Таро-прогноз з 8 по 14 лютого: Другий тиждень лютого може здатися складним і для того, щоб уберегтися від промахів, варто заздалегідь дізнатися про те, що буде відбуватися – Особлива\nГоловна Гороскоп Таро-прогноз з 8 по 14 лютого: Другий тиждень лютого може здатися складним і для того, щоб уберегтися від промахів, варто заздалегідь дізнатися про те, що буде відбуватися\nТаро-прогноз з 8 по 14 лютого: Другий тиждень лютого може здатися складним і для того, щоб уберегтися від промахів, варто заздалегідь дізнатися про те, що буде відбуватися\nПочаток тижня по карті «Колесо фортуни» буде оптимістичним. Овни відчують зміни на краще, якщо не будуть чинити опір змінам. На початку другого тижня лютого біля них почнеться новий життєвий етап.\nАркан «Пустельник» вказує Овнам на необхідність призупинитися і переглянути свої плани. За цією карткою важливо проаналізувати події, які відбулися на початку тижня, щоб в подальшому не оступитися і не повторити минулих помилок.\nПо карті «Повішений» Овнів чекають випробування. Аркан говорить про непідвладні їм обставини, коли важливо буде залишатися спокійними, скоритися долі і уважно стежити за подіями. Інтуїція допоможе знайти вірний вихід і прийти до успіху.\nАркан «Диявол» несе в собі попередження. За цією карткою розум може бути затуманений, і такий стан справ призведе до неминучих помилок і погіршенням як у діловій, так і в особистій сферах життя.\n«Дурень» в розкладі – карта, яка закликає Тельців не боятися змін, але при цьому не втрачати пильності. З цього Аркану в життя приходять нові події, і вони будуть позитивними, якщо відмовитися від необачних кроків.\nКарта «Суд» говорить про логічне завершенні подій, коли Тельці зможуть поставити крапку в складних справах, отримати гідну винагороду. Аркан обіцяє успіхи, але лише в тому випадку, якщо чинити чесно, не намагаючись обдурити або схитрувати.\nПо карті «Колісниця» Близнюки на початку тижня можуть зробити ривок вперед. Важливо не втрачати часу даремно і вирішувати питання в міру їх надходження. В такому випадку вдасться швидко завершити все, що було заплановано, і не допустити помилок.\nКарта «Імператриця» вказує на сприятливий час. Близнюки можуть бути впевнені в тому, що вибрали вірний напрямок. Події будуть розвиватися поступово, але їх не потрібно прискорювати, щоб не оступитися.\n«Вежа» в розкладі – карта, яка пророкує закономірні зміни. Близнюки повинні бути готові до того, що частина планів стане неактуальною, і їх потрібно буде переглянути. Ховатися від рішення проблем не вийде, адже без активних дій не вдасться змінити життя на краще.\nАркан «Суд» віщує зміни, коли в житті Раків настане вирішальна фаза. У такий період важливо дотримуватися обережності, щоб поспішні рішення не стали причиною фінансових труднощів.\nПо карті «Імператриця» Раків чекає процвітання і везіння, особливо якщо мова йде про налагодження особистого життя. Порада карти – не квапити час і довіряти інтуїції, щоб опинитися в потрібному місці в потрібний час.\nКарта «Зірка» вказує Ракам на можливість завершити те, що було заплановано. З цього Аркану потрібно використовувати накопичені знання і вміння, вірити в себе і не боятися руху вперед.\nПо карті «Імператриця» на початку тижня Леви зможуть побороти свою нерішучість, щоб знайти щастя в особистому житті. Аркан обіцяє успіх і процвітання, якщо не поспішати і уважно аналізувати те, що відбувається.\nАркан «Пустельник» закликає Левів зробити паузу, щоб ще раз скорегувати плани, позбутися страхів і сумнівів, що заважають залученню потрібних змін. За цією карткою Леви отримають можливість відновити енергію і сили.\nКарта «Колісниця» говорить про динамічне завершення тижні. Аркан закликає Левів зробити рішучий ривок, щоб досягти мети і знайти те, до чого вони прагнули. Порада карти – не боятися активності, завдяки якій вийде обійти конкурентів.\nНа початку тижня по карті «Помірність» Дівам не можна нервувати і намагатися змінити хід подій. Аркан обіцяє зміни на краще, якщо довіряти своїй інтуїції і звертати увагу на знаки долі.\n«Місяць» у розкладі – карта, що описує складне становище. По ній Дівам не можна піддаватися на провокації і довіряти чуткам. Впевненість в собі допоможе знайти вихід з ситуації, що склалася.\nПо карті «Колісниця» Діви зможуть подолати труднощі завдяки рішучим діям. До успіхів вони прийдуть, якщо не будуть боятися невідомості і перестануть жити стереотипами.\nНа початку тижня по карті «Закохані» Терези зіткнуться з неминучістю вибору. Аркан закликає до аналізу ситуації, щоб не помилитися з напрямом шляху і залучити в життя дійсно позитивні зміни.\nКарта «Ієрофант» описує ситуацію, коли Терезам можна потурати емоціям. За цією карткою важливо спрямувати сили на вирішення першочергових питань і завдань, не відволікаючись на те, що не має особливого значення.\nАркан «Правосуддя» говорить про удачу в справах, особливо якщо вони пов’язані з судовими розглядами. Терези повинні розуміти, що будь-яка брехня або обман можуть призвести до ураження і погіршення поточного становища.\nКарта «Місяць» закликає Скорпіонів не довіряти чуткам і не покладатися на домисли оточення. Уміння вчасно слухати інтуїцію і помічати деталі вбережуть від промахів.\nАркан «Верховна жриця» говорить про необхідність набратися терпіння. В середині тижня Скорпіони можуть бути втягнуті в конфлікти, з яких потрібно буде вийти з честю і гідністю, не опускаючись до рівня опонентів.\n«Суд» в розкладі – карта, яка вказує на перемогу. По ній Скорпіони зможуть набути впевненості в своїх силах, поставити на місце кривдників і не заплямувати свою репутацію необдуманими вчинками.\nКарта «Повішений» описує ситуацію, коли Стрільці будуть на роздоріжжі. Їм доведеться зробити вибір: досягти мети, пішовши на необхідні жертви, або ж відмовитися від задуманого, якщо здається, що ціна занадто висока.\nАркан «Мир» говорить про те, що Стрільці володіють необхідними знаннями та навичками для завершення поставленого завдання. Мета буде досягнута, якщо не пасувати і не перекладати відповідальність на третіх осіб.\nПо карті «Місяць» Стрільцям не можна боятися того, що відбувається в житті. Аркан описує ситуацію плутанини, коли сумніви можуть стати каменем спотикання. За цією карткою потрібно покладатися на інстинкти та інтуїцію, щоб змінити ситуацію на краще.\nАркан «Суд» відкриває тиждень, і по ньому Козероги можуть сміливо займатися вирішенням юридичних питань. Ініційовані справи завершаться успіхом, якщо не поспішати і бути чесними у всьому.\nПо карті «Сила» Козероги зможуть впоратися з будь-якими завданнями і подолати труднощі, якщо направлять енергію в русло творення. Аркан обіцяє прорив, якщо Козероги знайдуть в собі сміливість зважитися на зміни.\nКарта «Диявол» закликає Козерогів бути уважнішими і не потурати примхам. В кінці тижня є ризик потрапити в пастку через необачність і руйнівних емоцій.\nКарта «Суд» відкриває тиждень, і по ній Водолії зможуть домогтися справедливості по відношенню до себе. Чесність і вміння законними шляхами відстоювати свої права допоможуть Водоліям позбутися труднощів.\nАркан «Смерть», незважаючи на назву, обіцяє лише закономірне завершення чергового життєвого етапу. За цією карткою Водоліям доведеться поставити крапку в справах і більше не тягнути за собою минуле.\nКарта «Зірка» перегукується з Арканом «Смерть», і по ній Водолії можуть бути впевнені в правильному виборі шляху. Перешкод більше не буде, якщо не звертати з обраного напрямку.\nАркан «Суд» закликає Риб боротися за свої права. За цією карткою з’явиться можливість обірвати стосунки з токсичними людьми, відстояти свою свободу і більше нікому не дозволяти собою маніпулювати.\nПо карті «Вежа» Риби зіткнуться з неминучими змінами, які можуть здатися жорстокими. Частина планів впаде, звільняючи місце для нових подвигів. Рибам не варто чинити опір тому, що відбувається: пил уляжеться, і напрямок шляху стане очевидним.\nКарта «Колісниця» не дарма випадає в кінці розкладу. По ній Риби зможуть оговтатися від події, взяти ситуацію під контроль. Рішучі і обдумані дії призведуть до успіхів.\nПопередня стаття– Тьотю, може вам водички? Ви так зблідли… – порушив діалог думок хлопчина. Вже тоді Юля наважилася запитати, чи попутники є сином і чоловіком її шкільної подруги. Як виявилося, так. Розговорилися, згадали про Оксану, поплакали\nНаступна статтяУ більшості областей очікуються складні погодні умови: сніг з переходом у мокрий сніг, місцями хуртовина, налипання мокрого снігу, повсюдно ожеледь, місцями сильна\nГороскоп на 19 вересня: проведіть день активно, тоді весь тиждень буде вдалим


Критикувати владу зручно – ти завжди красунчик. Але навіть Штепа знову йде в мери Слов'янська, зате ти "вобше нікуда не балотіруєшся" / ГОРДОН\n25 вересня, 2020 16.13 | коментарів:\nУкраїнський сегмент Facebook поринає у місцеві передвиборчі перегони. Усе більше агресії, усе менше котиків. Багатьох це дратує. Серед моїх ФБ-друзів стала популярною рамочка на аватарку "Я вобше нікуда не балотіруюсь!"\nХочу висловити своє "фе".\n1. Суржик, яким це написано. Просто огидно. Деякі топблогери навіть зробили собі ім‘я, регулярно знущаючись над українською мовою. Така собі заслуга.\n2. Критикувати владу (і місцеву, і печерську), не намагаючись самому змінити країну через механізм виборів, – зручно і безпечно. Ти завжди красунчик (красунечка). Ти завжди можеш написати, що треба робити і як не треба робити. А якщо помилився – просто видаляєш той допис, і знову красунечка (красунчик)!\n3. Іти на виборчу посаду некомфортно. Тебе зразу ж починають підозрювати у всіх смертних гріхах. Навіть твої друзі не у Facebook. А вороги пишуть пасквілі. Я пройшов через кілька кампаній і взнав про себе такі страшні речі, що й руки сам собі не подав би (якщо б хоч щось було правдою).\n4. Неля Ігорівна Штепа, велика шанувальниця "русского мира" і співорганізатор "Новоросії", знову балотується в мери Слов'янська, "от Партії міра".\nА ти красавчик (красунечка) і "вобше нікуда".\nТеги: Україна, вибори, Неля Штепа, місцеві вибори, фінансист Тарас Козак\nЗеленський: Чесні вибори – найкращий вихід із ситуації у Білорусі\n23 вересня, 2020 14.33 |коментарів:\n23 вересня, 2020 23.51 |коментарів:\n21 вересня, 2020 10.07 |коментарів:\n"Така красива жінка". Зірка "Беверлі-Гіллз, 90210" Догерті, яка бореться з раком, показала своє нове фото\nНа орендованій квартирі знайдено мертвою 23-річну зірку шоу America's Got Talent Скілир Гікс\nЯкщо після переговорів Байден заявить про необхідність повного виконання Мінських домовленостей, то він став на бік Путіна\n"Укрзалізниці" треба оновлювати парк вантажних вагонів. Але цього не роблять списуванням цілком придатних вагонів та вимиванням грошей з економіки G\nЯ спокійний щодо можливого загострення на фронті. Тому що мені є більше що втрачати, ніж тим, хто буде нападати\nБайден та Путін говоритимуть про Україну без України. Через нашу страусову політику нас поставлять перед фактом – виконати чужі домовленості\nЗагроза великої війни значна, адже мирна, розвинена, істинно незалежна Україна – справжній подразник для Росії G\nМи знаємо, що стається з країною, у якої зруйнована армія. Сьогодні український солдат – головний гарант нашої незалежності


Всюдисущий MONATIK і «Голос країни 9» | Telekritika\nВід Telekritika 13.12.2018 15:20 13.12.2018 5244\nГоловна Медіатусовка\tВсюдисущий MONATIK і «Голос країни 9»\nТелеканал «1+1» відкрив ім’я третього тренера «Голосу країни 9». Ним став MONATIK.\nУсе в цьому світі змінюється, та тільки не ведучі проектів телеканалу «1+1». «Телекритика» не здивувалася, коли дізналася, що третім тренером «Голосу країни» стане співак MONATIK. Ми вже звикли. А ви?\nСьогодні в студії «Сніданку з 1+1» новий тренер поділився з глядачами своїми планами на перемогу в дорослому «Голосі», а також показав перші кадри нового проморолика, який скоро з’явиться в ефірі каналу «1+1».\n«Це чудовий проект, у якому ніколи не знаєш, що на тебе чекає. Саме тому він мені й подобається. Я чекатиму своїх людей. Людей, які зможуть зачепити мене своїм талантом і співом», – коментує співак.\nРаніше «Телекритика» писала, що шоумен Потап і співачка Тіна Кароль також стануть тренерами нового сезону проекту.\nMONATICалексей потапенкоголосголос країнимонатикпотап и настятина кароль


Інформагентство МедіаСтар - Горбаль обговорив тенденцій співпраці між регіонами на Економічному форумі у Польщі\nДіловий світ | 18-05-2010, 08:05 0 688\n- Цьогорічний форум проходить під гаслом «Інвестиції. Економіка. Транскордонне співробітництво» і є доброю нагодою для встановлення бізнесових контактів, обговорення нових тенденцій в співпраці між регіонами. Форум також адресований фірмам, які шукають нових можливостей співробітництва і розширення своїх контактів. Переконаний, що ця подія надасть представникам економіки Львівщини спеціалізовані знання про встановлення співпраці із західним партнером, можливості своїх фірм, а також організацію бізнес-зустрічей в межах Біржі бізнесових партнерів, - наголосив Василь Горбаль.\nПід час Форуму також відбудеться дискусійна панель, присвячена транскордонному і міжрегіональному співробітництву, що становить важливий чинник в стимулюванні економічного обміну і розвитку конкуренції регіонів. До участі у ній запрошені представники органів самоврядування, неурядових організацій та наукових кіл. Панельні дискусії супроводжує Біржа проектів, в межах якої є можливість знайти партнера до свого міжнародного проекту з використанням європейських фондів.


