я любив ловити на вудку. І якщо мені судилося піймати свою двадцятифунтову тріску, я хотів піймати її на вудку.\n- Залиш свою вудку тут, - сказав Рой.\n- І не подумаю! Я візьму її з собою.\n- Гей, як тебе! Зараз же кинь вудку!\n- Ну, ти їдеш чи ні? - крикнув Рой. Обличчя в нього було червоне.\n- Тільки з вудкою!\n- Ану, залазь! Мерщій! Бери свою вудку, будь ласка. Мені що. Ти анітрохи не кращий за всіх інших. Чхати я на тебе хотів! Залазь! Чуєш, ти?\n- Ти бачив коли-небудь, як лисиці тікають від гадюк? - запитав він.\n- В цьому вся суть, Едгаре. В цьому вся суть, її налякала гадюка, і вона втекла.\n- Коли вона від мене не втекла, то не тікала б і від гадюки.\n- А я тобі кажу, що її налякала гадюка. - Рой знов розізлився. - Вони бояться гадюк більше, ніж людей.\nМи пішли гаєм прямо туди, де під евкаліптом, що похилився над водою, була велика ковбаня. Тріска завжди ховається в ковбанях. Лящі, ті клюють на піщаних мілинах. А окуні - у стоячій воді. Окуня треба ловити з поплавцем, а тріска і лящ клюють біля самого дна: тут потрібне грузило з двома гачками.\n- Можеш зайняти отой корч, - сказав Рой.\n- Ти бачив коли-небудь у риби вуха? - було, запитував він.\nЯ відповідав "ні", і він казав далі:\n- Як же тоді вона може чути? Коли б риби чули, вони б тоді говорили або гавкали. Ти коли-небудь чув, як риба говорить?\n- Ні, - відповідав я, - а от як риба гавкає, я чув.\n- Брешеш ти, Едгаре, - відмахувався старий Рой. - Хіба риби можуть гавкати? Таж у них немає вух.\n- Ти чому до школи не ходиш? - запитав він мене.\n- Дуже далеко, - відповів я.\n- До школи не може бути дуже далеко, - поважно промовив він, - Якось дійшов би.\n- Довго треба йти, - сказав я. - Аж дві години.\n- Подумаєш, якихось дві години. А ти хоч умієш читати й писати?\n- Умію, - відповів я. Читати я трохи вмів. А писати майже зовсім не вмів. Завжди, коли мене про це запитували, то чекали, що я скажу "ні", але я не любив казати "ні".\n- Цього мало, - заявив Рой Кармайкл. - Треба ще знати лічбу, а потім історію.\n- Звичайно, - кажу. - Я й сам хотів би знати все це.\n- Так, хлопче. Треба б тобі ходити до школи в Касл-Доннінгтон.\n- Я ж там і вчився. Тільки міс Джілспай вигнала мене.\n- За що ж це? - Рой зразу ж розсердився.\n- Сказала, що я дуже брудний; та й книжок я з собою не носив. А чого їх було носити? Я перепливав річку, щоб не гаяти часу, і одного разу ненароком упустив книжки в воду, біля самої Стрілки. Коли я їх витягнув, вони вже ні на що не годились. А що я брудний, то це просто сміх було чути: адже я щодня перепливав річку.\n- А хоч би й брудний, то що ж тут такого? Не велика біда. В бруді ще нічого поганого немає. Знаєш, хто ходить чистий? Тільки галантерейники і м'ясники. Та ще ті, що сидять у конторах, і зубні лікарі. Знаєш, Едгаре, хто там найкращі учні, в тій школі?\n- Ні, - відповів я, думаючи про рибу.\n- Синки отих галантерейників і м'ясників. А знаєш, ким вони будуть, коли виростуть?\n- Галантерейниками і м'ясниками. Бачив я таких. Школи - це для них. А брудні можуть забиратися під три чорти. Ти можеш забиратися під три чорти. Мене, коли б я був хлопчиськом, теж послали б під три чорти. Я - єдиний чоловік у світі, який уміє провести пароплав угору по Малому Муррею, але я можу забиратися під три чорти. А ті, хто торгує підштанками і ходить з чистою шиєю, ті - інша річ. Коли б у мене був пароплав, я б навчив тебе, як провести його вгору по Малому Муррею. Я - єдиний чоловік у світі, який знає цю справу. Твій батько що робить, Едгаре?\nРой знав, що робить мій батько, але я все ж відповів йому: "Продає дрова".\n- То що, хіба це причина, щоб принижувати людину?\n- Подивись на свою волосінь, - кажу я Рою.\nВін глянув на берег і побачив, що вербова гілка, до якої він прив'язав свою жерлицю, висмикнута з землі і вже лежить біля самої води. Але не встиг він ще одійти від мене, як я відчув сильний ривок - дивовижний ривок, - смикнув вудку вгору, щоб підсікти рибу, але вудлище зігнулося і мало не зламалось. Тоді я збагнув, що це моя велика тріска.\n- Ти зачепив мою волосінь, - загорлав мені у вухо Рой. - Мою рибу впустиш!\n- Та в мене риба, в мене! - кричав я йому у відповідь, щосили вчепившись у вудлище й ледве не падаючи у воду.\n- Ні, це ти зачепив мою волосінь. Давай сюди вудку.\n- Ти мені порвеш волосінь! Куди ти тягнеш? Упустиш рибу!\n- Та ти що це, справді? - сказав Рой і міцно ухопився за моє вудлище. - Зараз же відпусти. От я зламаю це вудлище об твою спину.\nПотім Рой розмахнувся і штовхнув мене з корча назад, просто у воду - там було мілко, - а коли я вибрався звідти, він уже намотував волосінь на котушку, повільно посуваючись до берега і виводячи за собою рибу. Я підбіг і хотів забрати в нього вудку, але він відштовхнув мене і витягнув рибу на берег.\nТак і є, справжня муррейська тріска, величезна, вагою навіть більше, ніж двадцять фунтів. Рой тягнув її вгору, далі від води, а вона била хвостом і роззявляла пащу. Я вхопився за волосінь - тепер уже ясно було, хто з нас піймав цю рибу.\n- Мій гачок! Моя волосінь! - закричав я на Роя, мало не плачучи. - Ти витягнув мою рибу!\nЦе його волосінь зачепилася за мою і зіпсувала всю справу. Але я кричав йому тільки одне: "Ти витягнув мою рибу!"\n- Та ти що, здурів? - розсердився Рой, і я подумав, що він зараз мене знов ударить. - Хто витягнув цю рибу? У тебе б сили не вистачило, ти б сам звалився в ковбаню і рибу впустив би.\n- Ти витягнув мою рибу, - повторював я. - Ту саму, яку я так мріяв піймати.\n- Ось ти й піймав її, - сказав Рой і наступив на тріску, щоб витягти з її пащі гачок.\n- Ні, це ти піймав!\n- Але ж вона була на твоєму гачку, - тепер він уже сміявся.\n- Це все одно! Витягнув її ти. Виходить, ти й піймав. Ти забрав її в мене. Витягнув мою рибу.\n- Та візьми її собі, будь ласка.\n- Тепер вона мені вже не потрібна. Я сам хотів піймати її.\n- Тьху, чорт! Ти ж її й піймав! Можеш усім казати, що це ти піймав її. Я нічого не скажу.\n- Все одно! - горлав я. - Том Вудлі сам піймав свою п'ятнадцятифунтову. Ну навіщо ти мені перешкодив? - Я не те щоб плакав, а просто кричав на Роя, тому що підчепити коли-небудь ще одну таку рибину годі було й сподіватись.\n- Ну годі, Едгаре, чого там.\n- Ти вкрав мою рибу, - сказав я, відбігши вбік. Мені хотілося образити його.\n- Забирай до бісового батька свою рибу! - закричав він.\n- Не хочу, - відповів я і кинувся тікати.\nЯ хотів спустити на воду Роїв човен, щоб переправитись ним на той берег, але застряв на мілині, а Рой наздогнав мене і сміявся з мене весь час, доки ми пливли через річку. Потім, коли ми причалили до берега, він обняв мене, і я почав казати, що ніколи вже мені не піймати такої риби й ніколи не вбити лисиці. Школи. Тепер я пропаща людина, і Рой це знає. А він усе тримав мене й умовляв, він обіцяв усьому світу розповісти про те, що цю рибу піймав я, - і більше того: він ще допоможе мені вбити лисицю. У нього є патрони і вабець, і якщо я прийду до нього завтра, ми з ним підемо полювати лисицю, а може, ще й повудимо. Нарешті, він мене відпустив.\n- Ти забув вудку! - крикнув він мені навздогін.\n- Можеш узяти її собі, - одізвавсь я і знову вилаявся. Він жбурнув її мені вслід, але я втік. Я кричав і лаявся, а на березі залишилися моя вудочка і велика тріска, яка повинна була бути моєю.\n- Ну як, ти все ще скиглиш за тією рибою?\n- А як з лисицею, Едгаре? Ти й досі мрієш убити лисицю? - запитав він.\n- Так, але я хочу вбити її сам.\n- От зарядив! Хочеш, приходь сюди завтра до схід сонця, і я покажу тобі, де можна знайти лисицю.\n- Де ж це? - запитав я в нього. Я тепер не довіряв Рою.\n- Приходь сюди завтра вранці, побачиш.\n- Ага, ти мені покажеш її, а потім сам і вб'єш.\n- Ну й негідний же ти хлопчисько! - вилаявся він, і обличчя в нього почервоніло. Йому, видно, усе це було дуже неприємно, тож я навіть пожалів його. - Ти тільки приходь сюди завтра до схід сонця, а я вже приведу тебе на місце, і ти матимеш свою лисицю! Чуєш?\n- Гаразд, - погодився я. Дуже він наполягав.\nТієї ночі я, здається, зовсім не заплющив очей, бо знав, що Рой справді покаже мені лисицю і напевне на відстані пострілу. На той час полювання на лисицю стало моїм звичним щоденним заняттям, хоч і досі вона була найголовнішим у моєму житті - єдиною розгадкою, єдиним вирішенням тієї головоломної невідповідності, якою був сповнений для мене тепер кожен день, кожне явище. Я в той час був наче сам не свій, і що більше я думав, то більше все це виявлялося зв'язаним з тією тріскою, котру мені не пощастило піймати. Здається, я сам був винен, бо про що б я не починав думати - про самого себе, про черв'яка, про кілочок, про завісу на дверях, про якусь деревинку, - мої думки незмінно поверталися все у той же безнадійно глухий кут. Варто було мені тільки глянути на що-небудь і запитати себе, що це таке, звідки воно, як сюди потрапило й куди дінеться, і весь кошмар починався знову. Але тієї ночі я напевно знав: усьому цьому прийшов край, бо вранці я вистежу лисицю, застрелю її, досягну того, чого домагався, покінчу з усією цією головоломкою - і життя знову повернеться у свою колію. Швидше б уже надходив ранок.\n- Не шелести так, - сказав він, коли ми піднімалися на невисокий пагорок. Кролики били мене по спині, а в животах у них щось булькало й перекочувалось. - Кинь їх і йди тихо, - пошепки наказав він.\n- Там унизу, - зашепотів Рой, киваючи на густий, химерних обрисів кущ, - є лисяча нора. Стара лисиця спить зараз там.\n- Не бачу, - сказав я.\n- Ще б пак тобі побачити, - крізь зуби пробурчав Рой. - От зійде сонце, вона й вилізе з нори. Ти не схибиш звідси?\n- Не турбуйся, не схиблю, - сказав я, боячись, щоб йому знову не спало на думку допомагати мені. У нього теж була з собою рушниця, і він тримав її напоготові.\n- Тоді лежи, і не розмовляй, і не дригай ногами, - сказав Рой. - Лежи і чекай. А коли побачиш, що вона вийшла, одразу ж стріляй.\nМи почали чекати, і тепер я відчував, що все буде гаразд. Я лежав на вершині пагорка, і все було просто і ясно. Вигляне сонце, лисиця вийде з-під куща, я вистрелю, і життя повернеться в свою колію. Ще ніколи в житті не почував я себе так упевнено й спокійно. Я глянув на Роя і весело усміхнувся - я тепер простив йому ту тріску.\n- Стеж за кущем! - сердито просичав Рой.\n- Стріляй, ну! - сказав Рой з таким лютим виглядом, наче ладен був убити мене самого за те, що я такий дурний.\n- Не хочу, - відповів я і опустив рушницю.\n- Стріляй! - повторив він над самим моїм вухом.\n- Не хочу! - Я сказав це голосно, лисиця почула і прожогом кинулась тікати. Рой схопився, і кілька секунд я бачив, як ствол його рушниці повертався услід за лисицею. Потім він вистрелив. Хоч я лежав, Мені було видно, як стара руда лисиця перевернулася на бігу; але це не мало значення. Тієї ж миті з нори вискочила друга лисиця і швидко помчала геть, жива й неушкоджена.\n- Ти чому не стріляв? - кричав Рой, перезаряджаючи рушницю.\n- Не знаю, - відповів я. І справді, я не знав.\n- Ти що, хворий, чи що?\n- Скільки тобі років, хлопче? - запитав він.\n- Дванадцять сповнилось, - відповів я, готовий до нового вибуху його люті.\n- Дванадцять, - повільно повторив він. - А знаєш, скільки було мені, коли я втратив свій "Ренг-Денг", втратив свій корабель, втратив усе і нічого не зміг собі повернути?\n- П'ятдесят два, - сказав він. - П'ятдесят два.\nЯ знав тепер, що помилявся, коли вважав, що, убивши лисицю, розв'яжу загадку життя, яка мучила мене після історії з тріскою. Життя - це життя, і тому, що лисиця була надто жива, я не міг у неї вистрелити. Не в рибі справа й не в лисиці, не в Томі Вудлі і не в міських хлопчаках; і хоч, щоб усвідомити таке, я пощадив одне життя, це не завадило мені вбити п'ять чи шість кролів, коли ми поверталися додому.\nТак, життя - це життя; але я подолав його.


