Тверді тіла | Сайт викладача фізики\nТВЕРДІ ТІЛА ТА ЇХ ВЛАСТИВОСТІ\nТема 2.4 Тверді тіла та їх властивості.\nТвердими називають такі речовинні об’єкти (тіла), які мають певний сталий об’єм та певну сталу форму і в яких, середня потенціальна енергія молекул значно більша за їх середню кінетичну енергію, тобто: V=const; Ф=const; Еп > Ек. Факт того, що в твердих тілах енергія взаємодії молекул значно більша за енергію їх руху, по суті означає: 1) фізичні властивості різних твердих речовин є різними; 2) загальної теорії твердих речовин, подібної до теорії газів, не існує.\nВсе різноманіття твердих тіл, умовно можна розділити на три класифікаційні групи: тіла кристалічні, тіла аморфні та полімери. Однак, якщо мова йде про хімічно прості тверді речовини, то їх зазвичай поділяють на кристалічні та аморфні.\nПереважна більшість хімічно простих твердих речовин є кристалічними. Кристалічні всі метали, всі солі, всі луги та майже всі ті речовини які називаються мінералами, коштовним та не коштовним камінням, тощо. Кристалічним є лід, цукор, алмаз, граніт, графіт, пісок та безліч інших вам відомих і невідомих речовин.\nКристалічними називають такі тверді речовини (тіла), атоми і молекули яких розташовані в певному періодичному порядку, який називається кристалічною структурою речовини. Переважна більшість природніх кристалічних тіл є полікристалічними, тобто такими які складаються з величезної кількості дрібненьких, міцно з’єднаних монокристалів (від грец. monos – один; polys – багато).\nЗазвичай, внутрішній устрій кристалічної речовини, представляють у вигляді певним чином спрощеної (ідеалізованої) моделі, яку називають кристалічною решіткою або кристалічною граткою. Кристалічна решітка (гратка) – це спрощена (ідеалізована) модель внутрішнього устрою кристалічного тіла, в якій його структурні одиниці зображають у вигляді певних умовних символів (точок, кульок, тощо), а їх розташування характеризують відповідними, статистично усередненими значеннями.\nДослідження показують, що практично кожен вид кристалів, має свою індивідуальну кристалічну решітку, яка характеризується певною геометричною формою та певними розмірами. Зображення деяких найпростіших кристалічних решіток представлені на мал.50.\nМал.50. Загальний вигляд характерних для металів кристалічних решіток, представлених у вигляді: а) кулестержневих моделей; б) масштабних моделей.\nУпорядкована періодичність в розташуванні частинок, це визначальна ознака будь якої кристалічної речовини. Але як на практиці визначити, існує ця періодичність чи не існує? Чи нема інших, більш явних ознак кристалічності тієї чи іншої речовини? А такі ознаки дійсно існують. Одна з них полягає в тому, що кристалічні тіла мають певну температуру плавлення, тобто таку температуру при якій відбувається перехід речовини від безумовно твердого стану до безумовно рідкого, і яка в процесі цього переходу залишається незмінною. Наприклад, температура плавлення льоду (кристалічної води) 0?С. Це означає, що при температурі меншій за 0°С, вода знаходиться в безумовно твердому стані, а при температурі більшій за 0°С – в безумовно рідкому. Що ж стосується стану води при температурі 0°С, то його можна охарактеризувати як стан теплової рівноваги між твердою та рідкою фазами води. Це означає, що при цій температурі вода може бути як твердою так і рідкою, і що в залежності від того отримує вона енергію чи втрачає, вода або плавиться або кристалізується.\nПлавлення – це процес переходу речовини з кристалічного стану в рідкий, який відбувається при певній постійній температурі (температурі плавлення) та супроводжується поглинанням енергії. Кристалізація – це процес переходу речовини з рідкого стану в кристалічний, який відбувається при певній постійній температурі (температурі плавлення) та супроводжується виділенням енергії.\nНе важко збагнути, що та енергія яку отримує тіло в процесі плавлення, йде на руйнацію тих зв’язків що існують між його частинками, а по суті – на збільшення їх потенціальної енергії. При цьому кінетична енергія частинок залишається незмінною. В процесі ж кристалізації, навпаки – енергія виділяється. Виділяється подібно до того, як це відбувається при конденсації рідини: молекула пару “падаючи” на рідину, збільшує свою кінетичну енергію і відповідно зменшує потенціальну.\nТаким чином, ті тверді речовини, які в процесі нагрівання ведуть себе як лід, тобто плавляться, є кристалічними. До речі, слово “кристал” в перекладі з грецької, означає “лід”. По суті, наявність певної температури плавлення є основною зовнішньою ознакою кристалічності речовини. Однак, потрібно мати на увазі, що деякі безумовно кристалічні речовини не плавляться. Не плавляться тому, що не досягнувши температури плавлення, хімічно руйнуються (розпадаються на більш прості речовини), або сублімують (випаровуються). Наприклад, при температурі близькій до 1000°С карбонат кальцію (СаСО3), а простіше кажучи крейда, розпадається на СаО та СО2. Або, наприклад, за нормально тиску, так званий сухий лід (кристалізований вуглекислий газ) при температурі -78,5°С інтенсивно випаровується. Таке випаровування називають сублімацією (від лат. sublimo – піднімання).\nСублімація (узгін) – це процес безпосереднього переходу речовини з кристалічного стану в газоподібний, який супроводжується поглинанням енергії і інтенсивна стадія якого відбувається при певній постійній температурі (температурі сублімації). Потрібно зауважити, що як і випаровування, сублімація може відбуватись при будь якій температурі. Однак інтенсивна фаза сублімації, як і інтенсивна фаза випаровування (кипіння), відбувається при певній постійній температурі – температурі сублімації.\nВраховуючи вище сказане, будемо вважати, що основною зовнішньою ознакою кристалічності речовини є наявність певної температури плавлення (плавлення, сублімації чи хімічної руйнації). Звичайно за умови, що відповідна кристалічна речовина є хімічно однорідною, а не такою, що складається з певної сукупності різних кристалічних речовин.\nЩе однією характерною ознакою кристалічності речовини є те, що її монокристали, тобто обособлені одинарні кристалики, мають певну геометричну форму. І ця форма певним чином відображає параметри кристалічної решітки відповідної речовини. Наприклад, монокристали кам’яної солі (NaCl) мають форму куба (мал.51а), монокристали кварцу (SiO2) – форму шестигранної призми з пірамідальними вершинами (мал.51б), монокристали алмазу (С) – форму октаедра (мал.51в), монокристали графіту (С) – форму багатошарової шестигранної призми і т.д.\nМал.51. Загальний вигляд деяких монокристалів.\nПотрібно зауважити, що в природних умовах, ідеально правильні та достатньо великі монокристали зустрічається надзвичайно рідко. Рідко по-перше тому, що монокристали взагалі зустрічаються рідко. А по-друге тому, що в природних умовах монокристали формуються за наявності багатьох сторонніх впливів.\nАбо якщо, наприклад, ви візьмете придбану в крамниці сіль (NaCl), то скоріш за все з’ясуєте, що її окремі кристалики, рідко схожі на ідеальні кубики. І це закономірно. Адже в процесі видобутку, переробки та транспортування, сіль неодноразово подрібнювалась, перемелювалась, кришилась, тощо. Але от що характерно. Якщо цю неправильну сіль розчинити у воді, а потім воду випарувати, то на дні посудини залишаться кристалики правильної кубічної форми. Форми, яка певним чином відображає той порядок, в якому іони натрію та хлору розташовані у відповідній кристалічній структурі.\nВтім, потрібно мати на увазі, що форма обособленого монокристала, залежить не лише від порядку розташування атомів у відповідній кристалічній структурі, а й від тих умов в яких відбувалась кристалізація. Наприклад, на мал.52б зображено велике різноманіття сніжинок, кожна з яких по суті є монокристалом льоду. Ці сніжинки, з одного боку, мають певні, характерні ознаки кристалічного льоду: наявність шести, певним чином орієнтованих пелюсток, які відображають той факт, що утворюючи кристалічну структуру молекули води об’єднуються в характерні шестикутники (мал.52а) З іншого ж боку, кожна сніжинка має свої індивідуальні особливості, які залежать від тих умов в яких вона формувалась.\nМал.52. Форма обособленого монокристала, залежить не лише від порядку розташування атомів, а й від тих умов в яких відбувалась кристалізація.\nФакт того, що обособлені монокристали мають певну характерну форму, є важливою ознакою кристалічності речовини. Однак, в реальних природніх умовах, достатньо великі монокристали зустрічаються надзвичайно рідко. Переважна більшість природних кристалічних тіл, є полікристалічними, тобто такими, що представляють собою сукупність величезної кількості, з’єднаних в єдине ціле дрібненьких монокристалічних фрагментів.\nПевні уявлення про те, як утворюються полікристалічні тіла, можна отримати уважно спостерігаючи за початковим етапом кристалізації все того ж льоду. А цей етап полягає в тому, що поверхня води покривається тонкою, багатопроменевою льодяною кіркою. Власне фрагменти цієї кірки і є певними монокристалами льоду. Однак, в процесі кристалізації, ці окремі кристалики, поступово об’єднуються в цілісне тверде тіло. Тіло, в якому візуально визначити межі окремих кристаликів, практично не можливо. Ясно, що в такій ситуації визначити приналежність полікристалічного тіла до розряду кристалічних речовин, на підставі того, що їх монокристали мають певну форму, майже не можливо.