Поліція встановлює обставини автопригоди, у якій травмувався пішохід - Лента новостей Винницы\n15 січня у місті Могилів-Подільський на вулиці Острівській сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Mercedes Benz» та пішохода. В результаті автопригоди 39-річний чоловік отримав тілесні ушкодження.\nАварія сталась близько 08.10 години.\nЗа кермом транспортного засобу перебував 24-річний місцевий житель. Попередньо, не впоравшись з керуванням внаслідок заносу автомобіля, водій допустив наїзд на 39-річного чоловіка, який рухався по тротуару.\nПотерпілого госпіталізували до місцевої лікарні.\nШановні водії! У зв’язку з погіршенням погодних умов та сніговими опадами будьте обережними та неухильно дотримуйтесь Правил дорожнього руху. Обирайте безпечну швидкість та дистанції між транспортними засобами.


Львівське сміття знову у Шепетівці | Новини Львова\nЛьвівське сміття знову у Шепетівці\nВчора, стало відомо, що впродовж вихідних, в нічний час, декілька фур скинули побутові відходи на ділянці за адресою: вулиця Гранітна 53А. Можна сміливо стверджувати, що сміття приїхало до нас зі Львова чи Львівської області, оскільки, серед непотребу можна помітити чеки та накладні, які вказують на його походження.\nПовідомляє сайт ШЕПЕТІВКА СЬОГОДНІ посилаючись на офіційний сайт Шепетівської міської ради.\nЩоб оцінити ситуацію, на місце події, прибули члени комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій. На ділянці виявили охайно вивантажене сміття, оглянувши його знайшли декілька чеків та документів, які свідчать, що приїхало воно зі Львова.\nКомісія зауважила, що у відходах вже давно розпочалися процеси гниття, а це вкрай небезпечно через високий рівень грунтових вод на даній території.\nТакож,на місце виїхала комунальна інспекція для складання акту, та накладення санкцій на відповідального за цю ділянку. Адже, вона мала бути захищена від проникнення сторонніх осіб, або це відбулося за згодою сторін. За результатами обстеження орендарю було вручено попередження.\nПо обіді, міський голова Михайло Полодюк провів засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, яке було скликано в надзвичайному порядку. Оперативно було встановлено та запрошено на засідання особу, яка користується цією територією та є власником будівель поблизу яких скинули відходи. Також, були присутні журналісти обласного інформаційно-аналітичного тижневика «День за Днем» та телерадіокомпанії «ЛАЙК ТВ».\nНа засіданні доповів начальник Шепетівського ВП ГУНП України в Хмельницькій області Василь Шкіндюк та повідомив, що співробітниками поліції було затримано дві вантажівки та встановлено особи водіїв. Проте, на момент затримання сміття в них вже не було. Вони пояснили, що працюють в сфері перевезень на підприємця. За даним фактом проводяться слідчі дії.\nКомісія заслухала пояснення орендаря ділянки та обговорила можливі варіанти ліквідації надзвичайної ситуації. Оскільки, відповідно до чинного законодавства, власник будівель користується ділянкою і відповідає за неї, то своїм рішенням комісія зобов’язала його утилізувати сміття до 24 червня. Після чого, 26 червня, відбудеться повторне засідання комісії.\nВарто зазначити, що місце стихійного звалища досить важко знайти навіть місцевим, тому зрозуміло ,що хтось із шепетівчан провів фури зі сміттям до даної ділянки.\nДжерело: ШЕПЕТІВКА СЬОГОДНІ\nНаступна публікація Во Львове очень высокий уровень бактерий, – Минздрав\nПопередня публікація Вже 4 людей оголосили голодування через сміття


З 14 лютого по 22 березня включно на території маркет моллу «Даринок» працюватиме унікальна та найбільша в Україні виставка «Планета Роботів».\nЦе інтерактивна виставка сучасних роботів та трансформерів із металу в повну величину, якими можна грати й керувати.\nДітям до 4 років вхід безкоштовний. Пенсіонерам та іменинникам – знижка 50%. Діють спеціальні пропозиції на екскурсії для школярів та дітей дошкільного віку. За додатковою інформацією звертайтесь за тел.: (095) 229 22 19


Висновки про цінність людяності. Новые сочинения по зарубежной литературе\n« На главную Uznaem-kak.ru / Українські твори / Зарубіжна література / Обзор "Висновки про цінність людяності"\nТакий маленький, але зворушливий епізод описаний тут Ю. Мушкетиком. Проте в ньому так добре розкрилися характери людей. Хлопчик, хоч і був малим, та зрозумів, що соромно брати гроші з солдатів, які їдуть на фронт і, можливо, не повернуться, як його батько. Доброта, милосердя, почуття вдячності до мужніх захисників вітчизни перемогли в дитячому серці бажання мати взуття й острах перед наказом матері. Війці теж виявили увагу до хлопця. Вони побачили його босі змерзлі ноги, зніяковіння, і, можливо, навіть здогадалися про все. Тому знайшли можливість віддячити малому — подарувавши черевики, зошити й олівці. Цей хлопчина нагадав їм рідний дім, зі свіжим хлібним духом, своїх дітей, мирне життя.\nВиявилися в цьому епізоді й кращі риси матері. Вона не лаяла сина, а зітхнула й заплакала, згадавши чоловіка, який так і не повернувся з війни. Може, і його хтось пригощав колись пампушкою? Подібні історії про цінність людяності, чуйності, взаєморозуміння в найтяжчих життєвих обставинах можна знайти у творах Григора Тютюнника («Климко», «Вогник далеко в степу»), В. Барки («Жовтий князь»), І. Багряного («Тигролови») та багатьох інших. І все це — прекрасний приклад для наслідування, виховання в собі кращих людських якостей.\nНужен реферат, сочинение, конспект? Тогда сохрани - » Висновки про цінність людяності . Готовые домашние задания!\nПредыдущий реферат из данного раздела: Чи можна вважати виправданою жорстокість\nСледующее сочинение из данной рубрики: Як змінює наше життя науково-технічний прогресс\nВисновки про цінність людяності.