Авторитетні і досвідчені художники, вони володіють і працюють майже у всіх видах і техніках монументального мистецтва. Це енкаустика, емалі, батік, мозаїка та інше. Вони одні з небагатьох у Харкові, хто працює у техніці левкасу. Ними розроблено власний авторський варіант із живописно-технологічними особливостями, своїми поглядами, навіть філософією, за якою вони реалізують у цій старовинній і рідкісній нині техніці єдність живопису і графіки, відчуття оновлення і сучасного її звучання на нинішньому етапі образотворчості. Їх левкаси (у цій техніці працюють нарізно, на відміну від монументальних робіт), дійсно різні, та об’єднує їх одне – живописна сила, відчуття маси, виразності контурів, що створює враження динаміки самого життя, передано за допомогою складної і вишуканої палітри улюблених кольорів – рожевого, коралового, горіхового, фісташкового, вранішньої зорі. Темпера з її благородством відтінків, приглушеністю кольору, матовою фактурою поверхні надає їх роботам неповторного смаку – відчуття аромату часу, колористичного ладу і враження декоративної краси старовинного гобелену. Це дійсно їх інтелектуальний живопис, насичений відвертими цитатами з європейського мистецтва, з пізнаванними символами і образами, творчо переосмисленими і переробленими у власний глибокий закодований зміст, глибинне бачення суті зображуваного.\nУ захопленні технікою левкасу, становленні свого власного почерку велику роль відіграла поїздка до Бельгії, знайомство з її музеями – і зараз Ольга і Ігор згадують високу енергетику полотен північної Венеції, геніїв північного Відродження – Яна Ван Ейка та Брейгеля, Ван Дейка та Рубенса. Барокова динаміка руху знайшла потім втілення у любові до крупних мас, різкому боковому світлі, зображенні персонажів у рідкісних ракурсах, фрагментарних композиціях, спалахах світла, архітектонічних ефектах.\nСаме левкас, дошка, як абсолютна противага полотну, дала можливість у багатошаровому темперному живопису залишити момент таємниці, недомовленості, певного стану душі. Звідси і характер живопису, його переливчастої поверхні, своєрідної „іскристої” темноти.\nОлині твори – вічний карнавал, гра, іскрометність, жіночність. Вони більш насичені деталями, відчуттям певної мозаїчності кольору, у них більше цитат, символів, враження калейдоскопічності – як осколки різноколірного скла, вітражі, спалахи дорогоцінних фарб, де переважає все-таки живописне начало: „Гра”, „Корабель”, „Млини”, „Полуденний поцілунок”, „Сорочинські музиканти”, „Сомнамбулічний романс”, „Літнє кафе”, „Перевіз”, „Біля колодязя” та інші.\nУ Ігоря переважає об’ємність, пластичність, форма, більш графічне начало, з використанням багатьох притаманних цьому виду мистецтва прийомів – робота пером, продряпування, що, як графічна сітка покриває всю роботу. Його улюблені ремінісценції – античність, ренесанс, бароко. Це відбувається як на рівні сюжетно-тематичної основи, так і на рівні візуальному – могутньої пластики, на кшталт мікельанжелівських скульптур, любові до крупних мас та їх контрастного співставлення. За колоритом вони більш стримані, монохромні, улюблені поєднання – різні відтінки синьо-голубого, золотаво-брунатного, жовто-коричневого, їх динаміка більш філософічна –самоіронія, запитання без відповіді, двоїстість почуттів. „Падіння Фаетона”, „Переможець”, „Луна”, „Каріатиди” – при всій могутності їх пластичної статури вони зовсім не стійкі конструктивні основи, а навпаки, на хитких кулях, які, тріскаючись самі, зрушують і їх. Більш медитативно-споглядальними, сповненими відчуття своєї принадності і краси, де жінка виглядає як спілий, зрілий плід, є диптих „Ранок-вечір” у кольорах ранішньої зорі і призахідних променів сонця: „Адам і Єва”, „Вранішня зоря”.\nБагато часу митці проводять у селі Малий Перевіз – славнозвісних Хатках, де цілий рік живе колонія художників, де місцевість – річка, луки, ліс справді сповнені всіляких чудес – здається, часи, події, пригоди гоголівських персонажів та сам уклад життя села зовсім не змінились.\nХатки – дійсно благословенний край, гоголівські місця. За 20 кілометрів знаходиться садиба Гоголя-Яновського, де жив і працював Микола Васильович. Якщо ви зберетеся поїхати до Хаток, Шишаків або Перевозу, перечитайте „Вечори біля Диканьки”, і ви переконаєтесь, приїхавши сюди, що дійсно мало що змінилося в характері українського пейзажу, розміреності життя людей цих місць. Багатьох художників це місце притягує не тільки красою природного рельєфу – чергування пагорбів, ріки, лісу. Тут дійсно вітає той дух народу, втілений у піснях, смішних розповідях, пересипаних міцним гумором. Тут історія переплелася і з сьогоденням, перебуваючи з ним в органічній єдності. З-за пагорбів Хаток гарної погоди можна побачити куполи Преображенської церкви у Великих Сорочинцах – шедевру українського козацького бароко, збудованої коштом гетьмана Данила Апостола, де і понині знаходиться чудовий іконостас – один із кращих в храмах України. У 30-х роках минулого століття Михайло Дерегус, який, за розповідями жителів села, мандрував Україною на волах (масні місцеві чорноземи дозволяли пересування тільки таких „степових Колумбів”), заново відкрив Хатки для мистецької спільноти – там була колись дача письменника В.Г.Короленка, яка стала на півстоліття творчим осередком етюдної практики художників і студентів Харківського художньо-промислового інституту. Саме тут у студентські роки досить своєрідно проходив медовий місяць Ігоря і Ольги – у старовинній хаті під соломою, невтомній праці над етюдами, вечірніми прогулянками і співами. Поступово дача Короленка ставала культурним центром, місцем спілкування і розвитку дітей і молоді, творчості і юнацьких розваг – в різні роки було організовано чотири дитячі виставки, сім спектаклів та інших мистецьких заходів.\nОльга та Ігор визнають, що на благословенній Сорочинській землі можна черпати сюжети нескінченно, про що свідчать назви творів – „Сорочинська муза”, „Сорочинський ярмарок”, „Івана Купала”, „Перевіз”, „Ранковий чай”, де „чаювання”, тобто сніданок перетворюється на своєрідний спектакль, де одні приходять, інші вже йдуть, і так до обіду обговорюються всілякі проблеми – від живописних до садівничих та демонологічно-містичних, якими пронизана ця місцевість.\nЦілком серйозно розповідають, як багатьох (хоча б один раз!) „водило” у лісі, який просвічується наскрізь, як блукали біля озера і вранці не могли втямити, як вони попали додому та про інші фантасмагоричні пригоди. Причому, самі герої цих пригод воліють відмовчуватися, зате дуже охоче про це розповідають свідки їх неймовірного повернення „звідти” додому. Дійсно, фантасмагоричність цих місць надихає, і митець має бути щасливим, коли він живе і творить там, де писали колись Гоголь і Мартинович, Вернадський і Короленко, Василь Кричевський та численні майстри харківської художньої школи. Не випадково реальність переплітається тут із сюрреалістичними сценками, ремінісценціями народних картин. Це роботи Ольги Єрофієвої „Сорочинські музиканти”, „Перевіз”, „Німфа в селі Хатки”, „Млини”, „Сорочинський ярмарок”, „Полуденний поцілунок”. Невипадково одна із цих робіт була високо поцінована на міжнародній виставці „Пан-Україна – 95”, де Ольга отримала другу премію та звання лауреата. Саме через Хатки наприкінці 80-х – початку 90-х років, які стали для них знаковими, відбулося нове бачення українських традицій – дякуючи справжнім митцям, талановитим художникам, великим українцям і справжнім друзям – Ф.Гуменюку, М.Макаренку, О.Бородаю. Їх по-справжньому талановиті, національно-спрямовані твори відкрили для них Україну, навчили її любити, писати про неї, використовуючи свою власну концепцію, атрибутику, семантику і символіку.\nМонументальні роботи роблять разом, де за основу покладено принцип „асоціативного традиціоналізму”, а стилістично переважають кращі орнаментальні і колористичні традиції народного мистецтва та українського модерну.\nМонументальним творами займаються з кінця 70-х років, за цей час ними виконано низку відповідальних проектів державного рівня у Дніпропетровську, Харкові, Києві, Полтаві. Це розпис „Людина та природа” у Будинку природи міста Дніпропетровська (1980 р.), мозаїчне панно на станції „Історичний музей” харківського метрополітену (1984 р.), цикл розписів „Дитячі забави” у Дитячому пульманологічному санаторії міста Харкова (1987 р.), і справжнім визнанням майстрів стало панно „Птахи та квіти” (мідь, емалі) нової станції метро „Ботанічний сад” у Харкові, відкритої на честі 350-річчя міста (2004 р.). Цій, безперечно, значній події передувала велика напружена творча і технологічна робота у Києві з виготовлення емалей. Дійсно станція справляє враження квітучого саду – з квітами і птахами, різноманітними відтінками синього, голубого, рожевого, бірюзового, лимонно-жовтого, де все закомпоновано у вертикальні видовжені панно, а улюблені у символіці модерну лілії та іриси, вирішені композиційно у вигляді пишної гілки, на зразок традиційного дерева життя. Цей же принцип „асоціативного традиціоналізму” покладено в основу всіх їхніх монументальних творів, де складовими є кілька основоположних принципів – прорив у простір і водночас – неглибокий об’єм, підтримка площини стіни, підбір кольорів, дуже часто абсолютно неспівставних, але органічно-звучних і гармонійних у загальному контексті.\n„Гостя із майбутнього” – одна із їх спільних картин, де за столом розмовляє, цілується, спілкується галаслива компанія. І тільки Мона Ліза одна зберігає спокій, незворушно склавши руки, приваблюючи своєю таємничою посмішкою. Як у вічну загадку мистецтва захоплено вдивляється у неї художник – як у справді послання з минулого і таку ж вічну гостю з майбутнього. Такими і є Мистецтво і твори справжніх митців, якими може і має пишатися українська образотворчість – Ольга Єрофієва та Ігор Моргунов.\nО.Й.Денисенко, мистецтвознавець, зав. відділом ХХМ,\nчлен ХО НСХУ