\nЩоправда, існує ще одна ознака кристалічності. З’ясовуючи суть цієї ознаки розглянемо наступну ситуацію. Припустимо, що у вашому розпорядженні є два хімічно однакових матеріали: монокристал кварцу (SiO2) і кварцове скло (SiO2). Різниця між цими матеріалами полягає в тому, що в монокристалі кварцу атоми кремнію і кисню, розташовані в певному періодично повторюваному порядку і тому він є кристалічним. В кварцовому ж склі, ті ж атоми розташовані без певного повторюваного порядку і тому воно є аморфним. Припустимо, що із цих матеріалів, шляхом механічної обробки виготовили дві однакові кулі. Запитується: чи можна відрізнити кулю кристалічну від кулі аморфної?\nЗвичайно, найбільш простим, ефективним та надійним способом вирішення цієї проблеми є нагрівання. Якщо в процесі нагрівання куля почне поступово розм’ягчатись, плавно перетворюючись на в’язку рідину, – значить вона аморфна. Якщо ж куля при певній температурі почне плавитись – значить вона кристалічна.\nА чи не можна обійтися без теплової руйнації куль? Виявляється, можна. І справа тут ось в чому. В кристалі, атоми (атоми, молекули, іони) розташовані в певному, повторюваному порядку. Одним з наслідків цього порядку є факт того, що монокристали анізотропні (від грец. anisos – не однаковий, tropos – напрямок), тобто такі, фізичні властивості яких в різних напрямках суттєво різні.\nІлюструючи суть того, що називають анізотропією кристалів, розглянемо кристалічну структуру графіту (мал.53б). В графіті, атоми вуглецю (карбону) розташовані певними шарами. При цьому, ті сусідні атоми які знаходяться в вершинах шестигранника, розташовані на відносно малих відстанях (0,14нм) і тому сили взаємодії між ними є відносно великими. Ті ж атоми які знаходіться в сусідніх шарах, розташовані на відносно великих відстанях (0,34нм) і тому сили взаємодії між цими атомами є відносно малими. В такій ситуації, один і той же монокристал графіту, в одному напрямку твердий, а в іншому – м’який. В одному напрямку добре проводить електричний струм, а в іншому – погано. В одному напрямку має блискучу поверхню, а в іншому – матову.\nЯкщо ж говорити про монокристал кварцу, то йому притаманна яскраво виражена анізотропія п’єзоефекту. Це означає, що при певній направленій деформації кристалу, між його відповідними, взаємно протилежними поверхнями, виникає певна електрична напруга. І навпаки – при подачі на ці поверхні електричної напруги, відбувається відповідна деформація кристалу. Тому, якщо під дією змінної електричної напруги, куля почне вібрувати, значить вона виготовлена із кристалічного кварцу. А якщо ні – з аморфного скла.\nВтім, анізотропія властивостей, притаманна лише монокристалам. Адже в полікристалічних тілах, окремі монокристали орієнтовані хаотично, і тому, результуючі властивості таких тіл в усіх напрямках є усереднено однаковими. А це означає, що якщо ваша куля є полікристалічною, то фактично єдиним доступним способом відрізнити її від кулі аморфної є метод нагрівання.\nУзагальнюючи вище сказане, можна дати наступне визначення. Кристалічними називають такі тверді речовини, структурні одиниці яких розташовані в певному періодично повторюваному порядку. Результатом цього внутрішнього порядку є наступні властивості кристалів:\nГоворячи про внутрішній устрій того чи іншого кристалічного матеріалу, потрібно мати на увазі, що одні і ті ж атоми можуть бути упакованими по різному. При цьому, хімічно однакові речовини можуть мати суттєво різні, іноді діаметрально протилежні властивості. Наприклад, важко повірити, що надтвердий, міцний, крихкий, прозорий, струмонепровідний та надкоштовний алмаз і м’який, не міцний, не крихкий, не прозорий, струмопровідний та дешевий графіт, виготовлені із одних і тих же атомів – атомів вуглецю (карбону). І тим не менше, це дійсно так. Просто в алмазі і графіті, атоми вуглецю упаковані по різному.\nМал.53. Алмаз і графіт – класичний приклад того, як при різній упаковці одних і тих же атомів, утворюються речовини з діаметрально протилежними властивостями.\nЗдатність тіл за різних обставин мати різні кристалічні структури, називають поліморфізмом (від грец. polymorphos – багатоликий, багатогранний). Поліморфізм притаманний не лише вуглецю. Більшість хімічно простих речовин, можуть перебувати в декількох кристалічних модифікаціях, кожній з яких відповідає певний інтервал тисків та температур. Наприклад, за нормального атмосферного тиску, але в різних температурних інтервалах, залізо може перебувати в чотирьох, суттєво різних кристалічних модифікаціях. Втім, ситуації при яких в одному і тому ж температурному інтервалі, речовина стабільно перебуває в різних кристалічних модифікаціях зустрічаються рідко.\n1.Чи є наявність температури плавлення, безумовною ознакою кристалічності речовини?\n2. Чи існують безумовно кристалічні речовини які не мають певної температури плавлення?\n3. Відомо, що процес плавлення відбувається з поглинанням енергії і що при цьому температура речовини залишається незмінною. На що витрачається надана тілу енергія? Як змінюється при цьому кінетична та потенціальна енергія молекул?\n4. Лід і вода мають температуру 0°С. Потенціальна енергія яких молекул більша? Чому?\n5. Які фактори впливають на геометричну форму монокристала?\n6. Що таке поліморфізм? Наведіть приклади.\n7. Поясніть, чому монокристали анізотропні, а полікристали – ізотропні?\n– іонна структура,\n– атомна структура,\n– молекулярна структура,\n– металічна структура.\nМал. 54. Основні види кристалічних структур.\nГранично стисло описуючи ці структури можна сказати наступне.\nЗ’ясовуючи загальний устрій іонних кристалів та суть іонного зв’язку, доречно згадати базові фізико-хімічні властивості атомів. А за цими властивостями, все різноманіття атомів можна розділити на три групи: метали, неметали та інертні гази.\nМеталами називають ті атоми які схильні легко віддавати валентні електрони (електрони зовнішніх енергетичних рівнів) та перетворюватись при цьому на відповідні позитивні іони. Наприклад, атом натрію, на зовнішньому енергетичному рівні має один валентний електрон. Цей електрон слабко утримується ядром атома і тому легко відривається від нього. При цьому атом перетворюється на відповідний позитивний іон: Na0 – e− → Na+. Близько 80% тих атомів що містяться в таблиці хімічних елементів – це атоми металів.\nНеметалами називають ті атоми, які схильні приєднувати до себе надлишкові валентні електрони та перетворюватись при цьому на відповідні негативні іони. Наприклад, атом хлору на зовнішньому енергетичному рівні має сім валентних електронів і як будь який неметал, прагне до того, щоб цих електронів було вісім. Тому, за першої ліпшої нагоди, атом хлору приєднує до себе один додатковий електрон і стає відповідним негативним іоном:\nСl0 + е− → Сl−\nЯскраво виражених неметалів (окислювачів) небагато: фтор (F), кисень (О), хлор (Сl), азот (N), бром (Вr). Однак на базі цих атомів (головним чином кисню) можуть утворюватись стійкі цілісні групи, які мають потужні окислювальні властивості. Це означає, що такі групи атомів, при першій ліпшій нагоді, приєднують до себе певну кількість електронів і перетворюються на відповідні негативні іони:\nSO40 + 2e → SO42−\nNO30 + e → NO3−\nOH0 + e → OH− .\nІнертними називають ті атоми які не схильні а ні віддавати свої валентні електрони, а ні приєднувати до себе додаткові. Це означає, що інертні атоми (He, Ne, Ar, Kr, Xe, Rn) не приймають участі в хімічних реакціях і не утворюють жодних хімічних сполук.\nЗважаючи на вище сказане, можна стверджувати, що при зустрічі атома металу з атомом (групою атомів) активного окислювача, певна кількість електронів переходить від металу до окислювача. При цьому утворюється пара різнойменних іонів. Власне ці іони і утворюють ту кристалічну структуру яка називається іонною.\nNa e→ C? → Na+ Cl− Na e→ OH → Na+ OH–\nCu 2e→ SO4 → Cu2+ SO42− Cu 2e→ (OH)2 → Cu2+ (OH)22-\nAg e→ NO3 → Ag+ NO3− Ag e→ OH → Ag+ OH–\nФізична суть іонного зв’язку полягає в наступному. Загально відомо, що різнойменні заряди притягуються, а однойменні – відштовхуються. А це означає, що в суміші позитивних і негативних іонів, кожний позитивний іон прагне оточити себе негативними іонами і навпаки. Реалізацією цих прагнень і є іонна кристалічна структура. Зазвичай в іонній кристалічній структурі позитивні та негативні іони розташовуються таким чиним, що утворюють просту кубічну решітку. Наприклад, в кристалі хлориду натрію (NaCl), кожний позитивний іон натрію оточений шістьма рівновіддаленими негативними іонами хлору. А кожний іон хлору, оточений шістьма рівновіддаленими іонами натрію (мал.55).\nІонні кристали є крихкими, мають відносно не велику міцність та твердість. Більшість з них добре розчиняються у воді. Розчини та розплави іонних кристалів, добре проводять електричний струм. При цьому самі іонні кристали струм не проводять.\nМал.55. Кристалічна решітка хлориду натрію: а) кулестержнева модель; б) масштабна модель.