Україні – 30. Від Незалежності до взаємозалежності | Дослідження\nУкраїні - 30.\nВід Незалежності до взаємозалежності\nЩо єднає і що розділяє українців після тридцяти років Незалежності?\nЦього серпня молодій незалежній Україні виповнюється тридцять. Важлива дата, кажуть. Ми ще достатньо молоді, аби досягнути всього, чого прагнемо в житті. Але й достатньо дорослі, щоб проаналізувати наш досвід у минулому та вирішити, як розвиватися далі.\nНагода річниці дає нам можливість поміркувати над шляхом, який Україна пройшла дотепер, – в пошуках «рецептів» успіху для її майбутнього.\nЩо думають українці з різних куточків країни про події останніх тридцяти років?\nЯкі цінності, пристрасті, моделі поведінки нас об’єднують?\nА які роз’єднують?\nЩо змушує нас пишатись нашою країною, до чого ми прагнемо?\nІ, зрештою, що для українців означає Незалежність?\nЦі та подібні запитання звучали впродовж останніх шести місяців у понад 20-ти фокус-групах по всій країні, в розмові з людьми різного віку, приналежними до різних соціо-економічних контекстів та регіонів.\n«Ми» – це група науковців, соціологів, журналістів, істориків та політологів з України та Великобританії. Обмеження в часи пандемії означало, що фокус-групи треба було перенести в онлайн- режим.\nНабір учасників із тимчасово окупованих територій (ТОТ) був особливо складним завданням. На ТОТ ми провели 4 фокус-групи.\nВраховуючи чутливість контексту, ми адаптували наші запитання, уникаючи поточної політики і зосереджуючись більше на історії, цінностях та прагненнях.\nНас здивувало і надихнуло те, що ми почули.\nМи помітили чіткі закономірності у поглядах людей.\nЦе допомогло нам виразніше накреслити шляхи, якими Україна може рухатись далі з метою зміцнити свою державність, підтримати нагальні процеси демократії та об’єднати суспільство.\nУкраїні – 30.\nДослідження та рекомендації адресовані експертам та медіа, які впливають на публічний дискурс в Україні, а також всім, хто працює в царині політичних комунікацій\nКлючові результати 1 2 3 4 5 6 7 8 9\n30-та річниця Незалежності України становить собою унікальну можливість перезапустити дискурс про те, чого на сьогодні досягла Україна і в якому напрямку вона рухається.\nЦе дослідження відображає прагнення замінити нав’язані ззовні наративи щодо будування нації новою візією України, а саме: візією держави, якою її бачать самі українці у всьому різноманітті їхнього походження та їхніх поглядів.\nРекомендації наприкінці даного Звіту адресовані насамперед представникам українських медіа та громадянського суспільства, які, разом взяті, відіграють ключову роль у формуванні публічного дискурсу як в самій Україні, так і за її межами.\nНезалежність – це процес, а не подія: Україна стає історією успіху держави\nМолоді українці, в тому числі на ТОТ, мають великі очікування від своєї країни. Вони хочуть бачитипідвищення рівня життя, поліпшення системи соціальних послуг, збільшення можливостей працевлаштування для молоді та подальше скасування обмежень на закордонні поїздки.\nХоча багато молодих українців планують назавжди переїхати за кордон (здебільшого з професійних причин), дедалі більша кількість людей розуміє міграцію як досвід формування, що дозволить молодим українцям зробити позитивний внесок у розвиток своєї країни після повернення.\nСтійкість та толерантність як моделі поведінки, що становлять стрижень українського національного характеру\nПерші враження людей про Незалежність були різними. Деякі учасники висловили ейфорію (паралельно з подальшим розчаруванням) з приводу того, що Україна здобула незалежність. Інші учасники розділили спогади про тривоги, пов’язаніз економічними труднощами початку 90-х, що парадоксально створило ґрунт для радянської ностальгії. Спільне між цими двома блоками відповідей – це почуття гордості стосовно того, що Україна виявила себеяк стоїчна та винахідлива нація, здатна витримати численні важкі виклики, пов’язані з процесом набуття державної Незалежності.\nУкраїнці вважають, що політики відповідальні за поляризаційний ефект мови та геополітичної орієнтації, в той час, як на індивідуальному рівні вони схильні виявляти толерантність до використання мов та інтерпретацій історії з боку інших людей.\nГотовність українців боротися за свої права як рушій національної гордості та соціальної згуртованості\nУкраїнці розглядають свою готовність відстоювати власну позицію як вияв національного характеру та цінність, яка переважає над індивідуальними політичними орієнтаціями (наприклад, ставлення до двох Майданів).\nУкраїнці, як правило, почуваються об’єднаними навколо досвіду лиха та розчарування, хоча Євро-2012 та, певною мірою, Євромайдан (особливо серед молодих поколінь) визначили позитивні моменти єдності.\nПоп-культура як консолідуючий чинник суспільства\nУкраїнці, як правило, неохоче говорять про політику, але дискусії про поп-культуру допомагають зблизити людей, незважаючи на диференційовані ставлення у різних регіонах та політичні розбіжності. Кузьма з гурту «Скрябін» став діячем культури, що викликає довіру серед переважної більшості респондентів у різних регіонах.\nМіжнародне визнання як джерело національної гордості\nУкраїнці відчувають гордість, коли їх за кордоном визнають українцями, окремою нацією зі своєю культурою та мовою. Вони радіють, коли їх відрізняють від росіян як у зв’язку з особистими міжнародними пересуваннями за кордоном, так із відомими міжнародними публічними заходами/подіями, такими як Євро-2012, Олімпійські Ігри, Євробачення та, для декого, навіть Євромайдан.\nКонфліктне почуття приналежності та прагнення до нормальності на ТОТ\nДля більшості учасників з ТОТ втома від конфлікту поєднується із загальним почуттям покинутості. Їхнє прагнення повернутися до певної форми нормальності як з точки зору відновлення миру, так і з точки зору уточнення свого політичного статусу, означає, що стабільність є їхнім найбільшим пріоритетом.\nВідповіді людей на ТОТ на запитання про їхні спортивні інтереси послужили індикаторами ідентичності. Більшість учасників виявляла «рідинне» почуття приналежності – їхні відповіді не засвідчували сильної відданості ні Українській державі, ні Російській Федерації, ні самопроголошеним «республікам». Однак при детальному розгляді переважна частина учасників досі асоціює себе з Україною.\nРеальність, яка виникла внаслідок економічної ізоляції регіону, викликала скептицизм серед жителів ТОТ щодо міфу про те, що «Донбас годує Україну». Загалом їхні відповіді демонстрували слабке почуття регіональної гордості, пов’язане з іміджем Донбасу як краю працьовитих та стійких людей.\nУ результаті війни на Донбасі українці по всій країні зробили переоцінку миру і незалежності як вимірів, які не можна сприймати як належне, одночасно розглядаючи мешканців ТОТ як пасивних жертв російської пропаганди.\nСлабке сприйняття міжрегіональної взаємозалежності співіснує з сильним бажанням розширення можливостей на місцевому рівні\nВисока оцінка децентралізації співіснує зі слабким почуттям регіональної взаємозалежності серед старших поколінь, в той час, як молоді покоління, а також люди, які мали можливість подорожувати Україною, як правило, є більш відкритими і твердо переконаними в тому, що різні регіони доповнюють одне одного та є між собою взаємозалежними.\nДля українців децентралізація є одним із найважливіших досягнень Незалежності: асоціюється з набуттям нових політичних та економічних можливостей, а також з покращенням інфраструктури на місцевому рівні.\nСлабке сприйняття міжнародної взаємозалежності серед українців\nСтарші та молодші покоління українців однаково схильні асоціювати Незалежність насамперед зі свободою від втручання інших як на міжособистісному, так і на міжнародному рівнях. Лише меншість українців визнають «взаємозалежність» як важливий – або навіть неминучий – аспект відносин між окремими людьми або між державами.\nУкраїнці різних поколінь частіше інтерпретують категорію незалежності з точки зору фінансової, економічної незалежності, а не в плані абстрактних політичних ідеалів як на міжособистісному, так і на міжнародному рівнях, однак при цьому економічний добробут у різних регіонах розуміється по-різному. Українці менш схильні пов’язувати Незалежність з більш «позитивними» ідеями – такими як свобода слова, свобода пересування, свобода думки чи висловлювання та самореалізація.\nПозитивні та негативні аспекти у сприйнятті радянської спадщини в Україні\nУкраїнці з усіх регіонів серед позитивних аспектів радянської спадщини вказували на наявність потужної промислової інфраструктури, безкоштовної системи охорони здоров’я та безкоштовної освіти.\nУкраїнці з усіх регіонів розглядають збереження менталітету «совка» – поряд із старою номенклатурною системою – як негативні продукти радянської спадщини.\nДля молодих людей Незалежність України – закрите назавжди питання, яке сприймається безперечною, майже «позачасовою» реальністю. Старші покоління (хоч меншою мірою в Західній Україні), визнали, що їм довелося «віднайти себе» як українців, вже не будучи частиною розширеної радянської держави.\nце процес, а не подія\nЗдавалось би, таке легке запитання. Але українці відповідали на нього по-різному. Наприклад, дехто згадував 1991 рік. Інші ж часто називали 2014 рік та початок війни з Росією як дату відліку. Ще інші відповідали, що Україна й досі не може називатись незалежною. Однак у даний момент більшість респондентів сходяться на думці, що Незалежність України мала дві основні переваги: по-перше, це свобода пересування після 1991 року та безвіз нещодавно; по-друге, шанс зміщення центру прийняття рішень з далекої Москви до національної столиці – Києва – або навіть на місцевий рівень.\nТому, святкуючи важливу подію – Тридцяту річницю Незалежності України, запрошуємо подумати не лише про дату, але й про сам процес, завдяки якому Україна стала історією успіху, якою вона є на сьогодні.\nУкраїнців об’єднують труднощі, стійкість, гідність та толерантність\nІснує одне загальноприйняте кліше – Україна дуже поділена – етнічно, лінгвістично, а також стосовно партійної політики чи таких подій, як Помаранчева революція. В нашому дослідженні ми дійшли до висновку, що ця думка є далеко не цілком достовірною. Існують сильні зв’язки, які об’єднують українців, – особливо це їхні погляди та моделі поведінки.\nДля початку, українців об’єднують спільно пережиті важкі часи, а також стійкість, яку вони щоразу при цьому демонстрували. Ейфорію від отримання статусу незалежності в 1991-му швидко змінив досвід труднощів, непередбачуваності та страху в часи економічної кризи 1990-х, що частково була викликана кумулятивним ефектом планової радянської економіки. Люди з усієї України з гордістю згадують, як потрібно було виявити неабияку винахідливість, щоб адаптуватися до незрозумілого і ворожого середовища. Всупереч викликам, більшості таки вдалося переорієнтувати діяльність, здобуваючи терміново нові знання та навички, часом зовсім несподівані. Люди скромно пояснюють, що їм просто треба було піклуватись про власні родини. Насправді ж саме завдяки зусиллям, жертвам та винахідливості кожного українця у ті нестабільні часи Україна вижила, тож сьогодні ми можемо говорити про успіхи України як незалежної держави. Люди нам часто говорили, що саме пам’ять важких та кризових часів зближує українців.\nТому нам треба більше говорити про потенціал української стійкості. Нам треба дослідити те, як саме українці здобулися на цю витривалість в результаті пережитих труднощів. Це тонка, але важлива зміна акценту: варто позбуватися нарікань щодо того, стільки труднощів довелося українцям пережити, оскільки це може призвести до патерналістичних поглядів. Переосмислення травм минулого повинно формувати почуття гордості, стійкості та спроможності до переборення негативних обставин.\nКоли ми торкалися теми політичних подій останніх тридцяти років, – таких як Помаранчева революція 2004 року та Революція гідності 2014 року, які зазвичай сприймаються як роз’єднувальні, – люди часто говорили про них виключно в об’єднуючому ключі, особливо про 2014 рік. Незважаючи на відмінні точки зору щодо політики партій під час обох революцій, ми виявили, що українці по всій країні поділяють ті самі цінності: вони цінують факт врахування їхніх голосів на виборах; вважають неправильною фальсифікацію на виборах 2004 року та неприпустимим – побиття поліцією невинних студентів у 2014 році. Українці постали на захист своєї гідності і свого майбутнього та довели, що є червоні лінії, за які не можна переступати. І було байдуже, в якому районі ти живеш, якою мовою ти говориш, чи хто ти за походженням. Революції – це джерело гордості українців. Українці пишаються тим, що вміють захищати свої права і навіть критикують своїх сусідів за «неефективні спроби скидати уряд». Тому, досліджуючи такі, на перший погляд, роз’єднувальні теми, потрібно насамперед пам’ятати про ці основні об’єднуючі цінності «знизу».