Мокрий сніг, холод та сильний вітер\nНа найближчий тиждень в Україні саме таку погоду прогнозують синоптики.\nПохолодання посилиться: від +9+15 градусів поступово у середині тижня до +7+12 градусів. Уночі від +4+10 градусів до +1+5 градусів, а подекуди й до невеликих мінусів. Збільшиться хмарність, побільшає дощів, повідомила синоптик Наталка Діденко на своїй сторінці у Фейсбуці.\n«Найскладнішими очікуються середа та четвер в Україні. Йтимуть дощі, посилиться вітер до штормових значень, температура повітря буде низькою, вдень в межах +6+10 градусів, на півдні та сході до +12+15 градусів. Внаслідок циклону з півночі та його атмосферних фронтів у поєднанні з низькою температурою повітря 24—25 жовтня у західних областях, у північній частині та на Вінниччині місцями можливий мокрий сніг із сильним вітром», — повідомила синоптик.\nПроте уже наступних вихідних, за прогнозами Гідрометцентру, погода в Україні стабілізується, з’явиться сонце та істотно потеплішає.


Наказано: інфекційним мікробам до дітей не заходити | Факти Волині\nНаказано: інфекційним мікробам до дітей не заходити\n18 квітня, 2013 р.Б.\nТакого «винаходу» не має Україна. Такого «винаходу» не має, мабуть, жодна країна СНД. А от в Луцькому районі – є, тут додумались і «порішали».\nКоли виникла проблема з опаленням у лікарській амбулаторії в селищі міського типу Рокині ще два роки тому, місцеве керівництво погодило свою ідею з районним начальством і прийшли разом до спільного висновку: перенести амбулаторію у приміщення дитячого садочка «Барвінок». Чому? Бо там у дитсадочку, бачте, є тепло, там опалюється приміщення від автономної котельні.\nАмбулаторія, яка діяла в агромістечку 35 років, яка спеціально була побудована для виконання такого важливого завдання у профілактиці і охороні здоров’я працівників сільського господарства та соціальної сфери, нині перестала існувати. Тут була і лабораторія для взяття аналізів, і кабінет фізпроцедур, і стоматолог, і кабінети лікарів (терапевта та педіатра), своя аптека і реєстратура, і навіть – облаштована кімната для стаціонарного лікування. Тепер це все пішло в історію, кануло в «лето». Амбулаторія була одна з найкращих в районі. Їй навіть виділили і урочисто вручили ще десять років тому, автомобіль УАЗ «швидкої допомоги». Та в цьому році, старі працівники закладу у білих халатах мусили розпрощатися із зручним приміщенням і перейти в інше, яке зовсім не придатне для цього.\nІ куди б ви думали? В дитячий садочок! Нашвидкуруч облаштували кімнати, побудували перегородки і місцеве керівництво в особі голови селищної ради Марії Піскар з полегшенням дихнуло, мовляв, знята проблема. Пішли по системі найменшого опору. Навіщо напрягатися, шукати кошти для облаштування міні-котельні, чи альтернативного опалення в амбулаторії, коли можна сховатися під дах дитсадка. І з санстанцією домовились, районне начальство в цьому компромісі допомогло.\n- Та хіба так можна, щоб амбулаторію переносити у дитсадок? – волали батьки і опоненти. – Де таке бачили?\n- А у нас уже є досвід, – заперечили в РДА. – У Гіркій Полонці мирно уживаються дитсадок і амбулаторія не один уже рік…\nБатьки малюків спочатку виявили спротив такому ноу – хау, вчинили протест, зібрали підписи, написали листа, намагалися привернути увагу можновладців до цієї проблеми. Як же так можна : розміщувати лікарську амбулаторію у приміщенні дитсадка? Адже це суперечить не тільки здоровому глузду, а й санітарно – гігієнічним нормам європейського та українського штибу! В дитячому садочку няня мусить два рази в рік проходити медичний огляд…\nВажко, навіть, уявити, що туди будуть цілий день йти, не тільки немічні, а й інфекційні хворі люди! Вісім тисяч хворих обслуговує Рокинівська амбулаторія. Якась старенька бабуся не втрапить у ТІ двері і зайде в інший коридор, та й потрапить прямо до малят, які граються чи відпочивають у спальні… Адже і так щоразу спалахує то одна, то інша епідемія у дітей. І що? Хто за це буде відповідати? Облаштували амбулаторію в епіцентрі дитячих і шкільних установ! З однієї сторони, за двадцять метрів загально-освітня школа 1-111 ступенів, а з іншої – дитсадок, із дитячими майданчиками. Це що, у районі вирішили випробувати новий спосіб щеплення з вірусними хворобами? Чиновники наказали: “Мікробам та інфекціям у дитсадок не заходити!“\nБатьків залякали тим, що у Рокинях взагалі не буде амбулаторії, її переведуть у с.Маяки. І батьки швидко здалися.\nЦе не ті принципові селяни із сіл Великої і Малої Глуші та Щитинь Любешівського району, які заявили: «Якщо не повернуть лікарню – візьмемось за вила». Тут переважає сільська інтелігенція, яка виявилась більш гнучка і терпляча для місцевих вождів. Це ж треба: мати дві котельні у центрі селища (на газ і тверде опалення) і другий рік не опалювати ні амбулаторію, ні будинок культури з музеєм, ні сімейний гуртожиток, ні житлові будинки в яких ще не всі встигли зробити індивідуальне опалення! І це сьогодні, у XXI-му столітті!\nА далі, ще будуть сюрпризи, які вже почалися. Нещодавно прорвало трубу водопостачання до декількох багатоповерхових будинків. В комунальній службі селища Рокині не має на те екскаватора, щоб ліквідувати швидко аварію. Декілька днів люди були без води. Не має у селищі і альтернативного водопостачання. Колонку діти зламали, а криницю сміттям закидали. І все було добре, поки «півень» не клюнув. Не стало води: день, другий, третій. Не має у комунальної служби жодної техніки, ні трактора, ні причепа, ні автомобіля, щоб хоч трохи води людям привезти.\n- Де поділася техніка, яка була у колишньої ВУЖКГ? – запитав я у голови селищної ради Марії Піскар на засіданні виконкому. – Адже ще недавно, біля котельні стільки техніки стояло, яку надбав В’ячеслав Судима за своєї каденції, будучи головою селищної ради. Кожного року Луцька міськрада дарувала селищу то трактор, то комбайн, то млин, як компенсацію за міське звалище відходів на території селища Рокинь. Тепер нічого не зосталося, немає жодного механізму. А це ж комунальна власність, якою розпоряджається громада, а не голова особисто, чи ВУЖКГ, у якого виконавча служба заарештувала все майно за надумані борги. Виконавча служба забрала і продала? Кому? Ніхто нічого не знає, все покрито туманом таємничості і секретом від громади, від жителів агромістечка. За шість років головування М.Піскар жодного сходу селян не було! Хоча Закон про місцеве самоврядування зобов’язує щороку проводити сходи громади, давати звіт за роботу, вислухати претензії і пропозиції виборців. Але тут так не думають, бо живуть не по законам держави, а «по понятіям».\nЩе трохи часу і селище міського типу, яке є друге в районі після Торчина, залишиться і без води, і без світла. Каналізаційні стоки зі всього агромістечка без всякої очистки стікаються в річку Стир, в якій нижче (м.Рожище) влітку діти купаються. Дві котельні стоять із холодними трубами законсервовані, а пів – містечка мерзне зимою. Не має чим викопати траншею, щоб ліквідувати прорив води, не має чим вивезти сміття з селища, бо немає трактора, неосвітлені вулиці, закинуті альтернативні джерела водопостачання, закрита амбулаторія, холодно у сімейному гуртожитку, в будинку культури, в музеї, в багатьох квартирах пенсіонерів. Бо холодні душі в керівників.\nПора уже і рокинцям братись за вила!..\nНовозбудована котельня для школи і дитсадка, 2012р.\nНовозбудована котельня для дослідної станції поруч з центральною котельнею, яка обігрівала все агромістечко, 2012р. (фото О.Середюка).\nОлександр Середюк, помічник- консультант\nдепутата Волиньради Ігоря Гузя\nP.S. І ось, нещодавно, у сонячний весняний день, було урочисто відкрито «оновлене» приміщення амбулаторії у селищі Рокині Луцького району. Журналістка з Волинського телебачення дуже влучно назвала цей заклад «оновлене» приміщення, не показавши в ефірі, де ж воно знаходиться, те «оновлене».\nТак в дитячому садочку, панове!\nЦе справжнє ноу-хау в Луцькому районі\nПопередня новинаАборти Наступна новинаРівненщина