\nАтомна структура – це така кристалічна структура, в вузлах якої розташовані атоми відповідної речовини, між якими діють сили ковалентного зв’язку. Ковалентний зв’язок – це такий електромагнітний зв’язок, який існує між електронейтральними атомами і суть якого полягає в тому, що ці атоми інтенсивно обмінюються валентними електронами. При цьому, кожний атом обмінюється електронами лише з певною строго визначеною групою сусідніх атомів. Потрібно зауважити, що ковалентний зв’язок, є тим хімічним зв’язком за рахунок якого утворюються найміцніші молекули. Власне молекула, це і є хімічно обособлена група атомів об’єднаних ковалентним зв’язком. Наприклад, два атоми водню, інтенсивно обмінюючись валентними електронами об’єднуються в молекулу водню (Н2). Два атоми кисню, обмінюючись валентними електронами, утворюють молекулу кисню (О2). Атом кисню, обмінюючись валентними електронами з двома атомами водню, утворює молекулу води (Н2О). Атом вуглецю (карбону), обмінюючись валентними електронами з чотирма атомами водню, утворює молекулу метану (СН4) (мал.56а) і т.д.\nМал. 56. В молекулі певна, обмежена група атомів обособлюються між собою; в атомній кристалічній структурі, всі атоми об’єднуються в єдине ціле.\nЗа рахунок ковалентного зв’язку, утворюються не лише найміцніші молекули, а й найміцніші кристалічні структури. Атомну структуру мають алмаз, корунд, граніт, пісок, коштовне та не коштовне каміння, тощо. На відміну від молекул в яких певна обмежена група атомів обособлюється між собою, в атомній кристалічній структурі, вся сукупність наявних атомів монокристалу, послідовно взаємодіючи один з одним утворюють єдине ціле, а по суті величезну мега молекулу. Наприклад атом вуглецю має чотири валентних електрони. А за законами квантової фізики, на зовнішньому енергетичному рівні, таких електронів має бути вісім. В такій ситуації атом вуглецю розташовується таким чином, щоб постійно обмінюватись валентними електронами з чотирма сусідніми атомами. А ті, в свою чергу, обмінюються електронами з своїми сусідами і т.д. (Мал.56б). При цьому, між всією сукупністю наявних атомів утворюються міцні ковалентні зв’язки, які в сукупності і формують відповідну атомну кристалічну структуру, структуру алмазу.\nАтомні кристали мають високу механічну міцність та надзвичайно високу твердість. Вони не розчиняються у воді, не проводять електричний струм, мають високу температуру плавлення.\nПотрібно зауважити, що в атомних та іонних кристалах, поняття “молекула” втрачає сенс. Адже в цих кристалах по суті не існує тих хімічно обособлених груп атомів, які можна було б назвати молекулами. Тому ви маєте розуміти, що формули SiO2, Al2O3, NaCl, CuSO4, AgNO3, тощо, вказують лише на те, з яких атомів (груп атомів) складається відповідна кристалічна речовина і в яких співвідношеннях ці атоми зустрічаються в ній.\nЗа своєю фізичною природою, металічний зв’язок дуже схожий на ковалентний. Як і при ковалентному зв’язку, атоми металів постійно обмінюються валентними електронами і за рахунок цього обміну, об’єднуються у відповідну кристалічну структуру. Але, якщо при ковалентному зв’язку, певний атом взаємодіє з обмеженою кількістю чітко визначених сусідів, то при металічному зв’язку, кожен атом почергово взаємодіє (обмінюється електронами) з усіма сусідніми атомами. В такій ситуації, ті валентні електрони які забезпечують взаємодію атомів металу, постійно переміщуючись від атома до атома, можуть рухатись в будь якому напрямку. При цьому, за відсутності зовнішньої електричної напруги, рух електронів є хаотичним. За наявності ж такої напруги, цей рух стає хаотично-упорядкованим. Власне упорядковану складову цього руху і називають електричним струмом в металах.\nРізноманіття металів таке велике, що серед них є як надміцні так і не надто міцні; як тверді так і не надто тверді; як тугоплавкі так і такі, що плавляться при мінусових температурах. Але от що дійсно об’єднує всі метали, так це їх висока електропровідність. Крім цього, всі метали мають високу теплопровідність та низьку теплоємність.\nМал.57. В металічній структурі, кожен атом металу обмінюється валентними електронами з усією сукупністю сусідніх атомів.\nДетальніше пояснюючи суть дипольного та водневого зв’язків, можна сказати наступне. Дослідження показують, що в об’ємі більшості молекул, електричні заряди розподілені не рівномірно, і що тому ці молекули представляють собою певні дипольні системи. Диполь (від “два полюси”) – це цілісна система двох, близько розташованих, рівних за величиною і протилежних за знаком електричних зарядів. Наприклад, в молекулі води (мал.58) атом кисню і два атоми водню розташовані не на одній прямій. При цьому кисень, будучи надзвичайно потужним окислювачем, сильно іонізує атоми водню. А це означає, що ті валентні електрони які забезпечують ковалентний зв’язок між воднем і киснем, левову частину часу перебувають біля атому кисню. (В подібних ситуаціях говорять, що ковалентний зв’язок є сильно поляризованим). Результатом такого розташування атомів та поляризованості ковалентного зв’язку, є факт того, що в молекулі води, електричні заряди розподілені не рівномірно, а вона сама представляє собою яскраво виражений диполь.\nМал.58. а) В електричному сенсі молекула води є диполем; б) при водневому зв’язку, позитивно іонізовані атоми водню однієї молекули, взаємодіють з негативно іонізованими молекулами кисню іншої молекули.\nВ тій чи іншій мірі, дипольні властивості мають практично всі взаємодіючі молекули. Навіть ідеально симетричні молекули (Н2, О2, N2, тощо) в процесі взаємодії з іншими молекулами поляризуються і стають дипольними.\nЗнаючи, що різнойменні заряди притягуються, а однойменні – відштовхуються, не важко збагнути, що молекули-диполі взаємодіють між собою і що ці взаємодії мають електричну природу. Власне ці взаємодії і називаються дипольними або силами Ван дер Ваальса (Йоханнес Ван дер Ваальс (1835-1923) голландський фізик, який дослідив і пояснив слабкі міжмолекулярні взаємодії). Дипольні взаємодії (сили Ван дер Ваальса) відносяться до слабких електромагнітних взаємодій. І тому, побудовані на їх основі молекулярні кристали є такими, що мають малу механічну міцність, низьку температуру плавлення і легко сублімують (випаровуються).\nСеред тих кристалічних речовин які мають молекулярну структуру, особливе місце посідає лід. Чи задумувались ви над тим, чому відносно легкі молекули води (m0 = 18а.о.м.) за звичайних умов, конденсуються в рідину, а то й в достатньо міцний кристалічний лід, тоді як інші, більш масивні молекули (О2, N2, CO2, H2S, Cl2, тощо) за тих же умов є газоподібними? Ви можете сказати, що молекули води мають яскраво виражені дипольні властивості і що тому між ними діють відносно великі сили Ван дер Ваальса. Певною мірою це правда. Однак розрахунки показують, що якби молекули води об’єднували лише дипольні взаємодії, то вода б плавилась при температурі -90°С, а кипіла при -80°С.\nСекрет надзвичайних властивостей води полягає в тому, що між її молекулами, окрім сил дипольного зв’язку, діють сили так званого водневого зв’язку. Суть водневого зв’язку полягає в наступному. Атом водню відрізняється від інших тим, що при втраті валентного електрона фактично перетворюється на оголене атомне ядро. В такій ситуації іон водню (Н+) схильний глибоко проникати в електронні оболонки інших атомів та взаємодіяти з їх електронами. В молекулі води, атоми водню формально не є позитивними іонами. Однак фактично є дуже схожими на них. Тому ці, сильно іонізовані атоми, схильні взаємодіяти з електронами сусідніх атомів кисню та встановлювати з ними відносно міцні зв’язки (мал.52б). Власне ці взаємодії та їм відповідні зв’язки і називають водневими зв’язками.\nЗа своїми силовими параметрами, водневий зв’язок в десятки разів сильніший за дипольний. І тому ті молекулярні кристали в яких суттєво проявляється цей зв’язок є відносно міцними. Наочним прикладом такої міцності є лід. До числа тих речовин в яких суттєву роль відіграють водневі зв’язки відносяться практично всі органічні сполуки: вуглеводні, спирти, прості та складні ефіри, органічні кислоти, тощо.\nЗавершуючи розмову про види кристалічних структур, зауважимо, що поділ цих структур на іонні, атомні, металічні та молекулярні є досить умовним. Умовним бодай тому, що в реальних кристалах часто поєднуються різні види зв’язків. Наприклад, в кристалі графіту, атом вуглецю трьома валентними електронами утворює ковалентні зв’язки, а четвертим – металічний зв’язок. Крім цього, досить умовним є сам поділ зв’язків на іонні, ковалентні, металічні, водневі та дипольні. Адже в реальних кристалах часто-густо іонний зв’язок важко відрізнити від сильно поляризованого ковалентного зв’язку, сильно поляризований ковалентний – від водневого, водневий – від іонного, іонний – від дипольного, а ковалентний – від металічного. І це закономірно. Адже всі ці зв’язки, фактично є проявами одних і тих же електромагнітних взаємодій.\n1.Поясніть чим атоми металів відрізняються від атомів неметалів?\n2. Як ви думаєте, чому іонні кристали не проводять електричний струм, а їх розчини і розплави – проводять?\n3. В чому суть ковалентного зв’язку?\n4. Чи правильне твердження: кристали оксиду кремнію складаються з молекул SiO2? Поясніть.\n5. Чим металічний зв’язок схожий на ковалентний і чим від нього відрізняється?\n6. Поясніть суть дипольного зв’язку.\n7. Чому легкі молекули води кристалізуються при 273К, а важкі молекули кисню – лише при 54К?\n8. Чому поділ кристалічних структур на іонні, атомні, металічні та молекулярні, є умовним?