The AI Rush by Jean-Baptiste Dumont 945343 views\n10 facts about jobs in the future by Pew Research Cent... 642470 views\n2017 holiday survey: An annual anal... by Deloitte United S... 1041631 views\n1. 21 група Корсунь-Шевченківського педагогічного коледжу\n2. Наш педагогічний коледж\n3. Коледж – це особлива атмосфера. Це – місце, в якому людина розвиває всі свої творчі здібності й використовує можливості самореалізації. Для цього кожен з нас обрав саме наш коледж, який має для цього все необхідне.\n4. Наш дружній педагогічний колектив Учителя не випадково називають високим іменем народний. Його мудрість творить ту складну річ, яку прийнято називати наступністю поколінь. В. О Сухомлинський\n5. Наш курсовий керівник Ткаченко Алла Петрівна “ Любов до дітей, безмежна віра в їх можливості,безперервний пошук найбільш ефективних прийомів навчати ”\n6. Чудо Марія Посада: староста , член студентського парламенту та стипендіальної комісії “ Секрет успіху – наполегливість у досягненні мети .”\n7. Сущенко Ольга Посада: заступник старости, член студентського парламенту “ Не витрачай свій час у марній боротьбі за досконалість, просто прагни робити все якнайкраще . ”\n8. Жук Альона Посада : член профкому та стипендіальної комісії “ Мети досягає той , хто її прагне ”\n9. Пеньора Василина член студентського парламенту “ Праця,оптимізм, постійне, самовдосконалення – запорука життєвого успіху ”\n10. Прищ Ірина член студентського парламенту “ Робити свою справу результативно , професійно ”\n11. Віштак Олеся “ Щоб мати – треба вміти, щоб вміти – треба навчатись, щоб навчатись – треба займатись ”\n12. Дубина Ірина “ Будь добрим до ближнього, і добро повернеться до тебе ”\n13. Куришко Юлія “ Цінуй те, що маєш, але не зупиняйся на досягнутому! ”\n14. Кальченко Анастасія “ Треба любити те , що робиш і йти вперед крок за кроком ”\n15. Остапенко Анна “ Достойна людина не та, в якої немає недоліків, а та, у якої є гідність ”\n16. Пилипенко Марина “ Не так важливе здобуття знань, як розвиток здібностей , мислення ”\n17. Рисак Світлана “Навчання повинно бути цікавим”\n18. Рудник Тетяна “ Щоб мати право вчити інших , потрібно постійно вчитися самому ”\n19. Самойленко Галина “ Якими фарбами розмалюєш своє життя, таким воно і буде ”\n20. Сліпченко Юлія “ Мистецтво навчання - це мистецтво, що пробуджує допитливість .”\n21. Черкас Анастасія “Мелодія починається з першої ноти, саме вона визначає її характер.”\n22. Чумакова Анна “ Щоб бути щасливим - роби добро іншим ”\n23. Яценко Євгенія “ Навчу кожного , хто хоче навчитися ”\n24. Білоус Олена “ Правильно навчає той , хто навчає цікаво ”\n25. Крилас Ольга “ Де є бажання, знайдеться й шлях ”\n26. Репетило Марія “Ніколи не здаватися, завжди посміхатися! І йти впенено по життю.”\n27. Педоренко Анна “ Важливо не те як багато ми даємо , а як багато любові ми в це вкладаємо .”\n28. Ханадєєва Віра “ Любити життя і цінувати кожну його хвилину ”\n29. Перший курс\n30. Перші дні у коледжі…\n31. Перший тиждень пройшов добре. Навчання на нашій спеціальності виявилося надзвичайно цікавим. Знайомство у нас пройшло досить оригінально, ми вирішили грати в гру «Я ніколи не…», так ми дізналися один про одного багато цікавого.\n32. День спорту Не можемо прожити ні дня без спорту! Нам сонце світить з висоти! Досягнем ми всесвітнього рекорду! І збудуться всі мрії і надії!\n33. Я заявляю про себе “Я заявляю про себе” – дебют першокурсників, який відбувся 28 жовтня в актовому залі коледжу. Усі академгрупи продемонстрували таланти у музичному, танцювальному та розмовному жанрах.\n34. Проведення виховного заходу “Верни до мене, пам ’яте моя…” У проведенні виховного заходу можна чітко виділити три взаємопов’язаних етапи: підготовчий, етап проведення, підсумок заходу. Своєрідність етапів залежить від обраної форми, однак можна схематично окреслити загальні підходи.\n36. День обіймів Міжнародний де́нь обі́ймів — щорічне свято, що відзначають 21 січня. За традицією цього дня можна дружньо обіймати навіть незнайомих людей. Свято досить молоде. Воно виникло в студентському середовищі західноєвропейської молоді. Саме цього дня хлопці та дівчата просто обіймали один одного — без жодного інтимного підґрунтя. За своєрідною легендою, під час дружніх обіймів люди обмінюються душевним теплом.\n37. Поїздка до літературно-меморіального музею ім.І.С.Нечуя-Левицького Ми здійснили подорож до мальовничого селища Стеблів – родинного гнізда українського письменника, критика і публіциста Івана Нечуя- Левицького, творчість якого посідає почесне місце в історії української літератури. Саме тут знаходиться літературно-меморіальний музей, присвячений життю і творчості письменника-класика української літератури.\n38. День здоров'я День здоров’я – це свято, коли люди всієї планети приділяють увагу таким важливим поняттям, як довголіття і хороша якість життя. У цей день особливо акцентується увага на тому, що тільки здоров’я може забезпечити людині задоволення від життя і творчої праці.\n39. Батьківські збори\n40. Другий курс\n41. Перший урок Перший урок «Україна на карті Європи»\n42. Міжнародний день студентського спорту Лиш один рецепт на світі Всім-усім підходить дітям. Коли спорт полюбиш - Сильним, спритним будеш.\n43. Кожного року в коледжі проводиться свято спорту та здоров’я, в якому ми беремо активну участь.\n44. Педагогічна практика . Перші виховні заняття в початкових класах\n45. Вона – наш витвір, наша мрія, соборна, вільна Україна З нагоди Дня Соборності України в академічній групі було проведено годину спілкування “Вона – наш витвір, наша мрія, соборна, вільна Україна».\n46. Так ми проводимо свій вільний від навчання час\n47. Зустріч зими\n48. Протягом двох років навчання ми стали дружною групою


Четвер у райцентрі, зазвичай, людний день, цим і користуються різні політичні партії з наближенням виборів.\nЯкщо раніше у місті стояли намети "фронту змін", БЮТ, ПР, НУНС, Литвина то нині ківерчанам презентували і агітнамети ВО "Свобода" у кількості 3 шт (біля авто- та з/вокзалів та на ринку - більше не помітив:).\nЩо ж відверто сказати, окремі пункти їх передвиборної програми доволі симпатичні, зокрема (подаю вибірково):\n17. Обмежити термін дії парламенту та місцевих рад з пґяти до трьох років. Скоротити кількість народних депутатів України у парламенті до 300.\n20. Запровадити обрання: місцевих суддів – громадою строком на 5 років...\n46. Ухвалити новий Пенсійний кодекс. Встановити пряму залежність розміру пенсії від стажу роботи та допустиме пґятикратне співвідношення між максимальною і мінімальною пенсією.\nІ ТАК ДАЛІ .... Повний текст Програми тут - http://www.svoboda.org.ua/pro_partiyu/prohrama/\nНа жаль, ще не мав часу щоб дочитати до кінця цей розлогий документ, але хотілося б бачити і хоча б орієнтовні терміни виконання окремих пунктів.\nПапір витримає все, а на практиці як воно має бути, ці всі лозунги є ПОПУЛІЗМОМ, де є механізм до цієї програми. ВСІ сплять і бажають тільки одного (вибачаюся перед одиницями), ВЛАДА - міська, районна, краще обласна, а в "ідіалі" парламент. Немає нікого з конкретним планом дій, а про програш я й мовчу, бо відразу пропадає фінансування, отаке наше життя, ЯК ЗАВДЖИ... ПОКИ\nДозвольте запитати: намічаються вибори до місцевих Рад чи до Верховної? З тих пунктів, що опубліковано, повірте, в компетенції міської чи районної ради рівно НУЛЬ пунктів. І для чого ця мова? Видно з виборів лишилась "макулатура" і її вирішили "впарити".\nА от про підвищення податків до 20 відсотків, то прохання хоч трохи знати ІСНУЮЧІ податки. З кожного бюджетника сьогодні "беруть" 18,5% доходів.\nА Ви про 20%. Щиро дякую за радісну перспективу\nВідповідь: так із знанням податків і справді "туго". Будемо вдячні якщо хтось компетентний розґяснить по простому, на пальцях.\nІ дозвольте запитати, а місцеві ради (громади) ЩО, НЕ ПОВИННІ ВПЛИВАТИ НА РІШЕННЯ ПАРЛАМЕНТУ І УРЯДУ? ПОВИННІ! Звісно, тут потрібно активніше працювати, а не сидіти і жалітись "а вони там...". Поки МИ ТУТ не відстоюватимемо свої права так, щоб вони там реагували - до тих пір, точно, нічого не буде.


Часник для чищення судин | Схуднення\nЧасник – це не тільки продукт харчування, а й цінне ліки. Очищення судин часником практикується в народній медицині досить успішно.\nЧасник допомагає позбавитися від надлишків холестерину в крові, очищає судини, поступово приводить в норму артеріальний тиск. Він має у своєму складі цінні мінеральні речовини, зокрема – германій (цей елемент підвищує еластичність судин). Також в часнику знайдено близько сотні компонентів, що містять сірку – корисний ефект часнику в чому обумовлений сірководнем, що утворюється в результаті взаємодії з клітинами крові (це призводить до розслаблення кровоносних судин).\nЧитати ще : Випічка по Дюкану\nЧасник для чищення судин може застосовуватися і у вигляді спиртової настоянки. Півлітрову банку на третину заповніть тиском часником, доверху залийте міцною горілкою і поставте в темне місце. Процес приготування кошти займає 2 тижні (щодня його потрібно збовтувати). Норма прийому – тричі на день по 5 крапель (розбавляти краплі потрібно в 1 ч.л. води).\nПриймати цілющий засіб потрібно за певною схемою, додаючи часникові краплі в 50 мл молока. Пийте настойку перед основними трапезами (за 30 хвилин до них). Не ковтайте залпом – привчіть себе зачерпувати молоко чайною ложечкою (це забезпечить потрібну ступінь ферментації слиною).\nЧасник для чищення судин застосовуватися може – згідно відгуками, кошти на його основі досить ефективні.