Правда в очи коле. | Збруч\nДискусію над реформою виборчою довго собі затямлять менери кола польского і верховодяча у нас котерія шляхотско-польска, — а то длятого, що в тій дискусії зайшли два дуже немилі для них епізоди. Зачало ся від наглячого внесеня пос. Романчука, а скінчило ся на полєміцї ґр. Войтїха Дїдушицкого з бувшим членом кола польского д-ром Леваковским, — результатом же того всего було се, що відносини галицкі і господарка верховодячої у нас кліки були представлені віденьскому парляментови у властивім світлї і піддані основній, річевій критицї.\nЗ наглячим внесенєм пос. Романчука було ще пів біди: оно було звернене до правительства, тож менери кола, набравши благую часть, могли до певної степени мовчати, спихаючи весь клопіт на голову презідента міністрів ґр. Баденього. Не удала ся им отся тактика в цїлій повни, бо таки показала ся потреба вислати демократа Щепановского на оборону шляхти, а хоч він закінчив свою плачливу оборону емфатичним окликом "z polską szlaсhtą polski lud", то всї відчули, що побіда не по сторонї шляхотского кола польского. Бо ті слова польского поета добрі при всяких патріотичних "шопках", але де наводить ся факти, де систематичне гнобленє другої народности висказане мов на долони, де в противпоставленю пригадає ся, що правда, не так поетичний, але за се більше реальний оклик "худоба", там ті слова хиблять своєї цїли і свого ефекту. Нагляче внесенє перепало, але моральну побіду віднесли ті, що єго ставили і підпирали. Праса польска потїшала своїх читателїв тим, що сей атак на коло польске вийшов від радикальних, ворохобничих елєментів, ворожих "народови польскому".\nДещо відмінний був другій епізод — промови посла Леваковского. Вже при наглячім внесеню пос. Романчука уважав потрібним пос. Леваковскій заявити, що всї факти, піднесені у внесеню, правдиві, а навіть дали би ся доповнити подібними подїями з исторії польского руху людового. Відтак на слїдуючих засїданях палати забирав п. Леваковскій два рази голос: раз, ставляючи внесенє на загальне право голосованя в пятій курії, а другій раз при нагодї дискусії над справою посередности виборів з громад сїльских і в новій курії. Ся друга промова п. Леваковского стала ся причиною великої бучі як в колї польскім так і в прасї польскій. П. Леваковскій розкрив сміло і отверто роботу і змаганя шляхотско-польскої кліки в краю, виказав погубність єї політики, назвав лицемирством оборону прав автономічних, котрої кліка заслонює свої реакційні змаганя, — одним словом: відмовив тим панам називати ся виключними заступниками народу польского. З реплікою виступив ґр. Войтїх Дїдушицкій і накинув ся на особу д-ра Леваковского, закидаючи єму зраду народну і називаючи єго помічником Побідоносцева, длятого, що поважив ся своєю промовою ствердити правдивість закидів і жалоб, які підносять від давних часів Русини. Додатково для ефекту вихвалив ґр. Дїдушицкій жертволюбність польскої шляхти для селяньства в галицкім соймі, обмежуючись при тім висказї, після свого звичаю, лиш на бомбастичних фразах. На щастє забрав голос пос. Романчук і у фактичнім спростованю виказав фактами самохвальбу і самодурство презеса польского комітету центрального. Такій був би короткій начерк тої пропамятної для польских послів дебати, а ми подамо єї ще обширнїйше.\nВ прасї польскій піднесено зойк розпуки, обуреня і не таєного гнїву. Найперше провинив ся д-р Леваковскій, що поважив ся порушити справи краєві, домашні, перед форум парляменту. Се не годить ся з традицією кола і політиків польских. Друга провина д-ра Леваковского в тім, що розкрив щиру правду, отже в результатї мусїло випасти те саме, що говорять о господарцї польскій шляхти всї "москвофільскі" Русини. А вкінци, що спонукав ґр. Дїдушицкого забрати голос, а тим самим і стало ся нечуване диво, що в парляментї польскім промовив Поляк против Поляка.\nМи розуміємо дуже добре се обуренє польскої праси, а заразом і відчуваємо щиру, неложну вдяку для д-ра Леваковского. В имя зле пониманої солідарности народової і интересів національних вміла шляхотско-польска кліка придушити у загалу польскої суспільности всякі, хоч би найменші прояви симпатичного і справедливого трактованя справ руских. Досить згадати, з якою нечуваною завзятостію стає кождий Поляк, чи то станьчик чи демократ, до борби при виборах против руского кандидата, поставленого з волї народу, а з яким напруженєм сил всї верстви підпирають кандидата, на котрого згодив ся центральний комітет польскій, репрезентуючій найвисшу власть в справах політики краєвої. Думаємо, що не треба наводити фактів, бо они у нас на кождім кроцї, коли то в имя солідарности народової мусять таїти ся надужитя і безправности автономічних институцій, а всякій голос, протестуючій против того, стрічає ся з осудом аґітацій москвофільских, коли походять з рускої сторони, а зради власного народу, коли вийде з польского боку. Така солідарність причинила ся до заостреня антаґонізмів народних і клясових, а коли тепер зачинають проявляти ся протести, словом і дїлом, против такого веденя політики, то се треба уважати додатним обявом і з серця им приплеснути.\nБезперечно, що ще більша вага тої відрадної прояви лежить в тім, що зазначила ся она між самими Поляками. Годї вже тепер закиди, піднесені публично з рускої сторони, збивати такими арґументамв, якими пописували ся Щепановскій, Пініньскій і инші против жалоб пос. Романчука. Тогдї воювали ті панове тим, що инші посли рускі не притакують тим жалобам, а навіть удало ся польским політикам кілька разів наклонити деяких руских послів забирати публично голос в противнім напрямі, як дотична справа була трактована з рускої сторони. Нинї можемо польским політикам відплатити ся такою самою монетою і сказати, що слова их о дбалости і роботї для добра краю суть пустою чванливостію, бо протестує против них і закидає им лож Поляк, в котрого любов для власного народу і польскій патріотизм не можна сумнївати ся, а котрий власними очима пересвідчив ся о их погубній дїяльности.\nДискусії над реформою виборчою не забудуть так скоро менери кола польского, але чи віднесуть з неї користь в додатнім змислї, можна сумнївати ся. З поміж их рядів ще довго буде проноситись оклик: "Ми не боїмо ся!" і длятого треба дальше валити тараном в сю шляхотско-польску твердиню.


Щасливцеве – курортне село Херсонської області. В народі його називають Золотою серединою Арабатської стрілки. Воно віддалене від районного центру на відстань 15 км. Має вихід до Азовського моря. Чисельність населення – близько 1500 осіб.\nВ селі є термальне джерело.


У Глобиному суд покарав чоловіка, який торгував зброєю | Кременчук Тудей\n5 Грудень 2020, 10:26\nГлобинський суд призначив умовне покарання місцевому мешканцю, який протягом 4 місяців продав одному чоловіку 3 пістолети з патронами\n30 листопада Глобинський районний суд виніс вирок охоронцю районного будинку дитячої та юнацької творчості, який торгував зброєю. Геннадій Романко отримав 5 років умовного покарання.\nВідповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, Геннадій Романко у невстановлених слідством час та місці придбав вогнепальну зброю та зберігав її для подальшого продажу.\nВ середині липня 2019 року Романко домовився із чоловіком (залегендованою особою) про продаж пістолета конструкції Токарєва «ТТ», 16 набоїв калібру 7,62 та шомпола для обслуговування пістолета. За ці речі він встановив ціну — 31000 грн.\n1 серпня, близько 13:45 покупець приїхав у Глобине до Геннадія Романка та в його автомобілі Mercedes-Benz придбав пістолет, патрони та шомпол за договірною ціною. Того ж дня покупець добровільно видав працівникам СБУ Полтавщини придбану зброю.\nПід час продажу пістолета «ТТ» Романко повідомив покупцю, що збирається продавати пістолет конструкції Макарова «ПМ», а також набої різного калібру. Продавець запропонував чоловіку придбати у нього і цю зброю.\n20 листопада покупець знову приїхав до Глобиного, щоб придбати пістолет і патрони за 18000 грн. Крім того, 5 грудня покупець втретє приїхав до Романка та купив у нього перероблений пістолет МР-371 та набої до нього за 19000 грн.\nПісля останнього продажу діяльність Геннадія Романка припинили співробітники СБУ в Полтавській області.\nПід час досудового розслідування Геннадій Романко уклав угоду про визнання провини з прокурором, а в підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою провину та щиро розкаявся у вчиненому.\nСуд кваліфікував дії Геннадія Романка як незаконне придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу (ч. 1 ст. 263 КК України).\nСуддя Анастасія Павлійчук затвердила угоду 30 листопада 2020 року та призначила Геннадію Романку 5 років ув’язнення, але від відбування покарання звільнила з іспитовим строком — 2 роки.\nСьогодні відбулась рятувальна операція з порятунку рибалки на


Кава + вершкове масло = ? | harchi.info\nНовий мейнстрім, що скоро добереться і до нас — пити каву не з вершками, не з молоком, а з вершковим маслом.\nЗвісно, для більшості людей це поки що звучить дивно та незвично. По-перше, не усім такий напій прийдеться до смаку. По-друге — це ж ніби жахливо шкідливо.\nПроте, не поспішайте з висновками. До вашої уваги декілька причин, чому варто спробувати почати пити каву з вершковим маслом.\nУ маслі, отриманому з молока тих корів, яких годували травою, а не комбікормами, міститься майже ідеальне співвідношення жирів Омега-6 та Омега-3. Завдяки чому, від вершкового масла — при помірному його споживанні, звісно, - не товстіють, а, навпаки, худнуть. До того ж, масло — відмінне джерело вітаміну К, що знижує ризик розвитку серцево-судинних захворювань.\nВершкове масло — важливе джерело здорових жирів не тільки для тіла, а й для мозку. У ньому містяться речовини, необхідні у якості профілактики нейродегенеративних захворювань. Також, масло попереджує надмірно високим витратам енергії організмом. Воно працює як протизапальна речовина. Позаяк, якщо ваша робота — сидіти за комп'ютером та мізкувати, то кава з вершковим маслом — відмінний помічник.\nЯкщо додати у каву вершкове масло, то утворюється кон'югована лінолева кислота. Вона допомагає людям із зайвою вагою позбутися її.\n“Bulletproof”, як називають цей напій англомовні мешканці планети, - відмінне джерело енергії. Кава з вершковим маслом підвищує когнітивні здатності мозку, причому, одразу ж на годин шість. Від звичайної чорної кави такого ефекту годі сподіватись. На додачу до всього, кава з вершковим маслом підсилює утворення гормонів під назвою кетони — вони змушують тіло отримувати енергію із жирів, а не вуглеводів. Позаяк, такий напій допоможе не тільки схуднути, а й відчувати себе бадьорим протягом майже всього робочого дня.\nСкільки масла додавати у каву? Ідеальна доза — 2 столові ложки. Якщо потім зможете пити отримане пійло. З іншого боку, кава з вершковим маслом може замінити сніданок — це чудова альтернатива для людей, що не встигають снідати зранку. Також, вершкове масло можна замінити на масло гхі чи кокосву олію.\nСуб, 04/25/2015 - 20:32 25/04/2015 20:32