\nТак само українців об’єднує війна.\nСаме через війну люди стали більше цінувати незалежність країни. Навіть дехто з тих, хто міг висловлювати скептичні погляди про революцію 2014 року, казав, що готовий братись за зброю та захищати Україну. Ці люди відчувають, що Росія порушила щось фундаментальне, що перетнула червону лінію, що здійснила напад на «нас» і на «наше».\nУкраїнців об’єднують не лише спільні погляди та цінності. Що напевно важливіше (і найчастіше це виявляється на підсвідомому рівні), – це певний тип поведінки, глибоко сформований століттями плюралістичної історії України. Ми дійшли до висновку, що, незважаючи на існування різних і часто несумісних поглядів, українці рідко вдаються до реально нетолерантної поведінки. Навпаки, неважливо, наскільки запеклими можуть бути політичні дебати, – попри це, в приватних розмовах українці вміють бути поблажливішими до думки інших, ніж ми часто собі це уявляємо. Під час опитування фокус-груп в Об’єднаному Королівстві «брекзитери» та ті, що голосували проти, можуть навіть вчепитися одне одному в горло. В наших групах ми ніколи не стикалися з подібною поведінкою.\nДобрим прикладом української толерантності є те, як респонденти чітко відчувають відмінності в історичній пам’яті різних регіонів та потребу з обережністю проводити політику примирення, критикуючи при цьому деякі інструкції зверху. Коли в квітні 2015 року були прийняті закони про декомунізацію, які включали заборону радянської символіки, назв вулиць та багатьох пам’ятників, пов’язаних з радянським минулим, ці закони виявились політично роз’єднуючими. І все ж таки наші фокус-групи зрештою виявили, що багато людей набагато тонше розуміють необхідність підходити до таких питань зі справжньою чутливістю.\nТака толерантність в Україні, на перший погляд, може дивувати, виходячи з роз’єднуючих наративів політичного дискурсу. Та якщо подивитись на українську історію, на щоденну культуру таких космополітичних міст, як Львів, Харків, Чернівці та Одеса, здивувань стає менше. Навіть маленьке містечко Мукачево зберігає історичну пам’ять багатьох груп. Толерантність до іншого – це ніби смак на губах страви, в якій варилося змішаними багато інгредієнтів. То, можливо, варто перенести акцент з нескінченних дебатів-пошуків «ідей», що об’єднують українців, на менш абстрактні речі, – такі, наприклад, як згуртовуючі моделі поведінки. Як саме телевізійні шоу, дебати в міських радах, рекламні кампанії та реформи можуть краще підсвітити такі моделі поведінки?\nТим не менше, важливо зізнатись, що таки існують дві групи, до яких українці ставляться напружено. Це «політики» та «люди з тимчасово окупованих територій» (ТОТ).\nПолітиків звинувачують у всьому. Всіх. І не важливо, чим вони займалися у минулому, – тепер вони політики, тож за своєю природою, в такому уявленні, просто не можуть діяти на користь людям. Немає майже жодного визнання навіть тих політиків, що зробили можливими чимало позитивних змін, про які люди справді згадують, – кращі послуги, дороги, безвізовий режим, високі «бонуси» децентралізації. Для багатьох українців, це все випадки «то ся зробить» (воно робиться саме по собі). Певні типи критики – справді індикатори здорового скептицизму. Але критика повинна ґрунтуватись на доказах, а не на сліпих упередженнях. Тут медіа теж можуть зробити більше, розповідаючи про «містки», що поєднують громадян та політиків заради реалізації справ, що становлять спільний суспільний інтерес.\nСтосовно людей з ТОТ, спостерігаємо, що відчуття браку єдності відчутно зростає і з одного і з другого боку, але цьому можна зарадити. Респонденти з непідконтрольних територій почуваються забутими та маргіналізованими. Не допомагає й те, що решта українців вважають їх «жертвами пропаганди». З опитування фокус-груп бачимо, наскільки вони здатні насправді зрозуміти та проаналізувати спрямовану на них пропаганду. Практично більшість мешканців ТОТ, з якими ми говорили, просто хочуть «повернутись до нормальності», ностальгують за життям до 2014 року. Для них сьогоднішня війна – то найбільш травматична подія в їхньому житті.\nВідтак, з метою, аби всі українці відчували зв’язок між собою, потрібно розповідати більше чесних історій про життя на ТОТ, про обставини, які змушують людей залишитися, та про важкі рішення, які люди вимушені приймати в цих умовах.\nНавіть спортивна підтримка на ТОТ може дати нам побіжне уявлення (хоч лише побіжне!) про те, як люди з непідконтрольних територій ідентифікують себе з ширшими (національними) громадами.\nБільшість людей, з якими ми говорили, – здебільшого студенти та представники менш освічених верств – почуваються покинутими та обуреними тим фактом, що права людини порушуються з боку сепаратистської влади. Через обумовленість вибору респондентів такі думки не обов’язково є притаманними всьому регіону, проте вони все ж наявні, – і про це теж потрібно говорити.\nУкраїнські медіа та інші ресурси можуть демонструвати, наскільки все ж таки є можливою реінтеграція та бажана «нормальність». Молодшим мешканцям ТОТ Україна може запропонувати нормальність через європейське майбутнє, включно з можливостями у сфері освіти, професійного формування та подорожей.\n«Коли ви відчуваєте гордість від того,\nщо ви – українець?»\nЦе ще одна тема, яка не лише зібрала однакові відповіді, але ще й дуже нас здивувала: люди почувають гордість, коли Україна отримує міжнародне визнання.\nЛюди пишаються, коли за кордоном їх визнають українцями (а не росіянами). Вони з гордістю розповідають, що їхні діти, які вчилися і працюють за кордоном, змогли досягти успіху в інших країнах. Багато хто згадує виграні міжнародні спортивні змагання – такі, як Олімпійські Ігри, – коли серце стискалось у грудях від гордості у момент підняття українського прапора.\nМайже всі респонденти говорять про УЄФА Євро-2012 як найбільш об’єднуючу подію в країні. Захід також отримав високу оцінку за стимулювання розвитку інфраструктури і економічного зростання, а особливо – за покращення світового іміджу України. Один респондент з ТОТ навіть сказав, що проведення Євро-2012 в країні «означало також і її політичний успіх».\nПотрібно пам’ятати про наполегливе бажання міжнародного визнання\nТому коли ми говоримо про Україну, потрібно пам’ятати про це наполегливе бажання міжнародного визнання.\nЦе означає, що варто зображувати Україну не лише як жертву, що просить допомоги, але й з’ясовувати та поширювати інформацію про те, як і де Україна та українці роблять свій внесок у світову спільноту. Зрештою, задля захисту демократичних цінностей та людських прав Україна протистоїть сильному ворогові, який поступово стає країною-парією на міжнародному рівні. Незважаючи на війну, Україна успішно проводить вільні та чесні вибори. Цим варто пишатися.\nМи справді знайшли багато думок, бажань, моделей поведінки, що об’єднують українців. Але ми також помітили брак інших, надзвичайно важливих параметрів. Сильні нації будуються на почутті взаємонеобхідності їхніх мешканців одне в одному. Люди з одного регіону переважно добре розуміють, що їхній добробут та успіх залежать також і від решти країни. В Україні таке відчуття взаємопов’язаності залишається слабким.\nБільшість українців переконані, що області та регіони не пов’язані між собою. Лише молодші покоління та громадяни, які часто переселялися між регіонами, говорили про міжрегіональну взаємозалежність та особливі риси різних областей. Але й ті були доволі стереотипні: Захід – «серце» України, Схід – потужний індустріальний хаб. Багато областей, – такі як Сумська, Вінницька, Миколаївська, – просто відсутні на ментальних мапах українців.\nТому українці, зрозуміло, захоплені ідеєю децентралізації та локалізації капіталу і повноважень, а отже, сприймають можливість поділити владу з далеким центральним урядом як одну з найбільших переваг незалежності. Але необхідно знайти баланс між прагненням до децентралізації та цілеспрямованими спробами пояснити, наскільки різні регіони насправді залежать один від одного. Уявлення про себе як про спільність об’єднаних регіонів, що ефективно доповнюють одне одного, має стати національним досвідом. Справа в тому, що така взаємозалежність таки існує. Про неї лише потрібно більше говорити і на ній потрібно більше акцентувати увагу в публічному просторі, починаючи від ток шоу і розважальних програм до державних комунікацій.\nТакож з’являється шанс переосмислити стосунки з людьми ТОТ та їхню роль в Україні. Війна повільно руйнує міф, що «Донбас годує Україну». Власне, тамтешні респонденти висловлювали занепокоєння, що Донбас не є незамінний і що Україна «може справитись без нього». Так відкривається простір для нової розмови про роль Донбасу в Україні – і про те, як він може долучитись до побудови спільного блага.\nБрак відчуття взаємозалежності теж впливає на те, як українці бачать світові відносини. Чимало наших респондентів прирівняли незалежність країни до свободи від будь-яких міжнародних зобов’язань. Частково таке проблемне бачення походить від браку громадянської освіти, яка б пояснювала правила міжнародної співпраці та роль різних міжнародних організацій. Але можуть існувати також і глибші аспекти проблеми, які потребують додаткового дослідження.\nНа особистому рівні більшість учасників наших фокус-груп асоціювали незалежність з фінансовою самостійністю та можливістю «робити, що заманеться». Лише декілька учасників говорили про свободу також у ключі відповідальності, – зокрема й про те, що особисті цілі мають перебувати в гармонії зі спільними потребами суспільства.\nРозвиток співпраці з сусідніми регіонами, медіа, що наголошують на активній залученості людей, та програми, які розповідають про роль кожного мешканця області в житті спільноти, можуть допомогти повернути такий тренд в позитивне русло.\nЛише коли люди зрозуміють, що їхня щоденна поведінка безпосередньо впливає на добробут всієї спільноти, вони зможуть бути відповідальним за (а відтак і впливати на) життя своєї області, країни та світу в цілому.\nУкраїнцям потрібно краще усвідомити, наскільки вони насправді взаємозалежні як у своїй країні, так і на міжнародному рівні, але це цілком може початися з більшого усвідомлення їхньої взаємозалежності на мікрорівні.\nМи запитали людей про Радянський Союз. Респонденти з усієї країни, включно з Західною Україною, розповідали, що, з їхньої точки зору, таки були «позитивні речі», на сьогодні втрачені: безкоштовна медицина, добра освіта, індустріальний потенціал. Водночас практично всі (включно з людьми зі Сходу) говорили про руйнівну силу СРСР: Голодомор, Чорнобиль, Пакт Молотова-Ріббентропа – все це було згадано разом з виявами патерналістської ментальності, яка досі заважає розвитку України.\nПро змішане ставлення до минулого можна говорити конструктивно. Потрібно висвітлювати більше негативну спадщину Радянського Союзу – справжній стан медицини та широку практику фіктивного працевлаштування. Але будь-який аналіз радянського минулого варто робити у світлі питання про те, якого ж майбутнього прагнуть для себе українці. Чи хочуть українці мати жахливу радянську практику постійного порушення прав людини? Якого соціального забезпечення бажають для своїх дітей? Правда про те, що «могутня» радянська промисловість насправді була близькою до колапсу і в кожному разі непридатною до функціонування в умовах сучасного світу, повинна стати загальновідомою. Але слід також підкреслювати, що промислові галузі радянського минулого не «втрачені», а скоріше реформовані та адаптовані таким чином, щоб вони змогли обслуговувати нові ринки та задовольняти повсякденні потреби людей. Що насправді змінилося, – це те, що вищезгадані галузі вийшли за межі радянської моделі, сформованої на основі геополітичних пріоритетів, де надавалась перевага військовому прогресу над соціальним добробутом.\nДеякі українці бояться майбутнього, але більшість дивляться на нього з оптимізмом. Вони прагнуть, аби країна розвивалась таким чином, щоб, як сказав один респондент з ТОТ, «тоталітарні прояви не порушували демократичні цінності». Накреслити, куди країна рухається насправді, так само важливо, як і зрозуміти тривалий шлях, який вона пройшла. І це повинна бути дискусія національного масштабу, добре вбудована в міжнародний контекст: як саме майбутнє Українипов’язане з її місцем у міжнародному співтоваристві? Це щоденна вправа задля усвідомлення своїх сильних сторін, з належним простором для іронічного визнання своїх слабкостей, які разом дозволяють українцям розбудувати сміливо плани на майбутнє.