План семінарського заняття 3 страница\nПісля відступу військ УНР з Києва став головою Директорії, в 1920 р. очолював війська УНР, які разом з польськими військами вступили в Україну. Після невдачі наступу і договору між РСФРР і Польщею виводить свої війська за Збруч, де вони були інтерновані польською владою. 25 травня 1926 р. був убитий у Парижі агентом НКВС Шварцбардом.\nВинниченко Володимир (1880—1951)— політичний і громадський діяч, письменник. Один із вождів Української національної революції, лідер УСДРП, головний редактор "Робітничої газети", член та заступник голови Центральної Ради, перший голова Генерального Секретаріату, генеральний секретар внутрішніх справ. Був автором головних законодавчих актів УНР, в тому числі чотирьох Універсалів.\nУ січні 1918 р. В. Винниченко пішов у відставку з посади голови уряду. Засудив гетьманський переворот, у вересні був обраний керівником Українського національного союзу, відігравав провідну роль в організації проти-гетьманського повстання. З листопада 1918 до лютого 1919 р. очолював Директорію, був усунений за ліві погляди, після чого виїхав за кордон. Помер у Франції.\nАндрієвський Опанас (1878—1955)— державний і політичний діяч, уче-ний-правник. Член Української партії соціалістів-самостійників (1917), у1918 р. — Українського національного союзу, один з організаторів антигеть-манського повстання. В 1919 р. емігрував до Чехословаччини, а в 30-х pp. — до Австрії. Помер в Австрії.\nПетрушевич Євген (1863—1940)— державний і політичний діяч, один із керівників української революції 1917—1920 pp. У жовтні 1918 р. обраний президентом Української національної ради (фактично президентом ЗУНР). Після проголошення 22 січня 1919 р. Акта злуки УНР і ЗУНР став членом Директорії УНР. З травня 1919 р. — диктатор Західної області УНР, виїхав за кордон до Відня. Помер у Берліні.\nШаповал Микита (1882—1935)— громадський і політичний діяч, поет, письменник, публіцист, учений-соціолог. Один з організаторів Української партії соціалістів-революціонерів (УПСР). Наприкінці 1917 — на початку 1918 р. — генеральний секретар пошти і телеграфу в уряді УНР. У 1918 р. — один з організаторів повстання проти гетьмана П. Скоропадського. З грудня 1918 по лютий 1919 р. — міністр земельних справ в уряді Директорії УНР. У 1919 р. — у Галичині, потім в еміграції у Празі. Автор багатьох публіцистичних праць і соціологічних досліджень.\nШвець Федір (1882—1940)— громадський, політичний та державний діяч, учений-геолог. У 1918—1919 pp. входив до складу Директорії УНР. Член української делегації на Паризькій мирній конференції (1919). З 1923 р. — професор геології Українського вільного університету. Помер у Празі.\n13 листопада— проголошення у Львові Західноукраїнської Народної\n21 листопада— захоплення Львова польськими військами. Державні\nоргани влади ЗУНР залишили місто.\n28 листопада— створення більшовиками Тимчасового робітничо-селянського уряду на чолі з Г. П'ятаковим, який своїм маніфестом заявив про встановлення в Україні радянської влади.\n14 грудня— відмова П. Скоропадського від гетьманської посади і виїзд\nдо Німеччини. Директорія у Києві проголосила свою владу.\n26 грудня— сформування Директорією Ради Народних Міністрів, яку очолив В. Чехівський.\n6 січня— ухвалення Тимчасовим робітничо-селянським урядом України декрету про назву радянської держави — Українська Соціалістична Радянська Республіка (назва УСРР зберігалася до 1936 p.).\n16 січня— оголошення Директорією війни радянській Росії.\n22 січня — проголошення у Києві на Софійському майдані Акта злуки —\nвозз'єднання двох українських держав — УНР і ЗУНР: створення єдиної со\n5 лютого— захоплення Києва радянськими військами. Напередодні цієї події Директорія та її органи переїхали до Вінниці.\n6—10 березня— IIIВсеукраїнський з'їзд рад у Києві, що схвалив Конституцію УСРР, якою проголошувалась диктатура трудящих, експлуатованих мас — пролетаріату та найбіднішого селянства.\n12 квітня— прийняття РНК УСРР постанови про хлібну розкладку, запровадження якої мало трагічні наслідки для українського селянства.\nКвітень — червень— захоплення Наддніпрянської України військами генерала Денікіна.\nТравень— антибільшовицькі повстання в Україні під проводом М. Гри-гор'єва, Ю. Тютюнника, Д. Терпила.\nЛипень— захоплення польськими військами Східної Галичини.\n31 серпня— захоплення денікінськими військами Києва.\n21, 24 квітня— укладення договору Директорії та уряду Польщі про спільний виступ проти радянської Росії. УНР відмовилася від західних областей України на користь Польщі.\n25 квітня— початок наступу військ УНР і Польщі на території радянської України.\n28 жовтня— початок контрнаступу Червоної армії проти військ Врангеля, внаслідок чого в листопаді Крим було визволено від білогвардійців.\nУкраїнська революція (1917—1920 pp.)\n1920, листопад— запеклі бої на території Східної України між військами У HP і Червоною армією. 21 листопада армія У HP залишила Україну, перейшла на територію Польщі, де була інтернована в таборах.\n1921, 18 березня— підписання мирного договору в Ризі між Польщею з одного боку, РСФРР та УСРР з другого, за яким Польща офіційно визнала УСРР.\n1. Якою була, соціальна база Директорії УНР?\n2. У чому полягають політичні помилки Директорії?\n3. Які рішення прийняв Український трудовий конгрес?\n4. У чому полягає значення Акта злуки 22 січня 1919 р.?\n5. Якою була соціальна база селянського повстанського руху в Україні?\n6. У чому полягає сутність політики "воєнного комунізму"? Як вона проводилася в Україні?\n1. Політична стратегія Директорії УНР.\n2. Формування урядів Директорії УНР та їх політична орієнтація.\n3. Воєнно-бойові операції Директорії УНР.\n4. Аграрна політика Директорії УНР.\n1. Новітня історія України (1900—2000 pp.). —K., 2002.\n2. Україна у XX ст.: 36. док. і мат. — К., 2000.\n3. Українська революція і державність (1917—1920 рр.). — К., 1998.\n4. Нагаєвський І. Історія української держави двадцятого століття. — К.,1993.\n5. Литвин М., Науменко К. Історія ЗУНР. — Л., 1995.\n6. Солдатенко В.Ф. Українська революція. Концепція та історіографія. — К., 1997.\n7. Солдатенко В.Ф. Українська революція. Історичний нарис. — К., 1999.\n8. Павленко Ю. Українська державність у 1917—1919 pp. — К., 1995.\n9. Антоненко-Давидович Б. На шляхах і роздоріжжях. Спогади і невідомі твори. — К., 1999.\n10. Гунчак Т. Україна: перша половина XX ст. — К., 1992.\nУКРАЇНА МІЖ ДВОМА ВІЙНАМИ (1921-1939 pp.)\nТема семінарських занять охоплює період від закінчення Першої світової, громадянської та національно-визвольних воєн у колишній Російській імперії до початку Другої світової війни. В цей час українські землі були поділені між чотирма державами — Радянським Союзом, Польщею, Румунією та Чехословач-чиною. Нехтування цими державами політичних, економічних та національних інтересів українців трагічно позначилося на історії українського народу.\nМіжвоєнна історія радянської України поділяється на два етапи. Перший — це доба нової економічної політики (1921 —1929), коли внаслідок тиску реальних обставин більшовики змушені були тимчасово відмовитися від "воєнного комунізму" і повернутися до використання, хоч і обмежених,ринкових методів господарювання, які не відповідали комуністичній програмі. Прагнучи завоювати підтримку неросійських народів, партія більшовиків у 1920 ті pp. здійснювала політику коренізації. Але утворення СРСР супроводжувалося посиленням централізму та уніфікацією всіх сфер суспільного життя, що й зумовило приреченість українського відродження. Другий етап, започаткований "великим переломом" 1929p., характеризується поверненням до реалізації програми комуністичного будівництва, глибокими, швидкими і болісними соціально-економічними і культурними перетвореннями, що випливали з комуністичної доктрини, насадженням так званих соціалістичних протиприродних виробничих і суспільно політичних відносин, масовим терором в усіх сферах суспільного життя.\nСтановище західноукраїнських земель, на яких проживало близько 7 млн українців, у міжвоєнний період було різним. Більшість українців цього регіону проживала в Польщі (понад 5 млн),решта — в Румуни та Чехословаччині. У Польщі та Румунії українці зазнавали національної дискримінації. Це було причиною їх постійного прагнення до самоврядування, яке б, на їхню думку, вирішило політичні, соціально економічні та культурні проблеми українського населення. Але асиміляційна політика польської та румунської влади зумов-\nУкраїна між двома війнами (1921—1939 pp.)\nлювала національну конфронтацію, в умовах якої перебувала переважна більшість західних українців. У Чехословаччині проти українців не провадилась відкрита політика дискримінації та, асиміляції, вони користувалися особистими свободами, але ізольовані від співвітчизників Карпатськими горами залишалися найменш розвинутими у політичному, соціально-економічному й культурному аспектах.\n1. Нова економічна політика в Українській СРР.\n2. Утворення Союзу РСР. Формальний та реальний статус УСРР у складі Радянського Союзу.\n3. Українізація: форма і зміст.\n4. Індустріалізація та колективізація в Українській СРР.\n1. Нова економічна політика в Українській СРР.Розглядаючи перше питання семінарського заняття, важливо визначити дійсні причини переходу більшовиків до нової економічної політики, її зміст, перспективи, показати особливості, реальну практику і наслідки її здійснення в Україні, невідповідність непу програмі комуністичного будівництва та конкретно-історичні умови, в яких ця політика була згорнута.\nГоловною причиною, яка примусила більшовиків тимчасово відмовитися від продовження курсу безпосереднього комуністичного будівництва, здійснюваного протягом 1918—1920 pp., стала глибока соціально-економічна і політична криза початку 1920-х pp. У радянській історіографії причини кризи пов'язувалися переважно з господарською розрухою, викликаною семирічною війною, спочатку світовою, а потім — громадянською. На території України, де воєнні дії тривали весь цей час майже безперервно, народне господарство справді істотно постраждало, зазнало істотного спустошення. Не працювали металургійні заводи, шахти, була виведена з ладу третина залізниць, панувало безробіття. Але параліч виробництва зумовлювався насамперед попередньою політикою більшовиків, відомою під назвою воєнного комунізму. Радянські історики обґрунтовували політику воєнного комунізму критичною ситуацією періоду громадянської війни та іноземної інтервенції. Однак таке пояснення не відповідає дійсності, оскільки основи цієї політики були закладені ще до початку війни. Воєнний комунізм як політику, продиктовану умовами воєнних обставин, було обґрунтовано вже тоді, коли спроба прискореного, безпосереднього переходу до організації виробництва і розподілу на комуністичних засадах, насадження комуністичних відносин в усіх сферах суспільного життя зазнала невдачі й треба було теоретично виправдати перехід до непу. У 1921 р. вождь більшовиків з метою\nвиправдання попереднього курсу застосував термін "воєнний комунізм", що якраз і визначався як система тимчасових надзвичайних, викликаних громадянською війною та інтервенцією, заходів. Отже, вимушене засудження комуністичного штурму, який цілком відповідав програмним установкам більшовиків і визначав зміст політики радянської влади 1918—1920рр., підмінялося тезою про зумовленість самого штурму обставинами війни. Насправді система воєнного к.отлунізму була результатом не умов громадянської війни та інтервенції, а мала доктринальне коріння. Іншими словами, воєнний комунізм зумовлювався марксистсько-ленінською доктриною, переконанням більшовиків у необхідності негайного утвердження в суспільстві після взяття ними влади комуністичних виробничих відносин. Фактично воєнний комунізм і став такою спробою організації безринкового способу виробництва й обміну, з властивою йому адміністративною моделлю, що ґрунтувалася на одержавленні власності та примусі до праці. Важливо звернути увагу і на зовнішньополітичний аспект воєнного комунізму: більшовики, намагаючись втілити в життя теоретичні схеми комуністичного суспільства, робили ставку на швидке наближення світової соціалістичної революції, завдяки перемозі якої пролетаріат радянської Росії отримає необхідну промислову продукцію від розвинутих країн і налагодить безпосередній, тобто такий, що не передбачає товарно-грошових відносин, обмін між містом і селом. Відповідно до вимог своєї програми партія більшовиків у 1918— 1920pp. робила наполегливі спроби побудувати безтоварну централізовану соціалістичну економіку, що мало згубні наслідки, але вони маскувались, як уже зазначалося, війною. Сувора економічна політика під час громадянської війни давала можливість забезпечити продуктами Червону армію та російські міста, але значною мірою спричинила економічний розвал, оскільки зруйнувала ринковий механізм розширеного відтворення суспільного продукту.\nПісля закінчення війни ніяких об'єктивних умов для форсування темпів соціально-економічних перетворень у напрямі скасування грошей і торгівлі та прямого розподілу життєвих благ не було. Незважаючи на це, правляча більшовицька партія продовжувала відповідно до комуністичної доктрини виключати з практики "приватнокапіталістичні методи взаємовідносин", тобто ще не придушені залишки товарно-грошових відносин. У грудні 1920 р. В. Ленін підписав декрети про безгрошовий відпуск продуктів за картками, про безплатність палива, житла, комунальних і поштово-телеграфних послуг. Вождь більшовиків підтвердив думку про необхідність переходу в найближчому майбутньому до безгрошового обміну. А V Всеукраїнський з'їзд Рад ще на початку березня 1921р. висунув завдання завершити націоналізацію та концентрацію приватногосподарських підприємств. Таким чином, до весни 1921р. більшовицьке керівництво продовжувало дотримуватися започаткованого в 1917р. курсу на негайну побудову комунізму, під яким розуміли суспільно-економічний лад без приватної власності й товарно-г шових відносин.\nВоєнний комунізм загострив післявоєнну економічну розруху, викликав масове незадоволення населення, зумовив досить складне соціально-економічне становище в Україні. До закінчення громадянської війни тут було усуспільнено майже 11 тис. заводів, фабрик, шахт, з яких діяло, і то з величезними перебоями і недовантаженнями, лише 4060. Промислове виробництво в Україні у 1920 р. становило лише 12 % довоєнного рівня. Чисельність робітників великої промисловості України зменшилась наполовину порівняно\n3 1913 роком, рятуючись від безробіття й голоду, вони масово покидали міста\nі вирушали в сільську місцевість. Робітничий пайок скоротився до чверті\nфунта хліба, тобто до 100 г, та й то видавали його не щодня. Суттєве знижен\nня життєвого рівня робітників супроводжувалося проявами невдоволення,\nпасивним опором, який полягав в уповільненні темпів праці, відкритими\nробітничими страйками. Так, лише протягом жовтня — листопада 1920 р.\nна копальнях Донбасу було зафіксовано більше 40 виступів робітників. За\nворушеннями були охоплені майже всі великі промислові центри України. І\nхоча цей рух протесту мав чітко визначений економічний характер, більшо\nвики усвідомлювали, що він швидко може набути ворожого їм політичного\nспрямування. Саме тому проти страйкарів часто застосовували вкрай жорсткі\nзаходи, такі як закриття підприємств, арешти і відправлення до концентра\nНегативні наслідки воєнного комунізму найбільш болісно відобразилися на селянстві, в якого майже вся вироблена продукція відбиралася за прод-розкладкою. Селянинові дозволялося залишати собі тільки близько 30 фунтів на місяць. Українські селяни в 1921 р. повинні були віддати державі 6 млн пудів цукру, 111 тис. пудів меду, 160 млн пудів хліба, 23 млн пудів картоплі тощо. Крім того, продовжувався колоніальний визиск України. На вивезення до радянської Росії в 1921 р. призначалося 100 млн пудів хліба,\n4 млн пудів цукру, 114 тис. пудів сала. Селяни відкрито висловлювали не\nвдоволення продрозкладкою. її виконання проходило з величезним напру\nженням. До весни 1921 р. розкладка з урожаю попереднього року в Україні\nбула виконана менше ніж на 40 % . Створити державний хлібний фонд у за\nпланованих розмірах не вдалося. Значна частина селян, не будучи економіч\nно зацікавленою, свідомо скорочувала виробництво сільськогосподарської\nпродукції, що ще більше загострило дефіцит продуктів харчування. Праг\nнучи зупинити деградацію сільськогосподарського виробництва, VIII Все\nросійський з'їзд Рад у грудні 1920 р. ухвалив закон про запровадження дер\nжавних завдань на посів для кожного селянського господарства. Таким чи\nном, крім продовольчої розкладки існувала ще і посівна. Радянська влада\nповертала селянство до становища, в якому воно перебувало напередодні\nреформи 1861 р. Тільки якщо раніше селяни працювали на поміщиків, то\nтепер вони змушені були працювати на так звану робітничо-селянську дер\nжаву. Після припинення воєнних дій невдоволення селян реквізиціями і\nзабороною торгівлі різко зросло і набуло найгостріших форм аж до відкри-\nтого опору. У 1920—1921 pp. в Україні діяло не менш як 40 тис. організованих повстанців. У повстанському русі брали участь усі верстви селянства, за винятком наймитів і бідняків, які об'єднувалися в комітети незаможних селян (комнезами), допомагали здійснювати реквізиції хліба і отримували 10— 20 % "здобичі". Селянський повстанський рух офіційна пропаганда подавала як політичний бандитизм, як саботаж продовольчої політики радянської влади з боку найбільш заможної частини селянства — куркулів. Селянські повстання і заворушення жорстоко придушувалися червоноармійськими частинами під керівництвом В. Блюхера, П. Дибенка, Г. Котовського, О. Пар-хоменка та ін. Регулярній армії допомагали сформовані партійними і профспілковими організаціями частини особливого призначення. Боротьбу із селянськими повстанськими загонами очолили безпосередньо X. Раковський і М. Фрунзе. Розвиток бойових дій показав правлячому режиму, що розраховувати на перемогу в боротьбі з рухом селян, спираючись лише на військову силу, не можна. Масова участь селян у заворушеннях виражала його ставлення до економічних підвалин воєнного комунізму й остаточно переконала більшовицьке керівництво в невідкладності радикальної зміни політики на селі.\nЗаворушення перекинулись і на армію. В лютому — березні 1921 р. відбулося повстання військового гарнізону міста-фортеці Кронштадт і моряків Балтійського флоту. Для його придушення, оскільки армійські частини виявилися ненадійними, направили делегатів X з'їзду РКП(б) і комуністів Петрограда.\nУ проявах породженого воєнним комунізмом протесту — селянських заколотах, робітничих страйках, повстаннях матросів і червоноармійців — комуністи побачили загрозу для своєї влади. Саме це й стало поштовхом до запровадження нової економічної політики, відновлення ринку і товарно-грошових відносин. В. Ленін змушений був визнати, що "безпосередній перехід до суто соціалістичних форм господарства, до суто соціалістичного розподілу перевищує наші наявні сили і що коли ми не будемо спроможні провести відступ так, щоб обмежитися легшими завданнями, то нам загрожує загибель". Згодом М.І. Бухарін назвав перехід до нової економічної політики "крахом наших деяких... неправильних уявлень про хід нашого розвитку до соціалізму,...пов'язаних з періодом так званого "воєнного комунізму" (Бухарин Н. И. Избранные произведения. — М., 1988. — С. 195).\nАле крім внутрішніх причин, були і зовнішні чинники, які спонукали більшовиків перейти до непу. Не справдилися їхні сподівання на світову пролетарську революцію. Якраз із нею пов'язував В. Ленін безпосередній перехід до соціалізму в Росії, вважаючи, що після радянізації розвинутих країн більшовицька партія отримає від них необхідну промислову продукцію і налагодить прямий товарообмін між містом і селом. Втрата на початку 1920-х pp. перспективи отримати матеріально-технічну допомогу західного пролетаріату змусила більшовицький режим по-новому поставити питання про взаємовідносини між містом і селом, розпочати більш гнучку політику\nв ставленні до селянства. Став необхідним перехід до нової економічної політики. Таким чином, нова економічна політика була результатом переходу більшовиків від концепції "світової революції" до концепції "капіталістичного оточення".\nУ своїх виступах і промовах 1921 — 1922 рр. В. Ленін неодноразово підкреслював, що нова економічна політика стала вимушеним і тимчасовим відступом від будівництва соціалізму. А 20 листопада 1922 р. він публічно проголосив: "Із Росії непівської буде Росія соціалістична". Отже, вождь більшовиків не переглядав партійної доктрини, а тільки припиняв на певний період запровадження комуністичного виробництва і розподілу. Впродовж цього періоду держава мала налагоджувати обмін продукцією між містом і селом через ринок, тобто здійснювати нову економічну політику. В. Ленін вважав, що неп вичерпає себе тоді, коли відбудована вітчизняна промисловість стане здатною постачати селянам в обмін на їхню продукцію товари широкого вжитку і виробничого споживання. І це обумовлювало приреченість непу в перспективі. Неп не був ленінським теоретичним відкриттям великої ваги. Це було вимушене і тимчасове повернення більшовиків до ринкових відносин, які аж ніяк не були новими, а нормальними і єдино можливими за товарного виробництва. В. Ленін ішов тільки на тимчасовий компроміс із капіталізмом і не збирався відмовлятися від мрії створити соціалістичну економіку.\nВперше термін "нова економічна політика" В. Ленін оприлюднив на Всеросійській продовольчій нараді 16 червня 1921 р. Але початком переходу до непу, хоч і не безпосереднім, стала резолюція X з'їзду РКП(б) "Про заміну розкладки натуральним податком", ухвалена 15 березня 1921 р. Скасування продрозкладки означало фактичний поворот до ринку, хоч аж до 16 червня 1921 р. В. Ленін допускав можливість торгівлі тільки в місцевому господарському обороті. Та під тиском реальних обставин змушений був визнати необхідність торгівлі у масштабах усієї країни.\nУ цілому перехід до непу здійснювався протягом 1921 —1923 pp. Основне завдання непу зводилося до того, щоб заспокоїти селянство й забезпечити йому стимули до підвищення виробництва продуктів. Відповідно до рішень X з'їзду РКП(б), надзвичайна сесія ВУЦВК ухвалила закон про заміну продрозкладки податком, а Раднарком УСРР видав декрет про норми та розмір податку. Але основна відмінність переходу до продподатку в Україні від Росії полягала в тому, що в республіці до нового врожаю продовжувалося виконання скороченої продрозкладки, що викликало невдоволення селян.\nНеп передбачав систему заходів, спрямованих на використання "в інтересах будівництва соціалізму" товарного виробництва, ринкових відносин, економічних методів господарювання. Найважливішими серед них були: заміна продрозкладки продовольчим податком; запровадження госпрозрахунку; денаціоналізація частини промислових підприємств, насамперед дрібних і середніх, тимчасовий допуск приватного капіталу в економіку,\nлегалізація приватного підприємництва; запровадження вільної торгівлі; децентралізація управління промисловістю тощо. Але, не відмовляючись від ідеї створення соціалістичної економіки, більшовицький уряд залишав під контролем держави такі "командні висоти" в економіці, як важка промисловість, банки, транспорт і зовнішня торгівля.\nНепівська модель господарювання функціонувала до кінця 1920-х pp. Звільнившись від страху реквізиції, селянські господарства швидко відновили свою продуктивність. У 1925—1926 pp. виробництво зерна в Україні майже досягло довоєнного рівня. Розвивалася торгівля. На території УСРР діяло 75 тис. приватних торгових закладів. Запрацювала фінансова система. У 1922—1924 pp. була проведена грошова реформа, відновлені грошовий обіг, банки, кредитні установи. Відбувався процес роздержавлення, тобто передачі в оренду та приватну власність дрібних і частини середніх підприємств. Уже в 1921 р. в оренду було здано 5200 таких підприємств, тобто приблизно половину наявного фонду. У "командних висотах" економіки замість централізованих управлінь (главків) створювалися трести, які почали працювати на засадах госпрозрахунку й об'єднували підприємства за галузевою, територіальною або змішаною ознакою. Але трестівський госпрозрахунок не був повноцінним, оскільки не торкався кожного підприємства. Ринок, на який виходили госпрозрахункові підприємства, був відрізаний від світового ринку монополією зовнішньої торгівлі. Він був практично повністю монополізований, тобто позбавлений конкуренції підприємств інших форм власності. Як наслідок, зміни в промисловості не дали таких очевидних і швидких результатів, які були досягнуті в сільськогосподарському виробництві. Валова продукція підприємств, підпорядкованих УРНГ, у 1925/26 господарському році становила 91 % її обсягу 1913 р.\nОтже, більшовицьке керівництво так і не змогло перейти до справді ринкових методів господарювання в економіці. Запозичені від капіталістичного господарювання в роки непу зовнішні форми організації економіки (трести, капітал, прибуток тощо) були значною мірою лише імітацією ринкових відносин, сам ринок був штучний. Та він і не міг бути іншим в умовах більшовицької диктатури. Тому не варто ідеалізувати і переоцінювати непівські ринкові відносини. Нова економічна політика не могла остаточно стабілізувати економічний розвиток. Відсутність повноцінних товарно-грошових відносин між селом і державною промисловістю призводила до кризових явищ в економіці: "криза збуту" 1923 p., товарний голод 1924 p., зростання інфляції та товарний голод 1925 р., криза хлібозаготівель взимку 1927— 1928 pp. тощо. Остання криза, породжена невідповідністю низьких державних закупівельних цін на сільськогосподарську продукцію високим цінам на товари промислового виробництва, була використана більшовицьким керівництвом як привід для відновлення конфіскацій хліба і згортання непу. Хоча відкрито про це ні Й. Сталін, ні його оточення не говорили. Більше того, робилися заявки, що нова економічна політика продовжується, але\nвступає у свій заключний етап. Насправді перехід у 1929 р. до масової колективізації та форсованої індустріалізації, або "великий перелом", означав ліквідацію непу.\nГоловною і визначальною причиною, яка спонукала компартійно-радянське керівництво згорнути наприкінці 1920-х pp. неп, була відданість більшовиків ідеї побудови комуністичної економіки. Необхідні умови для цього, на думку Й. Сталіна та його прихильників, уже склались, оскільки за допомогою непу економіка країни в цілому була відбудована, поставало завдання індустріалізації і створення матеріально-технічної бази соціалізму.\n2. УтворенняСоюзу РСР. Формальний та реальний статус УСРРу складі Радянського Союзу. Розгляд другого питання варто розпочати з того, що ще в роки громадянської війни Україна фактично була приєднана до радянської Росії за допомогою зброї. Разом з тим офіційно вона була визнана незалежною, що пояснювалося прагненням більшовиків ослабити конфронтацію з визвольним рухом пригноблених народів колишньої Російської імперії. Більшовики з перших днів захоплення влади пішли шляхом утворення централізованої унітарної держави. Тому в Україні та інших радянських республіках вони поширили чинну в Росії систему органів влади та управління, яка надійно контролювалася правлячою державною партією. А у грудні 1920 р. між Росією та Україною було підписано договір про воєнний і господарський союз, що передбачав об'єднання семи наркоматів обох держав і входження їх до складу уряду Російської Федерації. Аналогічні договори у першій половині 1921 р. були укладені між Російською Федерацією та іншими національними республіками. Виникла так звана договірна федерація. Всеросійський ЦВК, до якого республіки посилали своїх представників, і Раднарком РСФРР, до якого входили об'єднані наркомати, стали по суті за-гальнофедеративними органами. Злиття фактично загальнофедеративних органів влади з органами влади Російської Федерації на практиці означало перетворення радянських республік в автономні утворення у складі єдиної держави — Російської Федерації. У зв'язку з цим варто зазначити, що ще до утворення СРСР радянські республіки становили єдину державу. У своїй практичній діяльності центральні органи влади та управління не рахувалися з республіками як з незалежними державами, вони навіть домагалися офіційного (юридичного) скасування незалежності радянських республік, зокрема права на проведення формально незалежної зовнішньої політики. Реально здійснюваний курс на ліквідацію національної державності шляхом автономізації республік підтримував нарком у справах національностей РСФРР Й. Сталін. У цих умовах керівні працівники радянських республік почали домагатися більшої свободи дій, зменшення централізації управління, відстоювали права, які відповідали згідно з офіційними договорами республіканському незалежному статусу. Так, з ініціативи X. Раков-ського, якого швидке "випаровування" суверенітету УСРР дуже хвилюва-\nДата добавления: 2015-05-22; Просмотров: 137; Нарушение авторских прав?;