\nАморфні тіла не є такими багаточисельними як тіла кристалічні. До числа аморфних, відносять різноманітні види скла, різноманітні смоли, різноманітні полімерні матеріали, бурштин, каніфоль, сургуч, цукровий льодяник.\nМал.59. Деякі приклади аморфних тіл.\nСлово “аморфний” в перекладі з грецької означає “той що не має певної форми”. На перший погляд, така назва не є надто прийнятною для позначення тих об’єктів що є твердими, а отже такими які мають певний незмінній об’єм та певну незмінну форму. Однак з іншого боку, аморфні речовини тим і відрізняються від кристалічних, що для них, дійсно нема певної характерної форми, наприклад такої як форма куба для кам’яної солі, форма октаедра для алмазу, чи форма шестигранної призми для кварцу. Умовно кажучи, якщо аморфну речовину розчинити, а потім розчинник випарувати, то на дні відповідної посудини не сконденсуються певні куби, октаедри чи шестигранні призми, а залишиться однорідний “млинець” який матиме форму дна посудини.\nАморфними називають такі умовно тверді речовини (Еп > Ек; V = const; Ф = const), структурні одиниці яких розташовані без певного, періодично повторюваного порядку. Говорячи про те, що аморфні тіла є умовно твердими, мають на увазі факт того, що для аморфних тіл не існує тієї чітко визначеної температурної межі, яка розділяє їх тверду та рідку фази. Дійсно. Якщо взяти аморфне тіло, наприклад звичайне скло і поступово нагрівати його, то починаючи приблизно з 400°С скло почне поступово розм’ягчатись та перетворюватись на все менш і менш в’язку рідину. При цьому ніхто не зможе з впевненістю сказати, на якому етапі нагрівання, скло перестало бути твердим і стало рідким. Не зможе тому, що аморфні тіла не мають певної температури плавлення. Аморфні тіла не плавляться, а розм’ягчуються, не кристалізуються, а тверднуть.\nПояснюючи факт того, що аморфні тіла не плавляться, а розм’ягчуються, не кристалізуються, а тверднуть, можна сказати наступне. Твердження про те, що частинки аморфного тіла розташовані хаотично, не є безумовно правильним. Адже насправді, частинки аморфної речовини розташовані не хаотично, а в певній послідовності. Наприклад і в кристалічному кварці (SiO2) і в аморфному кварцевому склі (SiO2) кожен атом кремнію зв’язаний з чотирма атомами кисню, а кожен атом кисню – з двома атомами кремнію. Різниця лише в тому, що в кристалічному кварці, ці атоми розташовані з певною, строго визначеною періодичністю (мал.60а), а в аморфному кварцевому склі, така періодичність відсутня (мал.60б). Тому, характеризуючи розташування частинок аморфної речовини, доречно говорити не про хаотичність цього розташування, а про відсутність певного періодичного порядку в ньому.\nМал.60. Схема розташування атомів кремнію (•) та атомів кисню (?) в структурі а) кристалічного кварцу, б) аморфного кварцевого скла (плоска картина цього розташування).\nВ науковій літературі, той строго визначений, періодичний порядок в розташуванні частинок, який існує в кристалічних тілах, прийнято називати дальнім порядком. А ту повторюваність, що існує в аморфних тілах і яка не характеризується певною строго визначеною періодичністю, називають ближнім порядком. При цьому, кристалічними називають такі тверді тіла в яких існує дальній порядок в розташуванні частинок, а аморфними – ті тверді тіла в яких існує ближній порядок розташування частинок.\nОдним з прямих наслідків відсутності періодичного порядку в розташуванні частинок є те, що аморфні тіла перетворюються на відповідну рідину не в процесі плавлення, а в процесі поступового розм’ягчування. І це закономірно. Адже при неупорядкованому розташуванні частинок, ті зв’язки що існують між ними не є рівноміцними. При цьому, як найміцніші так і найслабші зв’язки є хаотично розкиданими по всьому об’єму аморфного тіла. Ясно, що в процесі нагрівання, спочатку руйнуватимуться найбільш слабкі зв’язки, потім – менш слабкі і т.д. А це означає, що в процесі нагрівання, тверде аморфне тіло буде перетворюватись на відповідну рідину не при певній строго визначеній температурі, а в певному температурному інтервалі, межі якого є розмитими та досить умовними.\nНа практиці, тією умовною температурною межею, що відділяє явно твердий стан аморфного тіла, від того стану де проявляються суттєві ознаки надв’язкої рідини, є температура нагрівостійкості. Наприклад для звичайного віконного скла, температура нагрівостійкості становить 400°С. Це означає що при температурах нижчих за 400°С, скло знаходиться в явно твердому стані. А при температурах вищих за 400°С, воно поступово набуває ознак надв’язкої рідини.\nДослідження показують, що одна і та ж речовина, може бути як аморфною так і кристалічною. Наприклад кварцове скло і кварцовий пісок, це аморфна та кристалічна різновидності однієї і тієї ж хімічної речовини – оксиду кремнію (SiO2) оксиду). І потрібно зауважити, що за певних умов, кристалічна речовина може ставати аморфною, а аморфна – кристалічною. З’ясовуючи суть цих умов, розглянемо ті процеси, що відбуваються при плавленні та наступному охолодженні кристалічного кварцу.\nВ процесі плавлення кристалічного кварцу, руйнується не лише періодична упорядкованість в розташуванні його атомів, а й змінюється характер зв’язків між ними. Якщо в кристалічному кварці, атоми кремнію та кисню об’єднувались ковалентними зв’язками, то в процесі плавлення ці зв’язки руйнуються. Результатом цієї руйнації є утворення відповідної рідини, що складається з іонів SiO+2 та О-2, між якими діють сили іонного зв’язку. А оскільки ці сили є достатньо потужними, то і відповідна рідина має достатньо велику в’язкість.\nПри відносно швидкому охолодженні кварцової рідини, ті іонні зв’язки що діють між її частинками, стають міцними ковалентними зв’язками, а відповідна рідина стає твердою. А оскільки в’язкість рідини була великою, а рухливість частинок відповідно малою, то ці частинки фіксуються в тих положеннях, що є характерними для рідини. Таким чином, в процесі відносно швидкого охолодження, в’язка кварцова рідина набуває явних ознак твердого тіла (Ф=const, V=const, Еп > Ек), при цьому внутрішній устрій цього тіла залишається таким, яким він був у відповідної рідини.\nАналізуючи вище наведені факти, можна виділити ті основні чинники, які визначально впливають на те, стане дана рідина аморфним тілом чи не стане. До числа цих чинників відносяться. 1) Та рідина яка може стати аморфним твердим тілом, повинна мати достатньо велику в’язкість. 2) Охолодження рідини має бути достатньо швидким. 3) Ті структурні одиниці з яких складається рідина мають бути “неповороткими”.\nЗазвичай, рідка фаза хімічно простих речовин, має відносно малу в’язкість, а їх структурні одиниці є такими рухливими, що дуже швидко вишиковуються в енергетично доцільному порядку. Тому подібні речовини дуже рідко бувають аморфними. Однак при надшвидкому охолоджені, аморфними можуть бути навіть метали.\nВ деяких наукових джерелах, факт схожості внутрішнього устрою аморфних та рідких речовин, вважають достатньою підставою для того, щоб аморфні тіла віднести до розряду рідин. Що ж, ми не втомлюємся повторювати, Природа – це єдиний цілісний організм і тому, будь який класифікаційний поділ її об’єктів є досить умовним. І в цьому сенсі поділ речовин на тверді та рідкі не є винятком. Тому аморфні тіла можна вважати такими, що займають проміжне місце між тілами безумовно твердими (кристалічними) та безумовно рідкими. Однак, якщо говорити про ті аморфні тіла, температура яких значно менша за температуру нагрівостійкості, то за своїми визначальними ознаками (Ф=const, V=const, Еп > Ек) вони є явно твердими.\nДослідження показують, що зазвичай аморфний стан хімічно простих речовин є метастабільним, тобто енергетично нестійким. Ця метастабільність пояснюється тим, що структурні одиниці аморфного тіла розташовані енергетично не оптимальним чином. А це означає, що у відповідності з законами Природи (зокрема тим, який прийнято називати принципом мінімуму), частинки аморфного тіла прагнуть вишикуватись в енергетично доцільному порідку. Результатом цих прагнень є те, що початково аморфне тіло, рано чи пізно стає кристалічним. Наприклад, в процесі достатньо швидкого охолодження високотемпературного насиченого цукрового сиропу, утворюється твердий аморфний льодяник (аморфний цукор). Якщо ж цей аморфний льодяник залишити в спокої, то через лічену кількість місяців він зацукриться, тобто перетвориться на сукупність окремих кристаликів цукру.\nПодібним чином ведуть себе й інші аморфні речовини, зокрема скло. Однак тривалість кристалізації скла, вимірюється не місяцями, а тисячоліттями. Результатом подібної кристалізації є поступове перетворення склоподібних вулканічних лав, на кристалічний граніт, базальт, пісок, тощо. Власне факт того, що в природних умовах аморфні тіла зустрічаються рідко, є прямим наслідком того, що такі тіла поступово кристалізуються.\nГоворячи про загальні властивості аморфних тіл, потрібно сказати і про те, що ці тіла є ізотропними, тобто такими, фізичні властивості яких в усіх напрямках однакові. І не важко збагнути, що ізотропність аморфного тіла, є прямим наслідком того, що частинки цього тіла розташовані без певного періодичного порядку.\nУзагальнюючи вище сказане, можна дати наступне визначення. Аморфними називають такі умовно тверді речовини, структурні одиниці яких, розташовані без певного періодично повторюваного порядку. Результатом відсутності цього внутрішнього порядку є наступні зовнішні ознаки аморфних тіл:\n1.