Учебник: Пристрасть - Глава: Застигла жінка. частина 3 онлайн\nЗастигла жінка. частина 3\nЧи збереглася десь моя омріяна зовнішність, яку я собі вигадувала, коли було нудно в класі, мої довгі біляві коси Розеліни, «то був би злочин зрізати такі», як казала учителька, рожеві повненькі щічки Фран-суази, вишукану ходу Жанни, інохідь, як я прочитала в одній з книжок. Очі нехай лишаються мої, в них нема нічого незвичайного, але нехай лишаються. Я вже потихеньку вигадувала казочку про те, як реальну дівчину заступає інша, граційна й ніжна. Перед дзвоником о пів на другу під липами дорослі дівчата із п'ятого й старші розмовляють, сміються, на одній з них червоні черевички і біла кофтинка. Вона мені подобається, бо я буду схожою на неї, я також схилятиму голову на плече й казатиму: «У печінках сидить ця алгебра!» Мені далеко до її круглого личка і гарненьких ніжок, але це прийде в ті часи, коли вивчатиметься алгебра. Мені так подобається дивитись на неї, це нелегко, навколо неї бігають, не дають її не-відривно бачити, і вона весь час зникає з поля мого зору, не знаючи про моє існування, бо старшим завжди начхати на молодших. Я діколи не ідентифікую себе з тими, які зовні схожі на хлопців, довгасті, кремезні, які віддаляються від образу гарненької дівчинки. Роланда, із якою я сиділа за партою протягом року, була схожа на пастуха зі Святого Письма. Коли її блідий рот щось шепотів біля моєї щоки, мені хотілося відсунутись, вона була дуже схожа на хлопця, якась помилка природи. І хоча в моєму класі чомусь було повно саме таких, я була переконана, що дівчина повинна мати круглясті форми. Ті обличчя, поміж яких я шукала своє; я ще не знала в десять років, чого я хотіла.Щоб підірвати нашу впевненість у собі, підтяти наші крила, але зробити це не брутально, а з релігійною сумирністю, вони нібито виявляли прихильність до нас, але водночас відмовляли нам у цьому. Це вміння похитнути віру в себе найбільш було притаманне одній з учительок, Сильвестрі, яка просто не могла мене терпіти, завжди виправляла мене і завжди насміхалася з моїх манер. Вона була схожа на святу Терезу зі своїми стягненими на потилиці патлами, які висіли вздовж її спини. Вона радісно починала день: «А скажіть мені, дівчатка, що б ви хотіли робити потім. Медсестрою, гаразд, секретарем, дуже добре». Вона ще й розпитувала, чому, вона нас спрямовувала. Мене вона завжди уривала: «Ти, звичайно, будеш бакалійницею і як і твоя мати!» Я й не сперечалась, хоча хотіла сказати, що хочу бути вчителькою. Вона, звичайно, знала краще. Гірше того. Вона переходила до Марі-Поль, яка спокійно посміхалася, рот до самих вух: «А ти? — А я буду мамою». Вибух сміху, регочуть усі, падаючи на стіл, навіть тихенькі, підсилюючи регіт виглядом одна одної. Це жахливо, і Сильвестра зупиняє нас: «Замовкніть, дебіл-ки!» Вона раптом починає говорити ніжно, повільно, знищуючи нас суворістю тих слів: «Бути мамою — то найкраще, що тільки є у світі!» Запанувала мертва тиша. Медсестра, лікар, навіть черниця, бакалійниця, всім нуль балів. Ця сцена врізалася в пам'ять навіки, можливо, через те, що то було вперше, коли моя впевненість похитнулася. Вона добре робила свою справу, Сильвестра де Лізьє, повідавши відразу дві правди: перша: що я була і є дочкою бакалійниці,\nі що няньчити малюків і штовхати поперед себе візочка є заняттям понад усе.\n«Не переймайся цим, працюй». Слова матері розставили усе на місця, і вони переконали мене. Однак те дванадцятирічне промивання мізків не могло не залишити свого сліду, той заклик до жіночої самопожертви. Тіло є брудним, а розум — гріховним. І не стільки молитви, як розповіді про святих, Агнеса, біле ягня, закатована, з'їли леви, шмагали різками, Бландіна, той самий сценарій, Марія Горетті, ніж прямо в серце, і Жанна д'Арк, я ридала прямо в класі. А ще малограмотна Бернадетта, це її обрав Боженька, сумирна пастушка, скромна, бідна, — невже ви гадаєте, що Боженька шукав розумних, він міг би, якщо хотів — простота, невинність, тіло невідомо для чого, хіба що для мук або для виразок, як у святої Жермени. Усі вони жертвували своїм життям, для Бога немає нічого приємнішого, бідні дівчата. Смоктати карамельки, стрибати через мотузочку, чесати язиками — все це неправильний шлях. Треба постійно чимось жертвувати, такий лейтмотив, наприклад, мовчати, коли хочеться побалакати, відмовлятись від солодкого, мити посуд замість мами, як тільки чогось не хочеш робити, все одно робити це. Вести щоденник своїх пожертв, занотовувати їх. Ь§ули такі, хто вів три щоденник, нумеруючи свої добрі справи. Чемпіонат боротьби із собою.: Очевидно, таку саму пісню в рамках релігійного виховання співали також і хлопцям, щоб тримати їх у подібному режимі чистоти і страху, але, звичайно, їх не пригнічували так, як нас, немає сумніву, їх заохочували бути головами і хорошими батьками, а також не забувати про те,що у них у штанах, duas habet, подвійна мораль. Дуже рано збагнувши, що жінки є побожнішими, ніж чоловіки, і саме вони заповнюють церкви щонеділі, тільки мій батько ходив до церкви сповідатись і причащатись замість мами, щоб не було в домі скандалу. Нехай вони будуть богомолками. Якщо чоловік не є таким, це нічого, але ми, дівчата, прийшли в цей світ, щоб рятувати його своїми молитвами і зразковою поведінкою. На щастя, я відчувала себе не на висоті, незважаючи на всі свої зусилля, жертви, а отже, дорога до щастя була закритою. Я боролася за те, щоб не виказувати свою ганьбу, а саме — свою радість від знаків уваги від хлопців, вміння бачити те, що бачити не варто, тягати цукерки у мами. Я вроджено лиха. Відсутність охайності, яка має осявати кожен крок, плями на зошитах, я не насмілююсь сказати, що роблю домашні завдання за кухонним столом, сліди від пальців на скатертині. «Ваші речі говорять про те, яка у вас душа, мадемуазель!» Одного дня мене пройняло. Пляма, таке бридке слово. Марі без єдиної плями. Як можна приховати усі мої нестримні бажання. Це дуже важко. Янгол-хоронитель сидить у тебе на спині. А Бог, той взагалі всюди, наше сумління, велике око без повік, яке плаває у кутку стелі, перший урок із книги моралі. На лекціях катехизму в холодній каплиці я марно намагаюсь заховатися в останніх рядах разом з намісницями, директриса і звідти бачить мене з амвона крізь свої окуляри. А ці сповідальні квиточки, жахлива процедура. Треба написати своє ім'я, вчителька збирає й кличе кюре. Тут же заходить дівчинка, вона оголошуватиме імена дуже гучно. І всі знатимуть, хто є чистим, незаплямованим, наближеним до Господа. А потім вона йде і за двадцять хвилин вертається з іншим папірцем, з іншими іменами. Шикується шеренга хороших дівчаток. О, той таємний сором лишатися на місці, не приєднуватись до них і привертати до себе увагу подруг та наставниці. Іноді і я входжу до тої шеренги. Але мовчки опираюсь тому. Чесно кажучи, мене більше приваблює вина прихованого гріха, аніж той нестерпний момент відразу після зізнання. Стоячи на колінах між статуями святої Цецілії та Святого Лорана, я жахаюсь, що сказала кюре, ніби мала гординю, хотіла чорносливу і співала непристойних пісень. Цей язик, що рухається між товстими губами, ця смердюча цікавість, я ненавиджу себе. Дівчатка мають бути прозорими, щоб стати щасливими. Тим гірше. А я відчуваю, що все-таки краще не розкривати душу. Розумію, що саме така стратегія порятує мене і від непотрібних бажань, і від злоби. Через той самий рефлекс самозахисту я мала великі проблеми, бо. якщо Пресвята Діва з'явиться мені, то я зобов'язана бути святою, а мені не хочеться. Я хочу вештатись містом, їсти рисові пиріжки й багети, покладатися на себе і стати лікарем або вчителькою. А щодо тих речей, то нехай собі.\nІ взагалі, від того всього лишається менше, ніж їм здається. Дуже важко, майже неможливо узгодити в десять років такі різні типи стосунків, як, наприклад, любов до Діви, нашої матері, до церкви й повагу до «вашої любої матінки». Сподіваюсь, ви, дівчатка, допомагаєте їй, ви ніколи не зможете відплатити їй за її любов; лад у домі — це вона, відпрасована сукенка — це вона, а їжа — це також вона і т. ін. І томунемає кінця. Так важко сприймати материн образ, змальований сестрами. «Ваша мама тихенько плаче, коли ви робите їй боляче». Два ручаї сліз на щоках Діви. «Що ви робитимете без вашої матінки?» Наставниця починає погрожувати лихом. Земля спустошиться, сліпі й самотні, ми блукатимемо в пустелі. Ці огидні, співучі, тоскні, трагічні голоси нагадують мені, що усіма силами треба виявляти відданість. Вишиті скатерки, кошики з квітами, гори мережива з перлинками, скоро Великдень, а поки всі вечори заповнені кипучою діяльністю: готуємось до свята Матері. Як на мене, це свобода, нарешті можна сміятися в школі, настали чудові дні, я розповідаю історії, слухаю, як їх розповідають інші. І раптом крижаний голос: «Мадемуазелі, я бачу, ви нічого не робите, ваші кошики не плетуться». Я хочу казати їм правду, ту, яку я добре знаю у свої одинадцять років: що моя мати кине оком на подарунок в день свята, в неділю вранці, весь ранок вона тягатиме його з кутка в куток по магазину від сардин до олії, і скатерка заляпається, а потім скаже «забери це звідси, щоб воно не бруднилося!» Усе! Нам обом стане смішно! Я ніколи не наважуся розповідати наперед правду про ці речі, а поки що наставниця твердо заявляє: «Якщо ви не закінчите вчасно ваших кошиків, це означає, що ви не любите вашу матінку!» Я працюю з усіх сил, хоча нашому дому день Матері потрібен, як індійські рупії горобцю.\nДивно, але в такі хвилини я відчуваю, що моя мати несправжня, не така, як в інших. Вона зовсім не відповідає тому іміджу, який змальовує наставниця. Ця мовчазна відданість, ця вічна посмішка, ця\nсумирність перед головою родини — цього всього в моїй мамі й близько немає. Аякби наставниця знала, що вона говорить грубі слова, що вона не застеляє ліжка, що вона запросто спілкується із клієнтами напідпитку! Як би це роздратувало наставницю, вона б тоді не сюсюкала «ваша матуся» про ту, яку весь квартал іменував не інакше як «маман». Велика різниця. Оте «ваша матуся» пасує іншим матерям, а не моїй. І жодній з моєї родини чи з мого кварталу: вони тільки гавкають, скаржаться на високі ціни, йдуть до своєї мети усіма правдами й неправдами і абсолютно не переймаються тим, щоб «все сяяло в домі», як це мають робити «матусі» із байок наставниць. Але саме такі чекали моїх подруг біля виходу зі школи, коли по мене приходив батько з велосипедом. Так могли називати жінок з жіночих журналів, які підігрівають тарілки для обіду, чекаючи чоловіків із роботи. А себе я ніяк не пов'язувала з образом справжньої матері.\nМарі-Жанна, моя нетривала подруга, чомусь запросила мене одного червневого дня на склянку лимонаду до свого будиночка у маленькому садочку. Уся родина продавала на вулиці квитки речової лотереї. Тьмяний коридор, у якому висіли картини, вів до дзеркальної кухні, білої, як у каталогах. Невеличка жіночка у рожевій кофтинці метушилася між умивальником і столом. У відчинене вікно зазирали квіти. Вода текла на полуниці в мисці. Тиша, світло. Чистота. Переді мною була жінка на сто порядків вища за мою матір, жінка, якій і справді варто дарувати кошики з крохмальними серветками на день Матері, тоді як моя ніби грала у якійсь комедії. Жінканіжна, і, як мені здалося, щаслива, бо все навколо неї здавалося мені чудовим, а ввечері Марі-Жанна і її брати спокійно їстимуть страви із поезії Сюлі-Прю-дома, ні криків, ні плям на скатертині. Мир і лад. Рай. Через десять років вже я перебуватиму в німій охайній кухні, поряд полуниці й борошно, я входжу в образ і зітхаю.\nІ, одначе, до самої юності я вважала цілком нормальним, щамійтат©4іля каструль, а мати біля прилавка. Кухня, прасування, шиття так і не стали цінностями для мене, а в школі на заняттях з «домашньої праці» класи були переповнені зовсім дурними, тими, хто спав на інших уроках, хто навряд чи протримається в школі до атестата про середню освіту, а я не належала до числа таких. Десятирічні танцівниці в пачках викликали в мене пекучі заздрощі, але це тривало не довше п'яти хвилин, а потім я летіла на гойдалках, кружляла на велосипеді, завжди хотіла втекти від себе, казала моя мати. Гарна чи не дуже, граційна чи незграбна, завжди любила дивитись на себе в люстро у трусиках «маленький човник», танцюючи під внутрішню музику, чутну лише мені. Того літа мені буде дванадцять. Безсонна ніч, перша в моєму житті, коли я зустрічаю світанок, припавши носом до вікна. Коли*синява почала бліднути, засинаю, відчувши, ніби зробила дивне відкриття. Ніби долучилась до чогось забороненого. Цього літа мені неодмінно пощастить.\nЩе два-три роки — і я стану дівчиною з романтичним характером, яка знає собі ціну у світі,\nпронизаному чоловічими поглядами. Цього літа мені дванадцять років, і все навколо щось віщує мені. Ще більше зростає моя пристрасть до любовних романів моєї матері, а також до сентиментальних пісень, до переборів гітари під червоно-чорним небом... Я з'ясовую, що всі чоловіки цікавляться «крутими» дівчатами, які крутять стегнами у коротких спідницях. Коли Клодіна йшла по вулиці, роботяги свистіли з риштувань, а їй було всього на два роки більше, ніж мені. Я непокоїлась: а чи вважатимусь я крутою? Я дуже квапилась жити. Я відчувала, ніби чиню якесь шахрайство, бо хотіла підняти в ціні те, що видавалось мені тоді невимовне огидним, моє реальне тіло, мене мучило усвідомлення того, що я несправжня дівчина, хотілось насміятися з того, що здавалось милим, на що звертали увагу хлопці. Я хочу вважати дурницею любовні томління, які морочать мені голову під час уроків математики. Я пишу сама себе, я можу зробити сама із себе що завгодно, а потім легко зректись усього. Але якщо вже я хочу простежити із глибин свою дорогу жінки, то не варто забувати й дівчинку-підлітка, яка плаче від люті, бо її мати заборонила їй носити панчохи й спідницю, яка занадто тісно облягає сідниці. Як їм пояснити, що я не якась пизда. Варто їм самим вийти з того віку, як вони починають зневажати тих, кому п'ятнадцять, не розуміють, як мені страшно зненацька побачити себе в дзеркалі, не пригладивши волосся та не поправивши одягу. А ще я так прагну раптом побачити відображення того омріяного тіла, яке раптом стало моїм, яке увірвалось в мої юнацькі сни, танцює й вабить мене, те струнке й гармонійне тіло,зі звабливими грудьми, з обличчям загадково-непокірної мадонни, на якому б зупинялись усі погляди. За будь-яку ціну мати саме таке тіло. А інакше я ніколи не сподобаюсь жодному хлопцю, мене не будуть кохати, і життя буде не варте того, щоб жити. Рівняння, де множники насолоди й любові дорівнюють меті існування. Це потихеньку увійшло в мене легше, ніж ах2 +Ьх+с=0. Та істина була написана всюди. У любовних романах моєї матері. У книгах, які вона вважала придатними для моїх чотирнадцяти років. З тих книжок із серій Деллі, Магалі і, звичайно, із «Бібліотечки моєї донечки», разом з Мадам Бернаж та з її «Брижитою», себто з «творів високої моральності» я довідалась, що дівчата виходять заміж, а до того ні в якому разі не кохаються. Це єдиний шлях чистих, хороших, добре вихованих дівчат, тих, які успішно отримали свідоцтво про закінчення школи, але не пішли вчитися далі, бо їм треба заміж. Але є ще медсестри часів війни. Є ще самотні вільні молоді дівчата, їх називають заблукалими овечками, вони нарум'янені й напомаджені, нещасне плем'я, яке розплачується за свою погану поведінку тугою, докорами сумління, злиднями, хворобами. У мене слабкість до них, до тої богеми, до відважних і цікавих, таких, хто не став на шлях доброчесності, як то зробила Брижита, котра вийшл'а заміж, у злиднях не жила і стала щасливою матір'ю шести дітей. Жінка-ма-руда, позбавлена найкращих надбань жіночої статі, вона, як на мене, занадто буржуазна, але, з іншого боку, мудрі жінки, на відміну від божевільних, досягають спокою, безпеки й гармонії. Жінки, які влітку варять конфітюр у своїх великих заміських будинках, навколо співають пташки, тоді як ті, хто вважав, що їм усе дозволено, кашляють і відпльовують у кімнаті для прислуги. А мені так хотілося щастя.\nА ще у школі й на вулиці повно дівчат з кокетливими манерами кішечок, із звабливими посмішками, 'їхні спіднички в'ються навколо ніг, їхні кофтинки щільно облягають груди, вони дивляться на мене із усвідомленням своєї вищості. Вони з числа тих, на кого чекають хлопчики, і які тільки тим і живуть, що чекають вечірок у суботу, щоб у понеділок прийти до школи з новими слівцями: «прикольно» або «галі-мо». Ось хто живе повним життям: «Одиниця, мадемуазель! Ви навіть не відкривали географії! І що тільки у вас у голові?» Поінформовані подруги посміхаються, інші з цікавістю дивляться на таку. А їй все по фіг, вона навіть пишається, адже виробництво нафти у світі — то така мізерія порівняно з її амурними справами. Вона спокійна, вона недбало поправляє свій чубчик болонки. Вищий ступінь свободи. Я почала мліти від закоханих задовго до того, як приєдналась до них. Яка порожнеча нуртує в мені, коли котрась із тих обраних кидає мені «привіт», поспішаючи на зустріч до того, хто чекає на неї за рогом. А я блукаю по пустелі. Зустрічаю Клодіну, яка гойдається на високих підборах, дівчина-вамп, поганий тон, це жахливо, але біля неї в'ються хлопці. Я просто не можу дивитись на це. Увечері, коли я роблю домашнє завдання, вмикаю радіо. «Ти прийдеш, ти прийдеш і любов принесеш». І до мене також це все прийде. Але коли? До цього ще жити й жити. Я витрачаю стільки часу, стільки енергії, щоб та-стати спокусливою. Я старанно застосовую всюатрибутику жахливого несмаку, щоб мати всі зовнішні ознаки жіночності, щоб стати шикарною, скільки зусиль для самоствердження чотирнадцятилітньої дівчинки. Панчохи, тісна спідниця, високі підбори, як я це собі мислю тоді, мають не перетворити мене на «сексуальний об'єкт», а зробити щасливою обраницею. Більше того, коли я походжаю, підклавши груди, натягнувши панчохи, мені здається, ніби я стверджую свою свободу. Носити ліфчик, яке щастя. Моя мати зовсім не мріє якнайшвидше купити його мені, вона взагалі має селянську звичку обходитись без бюстгальтера. Я не насмілююсь говорити з нею про нього, це означало б висловити бажання мати груди, бо, якщо «їх» нема, то навіщо тоді «він»? На щастя, одна з моїх подружок врятувала мене й подарувала один зі своїх. Нарешті й на мене сходить ця благодать. Про це розмовляють дівчата на перерві в школі і навіть в університеті: «в мене замалі, весь не заповнюється, а в неї завеликі, висять, наче у корови, а в тебе нагадують яєчню на тарілці, повинні бути такі, щоб їх накривала рука хорошого чоловіка». Скільки тем для розмов! Я із захопленням розглядаю в дзеркалі свої пуп'янки фас, профіль, нахилившись, піднявши руки. Це схоже на гру. Це щось Богом дане, і найкраще вони виглядають крізь біле мереживо, тоді вони найбільше хвилюють чоловіків. Це цілком нормально, мої груди, груди інших. Я кручусь перед дзеркалом у шафі у свої чотирнадцять років, їм так бракує, щоб їх побачив ще хтось. Коли ми писали твір у четвертому класі, Марі-Тереза дивилась на себе в каламутне дзеркало відчиненого вікна, яке ледь тремтіло, вона клала підборіддя на руки, схиляла\nголову, випинала груди, весь час доправляючи свій медальйон, щоб він був точно між грудьми. Всі дівчата дивляться на своє відображення в будь-якій поверхні, навіть у вітринах між парами взуття й манекенами, а деякі завжди носять із собою люстра, і чешуть свої патли, і підмальовують свої пички. О, ті непристойні жести! Мене також заворожує мій образ у свічаді.\nБрижита, та, яка позичила мені ліфчик, казала, що їй він завеликий, що я трохи більша, і що чоловіки люблять таких, а вона змушена підкладати штучні груди, накручувати волосся на палець і посміхатися із закритим ротом, бо її зуби ростуть не дуже рівно. Це дуже важко на практиці, бо напади дурного реготу мучать нас весь час. Вона на два роки старша за мене, полишила школу, вчиться на курсах стенографісток. Вона зникає з мого поля зору на цілий тиждень і завалює до мене в неділю о другій. Це дуже зручно: мені є з ким піти в кіно, на мотокрос або на ярмарок.\nВона знає значно більше за мене хоча б тому, що на два роки старша, і вона розмовляє своєю особливою жвавою мовою, яка не терпить заперечень. Вона приходить о другій у неділю вся така вертлява: «ти знову натягла цю спідницю плісе», критичний погляд, «вона підкреслює, які товсті в тебе ноги». Вона співає: «бачиш, помила голову, тепер у мене наелектризоване волосся». О, незрівнянний час! Ми міняємось своїми шмотками, як я тобі? Одного дня я накрутила на голові чалму, чекаю її вердикту, її усмішечка, її рішучий тон, так говорили в якомусь кіно: «Таким, як ти марно щось говорити». За ці п'ять секунд вона знищила мене. Але в ці жорстокі хвилинивона й себе не жаліє: «я не красуня, просто нормальної зовнішності». Вона помічала кожний квадратний міліметр тіла, кожен жест, кожну волосину на ногах, і відставлений мізинець, і сміх без причини. Не можу забути її наказового тону: «Ти повинна покривати лаком нігті на ногах. У тебе випинають стегна, коли ти встаєш». Вона контролює кожен шмат мого тіла, яке вона розкладає на складові: очі, шкіра, волосся — всьому цьому треба приділити багато часу, щоб досягти ідеалу. Це нелегка справа, оскільки одна деталь може все зіпсувати: «Подивись на неї, її зад весь в олійних плямах!» Весь час Брижита переконує мене, ніби в неї є свій стиль, можливо, від Франсуази Арнуль, це щось дуже принадне й таємниче. Мене вражає, що вона таки справді знає, яквидаватися милою, бажаною, такою, як вам хочеться, але щоб ніхто не подумав, ніби вона є «легкою», це її слівце. Ось вона: волосся накручене, помада яскраво-червона, високі дзвінкі підбори. В ній узгоджується зелене й жовте, недосвідченість і досвід. Вона не сіра пташка, але й не виряджена пава. Вона вміє тримати баланс. Поряд із нею я відчуваю себе непотрібно яскравою, бо моя мати ще й досі підбирає мені вбрання, і вона не враховує усіх тонкощів, а я сама ще не усвідомлюю, що чорні брюки — то поганий тон, вже краще сірі. Зараз мені неважко зрозуміти, що вона, Брижита, не хотіла бути схожою на дівчину з робітничого середовища, але й на тих, хто працює по конторах, також, вона мріяла йти собі просто як маленька дівчинка з непомітним макіяжем і підчепити якогось серйозного типа, бажано не роботягу, її ваблять пригоди, якби їй зустрівся Луї Маріано, вона б не\nвагалася, але поки що їй не щастить. Вона дає мені романи та ілюстровані історії, і там завжди йдеться про жінок, яких ошукали які-небудь нероби, в яких нема надій на щастя. А далі моя Брижита сідала на мілину — вона казала те, чому я не хотіла вірити. Мене не зачаровувала її екзальтація, коли любиш чоловіка, в ньому приймаєш усе, казала вона, тоді їси його лайно. Згодом я чула більш вишукані думки, наприклад, що пристрасть — це загубитися в ньому, але суть була та сама.\nОсь я вже й заговорила мовою Брижити. Я нерідко читала про це, але коли почула із живих вуст, то подумала, що усе це таки справді можна втілювати у життя. Вона говорила своїм чуттєвим ротом про спокусниць і про фатальних жінок. Інші сфери її зацікавлень також не лишали мене байдужою. Вона вирізала з журналу «Світ кіно» світлини Даніеля Желена та Жерара Філіпа. Я також, її таємне бажання полягало в тому, щоб взяти участь у радіоконкурсі і щоб її помітили, але вона не наважувалась, бо була не певна, що в неї вийде. Ми ходили з нею на фільми типу «Два черевички з білого шовку» або «Це чудово». О п'ятій двоє причмелених дівчат виходять із кінотеатру на майдані Бельгії, навколо мерехтить сіра мряка, в головах безлад. Ми йдемо в натовпі, який повільно вливається у вулички з магазинами. Невідомо чого зупиняємось перед сукнями або газетами. Жерар Філіп та Мішель Морган ще й досі біжать назустріч одне одному в мексиканській пустелі. За нами йдуть два типчики. Брижита вчить мене жити: якщо ти звертатимеш на них увагу, ти їх ніби заохотиш, це з її правил поведінки. Подобатись усім,але нікого до себе не підпускати. Особливо хлопців «із села». Ми втомились крутитись перед тими вітринами. До того ж і типи нецікаві. Тоді ми йдемо далі, до вуличок, де немає магазинів, які ведуть до узлісся. Примули квітнуть на схилах, коти кричать про те, що вже розпочався березень, прогулянки з Брижи-тою я ніколи не сприймаю як відкриття світу. Природа — це для неї просто можливість подихати повітрям після тижня на роботі. Дивитись на зорі? Так, можливо, котрась почне падати, тоді задумаєш бажання скоріше вийти заміж. Я слухняно йду за нею вузькою стежкою. Ми говоримо про пісні та про хлопців. Але не тільки.\nІноді вона забуває мову жіночих журналів, і тоді розкривається її єство дівчинки, якій треба перетнути поле. Разом із Брижитою ми говоримо про «це». А про «це» дівчатам говорити не годиться. Брижита блискуче поінформована, і вона щонеділі проводить зі мною лікнепівські бесіди. Тоді весь світ перетворюється для мене у величезний фалос, у розкішне бажання, у потоки крові й сперми. Вона знає все, включаючи й те, що роблять чоловіки з чоловіками та жінки з жінками, а також що треба робити, щоб не було дєточок. Я недовірливо риюсь у нічному столику в спальні моїх батьків. Нічого. Витягаю з-під матраца зім'ятого рушника з плямами. Жахливий предмет. Справжнє святотатство. Яке слівце вживала вона в контексті розмови про мужиків? Сік, водичка, вона десь читала, що так називають сперму. Але як таке тільки можна писати, і який це може мати стосунок до спальні моїх батьків. Що б вона не розповідала з життя дорослих, все ставало непристойним. Ноги\nвгорі, прикриті чи неприкриті статеві органи, банальність порножурналів, для всього знаходила вона веселі словечка. Ніякої дискримінації, чоловіче, жіноче, все було присутнє в наших розмовах, з усього ми сміялися. З Брижитою я ніколи не червоніла від сорому, і під її впливом радісно зустріла своє перше свято дорослості, нарешті це сталося, але про це не варто розповідати кюре, і показувати йому також.\nЯкий тріумф, коли я нарешті почала корчитися від болю внизу живота я зустріла як велике благо свій перехід у нову якість.\nТо була така несподіванка, я собі спокійно підняла спідницю плісе, спустила штанці на стегна, натерті еластичними панчішками, присіла, нічого не підозрюючи. О великий подив! Побачити те, чого ще ніколи не бачила, моя кров, ось вона. Звершилось! Уже моя мати висловлює нещиру радість «ось так дівчинка стає молодою дівчиною!» Молода дівчина, не більше й не менше, яка чудова подія. Я не можу поділитися з матір'ю своїм піднесеним настроєм, Брижита єдина, хто зрозуміє й розділить його. В моїй голові вже складається зв'язна оповідь, а в понеділок я, як завжди, йду до школи. Іще я розповім їй про свої побоювання, а раптом воно зупиниться, а також, що я бачила ту прозору рідину, і вона мені сподобалась, а їй?\nЗ нею можна було говорити про все. З іншими про це соромно. Ніяких тобі шушукань, як у школі, ніяких недомовленостей. «Я люблю в кіно дивитись на жіночі груди!» Я слухаю, як категорично вона висловлює свої думки «жінки не люблять робити цього,казала моя мати», а потім її котячі очі, її сміх, «тим гірше, а я любитиму!» Говорити про тіло, сміятися з нього. Але я була певна, що то погано. Адже ідеалом мала бути Брижита з колекції для дівчат, які ходять у музеї і просто не знають масних слів. А моя Брижита, хоча й говорила «А я любитиму це!» знала правила поведінки справжньої панночки. Вона вміла грацій-но підняти краєчок сукні, показувати наявність власної гідності, піднімати вгору носика. Розмови про «це» були лише між нами, борони Боже, щоб хтось дізнався під страхом здобути славу порочних і дурних. Більше того, саме від Брижити я дізналася все про дівочість, ті ворота, які чоловік відчиняє з болем, ознака хорошої поведінки, неможливо удати, ніби вона е, якщо її нема, хіба що за допомогою цитрини. Закинувши голову в екстазі, заплющивши очі, Рене, колега Брижити по роботі, розповідала після недільної меси: «він сказав мені, якщо в шлюбну ніч виявиться, що ти не дівчина, я тебе задушу!» Це було сказано перед магазином електротоварів і валіз. Який жах! А самотні матері, їх нема чого жаліти. Чоловіки, ті можуть трахатися скільки хочуть, і чим більше, тим краще, бо тоді вони здобудуть досвід і ліпше вчити-муть нас. Незважаючи на все своє активне дитинство, на свою цікавість, я прийняла як даність,що буду знизу і даруватиму себе, пасивність не лякала мене, я уявляла велике ліжкЬ або широке поле, небо вгорі, над тобою схилилось обличчя, а де руки і що буде далі, я не знала. Можна говорити про свої бажання і про свої місячні, але шлюб.— це святе. Само собою, якщо ми й говорили про свою сексуальність, то не розглядали її як керівництво до дії. Тут свою роль відіграла невитерта порохнява, застелені ліжка, гори сміття. Допущена до найпо-ємніших глибин моєї родини, Брижита змусила .не оцінити те, що раніше я вважала абсолютно не-)трібним. Так, моя мати не вміє куховарити, навіть зіб'є майонезу, домашнє господарство її не цікавіть,вонаякась «нежіночна». Якось у розмові спливла жахлива фраза: «Твоя мати справжня кобила». Дуже часто вона сміялася з неї, іноді підбираючись до теми непрямими дорогами. «Твій гребінець такий брудний. Тебе не навчили його вичищати. Тут чистота має бути без-до-ган-но-ю!» Або щодо економічних питань: «Моя мати Завжди сама шиє мені сукні. Так значно дешевше». Я щоразу відповідаю, що моя мати не має на це часу, і — це правда, але чому я щоразу ніби прошу вибачення і соромлюсь сказати, що вона більше любить займатися справами комерції, підраховувати прибутки, соромлюсь зізнатися, що вона не вміє шити плаття для мене. А ще гірше — цей здивований погляд Брижити, коли вона побачила, що мій батько чистить картоплю, о, дивовижне видовище, вона жахливо здивована, а потім питає батька: «Ви робите це?» Ми для неї інопланетяни, звірі із зоопарк)'. Це ви чистите картоплю! Це ви миєте посуд? Потім інші подруги, краще виховані, більш чемні, висловили своє здивування, вони буквально не вірили власним очам, я це відчувала. Твій батько — то жахлива аномалія, посміховисько,гумористичний малюнок із «Парі Матч», мужчи-на-посудомийка. Якби моя мати мала якісь поважні причини, слабке здоров'я, купу дітей. Нічого подібного. Вільний вибір аномального життя. Я не беруся переконувати Брижиту, це не має сенсу, що розподіл праці є дуже вигідним для комерції. Батько все одно для неї є посміховиськом. Делікатність мого батька перетворюється на його слабкість, динамізм моєї матері — на потворне головування в родині. Я почала соромитись, що він солить огірки, а вона так голосно кричить. І мені тоді так захотілося, щоб моя мати була якщо й діловою жінкою, то стриманою, а не вічним ураганом. Яке неподобство, вони обоє розподілили свої ролі не так, як годиться в порядних родинах. Не личить мужчині чистити овочі, нехай він хоч трошки стане таким, як інші, цікавиться спортом, кричить, б'є мене по дупі, якщо раптом щось не так. Владні батьки, вони збирали гроші в школі, треба було бачити, як деякі з дівчат з певним задоволенням розповідали про подвиги своїх батьків: він замкнув мене в моїй комірці, не пускає на вечірки до самої Пасхи, вони нібито вороги, але їх по-своєму обожнюють. А коли так поводиться мати, то вона не жінка, а торговка рибою. В третьому класі вивчали «Учених жінок», і треба було вибрати їхні смішні риси, сам Мольєр, здається, як свідчить той могутній монолог, блював від Філамінти і аплодував Хризальді, хоча мене, якщо чесно, — усе це зовсім не смішило.\nА норму я побачила у домі Брижити. Космос мізерних справ, де побутовим речам аавалася величезна вага, як на мене, все це можна фішити за п'ять хвилин, що приготувати, битки І печеню. Сповільнений космос, і такий мовчаз-•\nмають займатися домом, і цього треба вчитися старанніше, ніж майбутньої професії. Один з моментів мого отроцтва: моя мати знизує плечима, не витрачай часу на це, катайся на велосипеді, але я щоранку -починаю прибирати у своїй кімнаті і навіть у її, мені соромно, що в нашому домі такий безлад. Я прасую носовички, щоб навчитися це робити. Я розвішую білизну після прання, серветочка, прищіпочка, сорочечка, прищіпочка, я повільно тягнуся до мотузки, теплий вересневий вітерець пестить мої ноги, хороше невинне заняття для молодої дівчини. В неділю я виготовляю шоколадний мус. З гордістю. Я також це роблю. До родинного обіду п'ятнадцятого серпня я подаю суп із сироватки, всі кажуть «краще, ніж у ресторані», а потім «і що ж вона зробила на третє?» і дружно поїдають мій шоколадний мус. Експеримент завершено, я зробила свою справу. Але не варто перебільшувати, це була розвага, прасування й пироги, відпочинок від навчання, спосіб розвіяти нудьгу, коли канікули вже починають набридати, спосіб безкарно допастися до звабливої мішанини яєць і цукру, можливість їсти розплавлений шоколад великими ложками. Коли розпочнуться уроки, до побачення, домашнє господарство, на часі серйозні справи.\nУчителі, «профи», як їх називає моя мати. Я слухаю їх, але мене не вабить їхнє майбутнє. Учительки багато страждають. Я вже чула,-що..«вчителиш.ле_ви-ходять,.заміж». Школа гнітить мене. Починається каламуть. В четвертому класі мене вже нічого не цікавить. Карл Великий чи постулати Евкліда, ви забули, з чого почали, мені все це байдуже. Французька революція, Хіросіма, у крайньому випадку аналіз текстів. Куди поділась моя недавня зацікавленість світом? Тільки залишки гордості не дають зовсім опуститися, більш нічого. До того ж я зовсім не певна у своїх дівочих чарах, і тому треба хоча б учитися,\n)го б це мені не коштувало. Я хочу думати, що ідея дбутися як особистість ще не облишила мене: якщо ; будеш нічого робити, то нічого з тебе не буде, Ірава з рідної мови. Але скільки сил пішло тоді л те, щоб остаточно не деградувати. Вечорами я по ш години сиджу над домашкою з геометрії, креслю :зямі й перпендикуляри, а в голові звучать пісні Аз-лвура. В класі я сиджу, поклавши лікті на стіл, Ідперши щоки руками, очі блукають від книги до -: олу. Класична поза мрійниці. Я взяла за звичку запам'ятовувати перші слова шкільних лекцій, бо все прослухати неможливо, а потім увечері спробувати розшукати цей матеріал у книзі. Деякі вчителі надик-товують свій курс не так, як у підручнику, це вимагає більше зусиль, але виробляється звичка писати, думаючи про інше. Хлопці, вигадані любовні історії, таємні бажання, сидячи так природно перебувати в обіймах великого ніжного сну, звідки мене раптом виривають для перекладу латинської фрази. Коли я думаю про уроки, які чекають на мене, повертаючись із кіно в неділю, я починаю заздрити Брижиті, яка бадьоро крокує поряд, в якої вся підготовка до робочого тижня зводиться до того, щоб вимити волосся і відпрасувати сукню, щоб подобатися ко-лезі-бухгалтеру. Мені теж хочеться так жити, без нервів і зайвого клопоту. Мати собі роботку, клацати на машинці, це так класно, купувати лахи за свої грошики, ходити, куди хочеш, так живе більшість дівчат, чекати свого скромного щастя. В той час клієнти й знайомі моїх батьків хитро натякали їм: «ваша дочка скоро піде від вас, хе-хе!» . І що одягла б жалобу, якби я лишилася старою дівою. В ті роки своїх нестримних томлінь я приходила до висновку, що навчання — це спосіб чимось практично заповнити час, поки не прийде велика любов. Потім можна буде розслабитися, буде біла кухня, в умивальнику полуниці під співучим струменем, ти прийдеш і мене забереш. А школа не пропонувала нічого на противагу цим дурним передчуттям щастя й любові. Праведні сестри проповідували «скромність», обурювались проти того, щоб дівчата носили штани, бо вони розпалюють нездорові бажання у хлопців, а для нас це — додаткова причина носити їх, вони розповсюджували в наших колах газетку «Крістіана» із світлинами безнадійно старомодних дівчат, сповнених дурної християнської радості, які є надзвичайно щасливі, бо живуть правильним життям і поєднані з хлопцями чистою дружбою. Вони пропонували нам брошури «Ти вже стаєш жінкою», де були викладені правила поведінки для тіла й душі, які складалися із самих обмежень і нудьги. Нічого, крім порад, як у делікатній завуальованій формі відмовляти хлопцям, бо всі вони «за своєю фізіологічною будовою докорінно відрізняються від тебе», є жертвами «брутальних інстинктів, які є сильнішими за них». А ми без проблем можемо і без цього, і різниця між нами полягає в тому, що ми, на відміну від них, піддаємося цьому добровільно. Щоб не думати, чого це природа така несправедлива до дівчат, замість праведних сестер я прислухалася до порад у жіночих журналах, як зберегти гарний колір обличчя і читала романи із серії «Луна моди». Єдиним, від чого\nу п'ятнадцять років моє серце калатало частіше, було кохання. Я зроблю все, якщо ти мене про це попросиш, співала Едіт Шаф. Я відкрила для себе Сіда з його честю й любов'ю, достатньо старомодними, але це все одно було цікавіше, ніж Франко-Прусська війна. Гадаю, мої однокласниці марили так само, пригадую їхнє «що мені наснилося!» на уроках французької або математики. Зовні нібито чемні й охайні, але домашні завдання ніколи не зроблені, тільки смішки й перешіптування. Вони шукали підтримки одна в одної, та безамбітна отара. Винятком була хіба що трудяжка Леге, не було сумнівів, що вона далеко піде, але ніхто їй не заздрив, вічно похмурій, немодній, кому він потрібен, той її розум, якщо більш нічого нема. Ми трохи оживилися, здаючи залік, а потім знову поснули. Учителька математики, величезна жінка з чорною пелериною на картатій кофтині: «Мадемуазелі! ви працюєте без вогника! Відморожені маруди! Побільше вогника, ви мене чуєте?» А нам воно все одно все до спини. Рік за роком клас мінявся. Дівчата йшли, ніби з дерева відпадало старе гілля. Спочатку найбідніші ставали секретарками або продавщицями, потім доньки комерсантів також ішли торгувати, але зовсім з іншим настроєм, а доньки землеробів навіки зникали серед своїх земель. Приходили інші, школа повнилась мандрівними зірками, когось посилали до ліцею, але й вони на канікулах мріяли вийти заміж до початку занять, у головах віяв вітер, хіба що на сторожі був суворий батько. Усі думки тільки про танці, вечірки й пісні Брассанса. І от уже я серед них, я чіпляю портрета Джеймса Дина, а не Жана Маре, вважаю через це свій смакзначно кращим, тоді я не розуміла, що різниці жодної; пройшовши школу Брижити, я невимушено розмовляю з ними про той вид кохання, який зветься фліртом. Співаки, залицяння, шмотки і вищість одних над іншими — ось про що ми чешемо язиками. Я себе вважаю до біса вільною дівчиною.\nПочинається неймовірна історія, коли я, не спитавши броду, полізла у воду, із якої вилізла потерта й пом'ята. Бунт і приниження. Я пішла назустріч хлопцям, як вирушають у далеку путь. Зі страхом і цікавістю. Я не знала їх. Я кидала в них каштани влітку на розі біля мого будинку й сніжки взимку біля виходу зі школи. Вони кричали нам погані слова з другого боку вулиці, і я відповідала ідіоти! або муда-ки! залежно від того, чи були поблизу дорослі. Неспокійні смішні створіння. Покатавшись на роликах цілий день, я вирізнила з них одного. Вочевидь, він змінився відтоді, так само, як і я. Я йшла до них із невеликим вантажем: балачки з дівками, романи й поради з «Луни моди», пісні, трохи віршів Мюссе й передозування мрій. Боварі, велика посестра моя. І десь у глибині, у потаємній схованці, бажання насолоди, яке вказувало мені шлях. Звичайно, та половина людства для мене була загадкою, але я вірила, що йду до неї, як на свято. Мене турбує думка про нерівність між мною й хлопцями, Про те, що існує якась різниця, крім фізіологічної, але що я могла знати про те, чого не пережила. Я йшла до катастрофи.\nЯ вирушила в путь. Велика дівчина, добре вдягнена, надворі травень, але за мною не рушив слідом молодий хлопець, хоча моє волосся згідно з модою тих часів закладено валиком. Переважна більшість дівчат знала, як пробудити в них інстинкти, я — ні. Яке розчарування! Одного дня я плюю на своє відображення у свічаді. Недільні вечори все похмуріші, а ця Брижи-та весь час боїться, що її «закадрять», треба, щоб минуло чимало часу, аби я збагнула, що кохатися вона не хоче, вона цього до смерті боїться, тільки після весілля. Вона проганяє залицяльників на вулиці разом з їхніми «куди ви поспішаєте, красунечки, ми, здається, десь бачились?» Ці, що чіпляються до нас, мені не подобаються, але так прикро, що я не маю можливості познайомитись з тими, хто міг би сподобатись. Де їх узяти? У Брижити є тільки один колега чоловічої статі, і він «ходить» до перукарки. Вечірки, але мене туди не запрошують, там бувають тільки доньки дантистів, великих комерсантів та інженерів, там у мене немає подруг. Танці в суботу ввечері, ви будете сміятися, але там тільки прислуга і дівки із заводу. Чому в мене немає брата, з ним можна було б кудись піти, та ще й разом із його друзями, хоч би навіть і до бару. Брат -^-вд._бог-г.Іим,гірше для мене. Я нікуди не можу піти. Лишається тільки випадок.\nТо було й справді красиве залицяння. Він добре знав свою роль, щоправда, трохи поспішав. Великий, засмаглий, наче зійшов з реклами крему для соляріїв, теплий голос щемкого тембру, сюжет з роману, він сказав щось заумне, а потім додав: «це, здається, з Ра-сіна», і я не знала, чи не сміється він із нас, бо читала тільки «Позиваки». Брижита гортала свої газетки, а я 'їла персик, ми сиділи на краю поля при виїзді з міста. Расін був саме перед тим залишив свою «Веспу» на дорозі й спокійно присів поряд, обхопивши руками 107-уколіно, граючи своїми чорними окулярами, ведучи легку балачку. Усе було не так, як раніше, ніяких тобі «ми десь бачились», ніяких заяложених фраз. Це було жахливо. Ніколи я не була так уражена в саме серце, руки тремтять, я не можу почистити персик, сік тече до ліктів. Можна вмерти від сорому. Якби я була сама, я б утекла. Я ненавиджу те, що він каже, бо не знаю, що йому відповісти, хіба що так або ні, по-різному, чотирнадцять, у третьому, люблю Жерара Філіпа, пісні Беко. Він дивиться на нас крізь чорні окуляри. Брижита смокче травинку і скалиться на вершині блаженства. Він у шортах, без сорочки, я бачу його м'язи, шкіру, гарний, чорт забирай. Це лякає. Саме в цю мить закінчується моє дитинство, коли я вмираю від сорому під тим поглядом, спрямованим одночасно і на мене, і на мою подругу, і його байдужі промови звернені до нас обох. Зупинитися тут, щоб він подумав, що налякав мене. Але я йду далі. Це так солодко, коли тебе розглядають крізь чорні окуляри. Він зазирає до журнальчика Брижити, каже: «вам треба зробити таку зачіску» — і показує мені обкладинку жіночого журналу, «І вам, Брижито, також». Він прямо не каже нам, що ми неповнолітні шмаркачки, але делікатно натякає. Він не хоче зла маленьким кішечкам, яким ще треба вчитися, цей гарний засмаглий хлопець. Немає сумніву, це нормально, коли хлопці розмовляють із дівчатами, я скоро всього навчуся. Потроху мені починає здаватися, що вона була доленосною, ця зустріч із цікавим парубком, йому двадцять три роки, він хімік, як він щойно нам сказав. Я навіть наважилась запитати його, де він живе.\nВін каже нам «Чао, до завтра!» Чао, нове слівце, це справляє враження.\nЦе вперше ми заговорили з незнайомим хлопцем, тепер тільки й розмов, що про цю подію, ми віримо, що скоро все проясниться. Ти диви, він хімік. Ти диви, йому двадцять три роки, я б не дала йому. Я також, регіт, ти бачила, у нього волосся на пузі, знов регіт, це ж треба! Непристойності нас не врятують. Цей тип такий до біса гарний, він може мати всіх дівчат, яких тільки захоче. Нам лестить, що він звернув на нас увагу, скільки є кращих за нас. Ми куримо фіміам божеству. Що вже тут казати, я закохалась. Ми сперечаємось, хто з нас сидітиме на передньому сидінні в його Веспі. Брижита наспівує «Мої руки мліють і малюють надію». Наші велосипеди лежать на схилі там, де ми їх кинули три години тому. Яка пригода! Потім, як мені буде двадцять, я впізнаю цю сцену, коли Дон Жуан спокушатиме одночасно Ма-тюрину і Шарлотту. Я буду заворожена, мене занудить. Я не думатиму: так само дурненькі, такі самі селючки. Подумаю: їх так само дурили.