У Запоріжжі на мосту через Дніпро завершують монтаж вантів – Запоріжжя Інфо\nУ Запоріжжі триває будівництво флагманського проєкту програми Президента України “Велике будівництво” – автотранспортної магістралі через Дніпро. Зараз мостобудівники близькі до завершення робіт на споруді № 10, а саме верховій частині вантового мосту. Там завершують монтаж вантових канатів.\nВсього на верхову частину мосту потрібно закріпити 48 таких канатів. Завершити монтаж планують на цьому тижні. Паралельно на цій споруді виконуються роботи з піскоструминного очищення та нанесення захисного шару на тротуар та технологічний прохід.\nНазад“Євроблях” чекає невтішне майбутнє\nВпередНовий штам COVID. Чи буде Україна обмежувати в’їзд в країну


Консультує Бершадське бюро правової допомоги — Бершадська районна державна адміністрація\nПраво на додаткову оплачувану відпустку\nДо Бершадського бюро правової допомоги звернулася громадянка Олеся Ш. з села Маньківка з проханням надати консультацію. У 2020 році помер мій чоловік. У мене залишився син 2012 року народження, якого я самостійно виховую. Чи маю я право на додаткову відпустку як вдова? Так, Ви маєте право на додаткову відпустку. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, матері інваліда з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у т. ч. у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або інваліда з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (ст. 73 КЗпП). За наявності кількох підстав для надання зазначеної відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів. Термін «одинока матір» на законодавчому рівні не визначено, проте відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. №9 одинокою матір’ю вважають жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама. Підтвердженням того факту, що жінка є вдовою, будуть копії свідоцтва про шлюб та свідоцтва про смерть чоловіка, виданих відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Нагадуємо, що отримати безоплатну правову допомогу можна, звернувшись до фахівців Бершадського бюро правової допомоги, що знаходиться за адресою:👉 м.Бершадь, вул. Героїв України,8.


На Хмельниччині ґвалтівник та жорстокий вбивця отримав покарання | Новини\nНа Хмельниччині ґвалтівник та жорстокий вбивця отримав покарання\n18:53, 21 листопада 2017 р.\nЗлочинець задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом та задушив жінку, а потім жорстоко поглумився над її трупом.\nПро подію повідомляє 0382 з посиланням на прес-службу прокуратури Хмельницької області.\nНагадаємо, в одному із розважальних закладів Кам’янця-Подільського чоловік познайомився з 26-річною жінкою. Надалі вони продовжили відпочинок у злочинця вдома, де він жорстоко познущався над новою знайомою – задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом та задушив жінку, а потім жорстоко поглумився над її трупом.\nПісля цього він виволік тіло жертви на смітник.\nУ квітні 0382 повідомляв про надмірну увагу до судового розгляду щодо вирішення подальшої долі вбивці. У суді було доказано вину чоловіка, та призначено покарання у вигляді довічного тримання під вартою.\nЗа сою долю злочинець боровся в апеляційному суді.\nвбивство затримали суд довічнеутримання\nЧоловічі букети фруктові букети Їстівні букети