Аморфні тіла не мають певної температури плавлення. Вони не плавляться, а розм’ягчуються, не кристалізуються, а тверднуть.\nНа завершення додамо, що поділ твердих речовин на аморфні та кристалічні є досить умовним. Умовним бодай тому, що величезна кількість хімічно тотожних речовин, можуть бути як аморфними так і кристалічними. Якщо ж врахувати факт того, що з плином часу аморфні речовини поступово кристалізуються, то стане очевидним, що на певних етапах цієї кристалізації, однозначно визначити стан аморфно-кристалічного тіла практично не можливо.\n1.Чому аморфні тіла прийнято вважати умовно твердими?\n2. Чи є безумовно правильним твердження: частинки аморфного тіла розташовані хаотично? Чому?\n3. Чому аморфні тіла не плавляться, а розм’ягчуються?\n4. Яку температуру називають температурою нагрівостійкості?\n5. Чому в деяких наукових джерелах, аморфні тіла відносять до розряду рідин?\n6. Чому з плином часу, аморфні тіла поступово кристалізуються?\n7. Поясніть, чому поділ речовин на тверді та рідкі, на кристалічні та аморфні, є умовним?\n§23*. Полімери та їх властивості.\nВсе різноманіття твердих об’єктів природи не можливо втиснути в рамки простої класифікаційної схеми: тіла кристалічні – тіла аморфні. Скажімо, деревина, шкіра, кістки, волосся, папір, гума, пінопласт, різноманітні пластмаси, різноманітні тканини та їм подібні матеріали – до якої якого класу об’єктів вони відносяться? Звичайно, за бажання, в деяких з них можна віднайти певні ознаки аморфності або кристалічності. Однак ці ознаки не можуть заперечити факту того, що вище названі та їм подібні матеріали не є а ні аморфними, а ні кристалічними. Ці матеріали називають полімерами (від. грец. polus – багато, meros – частина). Полімерами – називають такі речовини, молекули або інші структурні одиниці яких, складаються з великої кількості повторюваних фрагментів – мономерів.\nЗ’ясовуючи особливості внутрішнього устрою полімерів, розглянемо найпростіший з них – поліетилен. Поліетилен виготовляють з газу, який називається етиленом (С2Н4). Аналізуючи структурну формулу етилену (мал.61а) не важко бачити, що в ній атоми вуглецю (карбону) об’єднані подвійним ковалентним зв’язком. А це означає, що розірвавши один з цих зв’язків, ми отримаємо молекулу яка здатна об’єднуватись з іншими подібними молекулами та утворювати довгі ланцюгові макромолекули (мал.61б). Речовина яка складається з цих ланцюгових макромолекул і є поліетиленом.\nМал.61. Структурна формула а) етилену; б) поліетилену.\nТехнологія виготовлення полімерів загалом і поліетилену зокрема, є досить складною. Вона передбачає не лише наявності певних фізичних умов які характеризуються певною температурою та певним тиском, а й широке застосування так званих каталізаторів. Каталізаторами називають такі речовини, які приймають активну участь в проміжних циклах складних хімічних реакцій, впливають на хід та швидкість цих реакцій, але у підсумку залишаються кількісно та якісно незмінними.\nФізичні властивості полімерів залежать від багатьох обставин, зокрема від ступеню їх полімеризації. Ступенем полімеризації називають те загальне число мономерних груп (для поліетилену, це група СН2), що входять до складу усередненої макромолекули даного полімеру. Наприклад, при ступені полімеризації 400, поліетилен – це м’який віскоподібний матеріал, який застосовують як полірувальний віск. При ступені полімеризації 10 000, поліетилен – це помірно міцний, прозорий матеріал, з якого виготовляють різноманітні побутові плівки, посуд для харчових продуктів, тощо. Якщо ж ступінь полімеризації поліетилену становитиме 200 000, то він представлятиме собою надзвичайно міцний, стійкий до зношування матеріал, з якого виготовляють штучні суглоби.\nЗагалом, характеризуючи полімери, потрібно бути надзвичайно обережним в застосуванні категоричних епітетів як-то міцний, твердий, еластичний, тощо. Адже формально один і той же матеріал, при різних технологіях виготовлення, може мати суттєво різні, іноді діаметрально протилежні властивості.\nРізноманіття полімерів таке величезне, що чітко класифікувати це різноманіття, надзвичайно складно. Тому, в різних наукових джерелах можна зустріти суттєво різні класифікаційні схеми. Зазвичай, за ознакою їх походженням, полімери поділяють на: біополімери, штучні полімери та синтетичні полімери.\nБіополімерами називають такі природні полімери, які утворюються в процесі природного фото- або біо- синтезу. До числа біополімерів відносяться: клітковина, крохмаль, білки, нуклеїнові кислоти, натуральний каучук, волосся, шкіра, кістки, деревина, тощо.\nШтучними полімерами називають такі штучно створювані полімери, які отримують шляхом певної хімічної обробки природних біополімерів і перш за все клітковини (целюлози). До числа штучних полімерів відносяться: ацетат-целюлоза, нітро-целюлоза, віскоза, тощо.\nСинтетичними полімерами називають такі штучно створювані полімери, які створюються шляхом хімічного синтезу, тобто в процесі хімічного об’єднання простих молекул у відповідні складні полімерні молекули. До числа синтетичних полімерів відносяться: різноманітні пластмаси (поліетилен, поліпропілен, полістирол, полівінілхлорид, тощо), різноманітні синтетичні волокна (капрон, нейлон, лавсан, тощо), різноманітні синтетичні каучуки (гуми), різноманітні композиційні матеріали, різноманітні лаки, смоли, клеї, тощо.\nЗа хімічним складом макромолекул, полімери поділяються на органічні та напіворганічні. Органічними полімерами називають такі полімери, ланцюг утворюючим елементом яких є вуглець (карбон С). Скажімо, поліетилен – це органічний полімер. Напіворганічними полімерами (силіконами) називають такі синтетичні полімери, ланцюг утворюючим елементом яких є силіціум (Si), а побічними фрагментами – ті чи інші органічні сполуки. Загальна структура типового лінійного, напіворганічного полімеру представлена на мал.62.\nМал.62. Структурна формула деяких лінійних силіконів.\nЗа геометричною структурою макромолекул, полімери поділяються на лінійні, розгалужені та просторові. Лінійними називають такі полімери, які складаються з довгих, ниткоподібних макромолекул (мал.63а). Наприклад, поліетилен – це лінійний полімер. Розгалуженими називають такі полімери, які складаються з довгих ниткоподібних макромолекул від яких відгалужуються значно коротші лінійні фрагменти (мал63б). Розгалужену структуру має, наприклад полівінілхлорид, тобто той матеріал з якого виготовляють лінолеум, штучну шкіру, тощо. Просторовими називають такі полімери, в яких лінійні макромолекули в деяких місцях “зшиті” міцними ковалентними зв’язками (мал.63в). Прикладом просторового полімеру є гума.\nМал.63. За геометричною структурою макромолекул, полімери поділяються на лінійні (а), розгалужені (б) та просторові (в).\nЗа характером поведінки в процесі нагрівання (охолодження), полімери поділяються на термопластичні та термореактивні. Термопластичними (термопластами) називають такі полімери, які в процесі нагрівання розм’ягчуються, а в процесі охолодження – тверднуть. При цьому, мається на увазі що з термопластами операції нагрівання-охолодження, можна проводити багаторазово. Зазвичай, лінійні та розгалужені полімери є термопластичними. Термореактивними (реактопластами) називають такі полімери, які в процесі нагрівання, до певної температурної межі залишаються твердими, а при досягненні цієї межі – хімічно руйнуються та перетворюються не інші речовини. Термореактивними є більшість просторових полімерів.\nБазовою сировиною для більшості просторових реактопластів є різноманітні смоли. Самі по собі, смоли практично не придатні для виготовлення деталей машин. Однак, у поєднанні з певними механічними добавками (ці добавки називають наповнювачами), смоли можуть перетворюватись на так звані композиційні матеріали. Наприклад, епоксидна смола, у поєднанні зі скловолокном, перетворюється на матеріал, міцність якого співрозмірна з міцністю кращих сортів сталі. Додайте до цього факт того, що виготовлена з такого матеріалу деталь в 4-5 разів легша за сталевий аналог, і ви зрозумієте чому композиційні матеріали так широко застосовуються в сучасній техніці. Ілюструючи можливості та перспективи такого застосування, достатньо сказати, що заміна металевих деталей на полімерні аналоги, дозволила зменшити масу літака “Боінг 757” на 15 тон.\nЯк правило, просторові реактопласти, це досить міцні, тверді матеріали з низькою пластичністю. Але, знову ж таки, ви маєте пам’ятати, що характеризуючи полімери, потрібно уникати категоричних узагальнень. Скажімо, до сімейства тих же просторових реактопластів відноситься і такі м’які та надзвичайно еластичні матеріали як гуми. Своїми дивовижними властивостями, гума має завдячувати її основному компоненту – каучуку. Характерною особливістю молекул каучуку є те, що в них, по-перше між певними атомами вуглецю, існують подвійні ковалентні зв’язки. А по-друге, ці молекули мають зигзагоподібну форму.\nУ чистому вигляді, каучук представляє собою липку, в’язко-еластичну речовину, яка не має практичного застосування. Але якщо макромолекули каучуку “зшити” в цілісну просторову структуру, то ми отримаємо достатньо міцний, пружно-еластичний матеріал – гуму. Зшивання макромолекул каучуку в цілісну просторову структуру, забезпечує технологічний процес, який прийнято називати вулканізацією. Суть вулканізації полягає в тому, що в процесі нагрівання суміші каучуку з певною кількістю сірки (сульфуру S), деякі подвійні зв’язки макромолекул каучуку руйнуються і між відповідними атомами вуглецю та атомами сірки виникає міцний ковалентний зв’язок. При цьому, атоми сірки, взаємодіючи з двома атомами вуглецю, міцно “зшивають” сусідні макромолекули.