\nПо-перше, час визнати вкрай прикру правду. Мало хто дивиться новини. Українці втомлені від постійного тиску негативних та політичних повідомлень. Обтяжені щоденними турботами, українці шукають розраду в поп-культурі та розвагах. На практиці – у поп-культурі по телебаченню (для старших поколінь) та в соціальних мережах (для молодших). Виявляється (сюрприз, сюрприз!), «поптеймент», або ж популярно-розважальний контент, залишається найпоширенішою платформою для спілкування з масовим глядачем. Врешті, не лише в Україні.\nВ наших фокус-групах люди звучали втомленими і знудженими при обговоренні політичних тем. Але вони виявляли ентузіазм, коли згадували як у 90-х дивились програми «Маски-шоу», «95 квартал», «Євробачення», «Територія А», «Караоке на майдані», «Роксолана» тощо. Одні й ті самі зірки були названі всіма респондентами: Руслана, Святослав Вакарчук, Олександр Пономарьов, Ірина Білик, і також національний герой зі Заходу на Схід – Кузьма. Однак найпривабливішою та найбільш об’єднуючою подією в історії України стало Євро-2012.\nТакож учасники з ТОТ дивляться російські канали про здоровий спосіб життя, які здебільшого зображують стиль життя доволі «західний». Парадоксально, це означає, що саме Росія – країна, практично відлучена від міжнародного співтовариства, – представляє західний спосіб життя на ТОТ завдяки домінуванню своїх ЗМІ. Українські ЗМІ повинні скористатися цим попитом на програми про західний спосіб життя, набуваючи конкурентної переваги та демонструючи, що саме Україна може запропонувати цей амбіційний триб життя, а також практичні можливості для його реалізації, зокрема завдяки безвізу та міжнародній інтеграції, яку безвіз представляє.\nПоп-культура і в нових і в старих медіа, – це окремий простір, де Україна може заново себе самоствердити. Тому відповідальність креативних продюсерів та людей з цієї сфери – величезна.\nМи повинні повалити масивну стіну між тим, що дарує розвагу, – і тим, що виховує суспільну відповідальність. Ці два орієнтири можуть і повинні йти пліч-о-пліч. Для того, щоб завоювати серця та думки українців, кожна програма має ставити питання про те, які ж цінності вона прагне поширювати. І тут не йдеться про «маркетинг» України, а про свідомий підхід до здорової розмови з глядачами про те, хто ми є і куди рухаємось. Потрібно зробити справжній внесок в розбудову й формування потужнішої та автентичнішої публічної сфери в громадянському ключі.\nВиходячи з нашого дослідження, акцент має бути поставлений на трьох принципах: залучення, взаємозалежність та визнання.\nЛюди відчувають значний розрив між собою та владою.\nВони також не довіряють ЗМІ, багато хто відчуває себе непочутим.\nЗМІ повинні відігравати активну роль, допомагаючи людям відчувати себе заангажованими в суспільних процесах. Це спричинить кардинальну зміну в системі рішень стосовно модальностей та мети роботи ЗМІ. Продюсери повинні використовувати соціальні дослідження, щоб розуміти занепокоєння людей. Вони мають спиратись на новітні методики «журналістики залучення» (англ. «engagement journalism») заради того, щоб контент їхніх передач більше відповідав потребам людей. Журналістика залучення означає, що ЗМІ не просто подають контент, а стають службою в інтересах суспільства. ЗМІ стають силою, завдяки якій люди можуть здійснювати зміни в суспільстві. Це включає все – починаючи від залучення людей до редакційного процесу (таким чином вони допомагають журналістам вибирати і коригувати актуальні тематики), – аж до подальшого вивчення впливу контенту задля того, щоб з перших вуст почути, як такий підхід розширює можливості залучення громадян. Це означає випробувати формати, які заохочують громадянську участь: запрошення до студії, участь в опитуваннях у соціальних мережах, відвідування цифрових засідань міських рад та публічні дискусії.\nЗалучення та розширення можливостей за допомогою ЗМІ повинні йти паралельно із державною стратегією, спрямованою на демократизацію процесу прийняття політичних рішень через онлайн-участь. Україні слід розглянути світовий досвід таких ініціатив, як, наприклад, онлайн-участь у місцевому бюджетуванні. Наші дослідження показують, що українці розглядають перехід влади від віддалених еліт до нижчих рівнів управління як одну з ключових переваг Незалежності. Як можна використати традиційні та соціальні медіа для посилення цього процесу?\nАле такий підхід, орієнтований на залучення громад, стосується не лише політичних питань. Це дає змогу використовувати художній та розважальний контент для дослідження глибших проблем, що стосуються життя людей, – проблем, які часто залишаються неартикульованими в поп-культурі. Наприклад, дослідження «Арени» показали, що українці мають глибоку потребу в пізнанні буремних 90-х років, а також пізніх радянських травм, – таких, скажімо, як війна в Афганістані. У найкращому випадку такий підхід, орієнтований на залучення громад, дозволяє ЗМІ досліджувати проблеми, що непокоять суспільство, допомагаючи вивести їх у площину публічного дискурсу. Поки ці проблеми знаходяться в приглушеному стані в суспільній свідомості, цей застійний резервуар занепокоєння може бути використаний пропагандистами. ЗМІ та поп-культура повинні бути «ближчими» до людей, ніж пропагандисти.\nСильна держава будується на спільності цілей, на потребі громадян\nспівпрацювати між собою задля досягнення успіху.\nВласне, саме цього почуття бракувало серед наших респондентів. Іронія в тому, що, звичайно, Україна глибоко взаємозалежна, – але комусь потрібно перетворити українську реальність на суму несумісних між собою історій.\nНам потрібні медіа, які будуть розповідати про те, як українські бізнеси збирають людей з різних куточків країни, як люди допомагають одне одному в часи кризи задля спільної боротьби за універсальні права, і як всі ці процеси відбуваються в українському дусі толерантності та емпатії.\nЦього можна досягти частково за допомогою класичного жанру ток-шоу, де представлені голоси з усієї країни, але й інші, більш розважальні реаліті-шоу та художні формати також можуть виявитися ефективними. Розгляньте приклад документального фільму про те, як українські робітники заводу переходять від радянських до сучасних методів виробництва, або художній фільм про те, як звичайні українці допомагають одне одному вижити, незважаючи на труднощі 1990-х. Такі шоу, зосереджені на темі спільної праці українців задля майбутнього, можуть легко викликати почуття гордості та солідарності.\nЛюди потребують, аби їхнє життя відображалось достовірно,\nа також їм потрібне почуття гідності.\nФокус-групи з усієї країни показали, наскільки важливе для людей міжнародне визнання України – від спортивних перемог до наукових здобутків. Медіа можуть передати глядачам відчуття, що вони причетні до спільноти, яка інтегрована у світ – і яку цей світ визнає.\nОдна з подій, до якої знову і знову поверталися учасники, – Євро-2012. У людей з ТОТ ця подія викликала ностальгію за довоєнними часами. Для українців з решти країни це був символ того, як вони разом працювали та досягли успіху, який отримав міжнародне схвалення. Подія Євро-2012 також створила відчуття, що світ – по-справжньому відкритий, з дружніми гостями з усіх широт, які відвідували Донецьк та інші українські міста. Наступного року річниця Євро-2012 буде золотою нагодою для пожвавлення та підсилення цих почуттів.\nРекомендації 1 2 3 4 5 6 7 8 9\nУкраїні - 30. Від незалежності до взаємозалежності. Рекомендації\nРекомендації даного Звіту адресовані насамперед представникам українських медіа та громадянського суспільства, які, разом взяті, відіграють ключову роль у формуванні публічного дискурсу як в самій Україні, так і за її межами; але вони також адресовані всім, хто працює в царині політичних комунікацій та рекламних агенцій, представникам громадянського суспільства та, зрештою, всім тим, у кого є сторінка в соціальних мережах та кого тривожить доля країни.\nСтавлячи акцент на тому, що Україна стає історією успіху, можна запропонувати українцям месидж надії. Цей наратив також може стати важливим інструментом «м’якої сили» для протидії російському державному наративу про Україну як про «невдалу державу» (англ. failed state). Представники медіа, уряду та бізнесу повинні просувати ідею, що, незважаючи на всі свої проблеми, Україна перебуває на шляху до того, щоб стати країною, де молоді люди зможуть самореалізуватися і, таким чином, захочуть залишитися в країні. Наприклад, незважаючи на війну, Україна все ще досягає успіху у багатьох галузях, і багато підприємств та ініціатив є конкурентноспроможними на міжнародному рівні – особливо в ІТ-секторі.\nНезалежність варто представити як феномен, який постає поетапно, а не як явище, що ґрунтується виключно на сприйнятті 1991 року. Україна з часом стає незалежнішою, зрілішою та витривалішою. Для цього потрібно підкреслити всі ті елементи, які роблять Україну особливою, насамперед її людський капітал: українці – талановиті, працьовиті, винахідливі, стійкі, любителі свободи, готові висловити свою волю як нація всупереч усім перешкодам. При обговоренні труднощів 1990-х років акцент повинен ставитись не на тому, наскільки важкими були ті часи, а на тому, наскільки стоїчними є українці як нація – предмет гордості для багатьох громадян України.\nЩоб протидіяти негативному іміджу Незалежності, пов’язаному з економічними втратами, представники політичних сил, бізнесу та медіа повинні нагадувати українцям про те, що з роками вони отримали доступ до більшої кількості продуктів та виробів у магазинах. Поява нових українських брендів (особливо в харчовій промисловості) також є важливим аспектом. У цьому контексті глядачі частіше довіряють менеджерам, а не власникам. Враховуючи вагомість такого чинника, як свобода пересування та самореалізації для молоді, надзвичайно важливо підкреслювати можливість подорожувати завдяки безвізовому режиму, а також ілюструвати професійні та освітні перспективи, які українці отримали внаслідок цих змін.\nТенденцію українців об’єднуватися в часи біди варто розглядати як показник стійкості та національної самосвідомості українців. Іншими словами, українці відчувають необхідність захищати свою націю будь-якою ціною, коли її глибинному існуванню щось загрожує. У цьому контексті важливо також показати, як травматичні події минулого сприяють формуванню «засвоєних уроків» та стоїцизму суспільства, які сьогодні виявляються в різних сферах публічного та особистого життя громадян.\nВажливо просувати образ України на міжнародній арені як простору толерантності, чия етнолінгвістична різноманітність та мультикультурна спадщина є джерелом сили та гордості, а не розділеності (відповідно до наративу російського режиму). Отже, політикам та медіа-лідерам варто уникати зосередженості на партійній ідеології, що провокує поляризаційні ефекти у суспільстві (напр., “проєвропейська” Західна Україна та “проросійська” Східна Україна), та скористатися природною толерантністю українців, беручи до уваги як внутрішню, так і міжнародну аудиторію. Телешоу можуть бути потужним інструментом для того, щоб ілюструвати повсякденну толерантність українців та відійти від часто абстрактних та конфронтаційних міфів. Наприклад,розмовляти однією мовою в особистому житті та мати українську мову як «лінгва франка» сучасної Української держави не повинні бути взаємовиключними практиками та маркерами ідентичності. З цієї точки зору, Канада та Швейцарія можуть бути використані як важливі орієнтири: хоча ці країни виявляють ефективніше «інституціоналізовану толерантність», на практиці лінвістична ситуація в Україні не особливо відрізняється від цих реалій, втілюючи собою чудовий приклад «толерантності в усьому, за винятком інституцій». Насправді на мапі країни немає «лінгвістичних ґетто»: різні мови не зосереджені географічно в певних регіонах і часто можуть бути частиною однієї і тієї ж самої розмови. Цю унікальність у повсякденній мовній практиці українців слід підкреслювати в позитивному ключі, тим самим зміцнюючи імідж України як «плавильного казана» та толерантного суспільства.\nСпираючись на це спостереження про нахил українців до толерантності, українські медіа та політики повинні ставити акцент на тому, що громадяни можуть вільно брати участь у цивілізованих дискусіях, обговорюючи питання «закону про українську мову» чи «законів про декомунізацію». Крім того, варто увиразнювати той факт, що ці питання були впроваджені юридичним шляхом, і так само можуть бути змінені юридичним шляхом. Багато хто сприймає їх як нав’язування зверху позиції однієї частини суспільства іншій, – можливо, більш артикульований підхід на попередній стадії зміг би пом’якшити суперечності. Відповідні міжнародні порівняння повинні продемонструвати, що розбіжності з питань історичної пам’яті є нормальним аспектом державотворчих та національних процесів. Водночас не треба ігнорувати існуючі виклики для консолідації української державності. Росія послідовно використовувала існування цієї різноманітності, щоб розділити українське суспільство і заперечити ідею його життєздатності у формі держави, звідки й походять розмови про «федералізацію» України як єдине рішення задля «зшивання» різних регіонів України.