Вживання VELO там, де заборонено палити — Без Табу\nVELO — це інноваційний нікотиновмісний продукт, який виробляється за запатентованою формулою. Його не потрібно підпалювати й курити. Щоб нікотин почав вивільнятися, достатньо розмістити один пауч між верхньою губою і яснами збоку. Але чи можна використовувати VELO там, де заборонено курити?\nЯк правильно використовувати нікотинові паучі\nВикористовувати VELO можна в різних місцях, навіть у салоні літака під час подорожі. Те саме стосується інших громадських місць: кінотеатрів, закладів громадського харчування тощо.\nЗверніть увагу: нікотинові паучі не потрібно жувати чи смоктати, оскільки через це може пошкодитися їхня оболонка. Користуватися VELO одночасно з вживанням напоїв та їжі теж не можна, адже є ризик випадкового проковтування паучів.\nЯкі існують нікотинові паучі VELO\nВ актуальному асортименті бренду представлено кілька форматів VELO:\nЦе найбільш зручний варіант для тих, хто користуватиметься паучами вперше. У форматі MINI представлені лінійки з двома смаками — Berry Frost та Tropic Breeze . Вони мають середній рівень міцності, що позначений на кришці у вигляді двох крапок.\nЦі паучі призначені для більш досвідчених повнолітніх користувачів VELO. У такому форматі представлені чотири варіанти смаку:\nIce Cool  — смак перцевої та освіжаючої м'яти .\nBerry Frost — ягідний смак із нотками ментолу та м'яти.\nFreeze — насичений смак перцевої м'яти з ментолом.\nПаучі мають різний рівень міцності. У цьому форматі ви знайдете варіанти як з трьома, так і чотирма крапками.\nЦі паучі варто використовувати лише найдосвідченішим повнолітнім споживачам нікотину, яким потрібен максимальний рівень насичення. На сьогодні лінійка Regular представлена двома видами — Urban Vibe зі смаком журавлини та X-Freeze Ultra за смаком ультранасиченого ментолу. Тому дана продукція має найвищий рівень міцності, позначений на кришці банки у вигляді п'яти крапок.\nНікотиновмісні паучі можна використовувати в будь-яких місцях, навіть там, де заборонено курити. Більш детальну інформацію Ви можете знайти на офіційному сайті VELO в Україні — https://go-velo.com.ua/products.\nНікотинові паучі: особливості використання\nЯкщо ви часто подорожуєте або виїжджаєте за кордон, зверніть увагу на VELO MINI, з якими можна ознайомитись на сайті https://go-velo.com.ua/products. Це найменші паучі в асортименті бренду. Їх зручно носити із собою і вони практично не займають місця.\nВикористання паучів непомітно для людей навколо, оскільки під час цього процесу не утворюються дим і неприємний запах. Навіть утилізація продукції займає мінімум часу й не привертає уваги інших людей: просто покладіть використані паучі до спеціального відділення всередині кришки. Пам'ятайте, що відкриту банку VELO не потрібно зберігати довше одного тижня, оскільки продукт підсихає та може втратити через це свої властивості.


Стан реєстрації колективних договорів, змін та доповнень до них на підприємствах, організаціях, установах і закладах, розташованих на території Бахмутської міської ради за 9 місяців 2017 року | Сайт Бахмутської міської ради\nРішення Бахмутської міської ради 6 скликання від 20.12.2019 №6/137-2850\nРішення Бахмутської міської ради 6 скликання від 20.12.2019 №6/137-2849\nРішення Бахмутської міської ради 6 скликання від 20.12.2019 №6/137-2848\nНа виконання Постанови КМУ від 13.02.2013 року № 115 “Про порядок повідомної реєстрації галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод, колективних договорів” Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (далі – Управління) протягом 9 місяців 2017 року проводилась наступна робота:\nщокварталу здійснювався моніторинг укладання колективних договорів та за його результатами оприлюднені у засобах масової інформації та на офіційному Веб - сайті Бахмутської міської ради відомості про проведення повідомної реєстрації колективних договорів, змін та доповнень до них;\nнаправлено 109 листів та телефонограм керівникам підприємств, установ та організацій щодо необхідності укладання колективних договорів, 14 з них протягом звітного періоду уклали колективні договори, на 2 підприємствах - розпочата робота з їх укладання;\nнадана консультативно-методична допомога з питань укладення колективних договорів 38 підприємствам;\nЗгідно актуалізації бази даних підприємств, що уклали колективні договори, станом на 01.01.2017 налічується 245 підприємств із загальною кількістю 18,4 тис. робітників (3 підприємства переєстровано із зони АТО, із загальною кількістю 0,1 тис. робітників). З них на 194 суб’єктах були укладені колективні договори, що становить 79% (від загальної кількості підприємств) з чисельністю працюючих 16,9 тис. робітників, що становить 92% (від загальної кількості працюючих).\nСтаном на 03.10.2017, в результаті проведеної роботи, із загальної кількості зареєстрованих підприємств трудові відносини урегульовані на 208 підприємствах (84,9%) з чисельністю 17,4 тис. працюючих (2 підприємства переєстровано із зони АТО, із загальною кількістю 57 робітників). Тобто процент охвачення найманих працівників колективно–договірними відносинами становить 94,8%\nЗа 9 місяців 2017 року пройшли повідомну реєстрацію 126 колективних договорів, змін та доповнень до них, з яких:\nколективних договорів - 43 (з них 14 - вперше);\nзмін та доповнень до колективного договорів - 83.\nНа 37 підприємствах залишаються неврегульованими соціально – трудові відносини (додаток 2).\nНа 8 підприємствах, за результатами переговорного процесу на локальному рівні між стороною роботодавців та трудовим колективом, прийнято рішення про неукладення колективного договору (додаток 3).\nПроте, Управління продовжує звертати особливу увагу роботодавців та працівників на те, що норми законів про оплату праці, про відпустки, охорону праці не можуть бути реалізовані інакше, ніж шляхом укладення колективного договору. Колективний договір служить стабілізатором прав роботодавця і працівників, є запобігання конфліктам і спорам, які можуть виникнути в трудовому колективі.\nВраховуючи викладене, з метою дотримання конституційних прав працівників та вимог діючого законодавства з питань колективно-договірного регулювання, рекомендуємо переглянути Ваше рішення, та врегулювати соціально – трудові відносини на Вашому підприємстві.


Для Першотравневого профтехучилища планують побудувати гуртожиток (фото) » Лиманська Агенція Новин - новини Лиманського району\nУ маєтку Курісів тривають ремонтні роботи (фото) 01 гру, 15:29 У Визирці вирішили долю недобудови (фото) 30 лис, 16:30 До кінця року пацієнти з невідкладним станом проходять КТ-обстеження в КНП «Лиманська ЦРЛ» безкоштовно 30 лис, 13:45 У Доброславі покращують стан довкілля (фотофакт) 30 лис, 15:23 В Одеській області створено карту допомоги родинам та вразливим верствам населення (фото) 30 лис, 10:30\nЛАН » Головні події дня » Для Першотравневого профтехучилища планують побудувати гуртожиток (фото)\n26 жов 2019, 10:00 Головні події дня / Новини / Події / Суспільство / Освіта / В регіоні / ОТГ / Визирська\nТеги: Першотравневий НВК професійно-технічне училище гуртожиток плани Валентина Харламбова\nНа базі Першотравневого НВК планують відкрити професійно-технічне училище. Після того, як Визирська громада отримала одну з трьох опорних шкіл Лиманщини, виникла ідея створити заклад, де б старшокласники отримували профільну освіту, не виїжджаючи за межі ОТГ. Таким чином Визирська громада поповниться профільними молодими спеціалістами, котрі зможуть розвивати її. А для того, щоб іногородні спеціалісти прибували до громади та могли проживати на території навчального закладу, у планах будівництво гуртожитку. В рамках програми вирішуватиметься місце розташування майбутнього гуртожитку та час його будівництва.\nВ програмі виписано пункт "Комфортний заклад", який включає модернізацію. Повинні бути не лише технічні приміщення, а має бути, насамперед, гуртожиток. Я думаю, що наприкінці дії програми, ми будемо знати, де той гуртожиток буде побудований і коли. Оскільки про це мова вже йшла із депутатом обласної ради, я думаю, що підтримка у нас буде в цьому напрямку. Проживання вирішить дуже багато проблем, - Валентина Харламбова, начальник відділу освіти, молоді та спорту Визирської сільради.\nНагадаємо, що навесні 2020 року планується провести перші обговорення з педагогами, батьками та самими учнями стосовно створення профтехучилища на базі Першотравневого НВК.\nНа базі Першотравневого НВК планують відкрити професійно-технічне училище (фото)\nВизирська ОТГ готується до відкриття декількох відділень ЦНАП (фото)\nНБУ випустив першу вертикальну банкноту (фото)16:30\n01 гру В СНБО назвали сроки вакцинации украинцев против COVID-1916:31\n01 гру Премьер Венгрии назвал Сороса преступником и призвал Европу к сопротивлению16:20\n01 гру Данные о наличии лекарств от Covid-19 в аптеках и больницах Украины разместили на интерактивной карте16:01\n01 гру Верховная Рада отсрочила введение кассовых аппаратов для предпринимателей15:55


Крім Moto G42, Motorola також анонсувала телефон Moto G62 5G в Бразилії. Це доступний телефон 5G з чіпом Snapdragon 4-серії. Інші примітні особливості включають дисплей з частотою 120 Гц, 50-мегапіксельну потрійну задню камеру та акумулятор на 5000 Аг.\nMoto G62 5G технічні характеристики та особливості\nПочинаючи з передньої частини, Moto G62 5G має 6,5-дюймову IPS-панель з роздільною здатністю Full HD+ і частотою оновлення 120 Гц. Усередині дисплея розташована 16-мегапіксельна фронтальна камера.\nМодуль задньої камери Moto G62 5G оздоблений 50-мегапіксельною основною камерою. Він поєднується з 8-мегапіксельною надширокою камерою з кутом огляду 118 градусів і 2-мегапіксельною макрокамерою. Смартфон постачається з ОС Android 12.\nMoto G62 5G оснащений чіпсетом Snapdragon 480 Plus і 4 Гб оперативної пам’яті. Пристрій пропонує 128 ГБ пам’яті та слот для карт microSD для розширення пам’яті. Він живиться від акумулятора місткістю 5 000 мАг, який підтримує швидку зарядку TurboPower потужністю 20 Вт.\nG62 5G має бічний сканер відбитків пальців і підтримує розблокування за допомогою обличчя. Також він отримав слот для двох SIM-карт, 5G, Wi-Fi 802.11ac, Bluetooth 5.1, GPS, NFC, порт USB-C і подвійний стереодинамік з підтримкою Dolby Atmos.\nMoto G62 5G ціна та доступність\nЦіна та наявність Moto G62 5G поки що невідомі. Він буде доступний у двох кольорах, таких як графітовий та зелений.\nUSB-C стануть обов’язковими для всіх смартфонів, що продаються в ЄС до 2024 року


Кличко: Так званий референдум - це здача Криму під контроль авантюристів - Голос українською - Україна|ЄС|NATO\nГоловна/Авторські статті/Кличко: Так званий референдум – це здача Криму під контроль авантюристів\nЛідер “УДАРу” Віталій Кличко закликав кримчан не піддаватися на провокації авантюристів, які спираються на чужу армію. Про це він заявив, виступаючи з трибуни Верховної Ради.\n“Хочу звернутися до кримчан, яких зухвало обманює групка авантюристів, які спираються на чужу армію. В Криму діє Конституція автономії, яка гарантує високий – по суті, офіційний – статус російській мові. Ця Конституція, а також закони України гарантують Криму широкі автономні права, насамперед, у соціально-економічній сфері”, – підкреслив Віталій Кличко.\nВін відзначив, що мешканці Криму не відчували своїх автономних прав, оскільки владна верхівка ними зловживала, а кошти розкрадала. Тож лідер “УДАРу” наголосив на необхідності проведення такої реформи законодавства, коли громадяни отримають контроль над владою і змусять бюджет працювати для людей.\n“Ось над такою реформою ми повинні працювати разом. А так званий референдум – це здача Криму під контроль авантюристів. Що буде з Кримом, якщо їх плани реалізуються? Подивіться, що зробили з Абхазією. Квітучий край перетворили на зону соціального лиха. Я хочу запитати кримчан, які живуть за рахунок курортного сезону: хто на сьогодні збирається їхати в зону військового конфлікту? Що буде з курортним сезоном? І хто за це відповість?” – підкреслив Віталій Кличко.