Чернігівці впевнилися: «Прекрасне поруч» - СУСПІЛЬНИЙ КОРЕСПОНДЕНТ\nЗахід було організовано Білоруським Дитячим Фондом, розподіленою галереєю «Фотомистецтво» (м. Мінськ) та фотоклубом «Прекрасне поруч» Чернігівської міської бібліотеки ім. М. Коцюбинського.\n4383 дні – саме стільки триває дитинство. Коли дитині виповнюється 12 років, вона стає підлітком. А то вже інша історія.\nДитинство – це те, що мав кожен з нас. Ставши дорослими, нам не слід забувати, що поруч з нами живуть діти, яким постійно потрібні турбота, любов, увага і повага. Ми можемо зробити світ дитини трохи добрішим та безпечнішим.\nДо того ж дитинство є швидкоплинною порою, яку нікому не під силу зупинити. Але фотокамерою можна фіксувати зворушливі миті дитинства.\nПриємно зазначити, що саме члени фотоклубу «Прекрасне поруч» другий рік поспіль гідно представляли рідне місто на міжнародному фотоконкурсі. Торік диплом отримав Сергій Тарабара, а цього року дипломантів вже троє. Юрій Хромушин став почесним дипломантом розподіленої галереї «Фотомистецтво» (м. Мінськ) за фотографію «Каші вистачить на всю зиму». Інна Буглак та Маргарита Денисенко зайняли почесні 3-ті місця та отримали дипломи за духовно-моральне виховання глядачів IX Міжнародного фотоконкурсу «4383 дня дитинства».\nВ той же день, після нагородження колег, фотоклубівці у Чернігівському обласному молодіжному театрі презентували фотовиставку «Мелодія срібної пори».\nЦя виставка складається з 14-ти світлин, які являють собою гармонічне поєднання поглядів різних авторів, що разом утворюють єдиний твір.\n«Фотовиставка являє собою своєрідне послання адресоване глядачеві. Центральне місце в експозиції відведено роботі Валерія Кругерського, яка уособлює в собі тепло та затишок наших домівок серед холодної казки зимової пори, — зазначила Інна Буглак. — Саме контраст тепла та холоду посилює індивідуальне сприйняття кожної світлини глядачем та створює умови для співпереживання».\nФотоклубівці вітають своїх глядачів з прийдешніми новорічними святами та запрошують відвідати нові фотовиставки. Нехай вони допоможуть Вам налаштуватись на новорічний настрій та подарують натхнення!\nпровідний бібліограф ЦМБ ім. Коцюбинського, координатор фотоклубу «Прекрасне поруч»\nАкценти Виставки Дозвілля Культура Події. Репортажі Презентація Фото Чернігів Чернігівщина бібліотека Короленка, виставка, дитинство, прекрасне, фото