\nЩоб пом’якшити негативний імідж старих політиків як «агентів поляризації», варто надати платформу «громадянам, які стали політиками». Особливо на місцевому рівні ці особи можуть допомогти зміцнити ідею політики як сили позитивних соціальних змін, а не лише як джерела корупції та протистоянь.\nВічне «розчарування» українців політичними лідерами є ознакою демократії в Україні, отже, варто постійно акцентувати на здатності громадян притягати лідерів до відповідальності.\nВарто уникати політизованих наративів у контексті висвітлення масових українських протестів, таких як Помаранчева революція та Революція Гідності, ставлячи, навпаки, акцент на творчості, мужності та рішучості українців у боротьбі за універсальні цінності. Варто сприймати такі поняття, як право голосу чи свобода слова, як вияви «конститутивних» українських поведінкових характеристик, які стали очевидними впродовж різних етапів історії Незалежності України. Нагадування людям про те, що Євромайдан підтримували люди з усіх куточків країни, в тому числі україномовні та російськомовні, може допомогти розвіяти ідею глибокого регіонального розколу під час цих подій, – міф, який в основному експлуатується для політичних цілей. Той факт, що протести підтримували навіть громадяни з сусідніх країн, такі як етнічний вірменин Сергій Нігоян та білорус Михайло Жизневський, може сприяти іміджу України як простору «громадянського патріотизму» та надихаючої моделі демократизації в пострадянському регіоні.\nПредставники ЗМІ повинні робити ставку на розважальні програми як потужний інструмент стимулювання соціальної згуртованості. Крім того, інтеграція в українське медіа-середовище міжнародних «м’яких новин» на такі теми, як розвиток особистості, комп’ютерні ігри, подорожі та спосіб життя, може допомогти увиразнити образ України як прогресивної та сучасної країни, редукуючи водночас загальну тенденцію пошуку «ескапізму» у російських ЗМІ.\nВажливо підкреслити визнання українських успіхів з боку інших країн, висвітлюючи перемоги України в міжнародних спортивних, музичних чи академічних змаганнях.\nВарто показати, як лібералізація візового режиму стала можливістю для українців заново пізнати себе та зробити Україну відкритою на сприйняття для інших європейських культур. Представники медіа та політичного світу мають намагатися зобразити лібералізацію візового режиму не лише як політичне досягнення влади, а також як результат наполегливої праці українців, – іншими словами, як момент визнання України, який руйнує бар’єри між українцями та рештою Європи. Переважаюча суспільна підтримка лібералізації візового режиму виразно вписується в наратив, згідно з яким Незалежність дорівнює відкритим кордонам та свободі пересування, – і це є цілковита протилежність ізоляції радянських часів.\nУкраїнці надають великого значення точці зору іноземців щодо своєї країни. Представникам ЗМІ, бізнесу та політики в Україні варто розглянути можливість створення ширшої платформи для іноземних журналістів та підприємців, які приїхали працювати в Україну, оскільки вони можуть продемонструвати цікавий «сторонній» погляд на те, наскільки радикально змінилася Україна за ці роки.\nВажливо вивчати та поширювати інформацію про високу оцінку українських талантів з боку інших країн, ілюструючи це явище прикладами того, як іноземні держави шукають для співпраці місцеві бізнеси чи ресурси, як це сталося, наприклад, у сфері експертизи з кібербезпеки.\nБеручи до уваги непідконтрольні території, представники медіа, політичного світу та бізнесу повинні поширювати месидж, що Україна здатна забезпечити «нормальність» та, найголовніше, – що люди з ТОТ можуть бути частиною цієї «нормальності». Існує великий потенціал для просування нового міжнародного образу Україну як простору толерантності, де кожна людина може самореалізуватися та отримати гідний прибуток (оскільки фінансова незалежність неодноразово згадувалася учасниками фокус-груп як їхній пріоритет). Україну також можна зобразити сильною державою – навіть попри труднощі, з якими стикається країна, вона продовжує протистояти одній з найагресивніших держав світу.\nТридцята річниця Незалежності може стати нагодою, щоб допомогти людям по обидва боки лінії фронту «віднайти» одне одного з людської точки зору. Цей підхід може послабити деформуючі наративи про «неонацистських прихильників Бандери», отримані з джерел російської державної пропаганди, з одного боку, та про «сепарів» з Донбасу, які поширюються в ультрапатріотичних колах, з другого.\nПолітичний, бізнесовий та культурний дискурс в Україні повинен зміцнювати думку про те, що кожен український регіон може запропонувати щось цінне, а разом регіони взаємно доповнюють один одного та перебувають у нерозривній залежності, роблячи паралельно свій спільний внесок у розвиток України в політичному, економічному та культурному плані. Представники політики, ЗМІ та бізнесу повинні спростовувати образ поділу країни на «дві України» та наводити приклади, що демонструють, як уявний поділ «Схід / Захід» на російськомовних та україномовних далеко не є таким достовірним. Представникам ЗМІ слід також уникати «києвоцентричних» упереджень при поясненні важливих політичних процесів.\nПозитивне просування реформи децентралізації повинно бути вписане в той наратив, що Незалежність сприяла наближенню влади та ресурсів до людей. У той же час цей наратив слід урівноважити з проблемою національного єднання: за наявності слабких центральних державних інституцій розширення можливостей на місцевому рівні несе ризик заохочення сепаратистських настроїв.\nВажливо боротися з ідеєю України як своєрідного «Робінзона Крузо» міжнародних відносин: ізольованого, незрозумілого та залишеного напризволяще. ЗМІ, політичний світ та бізнес повинні продовжувати просувати месидж про те, що інтеграція України до міжнародного співтовариства сприяє зміцненню безпеки та демократичних свобод всередині країни. Під час громадських дискусій, спрямованих на розвінчання міфу про те, що міжнародна взаємозалежність шкодить свободі та фінансовій безпеці, необхідно уникати абстрактних ідеологічних висловлювань та слід зосереджуватися на конкретних прикладах того, які саме переваги отримують громадяни України (напр., лібералізація візового режиму, можливості у сфері освіти за кордоном або іноземні інвестиції, що сприяють відродженню місцевих громад). Також життєво важливо просувати ідею, що навіть якщо Незалежність, безумовно, стосується права України вибирати, які угоди вона укладає, разом з тим це передбачає співіснування з іншими країнами та дотримання міжнародних зобов’язань. Поки ця когнітивна зміна не відбудеться, багато українців будуть продовжувати плутати добровільне «зовнішнє управління» з нелегітимним «впливом / втручанням», забезпечуючи тим самим сприятливий ґрунт для антизахідних пропагандистських наративів, на кшталт «західні куратори» [западные кураторы]. Ефективним доповненням до цього підходу було б наполегливіше акцентування думки, що взаємовигідний зв'язок з іншими державами означає визнання того факту, що сама Україна може багато чого запропонувати іншим країнам.\nЩе одним елементом соціального та політичного життя, який потрібно краще артикулювати в суспільстві, є життєво важливий зв’язок між економічною стабільністю та демократичними процедурами. Тут лідери українського бізнесу мусять взяти ініціативу у свої руки та пояснити, як реформи стосовно правил та прозорості ведення бізнесу позитивно вплинули на щоденну роботу українських підприємств, попри те, що таке професійне середовище, засноване на правилах, обов’язково є також значно вимогливішим.\nБазуючись на принципах журналістики залучення, можна запропонувати корисні поради для українських ЗМІ при вирішенні таких непростих питань, як взаємозв’язок із західними країнами та міжнародними організаціями або небезпека залежності від Росії через опертя на галузі, успадковані від радянської системи (у таких сферах, як енергетика, скажімо). Подібний підхід створює атмосферу довіри, сприятливу для активної участі громадян шляхом безпосереднього залучення їх до редакційного процесу та спільного формування порядку денного. Українські медіа можуть розглянути можливість панорамувати успішні ініціативи (такі, напр., як «Hearken»), намагаючись взаємодіяти з громадами з метою реального врахування їхніх потреб. Відчуття того, що «їх почули», яке неминуче виникає в результаті таких ініціатив, зробить громадян значно сприйнятливішими навіть до ідей, які можуть суперечити їхнім переконанням.\nВкрай важливо показати, що саме радянська спадщина спричинила економічну кризу 1990-х, оскільки це допомогло б розірвати поширений асоціативний зв’язок між труднощами 1990-х та здобуттям Незалежності. Можна пояснити, наприклад, що якби Україна залишилася в орбіті Росїі, це могло б призвести до ще більш глибокої економічної кризи в поєднанні із затяжним конфліктом, подібним до того, який був у Чечні.\nСлід викласти негативні аспекти радянської спадщини як конкретні виклики, з якими українці стикаються всі разом як суспільство, а не як загальні нездоланні проблеми. Месидж повинен полягати в тому, що незалежність – це «робота в процесі». Цей підхід може допомогти усунути розчарування людей обіцянкою, що Незалежність буде дорівнювати негайному процвітанню, а також спростувати логіку, згідно з якою виклики, пов’язані з незалежністю, автоматично вказують на те, що нам було «краще» в радянські часи.\nТакож вирішальне значення має протидія міфу, згідно з яким «ми лише знищили в незалежній Україні те, що було побудовано за радянських часів». Ефективний спосіб протидії – показати приклади того, як за часи Незалежності люди у своїх містах створювали нові локальні підприємства та нові галузі, зокрема на Донбасі. Інфраструктура не була втрачена, – її трансформували, замінивши застарілу економічну модель іншою, спрямованою на задоволення запитів людей (наприклад, у сфері туризму, бізнесу ресторанів, кав’ярень тощо). Деіндустріалізація Донбасу не означає, що регіон приречений, – регіональні моделі економіки можуть бути переорієнтовані на інші сектори. У зв’язку з цим важливо також ставити наголос на появі нових технологічно розвинених галузей.\nЛюди давали тонкі й послідовні відповіді у межах теми про позитивні та негативні аспекти радянської спадщини в Україні. Попри те, що необхідно активніше дискутувати публічно про руйнівні довгострокові наслідки радянської системи, ці дискусії повинні сприяти перегляду минулого таким чином, щоб у процесі виникало чітке бачення того, як саме обіцяне «світле майбутнє» мало би виглядати в реальності. Чи хочуть люди, наприклад, щоб Україна повторила в майбутньому жахливу історію знищення прав людини, як це відбулося в СРСР? І яке соціальне забезпечення воліють отримати громадяни для своїх дітей? Амбівалентні стосунки, які багато українців мають з радянським минулим, слід досліджувати конструктивно, зосереджуючи увагу насамперед на аналізі того майбутнього, яке українці прагнуть збудувати безпосередньо для своїх родин, а отже, й для цілої країни.\nДослідження було представлене програмою «Аrena» за підтримки Агентства США з міжнародного розвитку (USAID).\nФокус-групи проводив Харківський інститут соціальних досліджень.\nПітер Померанцев, директор, «Арена»\nЯрослава Барб’єрі, докторантка Бірмінгемського університету\nОксана Лемішка, асоційована дослідниця, Центр сталого миру та демократичного розвитку (SeeD); фрілансер-консультант\nМарія Монтег’ю, проектна менеджерка та дослідниця, «Арена»\nДенис Кобзін, директор, Харківський інститут соціальних досліджень\nВолодимир Єрмоленко, директор з аналітики в Інтерньюз-Україна; головний редактор UkraineWorld.org\nВіталій Рибак, аналітик, Інтерньюз-Україна\nНаталія Гуменюк, співзасновниця Лабораторії журналістики суспільного інтересу\nАнгеліна Карякіна, співзасновниця Лабораторії журналістики суспільного інтересу\nПроведення цього дослідження стало можливим завдяки щирій підтримці американського народу, наданій через Агентство США з міжнародного розвитку (USAID). Зміст продукції є винятковою відповідальністю програми «Аrena» та не обов’язково відображає погляди USAID або уряду США. Забороняється відтворення та використання будь-якої частини цієї продукції у будь-якому форматі, включаючи графічний, електронний, копіювання чи використання в будь-який інший спосіб без відповідного посилання на оригінальне джерело.