Глобальне потепління - Глобальне потепління стало причиною катастрофи в Тибеті – вчені - Технології - dt.ua\nГлобальне потепління стало причиною катастрофи в Тибеті – вчені\n9 грудня, 2016, 17:54 Роздрукувати\nЗміни клімату стали причиною серії лавин і зсувів.\nСерія лавин у Тибеті була викликана глобальним потеплінням\nВчені заявили про те, що серія лавин і зсувів, яка забрала життя десяти жителів Тибету, була наслідком зміни структури льодовиків регіону, викликаної глобальним потеплінням. Висновки дослідників опубліковані в Journal of Glaciology.\nУ ході дослідження вчені вивчили інформацію про одну з таких лавін, яка зійшла 17 липня цього року біля села Ару на південному сході Тибету. Вивчивши фотографії, отримані супутником Sentinel-2 незадовго до сходу лавини, вчені виявили, що від льодовика Ару відколовся величезний шматок льодової маси довжиною в шість кілометрів і шириною в 2,5 кілометра. Ця величезна маса льоду, за словами очевидців, повністю "сповзла" зі схилів гір всього за чотири-п'ять хвилин і поховала під собою долину, в якій на той момент знаходилися люди.\nЧитайте також: Космодром NASA може піти під воду через глобальне потепління\nТакий стан речей здивувало вчених, оскільки льодовик Ару вважався одним з найбільш стабільних льодовиків Азії. На думку дослідників, причиною катастрофи стало те, що у підніжжя льодовиків проникла тала вода, яка "змазала" їх і змусила ковзати по грунтам і гірським породам набагато швидше, ніж вони це робили раніше. Відповідно, якщо схил буде досить крутим – близько 15 градусів в даному випадку, нижня частина льодовика може просто "відірватись" і скотитися вниз за лічені миті.\nНа думку дослідників, це пов'язано з глобальним потеплінням, яке призвело до зростання температур у Тибеті і в інших горах на 1,5-2 градуси Цельсія за останні 50 років, і до збільшення кількості літніх опадів в кілька разів за останні п'ять-шість років.


Цікавинки Archives - BA&DI\nКожен з періодів розвитку дитини має свої особливості. Ранній період від 1 до 3 років може бути окреслений формулою: “Я сам”, ”Я сама”, “Я можу”. Характерним для нього є становлення власного простору, своїх можливостей і навіть формування меж свого тіла. Другий період — від 3 до 8 років проходить за формулою “Я — те, що я буду”. Це час розширення незалежності та ініціативи. У цей час діти легко вчаться новому. Третій період — від 8 до 11 років у дівчаток і від 8 до 12 років у хлопчиків. Тут діє формула ” Я те, чого я навчився”, формується самооцінка дитини. Підлітковий період від 11 до 15 років у дівчаток і від 12 до 16 років у хлопчиків характеризується новими соціальними ролями, оцінкою оточуючого світу, у дітей формується світогляд. Це вкладається у формулу “Хто я?”, “Ким я хочу бути?” У кожен період часу особистість дитини слід поважати та заохочувати до самостійності.\nКотики неймовірно охайні. Вони приділяють вилизуванню своєї пухнастої шерстки чверть свого часу! Але вони доглядають за собою не тільки заради чистоти і акуратності. Кішка злизує з шерсті речовина, що містить вітамін Д, який необхідний для її здоров’я та життєдіяльності.\nПідраховано, що в сім’ї з чотирьох чоловік щорічно перемивається гора посуду вагою 5 тонн і при цьому долається відстань у півтори тисячі кілометрів від кухонного столу до раковини. За рік миється 18 тисяч столових приладів, 13 тисяч тарілок і 8 тисяч чайних чашок з блюдцями. Цей тягар варто долати разом, допомагаючи мамі мити посуд. Кожен член родини може взяти на себе свою тарілку!\nПісля 60 років у вас є всі шанси назавжди розпрощатися з мігренню, яка, цілком ймовірно, мучила вас протягом життя. Доведено, що тільки 10% жінок і 5% чоловіків старше 70 років стикаються з таким видом головного болю. Вчені досі не знайшли пояснення такому явищу, тим не менш, це так – з роками мігрень відступає. Старіння має плюси!\nА ви знаєте, що психологічний стан хворих, за якими здійснюється постійний догляд, значно покращується і впливає на швидше одужання? Адже хворий відчуває не тільки фізичну підтримку, але отримує емоційний заряд, впевненість у тому, що я потрібен, я важливий, тож необхідно боротися за своє життя. Щире спілкування, просте запитання “Як ти?”, підбадьорення і компліменти можуть сприяти одужанню. До речі, ті, хто здійснює догляд, теж стають щасливішими.\nВідомий психолог Л. С. Виготський зазначав, що наукові поняття не засвоюються і не заучуються дитиною, а виникають і складаються за допомогою величезної напруги її власної думки. Саме тому одним зі шляхів, який веде до прискорення процесу пізнання, є використання розвивальних ігор у різних видах діяльності дошкільників. Розвивальна гра — це ігрова діяльність, організована дорослим і спрямована на розвиток психічних процесів у дошкільників, їх емоційної сфери. Не маєте часу пограти з дитиною, можете викликати Ba&Di фрілансера!\nСьогодні майстер-класи дуже популярні. І їх популярність зростає стрімкими темпами, бо це поєднання захопленості з користю, командної роботи і творчості. Спільна участь батьків та дітей у таких заходах – це можливість подарувати дитині найяскравіші і позитивні емоції, свою підтримку та увагу, і при цьому передати їх новий досвід, нові навички. А через десятки років ви дістанете ваш спільний малюнок, чи зроблену разом статуетку, яка буде вашим приємним спогадом, таким щирим і справжнім, з любов’ю.


Agfa на FESPA 2021 - новини від КрНУ\n“Новий початок. Нові можливості »- під цим гаслом Agfa представлятиме свої струменеві рішення під час майбутнього ярмарку FESPA в Амстердамі (12-15 жовтня цього року). Компанія також має намір відзначити поступове “відкриття” світу та пов’язану з цим можливість зустрітися зі своїми клієнтами та промисловими партнерами. Серед машин, представлених нею під час шоу “в прямому ефірі” (на стенді №1-E20), будуть, серед інших, нещодавно представлений у своїй пропозиції: гібридний плоттер Jeti Tauro H3300 UHS LED (присвячений різним жорстким і гнучким основам) та сублімаційний плотер Avinci CX3200, призначений для друку на текстилі. Маючи на увазі клієнтів з нашої країни, представники польського струменевого відділу будуть присутні на стенді Agfa.\n“Знайомство зі звіром” – перші шоу світлодіодного плоттера Jeti Tauro H3300 UHS\nАмстердамський ярмарок стане першою можливістю для Agfa представити свого “флагмана” серед гібридних рішень високого класу, присвячених ринку знаків та дисплеїв – Jeti Tauro H3300 UHS LED. Визнаний виробником як “звір” (завдяки своїй ефективності та міцній конструкції), плоттер підтримує різні жорсткі та гнучкі носії з максимальною шириною 3,3 м і призначений для виконання високопродуктивних робіт у режимі цілодобового режиму. . Як підкреслює Agfa, найвища якість друку зберігається навіть у найшвидшому режимі виробництва (з двома проходами), що становить 600 м2 / год. Окрім замовлень, характерних для ринку Sign & Display, параметри світлодіода Jeti Tauro H3300 UHS визначають його для виконання робіт на основі гофрованого картону. Він доступний у шести конфігураціях – чотири з яких підтримують обробку твердих (плоских) підкладок, а дві – замовлення, що виконуються з використанням рулонних матеріалів. На FESPA плоттер буде представлений у версії з ручним подаванням носія та автоматичним збором друкованих замовлень.\nЩе одна новинка з пропозиції Agfa, яка буде на її стенді, – це Avinci CX3200. Це сублімаційний плотер, призначений для матеріалів з м’яких вивісок максимальною шириною 3,2 м. Як наголошує виробник, він дозволяє виконувати роботи з яскравими кольорами з використанням широкого спектру поліефірних підкладок, призначених для зовнішнього та внутрішнього застосування, наприклад або декоративні. Машина дозволяє здійснювати прямий друк матеріалу або використовувати трансферний папір як проміжний етап.\nТретім пристроєм, представленим на виставці FESPA, буде Oberon RTR3300 – плоттер високого класу, що працює в режимі “roll to roll” і обробляє гнучкі основи шириною до 3,3 м. За словами виробника, він поєднує найвищу якість відтворення з висока ефективність і простота використання. Завдяки використаної тут технології фіксації UV-світлодіодного друку та друкованій пластині з водяним охолодженням, вона також може обробляти гнучкі матеріали, чутливі до високих температур. Варіант подвійного рулону, в свою чергу, дозволяє підвищити його ефективність на замовленнях, де можна одночасно надрукувати два рулони з матеріалом меншої ширини.\nУсі машини Agfa, представлені на ярмарку, будуть контролюватися системою робочих процесів Asanti, розробленою компанією, призначеною для широкоформатного виробництва. Як наголошує виробник, це суттєво покращує весь виробничий процес, забезпечує стабільність і послідовність кольору на основі алгоритмів, які оптимізують витрату чорнила.\nУ частині стенду буде спеціальна зона застосування, де відвідувачі матимуть змогу побачити різні роботи, що виконуються з використанням окремих машин із пропозиції Agfa та спеціальних фарб, із зеленим золотим сертифікатом GREENGUARD. Ярмарок також буде можливістю обговорити з експертами Agfa, присутніми на заході, про широкі та різноманітні можливості, які пропонують її рішення для ринку широкоформатного друку.\nЩе один особливий простір – “Промислова струменева зона”. Тут ви також знайдете численні зразки відбитків, зроблених із застосуванням розчинів Agfa. Гості матимуть у своєму розпорядженні представників компанії, що займається промисловим застосуванням її машин та матеріалів. Інтегровані рішення, пропоновані на цій частині стенду, включатимуть: Alussa – призначена для друку натуральної шкіри та InterioJet – призначена для друку шарів ламінату. Компанія також представить власні високопродуктивні струменеві чорнила, як ультрафіолетові, так і на водній основі. Вони використовуються в широкому спектрі промислових застосувань, реалізуються в тісній співпраці з партнерами, які використовують їх на основі контрактів на виробників оригінального обладнання, а також з їх замовниками.\n– Ми щиро запрошуємо вас відвідати наш стенд під час ярмарку FESPA, – каже Адріана Піотровська -Інексяк, керівник відділу струменевого друку в Польщі. – Вони матимуть для нас особливе значення, адже ми зустрінемося з нашими клієнтами та діловими партнерами після багатомісячної перерви в галузевих заходах, організованих у всьому світі, з іншого боку – ми покажемо деякі абсолютно нові рішення, поки що анонсовані лише у онлайн -конвенція. Ми раді представити наші флагманські рішення в галузі гібридного друку – Jeti Tauro H3300 UHS LED, а також реалізацію робіт з м’якої вивіски на поліефірних матеріалах – Avinci CX3200. Ми знову запрошуємо вас до Амстердама.