Демократія без жінок неможлива\n17 грудня 2019 268\n«Голос України» поспілкувався із заступницею Голови Верховної Ради України дев’ятого скликання Оленою Кондратюк.\nДосвідчений політик Олена Кондратюк стала заступницею Голови Верховної Ради України дев’ятого скликання в перший же день її роботи. За її плечима — чималий законотворчий досвід. Адже в парламенті — з 2007-го, і відтоді незмінно переобиралася в народні депутати. Завжди під прапором політичної партії «Батьківщина». За освітою — історик (кандидат історичних наук), за фахом — піарниця. У парламенті Олена Кондратюк довгий час займалася питаннями свободи слова та інформації. Під час минулої каденції обіймала посаду секретаря профільного комітету. Дев’яте скликання Верховної Ради персонально для цієї депутатки стало вже четвертим.\nНині Олена Кондратюк представляє жіноцтво в президії Верховної Ради. Вона також є співголовою одного з найбільших міжфракційних об’єднань «Рівні можливості», яке діє з 2011 року. «Голос України» поспілкувався із заступницею глави парламенту про те, чи стоїть на порядку денному наших парламентаріїв гендерне питання і як працюється жінці в українському політикумі.\n— У Києві завершився третій Український жіночий конгрес, організатором якого були ви та ваші колеги з МФО «Рівні можливості». Яка мета цього заходу?\n— Твердо переконана, що гендерна рівність, створення рівних прав і можливостей для жінок та чоловіків — це запорука сталого розвитку нашої держави, усього суспільства. В Основному Законі нашої держави гарантується рівність прав чоловіків та жінок. Ці норми потрібно наповнювати реальним практичним змістом. Такий паритет, там, де це можливо, має бути усталеною суспільною практикою. Досягнення гендерної рівності — це також необхідна передумова успішної європейської інтеграції України, виконання наших міжнародних зобов’язань.\nЦе вже третій конгрес. Ми як організаторки заходу та співголови МФО «Рівні можливості» планували його як платформу для підбиття проміжних підсумків діяльності нашого руху. Прагнули зрозуміти, що ж вдалося досягти в Україні, отримати цінний міжнародний досвід та експертизу й рухатися далі.\nБачу, як наша платформа зростає. На першому Українському жіночому конгресі у 2017 році було 400 учасників та учасниць. На третьому вже 700 та 90 спікерів. І в мене вже є чітке розуміння, яке було підкріплено багатьма нашими та закордонними спікерами, що в питанні забезпечення гендерної рівності варто переходити від кількості до якості. Від боротьби за цифри та квоти до інституційних змін, якісних змін у суспільній свідомості.\n— Що на практиці дає досягнення гендерного паритету?\n— Є чимало досліджень, підкріплених розрахунками, які свідчать, що гендерний паритет у політиці, економіці, бізнесі, освіті, військовому секторі, багатьох інших сферах призводить до більшого зростання економіки, розбудови держави, загального добробуту, досягнення миру та кращих стандартів безпеки.\nНаприклад, фахівці Центру економічної стратегії підрахували, що від зростання рівня зайнятості жінок українська економіка може отримати додатково від 7 до 21 відсотка річного ВВП. В ООН зазначають: якщо жінки мають однаковий рівень оплати праці на селі та рівний доступ до ресурсів виробництва, то це призводить до зростання аграрного сектору від 2,5 до 4 відсотків у масштабах країни.\nНавколо цих питань існує багато міфів та гендерних стереотипів, які варто подолати, щоб розкрити потенціал України на повну. Під час відкриття конгресу я особливо наголосила, що ми не боремось і нічого не плануємо проти когось. Ми об’єднані глибоким переконанням, що маємо зробити світ кращим, утвердивши рівні можливості. А це передусім чесна конкурентна боротьба ідей, а не чоловіків і жінок, розуму, кваліфікації й здатності до відповідальності та праці.\n— Гаслом цьогорічного конгресу стала фраза «Можливості надихають!». Яких саме можливостей вже вдалося досягти в питанні забезпечення гендерної рівності?\n— Пишаюсь тим, що саме ми, жінки, зробили в Україні багато кроків та домоглися прийняття рішень, які створили для жінок нові можливості, що надихають. Якщо говоримо про політичне лідерство, то це запровадження гендерних квот у виборчому процесі, в партійних списках. Завдяки цьому вперше маємо рекордне жіноче представництво у Верховній Раді — 20 відсотків. Це дуже важливо, бо, як казала Мадлен Олбрайт у своєму зверненні до першого Жіночого конгресу: «Демократія без жінок неможлива».\nМи прагнули подолання гендерної дискримінації та домоглися скорочення переліку заборонених професій і робіт для жінок. МФО «Рівні можливості» та активістки конгресу також боролося за те, щоб українські жінки мали рівний доступ і можливості служити в армії та здобувати військову освіту.\nМи домоглися ухвалення спеціального закону. Сьогодні в Збройних Силах України за контрактом служать понад 27 000 жінок. З них майже тисяча — це офіцери. Військові ліцеї та університети вперше відчинили свої двері для дівчат — майбутніх командирів.\nСьогодні в українському уряді — третина міністерок. Але в ідеалі наш уряд має формуватися за принципом 50 на 50, як у Канаді. Переконана, що ми також маємо потенціал наблизитися до 30—40-відсоткового представництва жінок у парламенті та в місцевих радах. Наприклад, у нас ніколи ще не було жінки — Голови Верховної Ради. Є над чим працювати.\n— Під час конгресу ви зустрілися зі спеціальною представницю Генерального секретаря НАТО з питань жінок, миру та безпеки Клер Хатчінсон. Про що домовилися?\n— Насамперед відзначу сам факт наявності такої посади з питань жінок при Генеральному секретареві НАТО. Це свідчить про те, що гендерна рівність та забезпечення прав жінок є одним із високих стандартів Альянсу. Такі жінки, як Клер, які займають високі позиції в НАТО, є натхненням для багатьох із нас. Мені імпонують слова генсека НАТО Єнса Столтенберга, який, призначаючи пані Хатчінсон, зазначив, що для НАТО мир і безпека — це не лише чоловічий світ. Що надання жінкам більших повноважень — це не лише правильно, а й розумно, бо це робить країни безпечнішими і стабільнішими.\nТому ми дуже зацікавлені в отриманні рекомендацій, в імплементації передового досвіду країн НАТО в питаннях безпеки та оборони, а також стандартів забезпечення гендерної рівності. Приємно, що пані Хатчінсон відзначила зростаючу роль українських жінок у секторі оборони та великий прогрес нашої країни в цьому питанні. Ми також обговорили можливість проведення конференції «Жінки. Мир. Безпека» на весняній сесії Парламентської асамблеї НАТО, яка відбудеться в травні 2020 року. Вона підтримала цю ідею та пообіцяла передати нашу пропозицію керівництву НАТО.\nВи знаєте, що Верховна Рада прийняла постанову та зміни до неї, які дали старт підготовці до Асамблеї НАТО в Києві. Сподіваюся, що тема жінок також стане предметом обговорення на цьому важливому заході.\n— Які рекомендації для органів влади можна дати за підсумками третього Українського жіночого конгресу?\n— Ми ухвалили спеціальну резолюцію конгресу, в якій є ціла низка рекомендацій для парламенту, уряду, органів місцевого самоврядування, бізнесу та громадянського суспільства. Розраховуємо на те, що під час реформи парламенту дотримуватиметься принцип гендерного балансу під час розподілу посад з урахуванням рекомендацій місії Європарламенту. Ми також закликаємо Верховну Раду ратифікувати Стамбульську конвенцію та інші міжнародні документи щодо забезпечення гендерної рівності та недискримінації. Дуже важливим є проведення гендерно-правової експертизи законопроектів. Це має стати усталеною практикою в законотворчості.\nЩо стосується Кабміну, то ми повинні прийти до запровадження гендерно орієнтованого бюджетування на всіх рівнях, зокрема, через прийняття змін до Бюджетного кодексу. Про важливість бюджетування, яке враховує потреби чоловіків та жінок, говорили майже всі наші іноземні спікери. Це критично важлива інституційна зміна. Адже рівний доступ до ресурсів якнайкраще забезпечує на практиці рівні права та можливості для обох статей.\n— Неможливо завершити наше спілкування без запитання про те, як працюється в чоловічому оточенні. Адже і Голова Верховної Ради, і Перший заступник глави парламенту окрім того, що чоловіки, то ще й із так званої монобільшості? Чи не відчуваєте тиску у зв’язку із цим?\n— Якщо підходити до роботи з точки зору професійності, то не може виникати жодних проблем. У цьому парламенті багато нових облич, і серед них рекордна кількість жінок. Це беззаперечний факт, який підтверджує те, що ми — на правильному шляху.\nЩе донедавна, якихось 5—7 років тому, президія законодавчого органу влади мала суто чоловіче обличчя. А вже дві каденції ми говоримо про гендерну квоту під час формування керівництва парламенту. Не відчуваю жодного дискомфорту, працюючи поруч з колегами-чоловіками. Голова Верховної Ради Дмитро Разумков, наприклад, підтримав третій Український жіночий конгрес і взяв участь у роботі однієї з дискусійних платформ. Він зробив чіткий акцент: важливо тільки те, як людина з професійної точки зору виконує ту чи іншу функцію. А також зазначив, що жінки часто ставляться до своїх обов’язків відповідальніше, та й виконують їх якісніше.\nНадзвичайно важливо, щоб політики, незважаючи на всі розбіжності, прагнули й уміли знаходити компроміс та консенсус. Це одна з визначальних рис. Можу сказати, що вірю в цей парламент і в те, що це скликання зможе зробити багато доброго для країни. Зокрема й для того, щоб жінки почувалися в нашому суспільстві рівними й мали змогу реалізовуватися відповідно до своїх здібностей та прагнень.\n— Спасибі за розмову!\nспівголова Парламентської асамблеї України і Республіки Польща;\nзаступник Голови Виконавчого комітету Національної парламентської групи в Міжпарламентському Союзі;\nздобула освіту у Львівському національному університеті ім. І. Франка. Має ступінь кандидата історичних наук;\nзаймалася дослідженням громадських рухів в Україні;\nуспішно працювала в площині масової комунікації, публічних зв’язків та дослідження виборчих технологій;\nобиралася народним депутатом протягом чотирьох скликань, представляючи партію «Батьківщина»;\nзасновниця міжфракційного об’єднання «Рівні можливості», яке виносить на публічне обговорення проблеми гендерної рівності в усіх сферах соціального та політичного життя;\nє авторкою 111 законопроектів. Із них 35 втілено в життя;\nє провідною особою в просуванні гендерного питання в суспільному і політичному житті.\nЦей незвичайний подарунок заступнику Голови Верховної Ради Олені Кондратюк зробила мер міста Кот-де-Неж — Сью Монтгомері (Квебек, Канада). Вона взяла із собою червоні та зелені нитки й під час виступів у мерії плела цей шаль для того, щоб провести дослідження. Кількість депутатів була рівною — 50 чоловік і 50 жінок. Регламент виступів однаковий — п’ять хвилин. Червоними нитками в’язала, коли виступав чоловік, зеленими — жінка. С. Монтгомері використала два червоні клубочки, а зелений залишився. Не використала навіть одного (на знімку). Подарунок, зроблений під час третього Українського жіночого конгресу, засвідчує: жінки говорять коротко й по суті, а чоловіки не вкладаються у визначений час. Навіть паритетне представлення не завжди дає рівність голосу, наголосила пані Монтгомері.