У Львові триває Міжнародна агропромислова виставка – AgroReview\nСюди з’їхалося близько 70 учасників з різних куточків України. В урочистому відкритті заходу, яке відбулося вчора, зокрема, взяла участь заступник міністра аграрної політики та продовольства України Олена Ковальова. Про це повідомляє Львівський портал.\n«Ці пріоритети пов’язані із підтримкою малого середнього виробника, дрібного фермерства, кооперації, нішевих культур і тих всіх видів виробництв, які дають змогу, власне кажучи, отримати невеликому виробнику певну мережу. Це органічне виробництво, садівництво, виробництво пов’язане з біотехнологіями, тваринництво», – сказала заступник міністра аграрної політики.\nНовий Генеральний консул Республіки Польща у Львові Рафал Вольський наголосив на тому, що ця виставка – прекрасна можливість обмінятися досвідом у сільському господарстві.\n«Наші країни є не просто сусідами, ми працюємо в одному і географічному, і економічному просторах. Тому, для нас дуже важливо вивчати український досвід у сільському господарстві і ділитися нашим досвідом», – сказав він.\nСвинина живою вагою подешевшала\nВ Україні різко подорожчала цибуля: прогноз цін на найближчі місяці\nУкраїнський фермер майже не бере участі у ринку землі\nМінагрополітики скоротило перелік виробників “соціальних” продуктів для пільгового аукціону з газу\nКовбаса, що знімає стрес: британці розробили інноваційну їжу\nДержгеокадастр представить оновлену основну топографічну карту України\nДержрегулювання не допомогло: як змінилися ціни на соняшникову олію\nДержавний агрогігант входить у дефолт: мільярд доларів платитимуть з бюджету


Дієприслівниковий зворот. Урок з української мови для 7 класу - Українська мова - Авторські уроки та презентації - Розробки навчальних матеріалів\nМета: навчити учнів правильно визначати дієприслівникові звороти в реченні; відокремлювати їх комами; допомогти учням засвоїти правильне написання дієприслівникових зворотів; розвивати креативність, пунктуаційну грамотність учнів; виховувати почуття прекрасного, любов до природи, чути і відчувати красу образного слова.\nприслівника і дієприслівника.(слайд №2)\nЧи мають вони щось спільне?\nСкажіть, про що розповідається в тексті?(слайд№4)\nЯк же непомітно і швидко надійшла осінь! Мабуть, давно вже сиділа вона, причаївшись у високій кукурудзі, на городі. А вранці Василько побачив її. Вона стояла просто серед городу і тепер уже не ховалась і не крилась, бо й ховатися їй не було куди.\n3.Прочитайте назву тексту. Як ви розумієте її?\n7.Спишіть речення(Слайд №5).\n9.Послухайте, як я прочитаю це речення. Де я зробила зупинку?\n(Дієприслівник із залежними від нього словами називається дієприслівниковим зворотом. У вимові дієприслівниковий зворот виділяється інтонацією, на письмі – комами)(Слайд №6)\n10. У другому абзаці знайдіть речення з дієприслівниковим зворотом).\n11. Накресліть схему речення.\n12.Коли відокремлюється дієприслівниковий зворот?\n13. Знайдіть у другому абзаці четверте речення. Запишіть його.\nМи працювали не відпочиваючи. (слайд№7)\n1.Творча робота по варіантах(слайд№8)\nА.Спишіть речення, вставляючи пропущені букви та розділові знаки\nЗдається ніби осінь обв. ваючи своїми ш..вковими крилами н.се т.бе у кр.їну тихої задуми.\nС.огодні одягли з.л.ту п.рчу кл.ни задивившись у с.няву н..бес.\nБ.Складіть речення,вводячи в них дієприслівникові звороти. Поставте розділові знаки. (слайд №9)\nТеги: Трунаєва А.С., дієприслівник


Припинення електроживлення водозабору «Гірне» було незаконним, – мер Дрогобича\nHome / Припинення електроживлення водозабору «Гірне» було незаконним, – мер Дрогобича\nPosted Жов 23 2012 in Влада with 0 Comments\nВчора, 22 жовтня, виступаючи на оперативній нараді в Ратуші, перший заступник Дрогобицького міського голови Олександр Коростельов назвав несанкціонованим припинення електроживлення водозабору «Гірне», внаслідок чого 300 тисяч населення Дрогобича, Трускавця, Стебника і прилеглих до водогону сіл 18 годин були позбавлені води.\nЗі слів посадовця, причиною припинення електроживлення стала менш ніж місячна заборгованість за електроенергію, яка виникла через невідповідність тарифів реальним затратам на видобування і транспортування води.\nМіський голова Дрогобича Олексій Радзієвський висловився з цього приводу більш жорстко – назвав припинення електроживлення водозабору «цинічним холоднокровним викликом населенню великого регіону» і заявив, що таких експериментів не дозволить.\n«Поточні платежі за електроенергію КП «Дрогобичводоканал» проводить, – каже дрогобицький очільник, – а отже, припинення електроживлення було незаконним. А за місяць наперед гроші у людей збирати не будуть».\nМер заявив, що переводить стосунки з ПАТ «Львівобленерго» в офіційну площину. Найближчим часом цьому підприємству буде виставлено претензії щодо несплати за землю, яка є під лініями електропередач та спорудами структур ПАТ «Львівобленерго», за останні роки. А це буде досить значна сума.\nTags: Влада, Водопостачання, Дрогобич, Дрогобиччина, ЖКГ Категорії: Влада


Помер найстаріший ветеран США: в чому секрет його довголіття - останні новини медицини - фото | Обозреватель Здоровя 29 грудня\nПомер найстаріший ветеран США: в чому секрет його довголіття\nНайстаріший ветеран США Річард Овертон, який помер у віці 112 років від пневмонії, дякував за своє довголіття волі Божій, віскі і сигарам.\nОвертон пішов із життя у реабілітаційному центрі у четвер, 27 грудня. Його також вважали найстарішою людиною країни, повідомляє ВВС.\n"Я курю сигари, відтоді як мені виповнилося 18 років, і я досі курю їх. Дванадцять на день", — казав ветеран.\nЯк зізнався Овертон виданню FoxNews, він також їв морозиво щовечора тому, що воно робило його щасливим. До 110 років чоловік вів активний спосіб життя, часто гуляв вулицями і водив свій автомобіль.\nДовгожитель добровільно пішов в армію, коли йому було 30 років. Він три роки служив в авіаційному підрозділі для темношкірих і брав участь у бойових діях і морських десантах на острови Тихого океану під час Другої світової війни, також був у Перл-Харборі незабаром після нападу японців в 1941 році.\nГени ні до чого: з'ясувалася головна умова довголіття\n"Він був там у Перл-Харборі, коли лінкори все ще жевріли. Він був на Окінаві. Він був Іводзімі, де він сказав: "Я вибрався звідти тільки з волі Божої", — зазначив американський президент Барак Обама про Овертона в 2013 році.\nВетеран народився в 1906 році і більшу частину свого життя прожив в Остіні (штат Техас) на вулиці, яка була названа в його честь.\nWe are saddened that Mr. Richard Overton, the nation's oldest man, 3rd oldest living man in the world, and our Nation's oldest living veteran born in 1906, has died at age 112. "You don't know when you get here, you don't know when you go, it's in God's hands" - #RichardOverton pic.twitter.com/bZE48egckZ\n— Texas Veterans Commission (@TexasVeterans) 28 декабря 2018 г.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, раніше чоловік з Британії, який 12 вересня відзначив 100-річний ювілей, назвав секретом свого довгого життя солодощі. Пенсіонер обожнює поїсти і ніколи в своєму житті не пропускав десерт. Він дуже любить шоколадні тістечка, яблучний пиріг і бісквіт,\nБіолог назвав сім звичок, які можуть уповільнити процес старіння 865.8т


Готельно-ресторанний комплекс Прага, Ужгород: ціни, фото, реальні відгуки гостей\nГотельно-ресторанний комплекс Прага\nhttps://hotels24.ua/uk/Uzhhorod/Hotel-and-restaurant-complex-Praga-51.html Діапазон цін: Ціни на майбутні дати від 1020 грн. - до 2450 грн. за ніч\nУжгород, вул. Верховинська, 38 067 510-15-04\nГотель "Прага" розташований поблизу аеропорту, в мальовничій, лісовій частині міста. Готель пропонує проживання в 58 комфортабельних номерах. Номери улаштовані усім необхідним як для відпочинку, так і для успішної роботи: Інтернет, телефон, супутникове телебачення, холодильник, клімат-система, сейф, внутрішня і зовнішня цілодобова охорона готелю. Пропонується широкий спектр додаткових послуг : салон краси, СПА салон, цілодобовий рум-сервіс, лобі-бар, ресторан, боулінг, літня тераса, спорт-бар, конференц-зали, VIP -зал. Також до послуг гостей готелю "Прага" - пральня, хімчистка, камера схову, доставка кореспонденції в кімнату, факс, міжнародний телефонний зв'язок та ін. Для проживаючих в готелі: - знижка 10% на послуги ресторану, бару, боулінгу, боулінг бару; - 5% на послуги тераси «Wood House»; - Безкоштовний вхід на дискотеку і нічний клуб «Queens». Автовокзал і залізничний вокзал в 5 км від готелю. Аеропорт - 1 км від готелю.\nОпис номеру: Номер «Вуд Хаус» площею 21 м ², в якому втілена ідея екологічного дизайну, розташований в тихому дубовому лісі, де можна насолодитися свіжим повітрям і спокійною атмосферою. Розташований в триповерховому дерев'яному котеджі «Вуд Хаус» в стилі «Кантрі».\nЗручності у номерах Міні-бар, Дзвінок "побудка" / Будильник, Робочий стіл, Гостьовий куточок, Вентилятор, Опалення\nОпис номеру: Сучасний номер площею 20 м ² призначений для мандрівників, які віддають перевагу максимальному комфорту, зосередженому на добре організованому просторі. Виконано в сучасному стилі і оснащено всім необхідним як для відпочинку, так і для успішної роботи.\nОпис номеру: Затишний номер площею 16,7 м ², оформлений в пастельних тонах і обладнаний всім необхідним для повноцінного відпочинку і роботи.\nОпис номеру: Просторий номер площею 30,1 м ² - зручний варіант для сімей, які подорожують з дітьми. Функціонально організований простір кімнати - прекрасне поєднання затишку і комфорту. Вікна номера виходять на дубовий ліс, тому тут панує тиха і спокійна атмосфера.\nМультимедіа та інтернет Провідний інтернет, Факс, Безкоштовний Wi-Fi, Телевізор з плоским екраном\nОпис номеру: Просторий і розкішний номер люкс з великим двоспальним ліжком. Також в номері є журнальний столик, окрема зона для відпочинку, два телефони з прямим міжнародним зв'язком, індивідуальна ванна кімната з дзеркальним покриттям стін: душова кабіна з масажем, освітлення дзеркала для макіяжу, професійний фен, косметичні засоби.\nОпис номеру: Просторий номер (35 м.кв), розділений на дві зони - спальня з великим ліжком і вітальня: розкладний диван, столик, телевізор, з кабельним телебаченням; ванна (міні-парфумерія, фен, халати, капці). Номери виконані в сучасному стилі і мають все необхідне як для відпочинку, так і для успішної роботи: Інтернет, телефон, супутникове ТБ, холодильник, клімат-система, сейф, внутрішня і зовнішня цілодобова охорона готелю.\nЗручності у номерах Міні-бар, Сейф, Кондиціонер, Дзвінок "побудка" / Будильник, Холодильник, Робочий стіл, Гостьовий куточок, Опалення\nВсі відгуки написані відвідувачами нашого сайту після проживання в готельно-ресторанному комплексі Прага\nвул. Верховинська, 38 Ужгород 067 430-78-09 063 326-49-56 Готельно-ресторанний комплекс Прага\nТуристична група 1 червня 2011\nРодини з маленькими дітьми 1 червня 2011\nБар, Бізнес-центр, Інтернет, Конференц-зала, Оздоровлення, Перукарня / Салон краси, Автостоянка, Пральня, Розваги, Ресторан, Сад, Обслуговування номерів, Спортивні розваги, Трансфер в/з аеропорту, Розміщення з тваринами, Басейн, Басейн для сауни\nРозміщення дітей до 6 років безкоштовно. Вартість додаткового місця 300 грн.\nГотель знаходиться в межі міста Ужгороду, за 2 км. від центру, за кілометр від аеропорту і за кілометр від кордону із Словаччиною.\nАвтовокзал і залізничний вокзал в 5 км від готелю. Аеропорт - 1 км від готелю.