На роботу потрібні 182 000 співробітників: уся надія на іноземців\nУ Великопольському воєводстві вже потрібно 182 000 співробітників. Вся надія на іноземців. Протягом 4 років попит на українців та інших іноземних працівників у цьому воєводстві збільшився до 182 000 осіб.\nДо недавнього часу роботодавці воєводства, з найнижчим рівнем безробіття справлялися своїми силам, оскільки привертали жителів інших регіонів Польщі. Про це повідомляє сайт www.pulshr.pl\nБезробіття вже настільки сильно знизилося, що ресурси співробітників закінчилися. За словами ректора Коледжу банківської справи в Познані, крім іноземців, до роботи залучають і пенсіонерів.\n— Довгий час ми не залучали до роботи співробітників-іноземців, тому що до нас із задоволенням приїжджали працівники з інших регіонів, за винятком трьох — Мазовецького, Нижньосілезького і Поморського, — повідомляє інформаційному агентству Newseria Biznes проф. Józef Orczyk, економіст і ректор Коледжу банківської справи в Познані.\n— Зараз все закінчилося, тому виникає проблема, як заповнити прогалину, як забезпечити роботодавців співробітниками.\nПротягом багатьох років Великопольське воєводство — це регіон з найнижчим рівнем безробіття, а Познань є вершиною в цьому відношенні серед столиць провінцій. У вересні 2018 року, коли в середньому в Польщі безробіття становило 5,7%, у Великопольському воєводстві — всього 3,2%. Рівень зайнятості також збільшується швидше, ніж в інших регіонах — у вересні він збільшився на 5,4%, а в середньому по країні склав 3,2% на щорічній основі. Однак, без робочих рук, цей темп не може бути збережений — згідно з дослідженням "Іноземець на ринку праці в Великопольському регіоні", розробленим WSB у співпраці зі Статистичним управлінням в Познані.\n— Протягом 4 років попит на українців та інших іноземних працівників у Великій Польщі збільшився до 182 000 осіб. Ми зробили розрахунки, які ясно показують, що якби у нас не було іноземців, не було б питання про підтримку темпів зростання зайнятості, — повідомляє ректор WSB в Познані.\nЯк зазначає ректор WSB в Познані, кілька факторів сприяють нестачі кандидатів на роботу. З одного боку, цей вплив демографічних змін у суспільстві — менше людей виходить на ринок праці, ніж залишає його, а зниження пенсійного віку посилює цей процес. Крім того, багато молодих поляків поїхали на Захід. З іншого боку, зростання зайнятості, яке сталося за останні кілька років, і безробіття з початку 2014 року постійно знижується, це означає, що люди, які мають правильну кваліфікацію і хочуть працювати, вже зайняті.\n— Роботодавці чекають співробітників з інших країн, а польські співробітники трохи бояться цього. Найгірше тим, хто менш освічений і тим, чия праця менш оплачуєма. Ця категорія поляків розраховувала на те, що під час відсутності співробітників їх зарплати будуть рости. На даний момент прибуття іноземців призводить до того, що зростання заробітних плат є, але не таке як очікують деякі. Цікаво, що молоде покоління дуже критично ставиться до приїзду іноземців, — каже проф. Józef Orczyk.\nУ Польщі рівень професійної активності все ще перебуває на дуже низькому рівні.\n— Професійна активація літніх людей, що пішли на пенсію, низька. Існує дуже високий відсоток людей похилого віку, які можуть працювати неофіційно, але вони офіційно не вказані в статистиці. Як і раніше спостерігається низький або навіть незначно знижений відсоток зайнятості жінок — перераховує проф. Józef Orczyk. — Крім того, спостерігається дуже велике коливання зайнятості молодих людей. Це фактори, які в даний час підсилюють цю природну демографічну ситуацію, це пов'язано і з тим, що з Польщі виїхало 2,5 мільйона осіб.\nМіністерство сім'ї, праці та соціальної політики стверджує, що в першій половині 2018 року іноземці в Польщі отримали майже 148 тисяч дозволів на роботу, з яких 16,75 тис. осіб у воєводстві Великопольському, або 11,3%. У цій групі переважна більшість, 13,6 тис. осіб — це громадяни України.\n— За нашими оцінками, в даний час ми потребуємо — згідно з декларацією роботодавців — 182 000 працівників. Відомо, що ми не можемо розраховувати на такий великий приплив українців, як і раніше. Однак, згідно з опитуваннями, 62% українських студентів і працівників Польща подобається, — розповідає ректор WSB в Познані. — Польські роботодавці не завжди виконують свої зобов'язання по оплаті праці, але якщо іноземці знаходять свого роботодавця, вони повертаються.\nНайбільша група іноземців зайнята у виробництві, в області адміністрування та підтримки, а також в області транспортування і логістики та в будівництві.


Безпеку канатних доріг забезпечують стандарти\nБезпеку канатних доріг забезпечують стандарти\nЧетвер, 11 червня 2015 08:47\nКанатна дорога - це вид транспорту, призначений, як для перевезення пасажирів, так і для перевезення вантажів. Спершу канатні дороги призначалися виключно для перевезення вантажів. Очевидно, що такий спосіб пересування винайшли жителі гірських місцевостей. Вони стали переправляти в кошиках через ущелини по мотузках необхідні речі. Такий спосіб і сьогодні існує в Гімалаях.\nКанатна дорога в сучасному її вигляді з'явилася в 1866 році в Швейцарії. Там канатна дорога перевозила туристів до оглядового майданчику.\nДо канатних доріг належать траси позавуличного і позаміського транспорту, протягнуті в повітрі, а також внутрішньоміські, такі як фунікулер і канатний трамвай. Наприклад, активна розробка фунікулерів почалася в минулому столітті. Спочатку вони використовувалися як засоби для перевезення туристів до оглядових майданчиків на горах, щоб відпочиваючі могли вдосталь намилуватися на пейзажі. Тепер же ця технологи все частіше сприймається як невід'ємна частина сучасної міської транспортної мережі.\nВ даний час такий транспорт набирає обертів. Статистика показує, що зараз на світовому ринку обладнання для створення канатних доріг домінують переважно європейські компанії. На частку їхньої продукції припадає близько 90% від річного обороту даного ринку. Також розвивається надземний транспорт в Серверної Америці і деяких частинах Азії.\nВід високогірних міст в Болівії до муніципальних утворень Африки, Європи, США та Австралії - повітряні трамваї стають популярним доповненням до існуючих міським транспортним системам з цілого ряду причин.\nЇх переваги вельми наочно демонструє, наприклад, канатна дорога Ла-Пас - Ель-Альто в Болівії, яка була введена в експлуатацію в 2014 році і є найдовшою в світі. Вона знизила навантаження на автомагістралі, а також дозволила впоратися зі зростаючими рівнями забруднення навколишнього середовища і шумового забруднення через дорожній транспорт. Крім того, за рахунок відмови від персональних авто на користь цього виду громадського транспорту болівійці, які подорожують між містами Ла-Пас і Ель-Альто, змогли добитися істотної економії на паливі.\nІншим прикладом є найдовша міська канатна дорога Євразійського континенту, яка відкрилася в Анкарі в 2014 році. Вона з'єднує два ключових району міста і мережа метрополітену. За словами мера турецького мегаполісу, ця канатна дорога дозволить муніципалітету добитися 80-відсоткову економію на експлуатаційних витратах в порівнянні з іншими системами транспортування пасажирів.\nАлжир (Алжир), Морж (Швейцарія), Нью-Йорк (США), Кіто (Еквадор) і Сідней (Австралія) - ось лише невеликий перелік міст, чиї муніципалітети нині всерйоз розглядають можливість прокладки підвісних канатних доріг як найбільш ефективного способу з'єднання різних частин муніципальних утворень.\nПоки пасажири фунікулерів насолоджуються плавним переміщенням над містом і мальовничими пейзажами, всередині цих пристроїв злагоджено працює величезна безліч компонентів, основним з яких є електромотор.\nРозробкою міжнародних стандартів на такі електромотори займаються фахівці технічного комітету ТК 2 "Обертові машини" в складі Міжнародної електротехнічної комісії (IEC). Опубліковані ТК документи охоплюють технічні аспекти проектування, виробництва та експлуатації двигунів і генераторів всіх розмірів.\nОскільки найбільші виробники фунікулерів працюють в Європі, то не дивно, що в ЄС є ефективні регіональні стандарти і регулюючі норми, що забезпечують дотримання найсуворіших вимог безпеки стосовно до створення та експлуатації канатних доріг - як у містах, так і на території курортів. Зокрема, Директива ЄС по канатних дорогах, що вступила в силу в 2004 році (поширюється на країни ЄС, а також Ісландію, Ліхтенштейн і Норвегію), сприяє вільному переміщенню компонентів і підсистем канатних доріг на внутрішньому ринку ЄС із забезпеченням високого рівня безпеки.\nУсвідомлюючи всю важливість безпеки даного виду транспорту все більше організацій, переймаються увагою до питання розробки міжнародних стандартів, які зможуть зробити канатні дороги по-справжньому безпечними.\nПереглянути хіти змісту : 1804082


Молодь планує змусити всю Вінницю співати гімн України\nГлавная/Винница/Молодь планує змусити всю Вінницю співати гімн України\n5 грудня вперше у Вінниці відбудеться масштабний музичний флешмоб «Заспіваймо гімн України». О 13:25 на радіо Вінниця (107:4) пролунає повідомлення про початок акції. Одразу після цього вінничани виконають гімн одночасно в усіх скверах, площах, торгово-розважальних центрах та вищих навчальних закладах міста. До них можуть долучитися всі бажаючі. Флеш-моб зніматимуть на відео, з якого потім зроблять ролик та відправлять військовим у зону АТО.\n5 грудня вперше у Вінниці відбудеться масштабний музичний флешмоб «Заспіваймо гімн України». О 13:25 на радіо Вінниця (107:4) пролунає повідомлення про початок акції. Одразу після цього вінничани виконають гімн одночасно в усіх скверах, площах, торгово-розважальних центрах та вищих навчальних закладах міста. До них можуть долучитися всі бажаючі. Флеш-моб зніматимуть на відео, з якого потім зроблять ролик та відправлять військовим у зону АТО. Напередодні Дня Збройних Сил України Вінницька молодіжна рада вирішила досить незвичним чином привітати захисників нашої країни.\n5 грудня молодь, вперше у Вінниці, влаштує масштабний музичний флешмоб під назвою «Заспіваймо гімн України». Виконувати слова гімну будуть одночасно в усіх скверах, площах, торгово-розважальних центрах та вищих навчальних закладах. Метою флешмобу є об’єднання мешканців міста для привітання та підтримки захисників нашої Вітчизни. О 13:25 на радіо Вінниця (107:4) пролунає повідомлення про початок акції. До флешмобу долучатимуться усі перехожі, відвідувачі магазинів та студенти вишів. Таким чином, в унісон, гімн співатиме усе місто. Завершальним етапом флешмобу стане монтаж відеоролику, який відправлять військовим у зону АТО. Організатори заходу – Вінницька молодіжна рада, teens-club «Універ», захід проходитиме під патронатом відділу у справах молоді та туризму. Джерело: Департамент у справах ЗМІ та зв’язків з громадськістю Вінницької міської ради.\nМінімальну пенсію в Україні пропонують підвищити у два рази: в Раду внесено законопроєкт 89\nУкраїнці обирають відкриті турнапрямки, а COVID-паспорти поки не на часі через відсутність єдиних стандартів, – експерт 3482\nУ Вінниці викрили чоловіка, який поширював порнографію за участі неповнолітніх 1066