ПРОБІГ ПІД КАШТАНАМИ: ОДИН ДЕНЬ ЗАРАДИ ТИСЯЧ ЖИТТІВ\n29 травня День Києва розпочнеться зі святкового марафону «Пробіг під каштанами». Весела подія збере в центрі столиці десятки тисяч небайдужих учасників заради спільної мети цього благодійного забігу - допомоги дітям з вродженими вадами серця.\nНайтриваліша благодійна традиція в Україні - «Пробіг під каштанами» - з часу свого першого старту в 1993 році, зросла більш, ніж у 100 разів, збільшивши кількість бажаючих її підтримати зі 150 до 15 000 учасників!\nУже 19 років у День Києва тисячі людей різного віку, професій і статусів доводять, що невеликою, але щирою підтримкою можна змінити страшну ситуацію з дитячою смертністю, яка царить в нашій країні.\nУсі кошти, зібрані під час «Пробігу під каштанами», за традицією будуть спрямовані Центру дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України. Цей лікувальний заклад вважається одним з кращих в Європі, адже 99 з 100 потрапили сюди діточок, отримують реальний шанс на повноцінне здорове Життя.\n29 травня ці діти приєднаються до всіх учасників благодійного марафону, щоб підтримати тисячі тих малюків, яким дуже необхідна допомога Кардіоцентру. Постійні учасники «Пробігу під каштанами» знають, що остання неділя травня обов'язково починається з яскравого свята, наповненого веселощами, сюрпризами, новими знайомствами і враженнями та доказом того, що допомагати один одному можна весело і дружно.\n«Пробіг під каштанами-2011», 29 травня 2011, Майдан Незалежності, Старт: 10:00,\nРеєстраційний внесок: 40 грн. (Для громадян України)\nПРОБІГ ПІД КАШТАНАМИ. ФАКТИ\n• Щорічно у Пробігу приймає участь понад 50 корпоративних команд, кількість учасників кожної з яких налічує від 15 до 5 000 співробітників.\n• Вік наймолодшого зареєстрованого учасника Пробігу - 1,5 місяців, найстаршого - 98 років\n• На «Пробігу під каштанами» встановлено Рекорд України - «Найбільш масова спортивно-благодійна акція», в якій взяли участь 15 100 осіб. У цьому ж році під час благодійного свята було одночасно запущена рекордна в країні кількість повітряних кульок (5 000).\n• На кошти, зібрані під час «Пробігу під каштанами-2010» для Центру дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ було закуплено перше в Україні унікальне обладнання «Штучне серце»\n(* Апарат екстракарпоральної мембранної оксигенації)\n• За час підтримки Центру дитячої кардіології «Пробіг під каштанами» зібрав і передав лікувальному закладу чеки, на загальну суму більше 1 000 000 грн.\n9 червня 2011 Організатори «Пробігу під каштанами» передали Науково-практичному центру кардіології та кардіохірургії дітей раннього віку МОЗ України чек на суму, зібрану завдяки учасникам 19-го благодійної акції.\nЦя сума склала 290 000 гривень