\nВулканізований каучук, є ще одним наочним прикладом того, яке різноманіття властивостей можуть мати різновидності одного й того ж полімеру. Адже м’які та еластичні гумові ланцюжки, жорстка гума автомобільних шин і склоподібний, твердий ебоніт, це різновидності одного й того ж матеріалу – вулканізованого каучуку. Різниця лише в тому, що в першому випадку макромолекули каучуку “зшиті” лише в деяких місцях, в другому – щільність таких зшивів є дуже великою, а в третьому – ця щільність є гранично великою.\nПотрібно зауважити, що полімерами є не лише ті штучно створені матеріали які прийнято називати пластмасами, гумами, штучними волокнами, композиційними матеріалами і т.д. До числа полімерів відносяться і такі природні матеріали як деревина, шкіра, волосся, кістки, м’язи, тощо. В цих матеріалах, тими мономерами з яких вони складаються по суті, є такі надскладні структури як клітини. І не важко збагнути, що елементарно описати все різноманіття властивостей надскладних природних полімерів практично не можливо.\nЗ іншого боку, до числа природних полімерів можна віднести не лише надскладні біополімери, а й такі гранично прості атомарні кристали як кварц, алмаз, графіт, корунд, силікати, тощо. А це ще раз підтверджує факт того, що будь який класифікаційний поділ об’єктів Природи є досить умовним.\nГоворячи про умовність тих класифікаційних схем, які розділяють природні об’єкти на певні групи, доречно сказати і про те, що умовним є не лише поділ речовин на тверді, рідкі та газоподібні, на кристалічні, аморфні та полімерні, а й їх поділ на живі та неживі. І в цьому сенсі, деякі макромолекули складних біополімерів, можна вважати такими, що мають певні ознаки живих структур.\nДійсно. Якщо мова йде про макромолекули природного каучуку, амінокислот, вуглеводнів, жирів та білків, то вони хоч і являються продуктами життєдіяльності живих організмів, але фактично є молекулами не живими. А от молекули дезоксирибонуклеїнових кислот (ДНК) – це об’єкти живі чи не живі? З одного боку, молекула ДНК, це складна полімерна молекула, яка принципово не відрізняється від інших складних біомолекул, наприклад таких як білки. З іншого ж боку, молекула ДНК має основні ознаки примітивного живого організму. Адже за певних сприятливих умов, ця молекула ділиться на дві дзеркально симетричні частини, які “харчуючись” молекулами навколишнього середовища, відновлюють свою початкову структуру і знову діляться. Власне, найпростіші сучасні організми, – віруси, представляють собою певні обособлені молекули ДНК, які потрапляючи в сприятливе середовище, харчуються продуктами цього середовища і розмножуються.\n1.Поясніть, яким чином із молекул етилену (С2Н4) отримують макромолекули поліетилену.\n2. Від чого залежать фізичні властивості поліетилену? Проілюструйте цю залежність.\n3. На які класифікаційні групи розділяють полімери: а) за їх походженням; б) за хімічним складом макромолекул; в) за геометричною структурою макромолекул; г) за відношенням до нагрівання.\n4. Дайте максимально повну класифікаційну характеристику: а) поліетилену; б) гуми.\n5. Які полімери називають композиційними матеріалами?\n6. Поясніть суть вулканізації.\n7. На прикладі полімерів поясніть умовність поділу речовин на тверді та рідкі; на кристалічні та аморфні; на живі та не живі.\n§24. Теплове розширення тіл. Особливості теплового розширення води.\nЗагально відомо, шо при нагріванні тіла розширюються. Однак далеко не всі розуміють, чому це відбувається. Більшість вважає, що причиною теплового розширення тіл, є збільшення амплітуди коливань молекул. З одного боку, це правильно: необхідною умовою теплового розширення речовин, є збільшення амплітуди коливань їх молекул. Але з іншого боку, це збільшення, само по собі не гарантує того, що центр динамічної рівноваги молекул буде змінюватись, а отже не гарантує зміну відстані між молекулами. Дійсно. Якщо, наприклад, в зображеній на мал.64 ситуації, амплітуду коливань кульки збільшити, то це не призведе до зміни координати центру динамічної рівноваги цієї кульки. Не призведе тому, що профіль тієї ями в якій відбуваються коливання кульки є симетричним. По суті це означає, що збільшення амплітуди коливань молекул, є необхідною, але не достатньою умовою теплового розширення тіл. Адже якби поведінка молекул була аналогічною поведінці кульки в симетричній ямі, то збільшення амплітуди коливань молекул не призводило б до збільшення відстані між центрами їх рівноваги, а отже і до розширення відповідної речовини.\nМал.64. Зміна амплітуди коливань кульки, не призводить до зміни координати її центру динамічної рівноваги.\nВ §3 ми з’ясували, що поведінку взаємодіючих молекул, наглядно описує модель потенціальної ями. Аналізуючи цю модель (мал.65) не важко пояснити причини теплового розширення тіл. Дійсно. Оскільки крива потенціальної енергії взаємодіючих молекул несиметрична, то при збільшенні амплітуди коливань молекул, центр їх динамічної рівноваги певним чином зміщується. А це означає, що відповідним чином змінюється і відстань між молекулами.\nМал.65. При збільшенні амплітуди коливань молекули, центр її динамічної рівноваги зміщується і тому відстань між молекулами збільшується.\nОдиниця вимірювання: [α] = 1/°С = °С-1 .\nТемпературний коефіцієнт лінійного розширення, чисельно дорівнює тому видовженню, яке отримує тіло довжиною 1м при його нагріванні на 1°С. Наприклад, якщо для міді α= 17·10-6(1/°С), то це означає, що при нагріванні мідного стержня довжиною 1м на 1°С, цей стержень видовжується на 17·10-6м тобто на 0,017мм.\nДослідження показують, що в різних температурних інтервалах, величина коефіцієнту лінійного розширення однієї і тієї ж речовини, може бути суттєво різною, і що з підвищенням температури, ця величина зазвичай збільшується. Даний факт є прямим наслідком тих складних процесів, які відбуваються при міжмолекулярних взаємодіях. А графічним відображенням цих процесів є все таж крива потенціальної енергії. Аналізуючи зображену на мал.65 усереднену криву потенціальної енергії, не важко графічно довести, що в різних температурних інтервалах, ступінь теплового розширення відповідного тіла є різною, і що з підвищенням температури ця ступінь збільшується.\nМатеріал α , 10-6 (1/°С) Матеріал α, 10-6 (1/°С)\nсвинець 29 лід ( -20°С – 0°С) 51\nОскільки в процесі нагрівання змінюються не лише лінійні розміри тіла, а і його об’єм, то теплове розширення на ряду з коефіцієнтом лінійного розширення, характеризують і температурним коефіцієнтом об’ємного розширення: β=ΔV/V0Δt. Із визначального рівняння β=ΔV/V0Δt випливає, що температурний коефіцієнт об’ємного розширення β чисельно дорівнює тому збільшенню об’єму ΔV, яке отримує тіло об’ємом 1м3 при його нагріванні на 1°С: якщо V0=1м3, Δt=1°С, то β=ΔV.\nНе важко довести, що для ізотропних матеріалів β≅3α. Дійсно. Розглянемо куб, довжина ребра якого 1м. Якщо цей куб нагріти на 1°С, то кожне його ребро видовжиться на α метрів і стане рівним 1+α. З іншого боку, об’єм цього ж куба при нагріванні на 1°С збільшиться на β метрів кубічних і стане рівним 1+ β. А це означає, що: (1+α)3 = 1+β. Враховуючи, що (1+α)3 = 1+3α+3α2+α3, де 3α2 і α3 – гранично малі величини (3α2~3(10-6)2; α3~(10-6)3), можна записати: 1+β ≅ 1+3α, звідси β ≅ 3α.\nОбгрунтованість останніх двох тверджень, випливає з аналізу все тієї ж кривої потенціальної енергії (мал.56). Дійсно. Молекули рідини мають гранично великі амплітуди коливань. А це означає, що в процесі цех коливань молекули заходять в ту частину потенціальної кривої, де навіть незначні зміни температури, призводять до значних змін міжмолекулярних відстаней, а отже до значного розширення.\nВ таблиці х наведені числові значення температурних коефіцієнтів об’ємного розширення деяких рідин, визначені для температури 20°С\nРідина β, 10-6 (1/°С) Рідина β, 10-6 (1/°С)\nБезумовно найважливішою рідиною в нашому житті є вода. Вода має велику кількість надзвичайних властивостей. І одна з них та, що в певному температурному інтервалі, а саме від 0°С до 4°С, вода не розширюється, а стискається. Даний експериментальний факт має своє пояснення. І це пояснення полягає в наступному. Як відомо, в кристалічній структурі льоду, молекули води розташовані у вигляді не надто щільних просторових шестикутників (мал.66). Результатом такого розташування є факт того, що густина льоду є значно меншою за густину води. Дослідження показують, що утворення окремих стійких, просторово упорядкованих груп молекул води, починається задовго до початку явної кристалізації води (приблизно з 7°С) і що по мірі зниження температури, кількість таких груп неухильно збільшується. Результатом наявності у воді цих не надто щільних та достатньо стійких молекулярних груп, є те що при зниженні температури від 4°С до 0°С густина води не збільшується, а зменшується. І навпаки – в процесі нагрівання вода не розширюється а стискається.\nМал.66. Щільність розташування молекул Н2О в рідкій воді значно більша аніж в твердому льоду.\nТой факт, що густина води є максимально великою не при 0?