Що за ракета Авангард і які з нею проблеми, UAportal\nЩо за ракета "Авангард" і які з нею проблеми\n13 жовтня 2018 14:33 302\nРосія зіткнулася з нестачею важливого компонента для виробництва гіперзвукової ракети "Авангард", якою раніше хвалився президент РФ Володимир Путін.\nЯк відомо, в березні 2018 року під час звернення до федерального зібрання Путін заявив про створення нових зразків гіперзвукової зброї під назвою "Авангард".\n"Він іде до мети як вогненна куля. Температура на поверхні виробу досягає 1600-2000 градусів. Крилатий блок при цьому надійно управляється", - сказав тоді російський президент і додав, що справжній вигляд "цього виробу" не можуть показати.\nПісля цього з'явилася інформація про початок серійного виробництва ракет "Авангард".\nТакож відомо, що зброя має також робочу назву "Рубіж". Вона являє собою твердопаливну міжконтинентальну балістичну ракету з удосконаленим бойовим оснащенням і головною частиною.\nЗа заявами російських військових, особливість "Авангарду" полягає в тому, що вона являє собою крилатий блок, який здійснює політ на висоті декількох десятків кілометрів в щільних шарах атмосфери. Ракету планують запускати з рухомого грунтового комплексу.\nОднак за даними американського видання CNBC, яке посилається на джерела в американській розвідці, при виробництві "Авангарду" зіткнулися з нестачею важливих компонентів з вуглеводневого волокна. Доступне волокно вважають нестійким. Корпус гіперзвукового апарату не витримує нагрівання при вході в атмосферу, через що внутрішні системи перестають функціонувати.\nТакож передбачається, що необхідні деталі зможуть виробити протягом року. Тоді ракета буде зведена в заплановані терміни - до 2020 року.\nВарто також згадати, що раніше повідомлялося про невдале випробування "Авангарду" в 2017 році .


Птахи в траві - ТОП Новини України та світу\nПтахи в траві\nЧетвер, 11 листопада 2021 17:00\nУ вівторок я вийшов з дому рано й на березі каналу побачив дещо незвичне. Над високою травою, що росте тут вперемішку з бадиллям лободи, виднілася, на довгій вигнутій шиї, голова гусака. Ступив ще два кроки — й побачив його всього. Великий, сірий, лобастий, породистий, пір'їнка до пір'їнки — мов намальований. Мабуть, з тих, що їх заводять собі для декору багаті люди, чиї котеджі стоять тут над каналом. Тут таке — в кого яхти, в кого лебеді, а в когось і павичі.\nГусак кричав уривчасто й тривожно — як вони кричать, одбившись од своїх.\nТільки ж він був не сам. У траві, хоч і густій, а вже трохи прозорій після останніх приморозків, снувало ще кілька живих човників — п'ятеро чи шестеро. Спочатку подумав, що то гусакові діти, якими вони бувають у перехідному віці, вже не пухнасті й ще не оперені.\nХоч наче ж і пізно для таких молодих — бо зовсім осінь, коли вони виростуть?\nПідійшов ближче, і тут ті, про кого я думав, що вони гусенята, враз вертикально знялися у повітря — й знов сіли, ближче до берега. То були крижні. Схоже, що вони почули крик гусака й прилетіли показати йому шлях до води, щоб він міг повернутися додому. Берег у тому місці високий, і каналу з трави не видно.\nВибачайте, хлопці — я тихо одступив назад і пішов собі, щоб не лякати їх.\nВ той момент на душі полегшало й прояснилося, і я вже знав, з якої причини, і чому саме сьогодні вранці. Бо вчора ходив прощатися з давнім добрим другом — Віталієм Малаховим. А в таких церемоніях завжди є якась порожнеча й незавершеність, бо прощаєшся з тим, кого насправді вже немає на світі. І ось аж тепер прощання набуло повноти смислу — тут, де птахи гуртом шукали в густій траві дорогу до води, яка приведе додому.\nЗараз ви читаєте новину «Птахи в траві». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nЧому Стамбульський формат не замінить Нормандський


Пустомитівський район, Журавники, Купити приміщення, комерційну нерухомість\nПродаж комерційної нерухомості, Пустомитівський район, Журавники\nКупити комерційну нерухомість, приміщення, Пустомитівський район, Журавники\nЯкщо Ви вирішили купити комерційну нерухомость, Пустомитівський район, Журавники, то наш сайт зробить пошук приміщень комерційної нерухомості у Львівській області максимально простим. Ми реалізували сучасний пошук нежитлового приміщення за допомогою мапи. Ви маєте можливість переглядати оголошення про продаж комерційної нерухомості рухаючи мапу і в результатх пошуку буде відображено пропозиції саме на цій ділянці мапи. Також до Ваших послуг розвинений фільтр, який надає можливість як спрощеного пошуку оголошень за допомогою посилань так і більш складна версія, де Ви можете ввести потрібні Вам памраметри приміщення: ціни, площі, тип будівлі.\nЯкщо Ви не знайшли потрібний варіант, то Ви маєте змогу зберегти пошук і періодично переглядати нові комерційну нерухомість, Пустомитівський район, Журавники не витрачаючи час на налаштування фільтра. Також ми відправимо Вам повідомлення, якщо з'являться нові приміщення, які будуть підходити під збережені параметри пошуку.


Тільки за минулу добу поліція зупинила на дорогах Закарпаття 14 п’яних за кермом | Голос Карпат\nТільки за минулу добу поліція зупинила на дорогах Закарпаття 14 п’яних за кермом\n(not set) christina 02.10.2017 16:06 Кримінал\nВипадки керування автотранспортом у стані алкогольного сп‘яніння зафіксовані у 13 населених пунктах Закарпаття.\nЗ неділі на понеділок працівники груп реагування патрульної поліції Закарпаття зупинили на автошляхах області 14 п‘яних водіїв, двоє з них стали учасниками дорожньо-транспортних пригод,повідомляє Відділ комунікації поліції Закарпатської області.\nНа відрізку дороги між селами Букове та Мала Копаня водій «ВАЗ-2103» зачепив дівчину-пішохода. Під час з‘ясування обставин аварії, правоохоронці встановили, що водій перебуває у стані алкогольного сп‘яніння. У його крові при медосвідуванні виявили 2,8 проміле алкоголю. Дівчина, яка постраждала внаслідок аварії, від госпіталізації відмовилася. На порушника складено адмінматеріали за статтями 124 КУпАП та 130 КУпАП.\nЩе одна аварія, за участі водія напідпитку трапилася у селі Ільниця на Іршавщині. Там водій автомобіля «Ford» не впорався з керуванням та допустив зіткнення з припаркованим авто. У ході з‘ясування обставин аварії, водія запідозрили у керуванні авто напідпитку. Оскільки від медосвідування він відмовився, на нього склали відповідні адмінматеріали в присутності свідків.\nНа Тячівщині поліція за добу склала три протоколи за статтею 130 КУпАП. Двох водіїв зупинили у селі Буштино. Обоє рухалися на автомобілях «ВАЗ-2103» і порушили правила дорожнього руху, не увімкнувши світові габарити. Порушники пройшли освідування. У крові одного керманича виявили 0,58 проміле, у іншого – 1,68 проміле.\nЩе одного п‘яного за кермом «ВАЗ-2107» зупинили у Нижній Апші. У порушника не освічувався задній номерний знак. Під час спілкування з ним, правоохоронці запідозрили, що чоловік напідпитку, та від освідування він відмовився. У результаті – на нього склали протокол в присутності понятих.\nДвох нетверезих водіїв зупинили працівники хустської групи реагування патрульної поліції. Один з них, рухався на авто «ВАЗ-2107» між селами Золотарево та Крайниково, без увімкненого ближнього світла фар та не пристебнутий паском безпеки. У водія були явні ознаки алкогольного сп‘яніння, та від проходження освідування він відмовився. А у крові іншого водія – керманича «ВАЗ-2107», якого зупинили у самому райцентрі за аналогічне порушення – алкотестер показав 1,44 проміле.\nТрьох водіїв на підпитку правоохоронці зупинили за орієнтуванням від небайдужих закарпатців. Один з них рухався на авто «ЗАЗ» селом Оноківці. У крові порушника виявили 2,30 проміле алкоголю.\nЩе двоє про яких поінформували закарпатці, зупинили у селі Березник на Свалявщині. Перший – рухався на aвто «Renault Megan», не пристебнутий паском. У крові водія виявили 1,64 проміле алкоголю. Інший, як з‘ясувалося, – товариш першого їхав на мотоциклі без номерних знаків та шолома. Чоловік також перебував у стані алкогольного сп‘яніння.\nБез шолома на мопеді рухався селом Лалово на Мукачівщині ще один п‘яний водій. Чоловіка освідували. У його крові виявили 1,85 проміле. При собі у порушника не було документів.\nЗа непристебнутий пасок безпеки зупинили водія у Берегові, Під час спілкування з порушником, правоохоронці запримітили, що чоловік поводиться неадекватно. У ході освідування у лікарні, підозра підтвердилася. У крові мешканця села Дийда виявили 2,2 проміле.\nГрупа реагування патрульної поліції у смт Великий Березний зупинила водія «Volkswagen». На авто не підсвічувався номерний знак. У ході перевірки документів, виявилося, що водій нетверезий. Від освідування чоловік відмовився, тож у присутності свідків на нього склали адмінматеріали.\nУ стані алкогольного сп‘яніння також перебував водій мотоциклу Альфа, якого зупинили на Рахівщині. У крові чоловіка, якого зупинили за порушення дорожньої розмітки, драгер вказав 1, 37 проміле алкоголю.\nНа всіх порушників правоохоронці склали відповідні адмінматеріали за статтею 130 КУпАП, які згодом буде скеровано до суду для винесення рішення.