17 інструментів для рекрутерів: добірка куратора IT Recruitment\nНайпоширеніший інструмент, з яким працює кожен рекрутер, — Google Sheets. Тут можна завантажувати й опрацьовувати дані, а ще застосовувати фільтри та працювати з аналітикою. Але не таблицями єдиними. Куратор IT Recruitment у Projector Артур Федоренко зібрав 17 корисних тулзів, які позбавлять вас від рутини та допоможуть підвищити продуктивність своєї роботи.\nSalesQL — допомагає знайти електронну пошту чи іншу контактну інформацію людини. Сервіс може працювати як загальна база даних та міні-версія ATS.\nKendo Email App — також допомагає знайти імейл, верифікувати його і в окремих випадках збагатити профіль іншими контактними даними.\nРаніше у блозі Projector Mag ми готували статтю про талант-сорсерів у ІТ. Про особливості, міфи та потрібні навички для професії розповів лектор та Head of Sourcing у MatcHR Діма Поночовний.\nПарсинг даних і масове завантаження контактів\nInstant Data Scraper — допомагає одним махом вивантажити профілі кандидатів за Boolean search запитом або всередині платформи (LinkedIn, GitHub, dou.ua чи будь-якої іншої).\nAutoPagerize — прибирає пагінацію сторінок (1, 2, 3… 50) в єдину сторінку (Infinite scroll). Особливо корисний у парі з Instant Data Scraper.\nPhantombuster — сервіс автоматизації сценаріїв роботи рекрутера. Можна як збагачувати дані, так і відправляти автоматичні запити в друзі, знаходити людей у твіттері тощо. У сервісі є близько сотні готових сценаріїв, як полегшити свою роботу.\nSnov.io — сервіс відправки імейл-кампаній. Дозволяє налаштувати ланцюжок листів із максимальною персоналізацією, вибрати час і день надсилання листа, створити дерево сценаріїв листів.\nEmail Tracker — розширення, котре покаже, чи відкрила людина лист, скільки разів вона це зробила та чи переходила за посиланням всередині.\nDux-Soup — автоматизує LinkedIn-запити в друзі та кілька наступних кроків переписки з кандидатами. Єдиний нюанс: досконало працює, якщо ви пишете повідомлення англійською.\nCalendly — сервіс автоматичного вибору вільних слотів для зустрічей. Дозволяє відразу згенерувати посилання в Zoom чи Google Meet, додати подію в календар учасникам та зробити нагадування.\nZapier — інструмент, який дозволяє пов'язати на перший погляд непов'язані сервіси та спрощує роботу рекрутера.\nRecruiter Flow — класична, але потужна сучасна ATS. Порівняно з іншими рішеннями, тут можна якісніше налагодити автоматизацію та процеси під себе за прийнятну ціну. Для студентів свого курсу я надаю знижку 20% на річне користування сервісом.\nЯкщо цінність згаданих інструментів викликає у вас запитання, рекомендуємо прочитати статтю «Розвиток рекрутера в професії: про що треба знати джунам і практикам». Тут куратор розповідає про необхідні навички в роботі та ділиться порадами, як початківцю покращувати свою експертизу.\nТаск і контент менеджмент\nNotion — альтернатива блокноту, куди ви можете вносити нотатки, створювати таблиці та завантажувати будь-які файли.\nClickUp — таск-менеджер для будь-якого виду задач. Максимально зручний, простий і дозволяє налаштувати функціонал для своїх потреб.\nMiro — сервіс для візуалізації, структурування ідей та пошуку рішень. Один із найпопулярніших шаблонів — ментальна карта (mind map). Допоможе структурувати карту пошуку та загалом роботу з вакансією.\nКілька додаткових інструментів\nCanva — конструктор різноманітних віжуалів. З величезною кількістю шаблонів ви підготуєте зображення для посту чи презентації хоч за 10 хвилин.\nAuto Tab Discard (та розширення-аналоги) — відправляє в режим сну неактивні вкладки, тож звільняє операційну пам'ять комп'ютера і дозволяє йому працювати швидше.\nGrammarly — граматична перевірка текстів. Один із найкращих і найкорисніших сервісів, якщо в роботі ви користуєтеся англійською.\nВипробувати ці й інші інструменти та дізнатися про всі складові рекрутингового процесу ви зможете на курсі IT Recruitment. А знайти вакансію мрії, щоб отримати справжній досвід — у телеграм-каналі HR & Рекрутинг Цех.\nТекст: Артур Федоренко