С, а при 4°С, має величезне значення для багатьох природних процесів. Наприклад, якби вода не мала таких властивостей, то при тривалих мінусових температурах, ставки, річки та озера, достатньо швидко промерзали б до дна. Промерзали б тому, що та вода яка контактує з холодним повітрям, охолоджуючись опускалась би на дно водойми. При цьому, в результаті конвекційного кругообігу, температура всієї води досить швидко досягала б нулевої позначки і вся вода швидко перетворювалась би на лід. І якщо цього не відбувається, то тільки тому, що подібним конвекційним чином, вода охолоджується лише до температури 4?С. Подальше ж зниження температури відбувається лише за рахунок теплопровідності, яка для води є досить низькою. Крім цього, коли верхній шар води перетворюється на лід, то цей лід автоматично стає певним тепловим ізолятором, який додатково знижує інтенсивність процесу кристалізації води.\nМал.67. Характер розподілу температур в покритій кригою водоймі.\nМал.68. Приклад практичного застосування біметалевої пластини.\nВ 1802 році, французький фізик Гей-Люсак експериментально встановив: при ізобаричному нагріванні, всі гази розширюються однаково, при цьому їх температурний коефіцієнт об’ємного розширення становить 1/273(1/°С). Таким чином, на відміну від рідин та твердих тіл, характер теплового розширення яких у кожному конкретному випадку є індивідуальним, всі гази розширюються практично однаково, тобто з однаковим коефіцієнтом об’ємного розширення: β= 1/273(1/°С) або\nПотрібно зауважити, що коли ми говоримо про теплове розширення тіл, то маємо на увазі, що зовнішній тиск на ці тіла залишається незмінним. Адже якщо, наприклад, рідина знаходиться в жорсткій, міцній, герметичній посудині, то навіть при значному збільшенні температури, об’єм рідини залишиться незмінним (звичайно, якщо не враховувати розширення самої посудини).\nВизначальне рівняння: α= Δl/l0Δt\n3. Температурний коефіцієнт об’ємного розширення бензину\n1240·10-6(1/°С). Що це означає?\n4. Поясніть, чому величина температурного коефіцієнту об’ємного розширення твердих та рідких речовин, при збільшені температури збільшується?\n5. Поясніть, чому вода при її нагріванні від 0°С до 4°С не розширюється а стискається?\n6. Поясніть, чому навіть за тривалих тріскучих морозів ставки, річки та озера не перемерзають до дна?\n7. Поясніть будову та принцип дії біметалевої пластини.\n8. Чим теплове розширення газів принципово відрізняється від теплового розширення твердих тіл та рідин?\n1.При температурі 20°С відміряли 500м алюмінієвого і 500м мідного дроту. Якою буде різниця цих дротів при температурі 100°С?\n2. Сталеві залізничні рейки (α=14·10-61/°С) довжиною 12м монтують при температурі 15°С. Який зазор потрібно встановити між рейками, якщо експлуатаційні перепади температур від -30°С до 60°С?\n3. На скільки градусів потрібно нагріти алюмінієву дротину перерізом 6,0мм2, щоб її видовження дорівнювало тому яке вона отримує під дією деформуючої сили 500Н? Модуль пружності алюмінію 70·109Па.\n4. Густина алюмінію при 20°С становить 2,7·103кг/м3. Визначити цю густину при 300°С.\n6. Кінці сталевої балки (α=14·10-61/°С) наглухо вмонтовані в протилежні стіни приміщення. Який тиск буде створювати балка на ці стіни при підвищенні температури на 30°С? модуль пружності сталі 200·109Па.\n7. При 0°С скляна колба вміщує 680г ртуті, а при 100?С – 670г. Визначити коефіцієнт лінійного розширення скла.\n§25. Агрегатні стани речовини. Плазма, як особливий стан речовини.\nМал.69. За певних умов, одна і таж речовина може бути твердою, рідкою або газоподібною.\nЯкби вас запитали: “від чого залежить агрегатний стан тієї чи іншої речовини?”, то скоріш за все ви б сказали, – від температури. А подумавши, добавили б – і від тиску. Відповівши таким чином, ви будете абсолютно праві. Адже стан речовини дійсно визначальним чином залежить від її температури та зовнішнього тиску.\nДосліджуючи характер цієї залежності, звернемось до експерименту. Припустимо, що у вас є шматок льоду, температура якого -20°С. Нагріваючи лід, ви неодмінно зясуєте, що більшість його фізичних властивостей поступово змінюються. Але вцілому, ці зміни можна вважати не суттєвими. Адже і при -20°С, і при -10°С, і при -0,1°С, лід залишається льодом, тобто твердою речовиною з відповідним набором фізичних властивостей.\nКоли ж температура льоду досягне 0°С, то неодмінно з’ясується, що подальше її зростання неможливе без кардинальної, якісної зміни властивостей льоду. Адже при цій температурі лід плавиться і в процесі цього плавлення впрачає ознаки твердого тіла (наявність певної форми, наявність твердості, міцності, крихкості, тощо) і набуває ознак рідини (відсутність певної форми, наявність в’язкості, поверхневого натягу, тощо). Крім цього, в процесі плавлення, стрибкоподібно змінюються й інші властивості льоду, зокрема його питома теплоємність, густини, діелектрична проникливість, показник заломлення світла, тощо.\nПісля того як лід повністю перетвориться на рідину, та теплова енергія яка продовжує надходити до речовини, призведе до нового витка підвищення температури. Але, як тільки ця температура досягне позначки 100°С, неодмінно з’ясується, що подальше її підвищення пов’язано з новим сприбком змін властивостей, тільки тепер вже рідкої води. Це означає, що ви не зможете нагріти воду, скажімо до 101°С без того, щоб не змінити її агрегатного стану. При цьому, це нове агрегатне перетворення води, також відбуватиметься при певній постійній температурі і супроводжуватиметься збільшенням потенціальної енергії молекул.\nСподіваюсь, ви розумієте, що в даному випадку, ми розглядаємо ситуацію, при якій зовнішній тиск залишається незмінним і чисельно рівним нормальному атмосферному тиску. Адже змінюючи зовнішній тиск, можна досягти того, що вода закипить при 20°С, або не закипить при 200°С\nВ багатьох відношеннях, класифікаційний поділ фізичних станів речовини на її агрегатні стани є недосконалим. Скажімо, за визначальними ознаками, явно твердий (Ф=const, V=const, Еп > Ек) при низькій температурі, та явно рідкий (Ф≠const, V=const, Еп ≅ Ек) при високій температурі, стани аморфної речовини, є очевидно різними агрегатними станами цієї речовини. З іншого ж боку, в аморфній речовині, перехід від явно твердого стану до явно рідкого, відбувається без будь яких стрибкоподібних змін її властивостей. І виходячи з цього, явно тверду та явно рідку різновидності аморфної речовини, потрібно вважати одним і тим же агрегатним станом цієї речовини.\nКрім цього, в межах одного і того ж агрегатного стану, одна і та ж речовина, може мати суттєво різні властивості. Наприклад, фізичні властивості алмазу і графіту – діаметрально протилежні. Алмаз, це міцний, крихкий, надзвичайно твердий, прозорий матеріал, який не проводить електричний струм. Натомість графіт, це не міцний, пластичний, м’який, не прозорий матеріал, який проводить електричний струм. І тим не менше, згідно з вище наведеним визначенням, алмаз і графіт є одним і тим же агрегатним станом однієї і тієї ж речовини – твердим станом вуглецю.\nЗважаючи на вище сказане, не важко передбачити, що в науковій практиці мають існувати й інші класифікаційні схеми, які дозволяють більш детально розрізняти суттєво різні стани речовини. І такі схеми дійсно існують. Однак вивчення цих схем виходить за межі програми загальноосвітньої школи. Тому просто констатуємо факт того, що за певним набором фізичних властивостей, розрізняють три агрегатні стани речовини: твердий, рідкий та газоподібний.\nМал.70. Плазма – це частково або повністю іонізований газ.\nФізичні властивості плазми суттєво відрізняються від властивостей газу. Головна причина цих відмінностей полягає в тому, що гази складаються з електронейтральних (не заряджених) частинок, а плазма – з певної суміші заряджених та не заряджених частинок (або лише з заряджених частинок). А це означає, що плазма проводить електричний струм. Що на її поведінку визначальним чином впливають зовнішні електричні та магнітні поля. Що її частинки взаємодіють не лише в момент безпосереднього контакту, а й на великих відстанях.\nПрийнято вважати, що тією умовною температурною межею, за якою газоподібна речовина починає набувати суттєвих ознак плазмового стану є 1000°С. Якщо ж говорити про ту температуру при якій будь який газ набуває безумовних ознак плазми, то вона близька до 4000°С. Плазму, температура якої менша за 1·106(°С) прийнято вважати низькотемпературною. А та плазма температура якої більша за мільйон градусі Цельсія (кельвінів), вважається високотемпературною плазмою.\nМал.71. В процесі збільшення температури агрегатний стан та фізичні властивості речовини певним чином змінюються.\nПлазмою називають частково або повністю іонізований газ, в якому концентрація вільних позитивно та негативно заряджених частинок є усереднено однаковою. Процес переходу речовини з газоподібного стану в стан плазми, називають іонізацією газу. Зворотній процес, тобто перехід речовини з стану плазми до стану газу, називають рекомбінацією плазми.\n2. Чому ми стверджуємо, що агрегатний стан речовини визначальним чином залежить від зовнішнього тиску?\n4. Які недоліки має поділ речовин за ознакою “агрегатний стан речовини”?\n7. Як називаються ті процеси що відбуваються при переходах: а) кристал → рідина → газ → плазма; б) плазма → газ → рідина → кристал.