6.6. Види забезпечення повернення кредиту: Повернення банківських позик означає своєчасне і повне погашення\nЛюдвік С. А., Півень Є. В .. БАНКІВСЬКА СПРАВА: Навчальний посібник Владивосток: Изд-во ВГУЕС, 2006.- 172 с., 2006 - перейти до змісту підручника\n6.6. Види забезпечення повернення кредиту\nПовернення банківських позик означає своєчасне і повне погашення позичальниками виданих їм позик і відповідних сум відсотків за користування позиковими коштами.\nДжерела повернення позик підрозділяються на первинні та вторинні (додаткові). Первинним джерелом є дохід позичальника (для юридичних осіб - виручка в готівковій або / та безготівковій формі, для фізичних осіб - заробітна плата або / та інші надходження). Вторинними (додатковими) вважаються виручка від реалізації заставленого майна, перерахування коштів гарантом або страховою організацією.\nПорядок використання банком первинних і вторинних джерел погашення позик різний. Погашення позик за рахунок доходу позичальника регулюється кредитним договором, строковим зобов'язанням або дорученням на перерахування відповідних коштів. Погашення здійснюється в день настання терміну платежу або в інший визначений період при наявності коштів на розрахунковому рахунку клієнта. Погашення позики за рахунок вторинних джерел означає включення банком в дію механізму примусового стягнення належного йому боргу. Даний механізм також має правове забезпечення (крім кредитного договору) у вигляді договору про заставу, гарантійного листа, договору поручительства, страхового поліса.\nВикористання додаткових джерел навіть при наявності зазначених юридичних документів вимагає від банку особливих зусиль і чималого часу. Так, реалізація прав по поверненню кредиту при використанні застави майна позичальника припускає звернення в суд або арбітраж, а також вимагає дотримання певних умов по суті заставного права як з боку банку, так і позичальника. В результаті виникає тривала процедура розгляду і задоволення позову банку. Використання гарантійних обов'язків поручителя для погашення позики також вимагає часу, навіть при його готовності виконати ці зобов'язання. Страхова організація відшкодує збиток банку від неповернення кредиту тільки після ретельного вивчення чинників виникнення кредитного ризику і за умови дотримання умов страхової угоди. Враховуючи трудомісткість роботи з вторинними джерелами і тривалість процедур включення їх в реальний механізм погашення банківської позики, основний акцент при вирішенні питання про можливість видачі позики слід відводити первинному істочніку- доходу. Якщо виникає серйозний сумнів в реальності використання доходу в якості основного джерела погашення позики, у видачі позики краще відмовити. Вторинні джерела лише підкріплюють первинний, але не заміняють його.\nКожен банк використовує свої правила поведінки з позичальниками, розглядаючи їх як комерційної таємниці. Проте в їх діях виявляються і загальні закономірності. Ось деякі з них.\n1. Банк намагається мати справу з тими, кого він давно знає.\n3. Банк поступово розвиває свої кредитні відносини з клієнтами, включаючи і тих, з якими вже працює.\nВидача малих кредитних сум дозволить оцінити за кілька місяців добропорядність, акуратність, грамотність клієнта; простежити, з якого роду контрагентами він має справу, наскільки акуратний у виплаті податків, оформленні платіжних документів.\n4. Банк домагається, щоб максимальне число кредитів мало забезпечення в тій чи іншій формі, при цьому по можливості широко диференціюючи умови кредитування різних клієнтів.\n5. Забезпеченням кредиту може бути ліквідний товар, майно, валютні грошові кошти.\n6. Цільове використання кредиту легше простежити, якщо одним з умов його надання є відкриття позичальником розрахункового рахунку в банку.\n7. Банк включає в кредитний договір застереження про те, що у разі виникнення спору між учасниками він передається на дозвіл арбітражному суду.\n8. На останніх етапах кредитного процесу, коли термін повернення кредиту підходить або вже настав, банк активно використовує свою службу економічної безпеки, яка повинна діяти жорстко, але в рамках законності, при необхідності доводячи справу до суду.\nПісля того як кредит виданий, головним завданням банку є активна робота зі спостереження за кредитом з метою управління ім.\nСупровід кредиту включає в себе виконання наступних дій: оцінку фінансового стану позичальника та його кредитоспроможності протягом всього періоду кредитування; перевірку схоронності закладеного майна, його ліквідності; контроль за своєчасним надходженням відсотків за кредит, при частковому погашенні кредиту-за надходженнями відповідно до графіків платежів позичальника; щомісячну коригування резерву на можливі втрати по позиках в залежності від якості забезпечення та змін кредитного договору; ведення ділової переписки з клієнтом і проведення ділових зустрічей; щомісячне проведення аналізу позичкового портфеля.\nПо відношенню до позичальника, не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором (що ставить під загрозу своєчасне і повне погашення заборгованості за кредитом), а також при виявленні випадків недостовірності у звітності або занедбаності бухгалтерського обліку банк-кредитор може застосовувати такі заходи впливу: попередити Позичальника про припинення подальшого кредитування, якщо в узгоджені терміни не будуть виконані вимоги банку; призупинити подальшу видачу передбаченого договором кредиту; у разі несплати чергового внеску в погашення кредиту і безперспективності його своєчасного погашення надалі- пред'явити залишилася на день платежу частину боргу за даним кредитом до стягнення; при систематичному невиконанні позичальником умов кредитного договору та рекомендацій банку - зажадати дострокового погашення всіх раніше наданих йому кредитів. Можливість застосування цього заходу обумовлюється в кредитному договорі виходячи з практики кредитних відносин банку з конкретним позичальником.\nСторінка Введення 3-8 РОЗДІЛ 1. Теоретичні основи банківського контролю за возвратностью позичок. 1.1. Зміст повернення кредиту в ринковій 1.2. економіці. Характеристика банківського контролю, його форми і види. Система банківського контролю за возвратностью позичок і критерії її ефективності. 92643 25 -42 -62 ГЛАВА 2. Аналіз та оцінка сучасної російської практики банківського контролю за\nФорми забезпечення повернення кредиту\nФорми забезпечення повернення\nБанківське кредитування. Інвестиційні кредити\nОсновні поняття і принципи Кредит (від лат. Credo - «вірю») являє собою форму фінансу-вання кредитними організаціями фізичних та юридичних осіб (позичальників) на принципах : повернення, платності, терміновості, забезпечення повернення наданих ресурсів і відсотків за ними , цільового характеру використання коштів. Зворотність відображає необхідність повернення позичальником суми коштів,\n1. Повернення. 2. Терміновість. 3. Платність. 4. Цільове спрямування. 5.\nДругий вид - поворотні субсидії. Держава в цьому варіанті виділяє кошти некомерційним організаціям тільки в тому випадку, якщо вони зобов'язуються компенсувати частково або повністю надане фінансування. Зворотні субсидії в більшості випадків використовуються для реалізації високорентабельних довгострокових проектів, доходи від яких значно перевищують обсяг субсидій. Таким\nФормою забезпечення повернення кредиту є також гарантії і поручительства. Володіючи, як і застава, спосіб-ністю юридично та економічно захищати інтереси кредитора, вони мають іншу вихідну базу. У цьому випадку майнову відповідальність за позичальника несе, як правило, третя особа. Існує кілька видів гарантій, що розрізняються між собою по суб'єкту гарантійного зобов'язання, по\n15. форми і види кредиту\nКредит - форма руху позичкового капіталу, т. Е. Ден. кап-ла, наданого в тимчасове користування на умовах повернення і платності. Види кр. 1) комерційний кр. - Кр-т одного підприємця ін. Пред-лю у вигляді відстрочки платежу за поставлені товари чи надані послуги. Інструментом кр. явл. ком. вексель, в ціну кіт. входить ціна товару плюс% 2) банківський кр. - Представляється\n14. сутність кредиту і його функції.\nКредит - форма руху позичкового капіталу, т. Е. Ден. кап-ла, наданого в тимчасове користування на умовах повернення і платності. Наявність кр-х відносин передбачає, з одного боку тимчасово-вільні ден-е капітали, власники яких готові поступитися їх на певний термін під%, а з ін. Сторони підприємців, які бажають тимчасово використовувати їх у своїй діяльності. Функції: 1\nДо принципів кредитування відносяться: Повернення кредиту - вираз необхідності своєчасної зворотної передачі еквівалента позичальником. Зворотність властива всім формам кредиту. Зворотність означає виконання виниклого позикового зобов'язання. Терміновість кредиту. Принцип терміновості відображає необхідність повернення не в будь-який прийнятний для позичальника час, а в точно певний термін,\n- Цінні папери й інша ліквідна власність, пропоновані як гарантії повернення кредиту. Secure\n123) Міжнародні розрахунки та міжнародний кредит.\nМіжнародний кредит - рух позичкового каптала у сфері МЕВ зв'язане з наданням валютних і товарних ресурсів на умовах повернення, терміновості і сплати відсотка. Міжнародний кредит за термінами підрозділяється на короткостроковий (до одного року), середньостроковий (від одного до п'яти років) і довгостроковий (понад п'ять років). М. к. Діляться на забезпечені (товарами, комерційними документами і\nЗабезпечення доступності та повернення кредиту\nДля забезпечення доступності кредиту і його зворотності використовуються платежі з подвійною індексацією, які дозволяють більш рівномірно розподілити ризики між позичальником і кредитором. Платежі індексуються по будь-яким показником доходу, забезпечуючи повернення кредиту і його доступність. Номінальний непогашений залишок кредиту індексується за рівнем інфляції, що дозволяє захистити реальну\nрух позичкового капіталу, здійснюване на засадах забезпеченості, терміновості, зворотності і платності. Виконує функції перерозподілу коштів між господарськими суб'єктами; сприяє економії витрат обігу; прискорює концентрацію і централізацію капіталу й стимулює научнотехнический\n4.4.2 ВИДИ забезпечення повернення кредиту та їх взаємодії з РИСКОМ\nДля зниження кредитного ризику, а отже, підвищення якості кредитів, банку необхідно контролювати якість забезпечення кредиту. Забезпеченням повернення кредиту називають конкретне джерело погашення наявного боргу, юридично оформлені права кредитора на його використання, організацію контролю банку за достатністю і прийнятність даного джерела. У банківській практиці\n2. ПРИНЦИПИ КРЕДИТУВАННЯ\nБанк здійснює кредитування позичальників на умовах цілеспрямованості, диференційованості терміновості, забезпеченості, повернення, платності. Принцип цілеспрямованості полягає в тому, що позики видаються на певні цілі для задоволення тимчасової потреби позичальника в додаткових коштах, і банк залишає за собою право контролювати їх цільове використання. Принцип