Внаслідок бою четверо бійців загинули, троє – поранені, один потрапив у полон. Ще двох бійців майже добу вважали загиблими\nНапруженою залишається ситуація поблизу Кримського на Луганщині. Та попри це, армійці наважилися провести знімальну групу "5 каналу" туди, де наприкінці минулого тижня вони зазнали втрат.\nБій поблизу окупованого Жолобка відбувся в четвер, однак тільки на четвертий день бригада дозволила журналістам потрапити на позиції. Щоправда, на сусідні від місця, де відбулася трагедія, бо там і нині чутно постріли.\nПісля бою під Кримським український боєць потрапив у полон\n23-го листопада на світанку бойовики здійснили спробу прориву, аби повернути втрачені позиції. "Все почалося з повідомлення зі спостережного пункту близько 7:50-8:00 про те, що він засік рух неопізнаної групи зі сторони терористів. В кількості 10-12 чоловік. Вона рухалася в напрямку Бахмутської траси з метою її перетинання. Ми зрозуміли, що то спроба зайти до нас із флангу і завдати шкоди особовому складу", – згадує військовослужбовець Сергій.\nАби не допустити ворожого прориву, група армійців вийшла напереріз. Зав'язався бій. "Він був спочатку в "сірій зоні". До нашої території ніхто не дійшов. А потім все перемістилося за Бахмутку на їхню територію", – каже інший армієць. Сергій додає: "Вони почали відходити. Група почала переслідування. І безпосередньо на самій Бахмутській трасі, група переслідування потрапила в засідку".\nВнаслідок бою четверо бійців загинули, троє – поранені, один потрапив у полон. Ще двох бійців майже добу вважали загиблими. Однак їм вдалося вижити й вийти з засідки. "Хлопці зорієнтувалися в ситуації. Там сталося так, що вони прийняли на себе локальний бій. Досить професійно замінували до себе підходи. Здогадалися дочекатися ротації, і в той момент просто чкурнули через трасу і вийшли на наш спостережний пост", – пояснює боєць.\nСитуація поблизу Кримського і нині напружена. Ворожі обстріли тут відбуваються і вдень, і вночі.\nЗапобіжний захід і дата розгляду по суті: як пройшло засідання у справі Насірова\nВолонтер про витік інформації із зони АТО: хто має забезпечувати секретність\nбійці АТО ворожий наступ Кримське Луганськ зона ООС (кол. АТО)\nОкопи, бліндажі та шанці: як захисники Малинового готуються до зими


Разное за 01.04.2019 - Лента новостей Полтавы\nУ квітні на українців чекає чимало свят, які не відзначаються на державному рівні, проте мають велике значення для людей різних професій. 1 квітня – День сміху (День дурня), Міжнародний день птахів; 4 квітня – Міжнародний день інтернету; 7 квітня – Всесвітній...\nУ березні м’ясний кошик коштує близько 700 гривень В Україні за рік ціни на різні види м’яса зросли. "Вартість м’ясногo кошикy, за даними Aсоціації постачальників торговельниx мереж, на 1 березня 2018 року становилa 616,7 грн, тоді як сьогоднi він коштує 692,6...\nМешканці будинку за адресою Сортувальна, 21 скаржаться на проблему, яка не вирішується роками, – дірки в покрівлі, величезні тріщини в стінах, потоки зі стелі та фасад, що обвалюється на голову перехожим. Мешканці не знають, куди ще звертатися. Комунальники ві...\nСаме це, переконують педагоги, головне у навчанні дітей із синдромо ДаунаСемінар для вчителів, які працюють з дітьми з особливими потребами, провели у Полтавській спеціальній загальноосвітній школі №40. Учасниками були запрошені фахівці з різних міст Полтавщин...\nДо 50 тисяч гривень на власні проекти з сортування сміття, озеленення парків або ж на інші екологічні ініціативи можуть отримати з обласного бюджету жителі Полтавщини. Ще стільки ж може бути надано з бюджету відповідної громади. Усе – на умовах співфінансуванн...\nНапередодні Дня народження Миколи Гоголя у Національному музеї-заповіднику, що носить ім’я нашого земляка, відбулося нагородження переможців творчого конкурсу учнівських робіт «Наш Гоголь» Колишня Василівка, а нині – село Гоголеве Шишацького району. Тут у родо...\nЗі снігом на автошляхах «зійшов» і асфальт. У цьому особисто переконався народний депутат України Артем Вітко під час робочої поїздки на Полтавщину. Найбільш занедбані із доріг – обласного і районного значення. Зустрічаючись із людьми у Карлівському, Машівсько...\nДТП у Великобагачанському районі: постраждав іноземець\nАварія сталася на трасі Київ-Харків близько 13:30. У напрямку Києва рухався автомобіль БМВ, 20-річний водій якого допустив наїзд на перешкоду - бетонну опору роздільної смуги руху. Водія та пасажира транспортного засобу госпіталізували до Великобагачанської лі...\nЗ 1 квітня на водних об’єктах Полтавської області заборонено добувати водні біоресурси. Це пов’язано із сезонним нерестом риб та линькою раків. Про обмеження в рибальстві та штрафи за порушення розповіли в Полтавському рибпатрулі. У Полтавській області щорічно...\nВ області успішно діє пілотний проект Міністерства юстиції України "Шлюб за добу", який дає змогу нареченим самостійно обрати зручні для них дату, час та місце реєстрації шлюбу. Для того, щоб скористатися послугою експрес-одруження молодятам достатньо зробити...\nСтаном на 18 годину у Полтавській області опрацювали 71,42% протоколів. Із 8 округів. На Полтавщині за кількістю голосів у першому турі переміг Володимир Зеленський. По Україні на цю ж годину опрацювали 88.91% бюлетнів. Така інформація розміщена на сайті ЦВК....\nНа Полтавщині їх незадовільний стан – одна з причин дорожньо-транспортних пригод. Дороги місцевого та обласного значення – у критичному стані. Водіям це завдає чималих матеріальних збитків.Такий вигляд мають дороги у Машівському, Новосанжарському, Чутівському,...\nГромадянська мережа ОПОРА оприлюднила дані спостереження за виборамиРазом з членами виборчих комісій спеціально підготовлені та офіційно зареєстровані спостерігачі ОПОРИ здійснювали паралельний підрахунок голосів. За результатами паралельного підрахунку, в др...\nГрупа 3+. У дівчинки – набута апластична анемія. Наразі дівчинка перебуває в лікарні.14-річній Віті Гур'яновій для переливання потрібна кров. Наразі дівчинка лежить в лікарні разом з мамою. Потреба у донорах - постійна. - Того що ж капають. Воно вистачає букв...\nТвори італійських композиторів-класиків виконали музиканти камерного оркестру імені Дмитра Ахшарумова Полтавської обласної філармонії у супроводі з лауреатками міжнародних конкурсів, киянками Іриною Ушаньовою та Роксоланою Колісник.«Скорботна мати» - відомий...\nДо ювілею на Полтавщині заплановано чимало різноманітних заходів. Вшанували його ім'я і в Полтаві, поклавши квіти до пам'ятника письменнику.Заздалегідь до початку урочистостей полтавці, серед яких – чимало молоді та учнів, почали збиратися на перехресті вулиць...\nНачальники профільних управлінь Полтавського міськвиконкому ігнорують апаратні наради. Про це на черговому засіданні, на яке ніхто не з’явився, повідомив секретар міської ради.Понеділок, восьма ранку, в Полтавській міській раді мала б розпочатись апаратна нара...\nПошуки зниклої під час трагедії на Дніпрі сімнадцятилітньої дівчини тривають вже дев’ятий день. На пошукові роботи кинуті всі наявні у місті сили. Також залучили приватних рятувальників та запросили фахівців з області. За інформацією прес-служби Кременчуцької...\nПрезентація проекту детального плану території по вул. Великотирнівській\n4 квітня о 10:00 в залі № 3 кінотеатру ТРЦ «Конкорд» за адресою: вул. Європейська, 60а відбудеться презентація проекту детального плану території по вул. Великотирнівській. Замовник – управління капітального будівництва Полтавського міськвиконкому. Розробник –...\nМісячний календар квітня: сприятливі і не сприятливі дні для полтавців\nВдалі дні у квітні 2019 року для купівлі та витрати грошей Дні, коли можна давати в борг: 11, 27 квітня. День, коли найкраще віддати борги: 24 квітня. Дні, коли потрібно перераховувати гроші для поліпшення фінансового добробуту: 6, 17 квітня. Хороший день, щоб...


Депутати Вінницької міськради від “ВЄС” | Громадський рух ЧЕСНО\nДо фракції "Вінницької Європейської Стратегії" у міськраді увійшли 20 депутатів: бізнес-партнери, головред газети, директори школи й заводу, байкер, військовий соціаліст та наймолодша депутатка ради.\nСекретар комісії Ігор Скоромний - директор приватного підприємства "Фірма" ЯСКО". Депутат Вінницької міської ради 6-го скликання, був обраний за списком партії "Совість України". У 7-ме скликання балотувався від “ВЄС”.\nЗа інформацією “Наших грошей” у 2014 році вінницьке ПП "Фірма "ЯСКО" навесні була чи не єдиним конкурентом на тендерах з фірмою “WOG”. Сама ж "ЯСКО", за даними видання, з 2008 до 2014 року виграла тендерів на 54,87 млн грн, усі в Вінницькій області.\nЧлен земельної комісії Павло Задрожнюк - фізична особа-підприємець, депутат міської ради 5-го, 6-го і 7-го скликань. У 2006 році обирався від БЮТ, у 2010 році був обраний за списком партії "Совість України", у 2015-му - від “ВЄС”.\nОсновний вид діяльності ФОПа Задорожнюка - “консультування з питань комерційної діяльності й керування”.\nЧлен земельної комісії Олександр Чернега - директор департаменту державної служби "Геодезії, картографії і кадастру України". Був депутатом Вінницької районної ради 6-го скликання. Входив до фракції "Совість України" і був заступником голови постійної комісії районної ради з питань регулювання земельних ресурсів, агропромислового розвитку, раціонального природокористування та охорони навколишнього середовища. За інформацією в ЗМІ, саме Чернега О. М. був зазначений, як особа відповідальна за друк всіх агітаційних матеріалів “ВЄС”.\nЧернега є керівником вінницької районнної первинної організації “Всеукраїнської політичної партії - Екологія і соціальний захист”.\nЗ восьми членів бюджетної комісії - троє “ВЄСівців”.\nСвітлана Ярова - наймолодший депутат міськради (24 роки), юрисконсульт ПП "Женева–Плюс", колишня помічниця екс-депутата від “Партії регіонів” Наталії Гетце (зараз Наталія Рекута - дружина головного архітектора Вінниці Олександра Рекути). Голова Благодійного фонду "Талант-інвест".\nУ міськраді стала заступницею голови фракції “ВЄС”.\nНаталя Панчук - голова квартального комітету "Димитрівський". Голова Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці.\nВолодимир Васільєв — радник керівництва ТОВ "АВІС". Депутат Вінницької міської ради трьох скликань. У 2010 році входив до фракції "Совість України". У 2015 році на виборах ішов від “ВЄС”, при чому на його окрузі від БПП "Солідарність" ішов генеральний директор ТОВ "АВІС" Сергій Зотов, який набрав 13% проти 29,4% Васільєва.\nУ комісію з охорони здоров’я увійшли двоє “ВЄСівців” - заступник голови комісії Віктор Мацера та член комісії Віктор Шеншин.\nВіктор Мацера - бізнесмен, депутат Вінницької міської ради 6-го і 7-го скликання. У 2010 році був обраний за списком партії "Совість України", у 2015 - від “ВЄС”.\nВіктор Мацера - ФОП, основним видом діяльності якого є “Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування”. Підприємець є засновником чи співзасновником ще кількох ТОВ - “Пітон”, “ТК Домострой”, “Укрбуггаз”.\nВіктор Шеншин - радник генерального директора зовнішньоекономічної асоціації "Новосвіт". Депутат Вінницької міської ради 5-го 6-го та 7-го скликань. У 2010 році обраний від “Совісті України”, у 2015 році - від “ВЄС”.\nБув помічником на громадських засадах народних депутатів-соціалістів у 4-му та 5-му скликаннях Верховної Ради - Івана Бокого та Івана Бондарчука відповідно.\nЗ 2010 року - радник міського голови Володимира Гройсмана.\nУ декларації за 2014 рік Шеншин вказав майже 36 тис. грн сукупного доходу, з якого майже 16 тис. - дохід від викладацької діяльності і 795 грн - матеріальна допомога. У 2014 році придбав автомобіль Daewoo Lanos 2007 року випуску за 53847 грн, задекларував земельну ділянку, квартиру і гараж, не вказавши жодної копійки витрат на утримання майна.\nСтарший син Шеншина мешкає у Єкатеринбурзі (Росія), де служив льотчиком і демобілізувався. Невістка Шеншина працює у російських правоохоронних органах, онучка – стюардеса "Уральських авіаліній". В інтерв’ю на телебаченні сказав, що “не розуміє війни, як може воювати брат з братом”. Співзасновник Вінницького обласного товариства сприяння розвитку україно-російських економічних, науково-технічних та культурних зв’язків “Україна - Росія” (ГО “Товариство “Україна - Росія”). За інформацією ЗМІ, Шеншин входить до ГО “Спілка ветеранів комсомолу Вінниччини”.\nБабій Петро - член “Партії регіонів” з 2003 року. У 2008 році навчався в Одеському регіональному інституті держуправління за спеціальністю “Законотворча та нормотворча діяльність”.\nЗгідно з даними на сайті ЦВК, Петро Бабій - директор ТОВ “Універсал-3”, яке спеціалізується на наданні в оренду й експлуатації власного чи орендованого нерухомого майна.\nЗа інформацією в ЗМІ, брат Петра Бабія - Іван Бабій є власником земельної ділянки 0,02 га за адресою вінницького ринку "Урожай" (вул. Пирогова,49), а також торгово-офісного комплексу площею 622 кв. м.\nВолодимир Чорновол - директор комунального унітарного підприємства "ЕкоВін", яке займається відловом тварин на вулицях міста та, за даними ЗМІ, підозрюється в негуманному поводженні з тваринами.\nРоман Андронійчук балотувався, будучи ФОПом. Згідно з інформацією на сайті Міністерства юстиції України, основний вид діяльності Андронійчука - надання в оренду й експлуатацію власної чи орендованої нерухомості.\nУ 2011-2013 роках – директор ТОВ "Поділлятрейдінвест-А". Андронійчук значиться як засновник ПП Беновен.\nДепутат Василь Терліковський - генеральний директор ПАТ "Маяк". Набрав найбільшу кількість голосів на єдиному у місті окрузі, де БПП "Солідарність" не виставив свого кандидата. Сергій Кармеліта, який претендував на проходження від БПП, був знятий вже після подання документів до ТВК. У попередній міській раді "Маяк" представляв інший директор — Петро Кузнецов, який обирався на мажоритарному окрузі в цьому ж районі.\nВолодимир Малінін - директор ЗОШ I–III ступенів № 20, вчитель історії та правознавства, депутат міської ради 4-го, 5-го, 6-го і 7-го скликань. У 2006 році входив до фракції НСНУ, у 2010 році був обраний за списком партії "Совість України", у 2015 - від ВЄС.\nОлександр Парвадов - пенсіонер. Депутат Вінницької міської ради 5-го, 6-го і 7-го скликань. Обирався від Компартії у 2006 році, "Совісті України" - у 2010 році та “ВЄС” у 2015 році.\nЗаступником голови регламентної комісії є “ВЄСівець” Степан Бессолов - фізична особа-підприємець, головний редактор газет "Вінницькі реалії" і "Здоров’я – Події – Час", депутат міської ради “зі стажем” - вперше був обраний на виборах у 2002 році, вдруге у 2006-му від НСНУ, тоді в 2010-му в складі “Совісті України” і в 2015-му роках уже в лавах “Вінницької європейської стратегії”.