Інструкція по експлуатаці безінерційних котушок - Форум\nІнструкція по експлуатаці безінерційних котушок - Форум Реєстрація Вхід\nФорум » Цікаві статті » Рибальські статті » Інструкція по експлуатаці безінерційних котушок (Дотримуючись цих правил ваша катушка прослужить не один сезо)\nІнструкція по експлуатаці безінерційних котушок\nБанан Дата: Середа, 09.03.2011, 15:19 | Повідомлення # 1\n1. Інструкція з експлуатації безінерційних котушок.\n2. Багато починаючі рибалки спінінгісти, купуючи одну із складових спінінга і не підозрюють, що ця деталь дуже важлива і вимагає до себе дбайливого ставлення. Мова піде про котушці, ми познайомимося з основними характеристиками і експлутація її в справі. І допоможемо продовжити термін експлутації. Адже не завжди наш пакупатель отримує детальну інформацію про виріб, або інструкцію користування даного товару. Для того щоб правильно використовувати котушку, уважно ознайомтеся з даними рекомендаціями!\n3. Шпуля. Заповнення шпулі. Місткість. Способи зняття. Зніміть шпулю і закріпіть на ній волосінь (плетінку). Для цього відгвинтите регулювальний гвинт, що знаходиться попереду шпулі або натисніть на кнопку, яка знаходиться на шпулі (у котушок з заднім фрикціоном). Відкрийте лескоукладиватель (рухом кисті відведіть убік). Встановіть шпулю на штир і закрутити регулювальний гвинт, або встановивши шпулю на вісь, повільно обертайте в будь-яку сторону до тих пір, поки шпуля не стане на місце (у котушок з заднім фрикціоном). Не застосовуйте силу. Показником правильного встановлення шпулі є клацання фіксатора шпулі (у котушок з заднім фрикціоном). Закрийте лесоукладиватель і починайте намотувати волосінь. Для того щоб волосінь намотувалася рівніше, слід створити натягнення волосіні (на упаковках плетінки є малюнок). Для найбільшої зручності в експлуатації гранична висота укладання волосіні повинна становити близько 2 мм від краю шпулі (Важливо!). Місткість шпулі кожної моделі для різних діаметрів волосіні вказана в технічних характеристиках (або на самих шпулях). Для того щоб Ви могли використовувати різні види волосіні, необхідно мати додаткові шпулі до котушок (у деяких моделях йдуть в комплекті).\n4. Антіреверс. Способи та Цілі застосування. Антіреверс перешкоджає обертанню головки котушки у зворотний бік при намотування волосіні. Антіреверс включається за допомогою перемикача, що знаходиться в задній частині котушки або в нижній частині корпусу (залежить від моделі).\n5. Регулювання гальмівного механізму. Регулювання гальмівного механізму виробляється за допомогою регулювального гвинта, що знаходиться в передній або задній частині котушки. Гальмівний механізм призначений для зниження ризику розриву волосіні у випадках різких ривків або сильного опору спійманої риби. Для того щоб відрегулювати гальмівний механізм, пропустіть лісочку через лесоукладиватель і просуньте в кільця, розташовані на вудлище. Закріпіть кінець волосіні. Увімкніть антіреверс. Встановіть вудлище під кутом 45 градусів. Регулювальним гвинтом Налаштуйте поріг спрацьовування фрикціону. Якщо він досягає межі, поверніть регулятор гальмівного механізму, щонайменше, на чверть обороту тому (проти годинникової стрілки). При регулюванні гальмівного механізму не тисніть, тому що це може призвести до поломки котушки або вудилища (ніколи не затягуйте фрикціон до упору !!!).\n6. Техніка закидання. Візьміть вудлище з заздалегідь закріпленій котушкою, намотаною на шпулю і пропущеної через кільця (від рукоятки до вершинки вудлища) волосінню і закріпленої на вільному кінці волосіні приманкою в праву або ліву руку (в залежності від суб'єктивних анатомічних особливостей рибалки). Вказівним пальцем тієї ж руки притисніть лісочку в двох-трьох сантиметрах від ролика лесоукладивателя до рукоятки вудлища (один із способів). Вільною рукою відкрийте дугу лесоукладивателя. Перш ніж зробити закид, візуально переконайтесь у відсутності на передбачуваної траєкторії польоту приманки і подальшої її проводки сторонніх предметів, людей і тварин. Техніка закидання залежить від сукупності багатьох факторів: довжини спінінга, ваги приманки, наявності перешкод у зоні занедбаності і іншого. Тому вона грунтується на індивідуальному досвіді рибалки. Після здійснення закидання в залежності від виду та умов рибної ловлі зробіть проводку приманки. Після закінчення проводки проводите тугіше послідовність дій до закінчення риболовлі або до піймання риби. Перед виходом на водойму при можливості проконсультуйтесь у рибалки зі стажем.\n7. Догляд та запобіжні заходи.\n8. - Не допускайте попадання піску на обертові частини котушки.\n9. - Намагайтеся не бити і кидати у воду. (Обов'язково висушити)\n10. - Зберігайте котушку в сухому стані. (Бажано в чохлі)\n11. - Один раз на пів року рекомендується відкривати корпус і змащувати механізм котушки спеціальним мастилом для котушок. (Бажано, щоб це робив фахівець!!).\n12. - При використанні плетінки, ролик лесоукладивателя змащувати рідким мастилом, раз на п'ять-шість рибалок (гарантія довгої служби ролика, що сприяє застосуванню плетінки довгого часу.)\n13. - І останнє і найважливіше! Котушка це засіб доставки приманки в потрібне вам місце і виведення її. Це не лебідка! Не забувайте про це.\n14. - Гарантія не поширюється на пошкодження в наслідок неправильного використання а так само навмисної чи ненавмисної поломки. Щасти вам!\nВзято з www.rybak.te.ua\nВОВІК Дата: Середа, 09.03.2011, 17:46 | Повідомлення # 2\nУніверсальне вудилище - Міф?\nУніверсальний спіннінг. Скільки вже було сказано про вибір спінінга . Всі шукають універсальну снасть. Звичайно, ні в кого немає бажання тягати з собою на рибалку 3-4 спінінга з різним тестом і оснащенням. А якщо рибалка "ходова" по зарослих берегах річки, брати більше одного спінінга - просто безумство. Чи можливо підібрати універсальне спінінговое вудилище для різних умов. Я висловлю в цьому пості свою думку на цей рахунок.\nВідразу скажу очевидну річ: для всіх водойм, умов та приманок, універсального спінінга немає, і бути не може. Але! Якщо звузити сферу застосування снасті для конкретної риболовлі або походу, вибрати універсальну снасть можна і потрібно! Цим ми і займемося.\nЯкщо має бути риболовля на одному озері або річці, та й відомий видовий і розмірний склад риби, завдання спрощується. Але часто, ви вирушаєте в район, де кілька водойм різного типу, з різними глибинами, з різною рибою і різною кількістю водоростей. Ось тут то і постає дилема, набрати з собою кілька спінінгів для різних умов або підібрати один, більш менш вписуємий в розмаїття майбутніх рибалок. Коли похідного спорядження з надлишком, я вибираю останній варіант - один універсальний спінінг.\nРозглянемо гіпотетичну ситуацію. Є середня річка, з швидкістю течії 1-2м / с в руслі і 3-5м / с на перекатах і глибинами до 5м. Є озеро, з вузькими смужками латаття вздовж берегів і кількома ямами до 8м. Є кілька сильно зарослих стариць і заплавних озер з глибинами до 3м. і рідкісними вікнами, де можливий лов. Спробуємо підібрати спінінговое вудилище, яке підійде для всіх типів водойм.\nНайголовнішим чинником при виборі тесту і срою спінінга я вважаю масу і тип приманок, а ніяк не розміри і тип риби. А маса і вид приманок безпосередньо залежить від глибини водойми, швидкості течії, кількості та виду водної рослинності.\nОрієнтуючись, звичайно, на свій смак і досвід, розклад приблизно наступний. На річці будуть застосовуватися великі віброхвости і твістери з джиг головками масою 18-21г. На мілинах - середні коливні блешні масою 12-15г. Можливо, на перекаті знадобляться Поппера масою 8-12г. На озері будуть використовуватися середні і великі віброхвости з джигом масою 21-28г. Уздовж латаття - плаваючі воблери масою 12-18г, а також дрібний силікон з вантажем від 7г. Тут підуть у хід, як передньоогружені вертушки, за типом "Майстра", масою 12-20г., Так і великі вертушки з сердечником, "Меппс" і подібні, масою 8-12г. На зарослих старицях краще ловити на дрібні плаваючі воблери і Поппера та мікроджіг. Тут маса принад - 5-10г.\nЯк видно, діапазон мас приманок дуже великий. Якби можна було, я б узяв три спінінга. 1-й: довжина 2,7-3м. Тест 10-40г. Швидкий стрій. Для важкого джига і передньогружених вертушок на ямах річки і озера. 2-й: довжина 2,4 м. Тест 8-20г. Полу-параболічний лад. Для блешень, що коливаються, вертушок, середніх воблерів і Поппера. 3-й: довжина 2,1 -2,4 м. Тест 3-15г. Ближче до швидкого строю. Для мікроджіга і маленьких воблерів. На зарослі стариці і прибережні ділянки озера.\nАле, потрібно вибрати один - універсальний прут. І я виберу спінінг з тестом 10-30р. З середнім строєм (напів-параболик). Довжиною 2,4 м. Двохскладовий. Так, буде не дуже зручно кидати важкий джиг на річці та озері (доведеться просто трохи знизити масу джига). Не буде гарної чутливості при лові на дрібні і легкі приманки. Але в цілому, такий спінінг покриє весь діапазон зазначених умов. А це головне!\nЩо стосується довжини вудилища. На більшості водойм береги сильно заростають кущами та деревами. Вудилище довжиною 2,4 метра підійде для таких місць краще, ніж 2,7 м. і більше. При цьому, дальність закидання у 2,4-метрового спінінга вище, ніж у 2,1-метрового . Так що, я вважаю саме довжину 2,4 м. найбільш універсальної, як для лову з берега, так і з човна, з відкритого пляжу, або серед густих кущів. І звичайно ж, якісне двохколінне спінінговое вудилище, завжди краще і надійніше, ніж телескопічне.\nПроводячи подібний аналіз ситуації, відповідно з місцями, куди ви збираєтеся на рибалку, можливо підібрати одне універсальне спінінговое вудлище. Це можливо і дуже важливо!\n/ Nik-fish.com /