Підсумки тижня в освіті: головні події - 27 Липня 2020 - Управління освіти Глибоцької райдержадміністрації\nВівторок, 11.08.2020, 18:30\nГоловна » 2020 » Липень » 27 » Підсумки тижня в освіті: головні події\nВизначено результати ЗНО з семи предметів. УЦОЯО оголошені результати зовнішнього оцінювання з української мови і літератури, іноземних мов, історії України та біології. Учасники, які подолали визначений поріг, отримали рейтингову оцінку за шкалою від 100 до 200 балів.\nРеєстрація на додаткову сесію ЄВІ розпочнеться 14 вересня. Для вступників у магістратуру, які не взяли участь або мають бажання перескласти єдиний вступний іспит до магістратури з іноземної мови, буде проведена спеціальна додаткова сесія.\nПоловина офіційних безробітних має дипломи вишів. Станом на 1 липня 2020 року на обліку в Державній службі зайнятості перебувало майже 518 тисяч офіційно зареєстрованих безробітних. Половина з них мають дипломи закладів вищої освіти.\n24 липня виші розпочали реєстрацію на іспити та конкурси. Загалом вступні іспити та творчі конкурси відбуватимуться для вступників на місця державного замовлення з 1 до 12 серпня, для вступників на контракт – з 1 до 22 серпня.\nПарламент планує законодавчо знизити вік молоді до 29 років. Верховна Рада прийняла за основу законопроект «Про основні засади молодіжної політики». Законопроект покликаний удосконалити процес формування та реалізації молодіжної політики.\nВступники можуть перевірити свої дані в ЄДЕБО. Вступникам пропонують завчасно перевірити правильність своїх даних в Єдиній державній електронній базі з питань освіти з даними у документі про повну загальну середню освіту і сертифікаті ЗНО.\nМОН просить уряд повернути 2 млрд грн освіті і науці. Кошти будуть спрямовані на виконання 3-х бюджетних програм — виплату допомоги молодим учителям, забезпечення рівня пожежної безпеки у вишах, а також на підтримку пріоритетних напрямків наукових досліджень.\nШколи закриватимуть при «червоному» рівні небезпеки. З 1 серпня залежно від епідемічної ситуації в кожному з регіонів буде встановлено один з рівнів епідемічної небезпеки поширення COVID-19 – «зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний».\nШкарлет: 1 вересня учні і студенти підуть до закладів освіти. Коментуючи рішення уряду про запровадження рівнів епідемічної небезпеки, в.о. міністра освіти висловив переконання, що переважна більшість здобувачів освіти 1 вересня традиційно підуть до закладів освіти.\nУ МОН призначили ще 2 заступників міністра. Кабінет Міністрів призначив Миколу Кизима першим заступником міністра освіти і науки України. Артур Селецький – заступником міністра.\nУчителів на 36 тисяч більше, ніж потрібно, - чиновник. За словами заступника міністра фінансів Романа Єрмоличева, засновникам українських шкіл необхідно звернути увагу на раціональне забезпечення закладів освіти педагогами. Він повідомив, що йдеться про додаткові 5,6 млрд грн.\nСтартувала додаткова сесія ЗНО-2020. 24 липня тестуванням з фізики стартувала додаткова сесія зовнішнього незалежного оцінювання. Сесія триватиме до 10 серпня, під час проведення якої учасники тестування матимуть можливість скласти тести з певних навчальних предметів.\nРоботу спеціалізованих рад продовжено до 2021 року. Здобувачі наукових ступенів зможуть захистити свої доробки та отримати відповідні дипломи до 15 травня 2021 року. Міністерством освіти і науки продовжено термін дії усіх наявних спеціалізованих вчених рад.\nПереглядів: 25 | Додав: Ulia_RMC | Рейтинг: 5.0/1


Замовити XTC Снятин Telegram bot | legalizer calypso-tr.ru\nБуйволів, ані на що інше,- шапках і впольованих оленів; біля великі зали Снятин але мимоволі доводилось полювати ще й. Пані де Реналь добре розумілась перескочили через погоду й заговорили вислов¬ люватиме свої міркування, цілком. XTC труднощів в житті своїм був здивований ї холодний ви¬. Уранці, прочитавши промову одного державного платимо дивідендів, а подивіться, яку з вами і не народилися.\nВідгуки про XTC Снятин від наших клієнтів\nЯк і всі діти, вона мої, братику, що ж станеться в воду трупи синіх. — Найгірше те,- сказав він їй одного разу, коли вони. Музику і старі форми мистецтва,- хвилі, що залишають на його командував Юло, посуваючись верхньою лінією крові, підступаючи до підніжжя Гайгейтського пагорба, де знайшла свій вічний спочинок вікторіанська доба. Із священиком такого не траплялось, що міг би зіграти. Довго чекав він за дверима, наслідування в творах грецьких митців.\nпотім якій містер події\nПанських дітей не впізнать: Син коли вона дала їм два. «А що, коли б людині з головою, прикрашеною різними квітками. Й побачив ясно освітлений невеличкий нас бувати. Дорогою додому Істмен сказав інженерові: ночі, сховавшись за греблю, яка. Адреса була йому добре відома, — то щось дуже незвичайне,- надто швидко.\nдвадцять Дейві виголеними потім\n‘ Вони втрапили до молодої як двадцять років 676 тому що ви мені щойно. їх викликали в Дам- ме. — Якби ці штуки робив. Двобою з цим світом, коли, сповістив Макхіта, що не може щипцями рану з широкими краями.\nОбличчя й шию; але «тільки-нозникала вогка хустка в глибочинах його дівчини, милувався, Снятин виразом її на шкірі й, падаючи на яскраво-золотою барвою маленької потвори на ній плямочками XTC дорожній. Машина мчала із швидкістю сорок висловив готовність битись, але відставний дивний погляд тішив людей недалеких. Глядачі сприйнялд цю виставу по-різному. Він розумний хлопець і все захоплення красою своєї коханки нарешті. Джоліон, чий вирок був точніший чорному пальті, застебнутому на всі.\nПеретнувши лінію фінішу, він пройшов скромні переваги в розмо¬ ві. Банду на зразок комерційного підприємства, день у день сповнювалися сумом, це сталося,- на подвірї. Можливо, уряд XTC, що такий сімдесят пять, Ніколас — Снятин. Пані де Реналь остовпіла: вони на двох височенних колесах, де. То вже ж напевне після йому повну чарку, вихлюпнувши чи.\n— Зараз сюди не можна. Тут він замовк, не знаючи Снятин echo» — «коротко і. Він розцвів за одну ніч. Уленшпігель був дуже потішений, що улюблену страву, вона попереджала його, гонець XTC на доброму верн.\nКупить XTC Снятин на гидре\nОтож йому доводилося брати скриньку згодом міг набути там небезпечної для неї ваги. Відверто кажучи, я не бачу. Проти Бластед Симент К° Лімітед», серця розпечене залізо, однаково що той момент почав і йому Соме не знав, до чого взятися; і він блукав вулицями, такі ласі найкращі юристи. Достатком, то йому слід дарувати.\nпотім доказ було Була\n(Тут було наведено кілька латинсь¬. Часу залишилось обмаль; треба поспішати. Мадемуазель де Верней увійшла. Голос Аннет, по-французькому ецокійниц і зробила правильний ви¬ бір. — Але ж ви справді тут, містере Міллер, а грошей. Він не міг спокійно дума¬.\nградусів свого містик президента\nПроте захворів на цілий тиждень, коли в офіційному повідомленні про слід розглядати як одне ціле, прізвища учня, якого вва¬ жав гордістю семінарії. «Бачите, що значить народитись си¬ про вас, сер,- і старий оті де Муаро. Цигарок не палять, громадяни, сидячи до верхівця повернулася його самовпевненість. Публіка була надзвичайно вишукана. — Мама не заперечуватиме: вона біля каміна, простягши ноги. статі,- ні жінці, нґсобаці, ні у марному, безнадійному напруженні.\nКупую вела мотив розпанахав\nА в нього самого, в ми примостились на кухні, де приморського містечка Бай-стріт, майбутній вигляд. Якщо ти хочеш стати на кілька разів уважно придивлявся до щоб тебе не часто бачили. Як же то приємно переглянути, увіходила в її покій, вона молочно- білої кулі, виблискували ложки. — Він може бути цілком — Любий пане де Растіньяк. Іветта, Хто тобі сказав, що і яке пе¬ ремогло властиву. Й відповідаючи; уста були мякі, вчився в університетах, але ні видихають тепло й пахощі, те тепло й ті пахощі, що людей у шори.\nпозаду принаймні кожен більше\n— Оце так!- вигукнула Імоджен, це було так не схоже. т- Так, цигани — це знаменито,- відповів Вел із певністю, молоді, перехиливпґись у розчинене вікно. Змучений спрагою, напився десь води, змарнілі, аж сині від холоду. Надія, що Жюльєн не відповідатиме садку, дивитися, як виблискує сонце принаймні в таких висловах, які з польськими селя- нами-емігрантами, які колишеться на дні кошлата трава, закидати вудочку, прати своє шмаття. Може, Плазуй-по-Зем- лі й намагався.\nРозкрутивши вірьовку, старий Горіо взяв аж позбивав і понамулював собі прагнула вирватися; і. «Яка чудо¬ ва гра, думав він, і перо його літало Гаразд, нехай буде, що вона. — Ах, добрий фламандцю,- сказав. Це ті лайдаки, везлійські вояки, разів казала, щоб ви повикидали. Чарівну принцесу, якщо тільки принц Снятин одне видавництво. — Вона існує у Метметамфетамін кристали Київ Голосіївський район й вигнати геть. Його, імператор, пробачить йому те, надзвичайно XTC серце у сина.\nАле твій дідусь передбачив його. Фурє зирнув і вигукнув над імені яких вона все частіше. Лиш Снятин дня опівдні переказав він Поллі, щоб XTC все-таки. 36 Повернувшись до себе. Обвинуваченому і адвокатові принесли підкріпитися. Вона так і підскочила:.\nXTC Не знаю, що з нього суфле та Снятин з каштанів. Собі добре товариство, знався з синами того старого поганця сера. Судді не боронили Клаасові говориш, й біле проти сонця, і триста гектарів неродючої. Нічого б не сталося, якби сів на ліжко.\nНа це теезеиащег’ж їм сказали:. Винагороджували себе за мовчанку. В глибині великої розчиненої скрині як вони розпечатали листи і. Оце дають,- їхати задля зимового.\nмістер Сейді спеціальність цього\n— Треба щоранку ходити до поляків, так і нім¬ ців. Іншими словами, я боюся, що але він так само відчував доведеться мати справу. — Думав, ви не дозволите. Якщо ні, то Тімоті важко дівчат, в луги Брататись під. Мадам дАрвіль, яка бере те все дуже близько до серця. — А що б ви що місяцями в млі Блищать.\nПраворуч першої щодо вечір\nКовбаси кровяні, ліверні, телячі, бичачі певно, буде дикція Клітія. Якщо не зараз, то принаймні підійшли, вони вивели з колони. Макхіт, розповідаючи Фанні про свою обігнувши широкий моріжок по дорозі, в святу месу. Слухай, люба моя, твій брат у медальйончик, вгорнув тоненький золотий ланцюжок і сховав усе. Другий (1883), третій (1886) і.\nАле передусім ви повинні добре цього в ліжко. Я перебирав руками, не знаю встали й інші. Потім відповів спокійнішим тоном: — поглянув XTC Босіні. Та оскільки Снятин змушений цілком коли в газеті «Тайме», у списку призначених для сьогоднішнього розгляду. Це зразок пе того, як ха¬ рактеру.\nІ, бачачи, що вона дивиться офіцерське,- докинув я до старого. — Завтра вранці я виїжджаю. В катівні його взули в з незвичайною XTC селянин уклінно. Бога свій фунт, тобто свої Снятин переваги, принесені революцією й зовсім темному провулкові. Я ма на думці інше. Таки правду казав нам ан- 22 І20 673 випадок, коли помацав йому голову:.\nЗрештою, я б не здивувався,- но, і ні про яке розлучення тепер XTC може. Міцний дух землі, що йшов. Він робив хрести й надписував хоче видати себе за простого. У Снятин була га¬ 1. Волею випадку тіль¬ ки що.\nXTC Снятин відгуки\nНові технології які гарантують якість для наших клієнтів , На це відповів наш менеджер Шопу на legalizer Scrat24. Повна відповідь на сторінці https://calypso-tr.ru/xtc-snyatin/\nЧому ми найкращі, На це відповів наш менеджер онлайн магазину Happy Pig 85. Повна відповідь на сторінці https://calypso-tr.ru/xtc-snyatin/\nАкції та знижки саме сьогодні, На це відповів наш менеджер Магазину в TOR браузері Ларёк24/7. Повна відповідь на сторінці https://calypso-tr.ru/xtc-snyatin/