Можна різати, пиляти і розминати: українські вчені випадково перетворили солому в пінопласт - Подробиці | Expres.online\nпублікація: 19:02 25.11.2020\nПодія: Науковці з Херсонського державного аграрно-економічного університету експериментували над субстратом для вирощування грибів і випадково створили матеріал, який дуже нагадує пінопласт.\nДеталі: Вчені намагалися збільшити врожайність глив, підбираючи різні субстрати для вирощування. Під час експерименту дослідники виявили, що за один лиш місяць грибниця перетворила солому з лушпинням на твердий матеріал. За своїми властивостями він подібний до пінопласту. Його так само можна різати, пиляти, розминати, а також використовувати як наповнювач.\nДослідники пішли ще далі і створили з нового матеріалу кілька речей, зокрема абажур та ємність для вирощування кімнатних рослин. Для цього вони виклали заражену грибами суміш у відповідні форми, а через деякий час припинили розвиток грибів. Як показує практика, гливи можуть "виростити" абажур чи іншу річ за два тижні.\n"Все, що необхідно для побуту, можна з цього матеріалу робити. Природа сама створює такі предмети, ми тільки їх формуємо", — каже в коментарі "ТСН" доцент кафедри технологій переробки сільгосппродукції ХДАУ Максим Левченко.\nНауковці почали експериментувати з іншими матеріалами. Окрім соломи озимої пшениці та соняшникового лушпиння, у субстраті використовують інші відходи сільськогосподарського виробництва. Головне, щоб у їхньому складі були целюлоза, хітин та лігнін — природні полімери, передає "Суспільне Херсон".\nВчені кажуть, що цим біополімером можна утеплювати будинки, а ще — використовувати його для оздоблення. Дослідники також вивчають будівельні властивості матеріалу. Важливо, що на відміну від пінопласту, він екологічно чистий, а в землі розпадається до гумусу.\nЯк повідомляють в університеті, винахід уже запатентували.


XI Міжнародний Молодіжний Форум П'єра де Кубертена. Естонія, місто Юленурме з 19 по 26 серпня 2017 р.\nДелегація нашої школи представляла Україну на\nXI Міжнародному Молодіжному Форумі П'єра де Кубертена, який відбувся в Естонії, місті Юленурме\nз 19 по 26 серпня 2017 р.\nМи - перша та єдина школа України, яку запросив Міжнародний Комітет П'єра де Кубертена (CIPC)!\nФорум проводиться один раз на два роки та кожного разу в різних країнах.\nГасло Форума: «Калокагатія – гармонія тіла, волі та розуму!»\nУ Форумі беруть участь учні, яким виповнилося 16 років та які володіють англійською мовою.\nДля участі у Форумі школа підписала угоду про співпрацю з CIPC (Міжнародний Комітет П’єра де Кубертена).\nДля кожного учасника був підготовлений та підписаний директором школи лист про його соціальну (волонтерську) роботу.\nКожен учасник та його батьки підписали форму кодексу поведінки під час проведення Форума.\nДіти привезли на Форум домашнє завдання - постер «Що б ти зробив для того, аби твій друг розпочав займатися спортом?»\nВсі ці документи були надані організаторам Форума за їхнім проханням.\nДелегація нашої школи була запрошена CIPC на Форум в якості команди-спостерігача.\nСклад команди: учениця Батарчук Галина, учениця Нікітіна Анастасія, учитель Михайлова Вікторія.\nУ зв’язку з розкладом відправлення автобусів, на Форум наша команда прибула 20 серпня (на день пізніше).\nОдразу взяли участь в урочистому відкритті Форума.\nВиїхали 25 серпня (на день раніше), тому урочисте закриття Форума ми не відвідали, дипломи про участь у Форумі отримали раніше за всіх).\nНа Форумі в Юленурме були присутні команди з 24 країн світу.\nУчасники Форума проживали в готелі «REHE». Діти були поселені по троє в номері.\nДля розширення можливостей спілкування між учасниками, в кімнатах проживали діти з різних країн.\nХарчування учасників відбувалося 3 рази на день в Гімназії Юленурме у формі «Шведський стіл». Їжа була смачна та поживна.\nБільшість заходів відбувалася на базі Гімназії Юленурме.\nЕкскурсія до спортивного музею Тарту.\nПосадка дуба на території Гімназії Юленурме\nЦеремонія відкриття Форума (актова зала Гімназії. Привітання учасників членами CIPC, представлення команд, національні прапори)\nВечірка знайомств. Зустріч вчителів з мером Юленурме.\nХудожні майстерні (майстер класи). Діти розділилися на групи за уподобаннями видів діяльності. Можна було обрати музичні, художні, пісенні, творчі майстерні. Батарчук Галина працювала над створенням фотоальбома. Нікітіна Анастасія брала участь у створенні загального банера.\nПаралімпійські види спорту.\nУчасники мали можливість спробувати паралімпійські види спорту. Для цього організатори запросили спортсменів-паралімпійців та надали інвалідні візки. Діти спробували управляти візком та одночасно виконувати елементи гри у баскетбол. Також проводилася гра у волейбол у положенні сидячи та гра у футбол із зав’язаними очима м’ячем, який має звук. Із зав’язаними очима за допомогою палиці учасникам також запропонували дістатися протилежного боку кімнати між стільцями. Отже, на собі кожен учасник Форума відчув складність пересування людей з особливими потребами.\nДіти під керівництвом досвідчених викладачів обговорювали проблеми, які стосуються олімпійський ідеалів та цінностей.\nОлімпійський тест знань\nМіні – експо\nКоманди представляли свої країни на міні-експозиціях та обмінювалися сувенірами\nЗмагання з плавання. Басейн «Aura» Тарту.\nБіг 100 м, стрибки у довжину з розбігу, метання м’яча на дальність з положення сидячи на стільці (паралімпійський вид)\nЕкскурсія до Естонського сільськогосподарського музею в Юленурме. Пісні біля вогнища\nКрос 2000 м. дівчата 3000м. хлопці\nЗаняття видами спорту за уподобаннями\nПрезентація результатів роботи у майстер-класах\nЕкскурсія до Національного Естонського парку. Шопінг\nПарад на Ратушній площі Тарту. Національні танці\n25.08.17. Урочиста церемонія закриття. Вручення дипломів. Дискотека.\n26.08.17. Від’їзд команд\nНаступний Форум відбудеться у 2019 році у Франції!!!\nНу що, є охочі?)))\nСтежте за новинами на сайті та на сторінці Facebook Школа олімпійської освіти!!!\n11th International Pierre de Coubertin Youth Forum in Estoniafrom Ülenurme Gümnaasiumon Vimeo.\nМихайлова Вікторія 17 Листопад 2017, 17:54 0 коментарів


Роман Готьє - людина, яка створила Марку — hodynnykar.com\nРоман Готьє (Romain Gauthier) - годинникар та засновник власного бренду (Фото пресс-служби Romain Gauthier)\nРоман Готьє - людина, яка створила Марку\nБудьте першим, щоб залишити коментар! Персони Середа, 9 січня 2019\nРоман Готьє народився в 1975 році в Валле де Жу (Vallée de Joux). Там, де здавна зосереджені традиції швейцарського годинникарства він плекав свою пристрасть до високого часового мистецтва - haute horlogerie, прийшов до розуміння механіки і техніки та сформував власні погляди на дизайн годинників.\nВивчивши прецизійну механіку в технічному коледжі, Роман в 1997 році отримав кваліфікацію конструктора точного машинобудування. Через рік він почав роботу в якості програміста-оператора машин у одного з кращих в Європі виробників часових компонентів.\nЧерез кілька років він вирішив створити з нуля не тільки власні високоякісні годинник, але і свій часовий бренд. Поставивши перед собою таку амбітну мету, Роман отримав в 2002 році ступінь з бізнесу. Його випускною роботою став бізнес-план для годинникової компанії. Після трьох років роботи над годинником власної конструкції, що проходила за зачиненими дверима, в 2005 році він успішно запустив марку Romain Gauthier.\nЗ тих пір Роман розробив кілька ексклюзивних колекцій для свого бренду, що включають в себе як класичні твори годинникового мистецтва, так і новаторські творіння, відповідні духу часу.\nЗ 2011 року Роман Готьє співпрацює з брендом Chanel, власники якого дуже цінують талант і унікальний погляд майстра на сучасне годинникарство.\nА в 2013 році його оцінило також журі Grand Prix d'Horlogerie de Genève, удостоївши годинник Romain Gauthier Logical One нагороди в номінації «Best Men's Complication» (Кращі чоловічий годинник з ускладненням).\nБренд Romain Gauthier працює в люксовому ціновому діапазоні. В колекції марки можна знайти годинник вартістю і в 62 000 шв.фр, і в 140 000 шв.фр. в залежності від моделі та виконання.\nФілософія марки, створеної майстром Готьє, це інноваційна мікромеханіка та ексклюзивні матеріали, надзвичайно високий рівень ручної обробки та дизайн, що приковує погляд. Ексклюзивність бренду надають природно обмежені серії годинників - марка випускає всього близько 60 екземплярів на рік.\nВідредаговано Четвер, 10 січня 2019 11:28\nФренкі Запата досягає своєї мрії з ZENITH »


Азаров наполягає, що телеефір заповнений не Партією регіонів - новости Украины, Політика - LIGA.net\nАзаров наполягає, що телеефір заповнений не Партією регіонів\nОпозиційні сили на цих виборах більше представлені у засобах масової інформації, ніж влада. Про це заявив прем'єр-міністр Микола Азаров, відкриваючи чергове засідання уряду.\nЯк передає кореспондент ЛІГАБізнесІнформ, Азаров зазначив, що всі політичні сили в ході політичної кампанії отримали рівний доступ до ЗМІ і можуть вільно проводити агітацію. "Як свідчить моніторинг Держтелерадіо, який базується на даних статистики, опозиційні сили більше представлені в телерадіоефірі, друкованих ЗМІ та інтернеті, в півтора-два рази більше, ніж провладні сили", - сказав він.\nАзаров уточнив, що на провідних загальнонаціональних каналах за період з 24 вересня по 14 жовтня обсяг ефірного часу, присвяченого діяльності представників опозиції, був на 62% більше, ніж обсяг ефірного часу, який використовували представники влади.\nВчора Академія української преси презентувала результати контент-аналізу новин прайм-тайму дев'яти провідних телеканалів. Як випливає зі звіту, Партія регіонів залишається лідером новинних програм: в цілому увагу до представників правлячої коаліції в 2,5 рази більше уваги до опозиції - 63% проти 25%.\nНагадаємо, раніше спостерігачі від Національного демократичного інституту (НДІ) США закликали українську владу відмовитися від адмінресурсу, надати всім кандидатам у депутати рівний доступ до засобів масової інформації, припинити тиск на опозицію та незалежні ЗМІ. Свої поради вони оприлюднили 17 вересня у Києві та передали їх в органи державної влади, ЦВК та учасникам виборчого процесу в Україні.\nПісля цього президент Віктор Янукович заявив, що всі кандидати в народні депутати мають рівний доступ до засобів масової інформації: "Як кажуть, хто платить, той і замовляє музику. Іншого немає".