Вакцинація проти коронавірусу - Степанов назвав категорії громадян, які першими отримають щеплення від нового коронавірусу — УНІАН\nСтепанов назвав категорії громадян, які першими отримають щеплення від нового коронавірусу\nКоронавірус 2 хв. 2869\nВ Україні першочергово вакцинуватимуть медиків, людей похилого віку та тяжкохворих.\nПерші 8 млн доз вакцини від COVID-19 доставлять в Україну не раніше кінця першого кварталу 2021 року / фото REUTERS\nМіністр охорони здоров’я Максим Степанов назвав категорії громадян, які першими отримають щеплення від нового коронавірусу.\n"У нас розроблений чіткий план, чітке розуміння, кого в першу чергу ми повинні почати вакцинувати. Це працівники галузі охорони здоров'я, це наші медичні працівники. Це ті люди, які по суті сьогодні стали живим щитом між нами та коронавірусною хворобою", - наголосив Степанов.\nЧитайте такожУкраїна отримає прискорений доступ до вакцини від COVID-19 – СтефанишинаТакож першочергово будуть роботи щеплення громадянам, що входять до груп ризику.\n"Це люди, старші за 60 років. Це люди, які мають тяжкі супутні захворювання, зокрема цукровий діабет і серцево-судинні захворювання", - сказав міністр.\nЗа його словами, дуже важливо почати вакцинувати саме ці категорії громадян.\nСтепанов розраховує, що перші 8 млн доз вакцини від COVID-19 доставлять в Україну не раніше кінця першого кварталу 2021 року. Міністр нагадав, що Велика Британія стала першою країною, яка зареєструвала вакцину від нового коронавірусу компанії Pfizer і починатиме вакцинацію населення.\n"Нас усіх цікавить, як це буде відбуватися у нас. Вчора я підписав технічні документи з альянсом GAVI - це наша ініціатива COVAX", - сказав Степанов.\nВін додав, що завдяки цій глобальній ініціативі Україна має отримати 8 мільйонів доз вакцин.\n"Терміни зараз ще уточнюються. Але ми розраховуємо, що кінець першого - початок другого кварталу. Це наше бажання, і ми на цьому наголошуємо, коли спілкуємося з представниками цієї глобальної ініціативи, що для нас це дуже важливо", - сказав Степанов.\nТакож він додав, що зараз Україна перебуває на фінальній стадії підписання документів з іншими виробниками вакцин.\n1 грудня BioNTech і Pfizer подали заявку на використання вакцини від COVID-19 в Євросоюзі.


Уявлення населення про стан і функціонування політичної системи суспільства - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Соціологія → Уявлення населення про стан і функціонування політичної системи суспільства - Реферат\nУявлення населення про стан і функціонування політичної системи суспільства - Реферат\nЗа характером політичного режиму, як відомо, політична система суспільства найчастіше ідентифікується за наявністю таких ознак: демократична, авторитарна, автократична, диктаторська, тоталітарна, анархічна, охлократична, змішана.\nЯк бачимо, політична система суспільства може бути оціненеа за досить багатьма параметрами. Багато з наведених вище оцінок звучить у ЗМІ, використовується пересічними громадянами. Однак категорії буденної свідомості, на відміну від категорій наукових, являють собою синкретичні, розпливчасті узагальнення, а в якості їх носія можуть виступати не тільки вербальні ярлики, що були вироблені політологами, але й образи, символи, поетичні метафори. Вивчення цих категорій, аналіз уявлень громадян про політичну систему суспільства є важливим, оскільки її образ значною мірою визначає реальну поведінку громадян (електоральну, економічну тощо).\nДослідження, проведене співробітниками Інституту соціальної та політичної психології АПН України за допомогою спеціальних психосемантичних методів дозволило виявити основні смислові критерії, за допомогою яких населення оцінює існуючу в Україні політичну систему.\nПерший, найсуттєвіший критерій оцінки громадянами існуючої політичної системи полягає у визначенні ступеня її соціальної справедливості. За допомогою цього критерію громадяни намагаються визначити, в чиїх інтересах діє існуюча політична система, чиї інтереси вона захищає.\nЗміст першого критерію оцінки визначається смисловим протиставленням, яке можна було б сформулювати так: "Відповідає ідеалам соціальної справедливості - не відповідає таким ідеалам ".\nНа одному полюсі згаданого смислового протиставлення зосередились наступні судження: "Для наших можновладців закони не писані"; "Політична влада в державі поступово зосереджується в руках олігархів та "нових українців"; "Внутрішня та зовнішня політика підпорядкована насамперед інтересам нової бюрократії, чиновництва"; "Соціально незахищені верстви населення кинуті владою напризволяще, кожен змушений виживати, як може"; "Українська влада грабує свій народ, роблячи багатих багатшими, а бідних - біднішими"; "Влада в державі знаходиться в руках мафіозних кланів"; "Абсолютна більшість громадян України не має жодних важелів впливу на існуючу владу"; "Все частіше влада вдається до тактики мовчазного ігнорування вимог невдоволених громадян"; "Наше суспільство все більше віддаляється від ідеалів соціальної справедливості"\nЗ судженнями із наведеної вище групипогоджувалась переважна більшість опитаних. Антитезою цієї групи суджень став такий вислів: "Найголовніші політичні проблеми в країні вирішуються відповідно до волі більшості громадян". На жаль, саме із цим судженням не погодилися найбільша кількість тих, хто дав ствердну відповідь стосовно першої групи висловлювань. Кількість тих, хто вважає, що найголовніші політичні проблеми в сучасній Україні не вирішуються відповідно до волі більшості громадян, становить 77%.\nОскільки наведені вище судження певною мірою відображають певні, насамперед неписані, правила і норми поведінки, можна вважати, що маємо справу з намаганням громадян оцінити за їх допомогою нормативну підсистему існуючої в Україні політичної системи. Той факт, що саме ця група суджень посіла перше місце, вказує на особливу суб'єктивну значущість для пересічних громадян саме нормативної підсистеми.\nПідвищена чутливість громадян саме до нормативної підсистеми скоріше за все пов'язана з невиконанням існуючих законів, хоча вони й визнані Радою Європи як одні з кращих, оскільки декларують широке коло прав людини,


Феєрверк Супер Мікс СУ18-39 калібр 30-50мм, 39 зарядів-СУ18-39-Феєрверки та салюти\nКод товару: СУ18-39\nХвилюєтеся, що шоу-програма Вашого свята буде недостатньо ефектною та яскравою? Різнокаліберний феєрверк «Супер Мікс» від торгової марки «Феєрія» зітре ці сумніви на раз і без жодних труднощів! Адже, перш за все, «Супер Мікс» – це про неймовірні враження та хороший настрій Ваших гостей, ідеально доповнених відмінною якістю й оптимальною ціною.\nВпродовж 40 секунд феєрверк «Супер Мікс» представляє 39 зарядів різного калібру (30, 37, 50 міліметрів). Саме завдяки цьому каліберному розмаїттю заряди феєрверка вилітають на висоту 25-60 метрів своєрідними сходинками, поступово підіймаючись і створюючи по-справжньому незабутню картину. Особливістю феєрверка «Супер Мікс» є також динамічність, з якою вибухають заряди червоного, зеленого, білого й золотого кольорів, що, безумовно, підкорить серце кожного Вашого гостя.\nЗамовити феєрверк «Супер Мікс» можна цієї ж миті на сайті pirotechnik.com.ua: всього лиш декілька днів доставлення – і свято Ваших найглобальніших мрій втілиться у життя, гаманець аніскілечки не постраждає, а відмінна якість сертифікованого феєрверка «Супер Мікс» приємно здивує Вас відсутністю будь-яких неполадок у його встановленні.\nКалібр 30мм,37мм,50 мм.\nВисота вильоту 25-60м.


Подробиці затримання Ужгороді чоловіка з марихуаною та пістолетом — патрульні (ФОТО) | Голос Карпат\nПодробиці затримання Ужгороді чоловіка з марихуаною та пістолетом — патрульні (ФОТО)\n02.05.2020 12:11 Кримінал\nНагадаємо, повідомлення про те, що чоловік погрожує ужгородці ножем, надійшло патрульним 1 травня.\nПрибувши на виклик на вулицю Богомольця, патрульні встановили, зі слів заявниці, що їй погрожував ножем знайомий з виду чоловік. Інспектори запросили жінку у міськвідділок для написання заяви, та передали орієнтування іншим екіпажам. І вже невдовзі, на вулиці Будителів, патрульні зупинили автомобіль Ford, за кермом якого перебував розшукуваний чоловік, інформує на своїй сторінці у Фейсбуці Патрульна поліція Закарпаттської області.\nПід час спілкування водій помітно нервував, тож патрульні прийняли рішення провести поверхневу перевірку. В результаті — в автомобілі було виявлено предмет, схожий на вогнепальну зброю, та понад два десятки згортків з речовиною, схожою на наркотичну, тощо. На місце події патрульні викликали слідчо-оперативну групу. Під час здійснення експрес-тесту було встановлено, що в пакунках наркотична речовина.\nОскільки в діях даного громадянина вбачаються ознаки кримінального правопорушення, справою займатимуться слідчі.\nНагадаємо, мешканець Ужгорода "залетів" із великою партією "травки" та зброєю (ФОТО)


В ЇЇ ПІСНЯХ — КРАСА ПРИБУЖЖЯ - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nВ ЇЇ ПІСНЯХ — КРАСА ПРИБУЖЖЯ\nДоля звела Світлану Калюгу у її рідному селі Бужанка Іваничівського району у місцевій школі з людиною-легендою прибужанського краю...\nДоля звела Світлану Калюгу у її рідному селі Бужанка Іваничівського району у місцевій школі з людиною-легендою прибужанського краю. Адже саме у Бужанківській школі довгі роки працював краєзнавець, етнограф, збирач старовинних легенд, пісень, вчитель української мови та літератури, лауреат обласної мистецької премії імені Агатангела Кримського, — світлої пам’яті Микола Матвійович Корзонюк. Світлана була не просто хорошою ученицею, а й наділена Божим даром — мала гарний голос. Тож змалку співала, особливо ті народні пісні, які дарував своїм вихованцям їх мудрий вчитель, знайшовши і записавши їх у старожилів, справжніх берегинь народної творчості.\nПісля школи Світлана Анатоліївна вступила до Луцького училища культури, згодом продовжила навчання у Рівненському інституті культури. Її спеціальністю були фольклор та художні промисли. Та все ж вабила школа, хотілося своє вміння, знання передавати юним землякам. Здобула ще одну спеціальність і вже вісім років обіймає посаду заступника директора з виховної роботи у Поромівській загальноосвітній школі, а ще веде уроки народознавства, можна сказати, продовжує добру справу свого вчителя і наставника Миколи Корзонюка.\nІ не забуває Світлана Калюга пісень свого краю — народних, прекрасних, у яких цілий світ. Часто виступає перед односельчанами, на районній сцені, зачарувала вона слухачів під час творчого звіту Іваничівського району в Луцьку.


Японські науковці працюють над вакциною проти ковіду, що має дати імунітет на все життя\n23 Січня 2022 Р. - 00:03\nУчені Токійського інституту медичних наук розробляють вакцину проти коронавірусу, яка зможе захищати організм людини протягом усього життя. Науковці взяли за основу препарат проти віспи.\nПро це пише видання The Japan Times, передає Громадське.\nНезабаром після початку пандемії, на початку 2020 року, почесний дослідник Токійського інституту медичних наук Мічінорі Кохара поцікавився, чи можна розробити вакцину на основі випробуваного препарату проти віспи, який допоміг світу викорінити смертельну хворобу.\nВірус коров’ячої віспи, що використовується у вакцині проти віспи, — це тема, над якою він працював більш як три десятиліття. Тому Кохара добре знає, наскільки важливою може бути вакцина, що дає сильний захист.\nБільше про вакцину проти віспи\nЇї розробив британський лікар Едвард Дженнер у 1796 році для боротьби з інфекційною хворобою, що мала надзвичайно високий рівень смертності.\nВакцина стала препаратом, який успішно знищив інфекційне захворювання.\nВсесвітня організація охорони здоров’я скоординувала глобальну кампанію з вакцинації. Останнім відомим випадком хворого на віспу був пацієнт у Сомалі в 1977 році.\nЩо змінить поява вакцини?\nНаявні нині вакцини проти COVID-19 вимагатимуть періодичних ревакцинацій через зниження рівня антитіл у реципієнтів.\nСтворення вакцини з довічною ефективністю може призвести до величезної фінансової економії в усьому світі й надати перевагу в боротьбі з коронавірусом.\nЗагалом коронавірус уже підхопили щонайменше 270 мільйонів людей у світі, з них 5 мільйонів загинули.\nЯпонський вітчизняний виробник ліків Nobelpharma Co. планує провести першу та другу фази клінічних випробувань цієї вакцини у першій половині 2023 року.\nУ випробуванні візьмуть участь 150-200 добровольці — зокрема ті, хто переніс інфекцію, і повністю вакцинованих людей.\nЯкщо ефективність і безпека препарату будуть підтверджені, останнє клінічне випробування має розпочатися відразу ж після цього. Відтак розповсюдження вакцини планують на 2024 рік.\n02.01.2022 о 11:49 127