watch_later 14 жовтня 2014, 15:45\n– Мені зробили десять операцій, одна з них – ампутація двох ніг, – пригадує Степан, додаючи, що не знав, як далі бути, тому вирішив запитати в коханої. – Я написав Наташі: «Мені куди їхати – додому чи до тебе?» Вона каже: «Їдь до мене!» Ось так уже рік, а 21 квітня буде два роки, як ми живемо разом.\n– Ми хотіли, щоб у нас було одне захоплення на двох, щоб могли ним займатися разом, – з посмішкою каже жінка і пояснює, що процес миловаріння і, як результат – натуральне мило, захоплювало її ще раніше, але через проблеми зі здоров’ям сама не могла повноцінно займатися улюбленою справою.\nУже за кілька місяців захоплення двох людей із інвалідністю переросло в невеличкий сімейний бізнес.\nА взагалі творчість у Степана прокинулася з поезії. Проживаючи у Львові, дванадцять років тому йому навіть вдалося видати збірку своїх ліричних віршів під назвою «Втрачаю розум, я кохаю…». І тепер його на свята запрошують в рідне місто почитати поезію...\n– Ми допомагаємо діткам. Я тут на загальних засадах. Намагаюся допомогти, як тільки можу. Я не юрист, але коли потрібно, можу знайти необхідні закони – боремося з бюрократичною машиною, – розповідає Наталя.\n– До нас постійно звертаються. Мами, в яких народжуються особливі діти, взагалі не знають, що їм робити, куди бігти і як із цим жити. Дуже багато прикладів, коли з’являється така дитинка, а немає психолога, який би допоміг мамі пережити цей стрес. Багато скарг і на допомогу в оформленні паперів, обраховують і в соцзахистах, і в інших установах. Мамочки не знають, куди звертатися, – пояснює Наталя Чущенко, додаючи, що в особливих людей виникають проблеми і в медичній сфері. – Є список ліків, які держава повинна видавати певній категорії дітей, але...\n– Це таке захворювання, коли м’язова маса втрачає свої властивості. Від цього іде викривлення хребта, внутрішні захворювання... Коли я закінчила школу, у мене повністю відмовила права рука. Тому я не можу зараз писати, гачкувати, вишивати. Нині гірше працює і ліва рука. Але я перестала на це звертати увагу і шукати цьому причини. Їх може бути багато, зокрема і генетичне захворювання, – пояснює Наталя.\nТа якими б не були складними життєві випробування, пара переконана: ніколи не потрібно зупинятися на досягнутому, треба весь час іти вперед, пізнавати нове, відкриватися світу...\nНаташа Корольова згадала, що вона українка visibility 878 переглядів\nСердючка таки любить "маму" visibility 251 перегляд\nЛюбов по-сепаратистськи visibility 30 переглядів


Валентина Голдіна: на Херсонщині фермери залишали гнити на полі кабачки, а в Києві люди купували дорогий імпорт - Херсон Daily\nВалентині Голдіній 36 років. Зараз вона починаючий фермер з Херсонської області. Однак так було не завжди. У “минулому житті" Валентина жила в Севастополі. В ході анексії Кримського півострова в березні 2014 року її чоловік у складі першого окремого батальйону морської піхоти був перебазований на материк. Сама вона залишилася, так як перебувала на 9-му місяці вагітності.\n— Але якось травневим ранком 2014 року в школі, де навчалася старша дочка, спустили український прапор, підняли російський, і на всю гучність заграв російський гімн, — згадує Валентина. - Русифікація шкіл почалася дуже швидко і нишком — ніхто не вважав за потрібне повідомити батькам.\nЖінку охопила паніка - було страшно, що їх "закриють" і не випустять. Тому тоді ж вона подзвонила чоловікові і сказала, щоб він шукав квартиру. Через день вся сім'я була в Миколаєві.\nА потім чоловік на півтора роки пішов в АТО. Потім був ще один переїзд-в Ірпінь. Кар'єра успішного фотографа.\n— Мрія збулася. Робила рекламні фото, які висіли на бігбордах, друкувалися в найвідоміших глянцевих журналах країни. Крім того, я брала участь у зйомці рекламних роликів, іноді як режисер, — розповідає Голдіна, додаючи, що після звільнення чоловіка з армії їм захотілося самим планувати своє життя, час і ресурси.\nТак вони всім сімейством в результаті чергового переїзду опинилися в с. Дар'ївка Херсонської області.\nПро те, як кинути все і залишитися на плаву, обміняти упорядковане міське життя і хорошу роботу на сільську глушину, про особливості життя в українському селі, карантин і проблеми ринку землі з перших рук Валентина Голдіна розповіла в інтерв'ю.\nСкажіть, чому ви залишили упорядковане життя в Ірпені і переїхали з сім'єю фактично в нікуди?\nНасправді, переїжджати з Ірпеня в Херсонську область було набагато простіше, ніж в 2014-му — з Севастополя в Миколаїв. І є величезна різниця між тим, коли ти заздалегідь плануєш переїзд, нове життя, на щось розраховуєш, а інше-коли ти просто в один день змушений бігти, не вибираючи, як і куди, не уявляючи, що чекає тебе далі навіть приблизно. Наприклад, Сьогодні я знаю, що в разі чого завжди можу повернутися в Ірпінь, після від'їзду з Севастополя такого відчуття, зі зрозумілих причин, не було.\nНа Дарівці ж ми зупинилися, тому що там проживають товариші по службі чоловіка. А ще життя в селі привернула тим, що я нарешті зможу малювати, адже на селі не потрібно нестися на зйомки, дотримуватися дедлайни, нескінченно думати про прожиток, а можна просто зайнятися улюбленою справою. Правда, ми тут вже більше року, а я досі так нічого і не намалювала (сміється).\nА до переїзду у вас був досвід життя в селі, роботи в сільському господарстві?\nМи абсолютно міські люди, обоє народилися в Севастополі. Весь мій досвід сільського життя зводився до літніх канікул у бабусі в селі, але я там нічого особливого не робила і мало уявляла, що таке Сільське господарство насправді. Чоловік-теж абсолютно міська людина, але він не боїться фізичної роботи, багато вміє робити.\nЧому ж тоді ви не відкрили свій бізнес у місті?\nУ місті нам здалося це занадто складним і витратним. Плюс, коли у вас двоє дітей, тобто і високий рівень відповідальності. Ви не можете просто розвернутися, махнути рукою і кинути невдалий бізнес, і завтра ж знайти нову високооплачувану роботу. Наприклад, фотостудія-це величезні постійні витрати на оренду і рекламу, які далеко не завжди окупаються. Тут же ми на своїй землі. Так, у нас можуть впасти надої, виникнути різні непередбачені ситуації, але ми у себе вдома. Зрештою, чоловік хотів працювати на себе на своїй землі. Тій землі, за яку він воював.\nЦе зрозуміло, але одна справа просто жити в селі, а інша — займатися фермерством.\nВи маєте рацію. Нам дуже допомогло, що перед очима були приклади людей, у яких вийшло — товариші по службі чоловіка. Їхні родини нас дуже підтримали на перших порах-щедро ділилися досвідом, знаннями, допомагали долати форс-мажори. Тому що увійти в бізнес, будь-який, бізнес, дуже складно. Ніхто не поспішає ділитися з тобою інформацією, а, тим більше, досвідом, тому їх допомога була дійсно неоціненною. Крім того, у нас був і є стабільний ринок збуту — кооператив, куди можна було здавати молоко. Там же видавали навчальні матеріали, надавали інформаційну підтримку.\nІнформаційна-це добре, але, як правило, потрібна ще й фінансова. Доводилося брати кредити?\nХоча ми починали з повного нуля, банківське кредитування нам зовсім не підійшло. Ми ретельно вивчили умови кредитів на розвиток бізнесу і так званих «безвідсоткових позик", але там тільки оформлення паперів коштувало сім тисяч, плюс приховані платежі. У підсумку ми вирішили відмовитися. У нашій країні брати кредит ризиковано і необхідно мати хорошу подушку безпеки, щоб в разі чого, не загрузнути в боргах. Тому ми в сільське господарство заходимо дуже акуратно, оперуємо невеликими сумами і вирішуємо завдання поступово. Можливо, з кредитами вийшло б швидше, але зате без них набагато спокійніше.\nМоже, гранти, дотації?\nМи працюємо за канадською програмою ферм сімейного типу. За цим грантом нам надали доїльний апарат, а після того, як закінчимо будувати сарай, отримаємо й інше обладнання. Сарай чоловік будує сам, з нуля, тому що ніякі старі споруди не підходять під вимоги цієї програми. Частину грошей нам позичили друзі. Раніше були також дотації на телят (за заявою в сільраду), але з цього року їх скасували.\nСарай за канадською технологією в с. Дарівка Херсонської області\nВзагалі, сьогодні дотації-це палиця про два кінці. Вони існують, але для великих ферм. Необхідно як мінімум мати статус юридичної особи, а якщо ви ФОП, то теоретично отримати дотацію теж можливо, але у нас це так і не вийшло. Ми оббивали пороги в багатьох кабінетах і Скадовська, і Херсона-ніхто нічого не знає або вірніше не хоче знати і йти назустріч. А дуже хочеться бачити реальну підтримку саме малого і середнього бізнесу, а не Великого, який прекрасно існує і без дотацій.\nЗрештою, нам просто не вистачило ресурсів дотиснути цю бюрократичну машину. Поїздки, які по наших дорогах займають в два, а то в три рази більше часу, ніж могли б, і ходіння по кабінетах з'їдає масу часу і енергії, але ж потрібно ще й працювати. При цьому ми молоді, мобільні і орієнтуємося в Інтернеті, тому хоч приблизно уявляли, що потрібно робити, а що говорити про старше покоління? Процедура настільки заплутана і складна, що не всякий з нею впорається. Але ж чим складніше, тим більше можливостей для корупції.\nКоли ви тільки задумували новий бізнес, вам все вдалося передбачити?\nЗвичайно, було багато несподіванок. Наприклад, перший час, поки не прийшов доїльний апарат, корів доводилося доїти вручну і виявилося, що це дуже важка фізична праця. Важкий навіть для мого чоловіка, людини спортивного, військового, звиклого до серйозних навантажень. Крім того, на початковому етапі у нас стався справжній форс-мажор — загинула одна корова. Також ми очікували більш високих надоїв. Ні, в мінус ми не пішли, але плюс виявився набагато меншим, ніж передбачалося. Так що дуже добре, що ми вирішили не брати відразу багато корів, а для початку придивитися, вивчити бізнес, роботу, зрозуміти для самих себе, чи можемо ми жити в селі.\nІ як вам сільське життя?\nСпочатку було непросто. Ми купили самий звичайний старий будинок, кам'яний. Там не було ніяких побутових умов і ми навіть не припускали, що ремонт і облаштування займуть стільки часу і грошей. Тому поспішаю попередити тих, хто мрійливо зітхає, бачачи оголошення про продаж будинку з землею за $2-3 тисячі. Доведеться вкласти ще мінімум 10 тисяч, щоб отримати більш-менш звичні побутові умови. За цей рік ми встигли тільки провести воду, встановити унітаз, ванну і бойлер, але залишилося ще дуже багато, наприклад — опалення. Так що побутові питання мене досі пригнічують.\nСтало набагато простіше, після того, як ми провели інтернет. Кабелю тут не було, довелося ставити антену. Зате тепер простіше з покупками, та й з навчанням. Більшість з того, що ми робимо — в новинку для нас, тому інтернет — дуже велика підмога. Наприклад, чоловік по відеороликах освоїв роботу зі зварюванням і багато чого іншого. Але взагалі сільська необлаштованість - питання навіть не матеріальне, а, скоріше культурне.\nТак, є дуже живучий стереотип, що село - це голитьба, злидні і мотлох, і раз ти живеш в селі, то і не маєш права вимагати якихось умов, навіщо? Коли ми переїжджали, родичі активно почали мені пропонувати старі меблі, непотрібний посуд та інше, що вони не встигли «вивезти на дачу». Звичайно, я відмовилася, привезла сюди свою красиву посуд, красиві горщики для квітів, текстиль та інше. Адже я тут живу, це мій будинок, і я хочу, щоб він був красивим.\nМи всі захоплено зітхаємо, дивлячись на французький Прованс, але якось забуваємо про те, що це всього-на-всього Французьке село. Просто там красиво, акуратно, доглянуто.\nБути може, справа все ж в рівні доходів?\nНе думаю. Ми часто чуємо “у них грошей більше і вдома краще". Але це не так, про це знають всі, хто хоч раз подорожував по Європі або просто дивився передачі про тамтешні ферми і господарства. Так, є багаті люди, але у більшості не палаци — звичайні маленькі будиночки. Просто вони поважають себе і місце, в якому живуть, і роблять все, щоб це місце було приємним, красивим і доглянутим.\nІ як вам здається, у нас є шанс зламати цей стереотип? В українському селі щось змінюється?\nТак, звичайно, люди поїздили по європейських країнах і зрозуміли, що комфортно і добре можна жити і в селі. У будинку можна і потрібно провести нормальне опалення, водопровід, каналізацію, інші блага комфорту. Сьогодні в селах є будинки, які з благоустрою не поступаються елітним квартирам у столиці.\nТа справа навіть не в бойлерах і супутникових антенах. Адже просто квіти перед будинком, відсутність сміття вже багато чого змінюють. У нас в селі є такі будинки з красивими клумбами і навіть городами, куди можна водити екскурсії, настільки там акуратно і красиво.\nТак, але це особисті Маєтки. А як йдуть справи з громадськими місцями, вулицями?\nТочно так само-дуже багато залежить від господаря, в даному випадку, голови і громади. У сусідньому селі, куди діти їздять до школи, громада поміняла дах на школі, розбили квітники у дворах і на вулиці. Вся справа в пріоритетах. Можна лежачи на дивані міркувати про те, як правильно управляти країною або як підвищити ВВП. А можна розбити клумбу на своїй вулиці, закрити дірку в даху, замостити доріжку. Але, звичайно, це складніше, ніж нити і думати про долі світу.\nЗ якими ще стереотипами довелося зіткнутися?\nНапевно, самий живучий-це стереотип про жіночу роботу. Наприклад, багато хто дивується, коли дізнаються, що на нашій фермі коровами займається виключно чоловік, адже це ж «жіноча справа». У селі багато дуже важкої фізичної праці вважається споконвічно жіночою роботою. Ходити за коровою і птахом — жіноча робота, городництво — жіноча робота, будинок, готування, прання, виховання дітей — жіноча робота. Врахуйте при цьому, що більшість будинків не обладнано пральними машинами або навіть просто водопроводом, плюс знаходиться в ненайкращому стані. Як починати кожен день з прибирання і прання тільки тому, що зі стелі і стін обсипається вапно, яку ще спробуй відмий? І це все жіноча справа.\nА що ж тоді справа чоловіча? Пити горілку, лежачи на дивані? А ще вважається, що жінці в селі нічого не потрібно. У місті дівчата вже привчили своїх чоловіків до того, що їм потрібно доглядати за собою — манікюр, педикюр, перукарня. І що це не каприз і пустощі, а елементарний догляд за собою. Тут до цього ще багато хто ставиться скептично. Хоча ті жінки, які самі заробляють, починають приділяти увагу і собі, і це дуже радує — стереотипи потихеньку ламаються.\nДо чого найскладніше було звикнути?\nМабуть, для мене стало несподіванкою величезне значення, яке відводиться взаємомотношенням і спілкуванню між людьми. Я готувалася до тиші і самотності, і мене це не лякало, але зараз в день я спілкуюся мінімум з 7-8 людьми. У місті ви можете навіть не знати, як звуть сусідів по майданчику. Тут же всі знають всіх, дуже розвинена кооперація і взаємодопомога. Нас мало-все село практично три вулиці, і це абсолютно нормально попросити або запитати про щось у сусіда і так само допомогти йому. При цьому репутація, ставлення людей до тебе, дуже важлива не тільки в межах села, а мало не в масштабах області.\nОсь, наприклад, в Ірпені, коли мені потрібно було викликати майстра, я шукала виконавців в Інтернеті, читала відгуки, порівнювала ціни, домовлялася про зустріч і платила гроші за виконану роботу. Тут же все набагато складніше. По-перше, ви мало кого знайдете по Інтернету в Херсонській області. Тут все вирішують міжособистісні відносини. Всі один одного знають мало не в обличчя. І часто буває, що, якщо ви людині не подобаєтеся, він просто не піде до вас працювати, які б гроші ви йому не пропонували. Тому тут на передній план виходить не стільки ваша можливість заплатити, хоча це важливо, скільки вміння спілкуватися і підтримувати міжособистісні відносини хоча б для того, щоб дізнатися контакти потрібних Вам людей.\nІ як до вас ставляться корінні жителі?\nБути першопрохідцем завжди нелегко. Уявіть, стоїть таке дуже затишне тепле болотце, де мало що відбувається, зате всі знають, кому скільки належить в конверті, і де ці конверти лежать. І тут приїжджає хтось новий, привозить свою культуру, бачення, свій рівень життя і починає баламутити воду. Наприклад, вирішує висвітлити дорогу, або просто поставити в будинку унітаз. А ті, хто живуть тут давно, вже звикли до того, що є: пристосувалися ходити по темній дорозі і бігати в туалет на вулиці. Тому дивуються, потім обурюються, а потім починають придивлятися і підтягуватися. Але, звичайно, спочатку всі будуть критикувати і хором питати, навіщо тобі це треба, навіщо приїхали в цю глушину, тут погано. Все погано, але вони ж чомусь не їдуть.\nНепросто ще й тому, що все одному якщо не родичі, то куми або сусіди, з якими не дай бог посваритися. А коли починаються зміни, хочеш не хочеш, а наступиш комусь на улюблену мозоль.\nСтало бути, все не так і погано. Як йдуть справи з інфраструктурою, коли переїжджаєш жити з міста в село? Багатьох лякає її відсутність.\nІнфраструктура, звичайно, відрізняється від міської. В школу і дитячий сад діти їздять на спеціальному автобусі в сусіднє село. Там же є клуб і відділення невідкладної медичної допомоги.\nДО РЕЧІ, лікарні-мало не перше, чим ми цікавилися, обдумуючи переїзд. Справа в тому, що у нашої молодшої дочки майже з народження проблеми з нирками, травленням і багатьом іншим. У місті я знала всіх лікарів, всі лабораторії, всі лікарні, куди бігти в разі чого. І дуже переживала, як же я буду в селі з хворою дитиною, тому з'їздила на розвідку в Скадовськ. І, звичайно, тамтешня дитяча лікарня, особливо після Києва, повалила мене в депресію. Так що переїжджали ми на свій страх ризик. Але найдивніше, що ми живемо тут вже більше року, при цьому зима пройшла при пічному опаленні, а моя дочка жодного разу не захворіла, навіть не чхнула. Більш того, пішли хронічні проблеми, які були раніше. Вона стала добре їсти, повеселіла і привітала.\nАле взагалі проблема з медичною допомогою є. Наприклад, в Скадовську взагалі немає безкоштовної дитячої стоматології, а в платній ціни вище, ніж в Ірпені. Крім того, пригнічує сервіс. Втім, це проблема не тільки лікарень — багато де сфера обслуговування дуже страждає і сильно нагадує часи СРСР.\nЄ у нас і пересувні магазини-автобуси або машини з причепами, — але там відповідні ціни і не дуже великий асортимент, тому на ринок, в банки, магазини, ми їздимо раз на тиждень В Каланчак — це 20 хвилин. До Скадовська їхати близько години, до Херсона — півтори. Але живучи в Ірпені і працюючи в Києві ми на дорогу на роботу витрачали від години до трьох в одну сторону. Так що Відстані нас не лякають. Звичайно, якщо б тут були навіть не хороші, а просто нормальні проїзні дороги, то взагалі не було б проблем. Але отже ми об'їздили майже всю область. У ній є, що подивитися, і дуже шкода, що через дороги туризм розвивається дуже повільно.\nІ, до речі, якість доріг впливає і на медобслуговування— та ж «швидка допомога» їде з сусіднього до 40 хв, хоча по хорошій дорозі це зайняло б максимум 10.\nДуже! Нещодавно влада відрапортувала про те, що дорога Скадовськ-Каланчак зроблена. Але ті, хто змушений по ній постійно їздити, а варіантів об'їзду просто немає, ремонту зовсім не помітили.\nНа відповідний запит отримали відповідь, що ремонт, насправді, проведений на ділянці від Скадовська, а з боку Каланчака-тільки планується. А той ремонт, який нібито був зроблений, коштував 4 мільйони. Але дорога не асфальтована, простежити, скільки щебеню і піску на неї було витрачено-дуже складно. І навіть якщо на пару місяців вона десь і стала більш проїзною, то після чергової зливи або снігу повертається в початкове, якщо не найгірше, стан.\nНаскільки сильно в цілому сільська реальність відрізняється від того, що представляли?\nЩе як!(сміятися). Наприклад, коли ми вирішили для себе завести качок, я щиро вважала, що найскладніше — купити хороших каченят, і що кури, качки в селі ростуть і харчуються самі по собі. Скільки ж мене чекало відкриттів! Так що ні, щоб добре жити в селі — потрібна не тільки любов до праці, а й величезні знання про найрізноманітніші речі.\nКрім того, в селі просто необхідний навик постійного довгострокового планування. У місті більшість з нас живе від зарплати до зарплати, тобто розраховують свої витрати на місяць вперед, відкладаючи на відпустку або велику покупку. Тут все інакше: ти повинен мислити мінімум на півроку вперед і враховувати величезну кількість факторів.\nЄ сезонність. Навесні потрібно подумати про те, що ти будеш збирати восени.\nЦікаво виходить. Поки міські жителі переїжджають в село, сільська молодь біжить в міста. Чому, як ви думаєте?\nМені здається, старше покоління разом зі знаннями і навичками передають дітям і негативний досвід. Досвід життя у важкій праці, часто розрусі, некомфортних умовах. І ті не хочуть в цьому жити і їдуть.\nА люди, які приїжджають з міста, не маючи досвіду сільського життя, вони як діти, нічого цього не знають. І починають все робити по-іншому: застосовують нові технології, або навіть просто роблять ремонт в будинку. Використовують нові знання, і, відповідно, отримують зовсім інший результат і досвід.\nТак, і це не примха, а сувора необхідність. Адже продати молоко - не проблема, проблема-продати за хорошою ціною. Для цього воно повинно бути відмінної якості. А це залежить не тільки від хорошого, правильного корму, а й умов, в яких живе худоба. Молоко корови, яка живе в старому дірявому сараї, спить на протягах, не має правильного вигулу дуже відрізняється від молока, отриманого на фермерському господарстві, де дотримуються правила утримання тварин. До того ж завдяки використанню доїльного апарату знижується ризик забруднення або зараження молока сторонніми мікробами. І заводам теж сьогодні цікавіше працювати з фермерами, ніж об'їжджати бабусь і дідусів, купуючи молоко сумнівної якості без будь-якої гарантії. Тому ми весь час вчимося і намагаємося використовувати сучасне оснащення. Наприклад, будуємо новий сарай за канадською технологією: там будуть електропоїлки, шторки, вентиляція і багато іншого, що дозволить не тільки полегшити працю на фермі, а й підвищити якість продукції.\nЗначить щось таки в нашому селі змінюється?\nТак. Звичайно, зміни відбуваються, дуже повільно, але відбуваються. Той, хто хоче вижити, а, тим більше, заробляти, повинен змінюватися. Робота на землі перетворюється в бізнес, а завдання бізнесу — отримати прибуток, а значить бути ефективним, прораховувати ресурси і окупність. І ті, хто не ставиться до цього як до бізнесу, - прогорає. Є багато історій про те, як фермери розчаровуються, кидають господарство, залишаючись в страшних боргах, тому що намагалися працювати по-старому, не прорахували наперед. Трапляються навіть суїциди, бо люди набрали кредитів, посіяли, а воно не зійшло, або врожай вийшов не таким, на який розраховували.\nЗа вашими підрахунками, коли окупиться ваш бізнес?\nНормальний час окупності будь-якого бізнесу-три роки. Думаю, на хорошу рентабельність вийдемо роки через два. Але дуже багато залежить від масштабів господарства і від початкових вкладень. Якщо відразу вкласти більше - буде швидше, якщо рухатися поступово, як ми, то повільніше. І, звичайно, дуже важливо все прораховувати і мінімізувати ризики, а для цього потрібні глибокі знання, як з економіки сільського господарства, так і з агротехніки або тваринництва. І це сильно суперечить розхожому стереотипу про роботу в селі.\nТак, і, мабуть, дуже небезпечний, тому що він живе на рівні всієї держави. У нас дуже багата країна. І ця країна аграрна. Але при цьому ми абсолютно не поважаємо працю тих, хто працює на землі, і взагалі не поважаємо село. В офісі або в компанії друзів часто «а він з села приїхав» звучить зневажливо, мовляв, що можна взяти з такої людини. Чомусь вважається, що в селі всі обов'язково дурні і нікчемні. Але ж щоб жити і працювати в селі, а тим більше, успішно вести бізнес, потрібно знань не менше, а то й більше, ніж для бізнесу міського.\nСеред наших сусідів є сім'ї, де всі з вищою освітою, грамотні електрики, агрономи. І якщо подумати, де жити фахівцеві з агротехніки, скотарства? В центрі міста? Знання і постійне навчання — сувора необхідність, додайте до цього постійний щоденна праця і стане зрозуміло, що пора припинити поблажливо махати рукою в бік сільських жителів.\nСкажіть, як на вашому житті “відбився” карантин? Багато міських жителів сприйняли його важко, а часом навіть агресивно...\nНа щастя, ми від нього практично не постраждали-як здавали молоко, так і здаємо, просто наділи маски і запаслися антисептиками. А ось по аграрному сектору-так, вдарив і сильно.\nВзагалі, карантин був організований жахливо, він буквально перетворився на акцію держави проти власного народу. Чому, наприклад, працював "Епіцентр" , а фермерам торгувати заборонили? Це пояснили тим, що» Епіцентр " де віддає 1% від виручки до Фонду боротьби з коронавірусом. А хіба фермери і маленькі магазини не погодилися б платити цей 1% і дотримуватися необхідних правил безпеки? У підсумку багато хто опинився на межі виживання. І там вже не до роздумів про політику і складних соціально-економічних поняттях. Якщо загнати людину в цю чорну діру, то їм стає дуже легко маніпулювати і влада це прекрасно розуміє.\nЯк ви вважаєте, чи була можливість цього уникнути?\nВпевнена, що так. Гаразд, нехай ринки закрили, але можна було організувати централізовану закупівлю і поставки в ті ж супермаркети. Тому що тут в Херсонській області фермери просто залишали гнити на полі кабачки, а в Києві люди змушені були купувати якийсь імпорт за дуже високими цінами.\nПри цьому жителі міст ще й обурювалися, мовляв, невже не можна не викидати продукти, а просто їх роздати?\nСправа в тому, що «роздати» — це теж величезні ресурси того ж фермера. Перш за все, овочі потрібно зібрати, упакувати, довезти. За чий рахунок виконувати всю цю роботу, якщо ми вже точно знаємо, що не буде не те що прибутку, а навіть окупності? Фермер вже втратив, вклавшись в обробку землі, посів, вирощування. Чомусь ніхто з тих, хто вимагали роздати, не приїхав на поле зібрати ці ж кабачки і забрати їх безкоштовно. Те, що діється зараз, і що було під час карантину, говорить про повний управлінський провал. Адже можна було і допомогти фермерам, і нагодувати недорого міста. Але ні, простіше було нічого не вирішувати і відкрити «Епіцентр».\nДодайте до цього тотальну невизначеність і розчарування, що панують сьогодні в сім'ях переселенців, тим більше військових, тому що політика уряду перекреслює все, за що ми боролися попередні 5 років. При цьому війна триває, але абсолютно неясно, до чого ми рухаємося. Не ідеалізую минулий уряд, але Томос, безвіз - це реальні відчутні досягнення. Сьогодні ж ми не спостерігаємо нічого, крім гасел.\nІ дуже сильно змінилося ставлення до родин військових. Мова навіть не про якісь виплати і матеріальну підтримку, хоча обіцяні 2 гектари ми не можемо отримати досі, а про повагу, готовність йти назустріч. Я бачу, як розправили пір'я люди старого гарту і все знову стало нагадувати систему «вас багато — я одна». Тим, хто хоче щось змінити і зробити, дуже складно пробитися, а тим більше діяти серед людей, які не звикли і не бажають щось міняти. Але зате стара гвардія прекрасно знає всі особливості бюрократії і здатна закопати будь-яке починання в купі паперів, причому так, що не причепишся.\nАле саме ця влада запустила ринок землі, що багато хто вважав дуже позитивним кроком. Як ви до цього ставитеся?\nНемає нічого поганого в тому, щоб купувати землю або брати її в оренду. Тим більше, насправді, сьогодні вільної землі практично немає. Настільки, що ви насилу знайдете землю для пасовища і вигулу. Тому, зокрема, деякі фермери змушені скорочувати поголів'я або» заморожувати " розвиток бізнесу. Майже вся земля так чи інакше знаходиться у власності, просто неофіційно і на умовах, які нічим не регулюються. Тому вважаю, що ринок землі-це дуже добре. Але проблема в тому, що ріжуть її для тендеру по 200 гектарів. Зрозуміло, що малий і середній бізнес це не подужає. Для нього 5-10 гектарів було б підйомно.\nНу і не варто забувати про проблему з документами, через яку багато хто просто втратять свої паї.\nЄ чимало людей, яким дісталися земельні паї після розвалу колгоспів. Але документи на ці паї і правила їх оформлення вже змінювалися кілька разів. Хтось переробляв документацію, підтверджуючи права на пай, хтось ні, тому що «через рік знову все зміниться». І воно таки змінювалося. А враховуючи, що більшість пайовиків-люди зрілого і похилого віку, яким вже складно розібратися у всіх бюрократичних процедурах, та й живуть вони в селах, звідки не так просто дістатися в місто по наших дорогах, тобто величезний ризик, що свою землю вони просто втратять. Тобто їх паї перейдуть до Державного фонду, звідки їх з радістю заново продадуть. Напевно можна було б в кожній адміністрації виділити співробітника, який їздив би по селах і допомагав оформляти документи на паї, але знову ж таки — це нікому не потрібно.\nАле в цілому ви оптимістичні?\nНе варто забувати про те, що фермер — це бізнесмен, підприємець, він платить податки і йому дуже цікаво, куди ці податки йдуть, він не згоден просто «зливати» такі суми. Звичайно, така проактивна позиція нерідко викликає негатив, тому що це загроза усталеному укладу. Але саме завдяки їй наші села поступово змінюються, ми починаємо ефективно використовувати наші ресурси. Адже українське село має все, щоб бути успішним, красивим, комфортним —у нас багата земля і працьовиті люди, і навіть не потрібно нам допомагати, просто не заважайте.\nВарвара Фалєєва, «Фраза»\nБойца из Новой Каховки посмертно наградили орденом "За мужество"\nДвух херсонских бойцов наградили орденами посмертно\n08.08 2020, 12:23


Будівництво, нерухомість - Миколаївська - Оголошення - УкрБізнес, UB.UA\n30 грудня 2016 в 10:31\nКупити плиткоріз ручний, недорого!\nКупити плиткоріз ручний не проблема. Співпрацюючи з ПП «Юна», Ви отримаєте якісне обладнання за найкращою ціною! Широкий асортимент задовольнить всі Ваші запити, а кваліфіковані співробітники нашої фірми допоможуть зробити правильний вибір! Звертайтесь…\n+38 (067) 115-33-XX\n30 грудня 2016 в 10:25\nНасосне обладнання від ПП «Юна»!\nНасосне обладнання від ПП «Юна» - це широкий асортимент, висока якість і адекватна ціна! Співпрацюючи з нами, Ви можете розраховувати на вигідні умови роботи і кваліфіковану консультацію при виборі обладнання. Заходьте на сторінки нашого інтернет-магазину…\n16 вересня 2016 в 14:14\nПропонуємо купити піщаник "Шахріар"\nДля тих, хто шукає гарний природний оздоблювальний матеріал, пропонуємо купити піщаник "Шахріар". Природна поверхня каменю із запилом та сколом, довжина довільна. Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має жовті, коричневі, сірі природн…\n+38 (063) 790-11-XX\n16 вересня 2016 в 14:13\nЯкщо ви хочете красиво оформити ваш двір або сад, пропонуємо купити валуни. Мають різні форми і розміри, що дає можливість експериментувати з дизайном. Володіють високою міцністю і стійкістю до атмосферних явищ. Для замовлення валунів достатньо звернутися…\n15 вересня 2016 в 16:04\nПропонуємо купити піщаник «Меркат»\nДля тих, хто займається оздоблювальними роботами, пропонуємо купити піщаник «Меркат». Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має жовті, коричневі, сірі природні відтінки.Для замовлення піщаника «Меркат» слід зв'язатися з нами за вказаними…\n15 вересня 2016 в 15:50\nКупити піщаник «Карпатський» на yourstone.ub.ua\nЯкщо вам потрібно облаштувати ландшафт території, пропонуємо купити піщаник «Карпатський». Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має жовті, коричневі, червоні, сірі природні відтінки з яскравими розводами. Для замовлення піщаника «Карпатський»…\n15 вересня 2016 в 15:23\nКупити піщаник «Ассоль» на yourstone.ub.ua\nЯкщо ви займаєтеся облаштуванням території, пропонуємо купити піщаник «Ассоль». Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має різні природні відтінки. Для замовлення піщаника «Ассоль» слід зв'язатися з нами за вказаними телефонами або оформити…\nКупити піщаник "Клінкерна цегла" на yourstone.ub.ua\nЯкщо вам потрібен природний оздоблювальний матеріал, пропонуємо купити піщаник "Клінкерна цегла". Представлений у вигляді плитки, порізаної під розмір цегли, поверхня окатана. Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має різні природні…\n15 вересня 2016 в 15:21\nПропонуємо купити піщаник "Бастіон окатаний"\nЯкщо вам потрібен природний обробний матеріал, пропонуємо купити піщаник "Бастіон обкатаний". Поверхня галтована. Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має різні природні відтінки.Для замовлення піщаника "Бастіон обкатаний" слід зв…\n15 вересня 2016 в 15:16\nКупити піщаник "Плато гранатове" на yourstone.ub.ua\nДля тих, хто шукає гарний природний оздоблювальний матеріал, пропонуємо купити піщаник "Плато гранатове". Природна поверхня каменю із запилом та сколом. Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має бордові, рожеві, жовті природні відтінки…\n15 вересня 2016 в 15:13\nПропонуємо купити піщаник "Кастл"\nДля тих, хто займається ландшафтним облаштуванням території, пропонуємо купити піщаник "Кастл". Природна поверхня каменю зі сколу. Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має жовті, коричневі, сірі природні відтінки. Для замовлення піщаника…\n15 вересня 2016 в 15:04\nПропонуємо купити піщаник "Плато"\nДля тих, хто займається ландшафтним облаштуванням території, пропонуємо купити піщаник "Плато". Природна поверхня каменю із запилом та сколом. Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має жовті, коричневі, сірі природні відтінки. Для замовлення…\n15 вересня 2016 в 14:59\nПропонуємо купити піщаник "Старий замок"\nДля тих, хто шукає природний облицювальний камінь, пропонуємо купити піщаник "Старий замок". Поверхня каменю природна, необроблена. Призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має різні природні відтінки.Для замовлення піщаника "Старе місто…\n15 вересня 2016 в 14:58\nПропонуємо купити піщаник "Старе місто"\nДля тих, хто шукає природний облицювальний камінь, пропонуємо купити піщаник "Старе місто". Це грубо оброблений камінь, призначений для внутрішнього і зовнішнього облицювання. Має різні природні відтінки.Для замовлення піщаника "Старе місто" потрібно…\n15 вересня 2016 в 14:56\nПропонуємо вапняк, ціна доступна\nЯкщо ви займаєтеся благоустроєм території, пропонуємо вапняк. Ціна доступна. Пластична структура дозволяє легко надати необхідну форму. Володіє довговічністю. Має антисептичні і антиалергенні властивості.Якщо вам потрібен вапняк, достатньо зателефонувати…\n15 вересня 2016 в 14:14\nКупити кварцит для облицювання\nДля тих, хто займається облаштуванням території, пропонуємо купити кварцит для облицювання. Володіє високою міцністю, твердістю, стійкий до атмосферних впливів. В наявності різні види кварциту.Для замовлення кварциту звертайтеся за вказаними телефонами…\n15 вересня 2016 в 12:56\nКамінь галька, ціна доступна\nДля тих, кому потрібен гарний облицювальний природний матеріал, пропонуємо один з найкращих варіантів - камінь галька. Ціна доступна. В асортименті різні кольори і розміри. Екологічний і міцний матеріал для прикраси ландшафту. Зігріває клумби взимку…\n15 вересня 2016 в 12:51\nПропонуємо купити камінь ракушняк\nЯкщо ви шукаєте природний облицювальний матеріал, пропонуємо купити камінь ракушняк. Має різні кольори і структуру. Володіє високою вогнетривкістю, теплопровідністю і шумоізоляцією. Має бактерицидні властивості. Для замовлення ракушняка звертайтеся за…\nКупити камінь-скелю для ландшафту\nДля тих, хто займається облицюванням зовнішніх і внутрішніх стін, пропонуємо купити камінь-скелю. Він має складну мозаїчну структуру, що робить його привабливим. Має різноманітне забарвлення від світлих до темних відтінків. Недорогий. Якщо вам потрібен…\nАР Крим (97) Вінницька (72) Волинська (325) Дніпропетровська (736) Донецька (107) Житомирська (243) Закарпатська (411) Запорізька (279) Івано-Франківська (57) Київ і Київська (2612) Кіровоградська (3) Луганська (71) Львівська (398) Миколаївська (45) Одеська (234) Полтавська (24) Рівненська (139) Сумська (4) Тернопільська (119) Харківська (358) Херсонська (2) Хмельницька (86) Черкаська (244) Чернівецька (103) Чернігівська (1)