У російській Рязані в неділю, 20 жовтня, при евакуації торгового центру «Барс» забули про кінозал з дітьми. Про це розповіла виданню «Подъем» жінка, якій довелося самостійно виводити своїх дітей з кінозалу. Інцидент стався близько 17:00. Жінка з чоловіком проводили дев'ятирічну дочку і її друга в кіно і стали чекати на дітей.\nМама дівчинки стверджує, що в залі ввімкнули світло і відкрили двері тільки після того, як вона забрала дітей. Жінка також помітила, що в торговому центрі не було спеціальних знаків про шляхи евакуації, відвідувачі виходили хаотично, біля запасного виходу на вулиці замість доріжки лежала купа каміння.\nНагадаємо, 25 березня 2018 року в ТРЦ "Зимова вишня" в російському Кемерово сталася велика пожежа.\nЗа інформацією МНС РФ, він почався на четвертому поверсі, де розміщені кінотеатр та дитячі ігрові майданчики. Загинули щонайменше 64 людини, в тому числі багато дітей. Родичі загиблих заявляють, що в результаті пожежі загинула 41 дитина.


Масове знищення 47 тис. свиней на кордоні між Південною та Північною Кореєю може далі поширити вірус африканської чуми свиней. Через сильні дощі на місці захоронення рештків, у річкову воду потрапила кров тварин.\nКілька днів тому південнокорейська влада знищила 47 тис. свиней поблизу кордону з Північною Кореєю, у спробі стримати поширення АЧС. Забитих тварин мали закопати у захисних контейнерах з пластику, однак цього разу ресурсів не вистачило, через що тисячі туш залишилися у вантажних машинах до захоронення. Через сильні дощі, кров потрапила до русла річки Імджін поблизу. Це сьома за величиною річка у країні, тому населення побоюється, що хвороба може поширитися і на інші провінції.\nКомпетентні органи однак заспокоюють, що перед забоєм свиней дезінфікували, а після інциденту кров з річки вивели за допомогою насосів. Міністерство навколишнього середовища Сеулу запевнило населення, що забруднення на водопровідну воду не вплинуло і наразі крові у потоці вже немає.


Петрівський піст - 2019 - історія, календар харчування, основні правила й заборони - 112 Україна\nПочаток Петрівського посту: Що можна робити і що категорично забороняється у цей період\nРозповідаємо про тонкощі проходження Петрівського посту\nНапередодні завершилася Троїцька седмиця, і православні християни від низки церковних свят перейшли до першого літнього посту – Петрівського або, як його ще називають, Апостольського.\nКоли починається Петрівський піст у 2019 році\nДата початку Петрівського посту є перехідною і прямо залежить від того, якого числа святкували в поточному році Світле Христове воскресіння і День Святої Трійці.\nСправа в тому, що він завжди починається в понеділок, рівно через тиждень після Трійці, й триває до 12 липня - Дня святкування пам'яті святих апостолів Петра і Павла.\nОскільки в цьому році ми відзначали Трійцю 16 червня, то Петрівський піст відповідно стартує сьогодні, 24 червня.\nТаким чином, у 2019 році православні християни постуватимуть 18 днів.\nУ чому суть Петрівського посту\nУ часи ж перших згадок про цей піст (приблизно ІІІ століття), думки були іншими: його встановлення не пов'язувалося з апостолами, він вважався "компенсаційним". Тобто ті, хто не зміг постувати у Великий піст перед Пасхою, мали можливість постити по закінченню святкового ряду.\nПетрівський піст вважається несуворим. Віряни в цей період відмовляються від прийому молочної і м'ясної їжі, проте на відміну від Великого посту можна їсти рибу.\nВарто відзначити, що вимоги посту послабляються відносно вагітних жінок і матерів, які годують.\nПетрівський, як і будь-який інший пост, - це в першу чергу період духовного очищення, а от обмеження в їжі стоять позицією нижче. Він має сприяти не втраті ваги, а зміцненню в людині духовного начала. Тому дуже важливо під час посту молитися, сповідатися і причащатися.\n#Петрівський піст #Православна церква України #церковні свята


«Лікарняні» листки поставлять на облік — Івано-Франківськ, Новини, Аналітика, Фото\n«Лікарняні» листки поставлять на облік\nЛюди, на жаль, хворіють, втрачають працездатність. Ця втрата засвідчується документально, найчастіше листком непрацездатності. Мало хто не тримав у руках власний «лікарняний». То що ж таке листок непрацездатності, хто його видає, матеріально забезпечує, які є тенденції у роботі з цим документом? Про це розповідає директор виконавчої дирекції Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (ІФ ОВ ФСС з ТВП) Ігор Якимів.\n— Тимчасова непрацездатність — це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежать від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин — до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності, який є документом строгої звітності. Саме цей багатофункціональний документ вважається підставою для звільнення від роботи та для матеріального забезпечення застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів, догляду за хворим. Право їх видачі має лікуючий лікар державних і комунальних закладів охорони здоров’я, а також туберкульозних диспансерів.\n— Хто оплачує листки непрацездатності?\n— Перші п’ять днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов’язаної з нещасним випадком на виробництві, оплачує власник або уповноважений ним орган за рахунок коштів підприємства, установи чи організації.\nПочинаючи з шостого дня за весь період до відновлення працездатності допомогу виплачує застрахованим особам Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.\n— Скільки за рік в області видається листків непрацездатності?\n— В області щороку видається понад 200 тис. листків непрацездатності. Моніторинг, який проводить виконавча дирекція обласного відділення ФСС з ТВП, засвідчує за останні роки тенденцію до зменшення кількості видачі листків непрацездатності. І все ж кошти, витрачені на надання допомог, дуже значні, обчислюються десятками мільйонів гривень і становлять понад 50 відсотків усіх витрат обласного відділення Фонду. А він фінансує й багато інших видів матеріального забезпечення та соціальних послуг, в т. ч. профілактичні та оздоровчі заходи, в одержанні яких всі застраховані особи та члени їхніх сімей зацікавлені не менше, утримання санаторіїв-профілакторіїв, дитячих оздоровчих закладів, позашкільну роботу з дітьми, оплату путівок на санаторно-курортне лікування. Тому, зрозуміло, Фонд контролює цільове використання кожної гривні шляхом перевірки обгрунтованості видачі та правильності оформлення листків непрацездатності.\n— Чи часто виявляєте порушення при видачі листків непрацездатності та як із цим боретесь?\n— В ідеалі порушень не повинно бути, але вони є. Втім, це скоріше помилки. За цим ретельно стежать фахівці відділу з питань експертизи тимчасової непрацездатності виконавчої дирекції обласного відділення Фонду: контролюють, вчать, виставляють претензії, співпрацюють з головним управлінням охорони здоров’я ОДА. Результати узагальнюємо, регулярно заслуховуємо на оперативних нарадах в лікувально-профілактичних закладах, на днях експерта. На рівні держави стан експертизи тимчасової непрацездатності в закладах охорони здоров’я Івано-Франківської області завжди визначався як задовільний, а його контроль з боку виконавчої дирекції обласного відділення Фонду — як достатній.\nПроте немає нічого, щоб не потребувало поліпшення та вдосконалення, в т. ч. й експертиза тимчасової непрацездатності. Стає зрозуміло, що в цьому питанні організаційний та адміністративний підхід і ресурс уже вичерпують себе. Тому все частіше тепер говорять про впровадження єдиного електронного реєстру листків непрацездатності.\n— Що це таке і навіщо цей реєстр запроваджувати?\n— Єдиний електронний реєстр — захищена корпоративна комп’ютерна мережа для ведення реєстру листків непрацездатності в закладах охорони здоров’я та відповідне програмне комп’ютерне забезпечення. Запроваджується він з метою підвищення рівня контролю стану експертизи тимчасової непрацездатності в закладах охорони здоров’я України всіх форм власності, запобігання необррунтованим видачі та продовженню листків непрацездатності застрахованих осіб, більш раціонального використання коштів Фондів соціального страхування.\nЗатверджено перелік областей, які братимуть участь в реалізації пілотного проекту щодо введення єдиного електронного реєстру листків непрацездатності в закладах охорони здоров’я. Серед них є й Івано-Франківщина.\n— У чому причина такої уваги до нашої області?\n— Вибір Івано-Франківщини продиктований необхідністю охопити експериментом (іншими словами — пілотним проектом) всю територію держави — схід, південь, захід. Але не це визначальне. Більшість лікувально-профілактичних закладів Прикарпаття ррунтовно оснащена комп’ютерною технікою та забезпечена доступом до мережі інтернет, у багатьох із них уже ведеться відповідна робота з цієї проблематики за декількома напрямами. А деякі заклади охорони здоров’я вже мають вагомі напрацювання. Це передусім місто Калуш.\n— Розкажіть, будь ласка, про це докладніше.\n— Відрадно, що вперше електронний облік листків непрацездатності було впроваджено в області ще в листопаді 2009 року в Калуській міській поліклініці, яка є одним із найбільших поліклінічних закладів, а рівень захворюваності в Калуському районі постійно один із найвищих на Прикарпатті. За результатами роботи в 2009 році цей заклад видав 14 тисяч листків непрацездатності.\nПід час роботи відповідних програм в інтегрованому режимі можливо відстежити інформацію про осіб, які часто й тривало хворіють, проаналізувати тимчасову непрацездатність за днями тижня, страхувальниками, відділеннями поліклініки, нозологією, лікарями.\nЯк результат за п’ять місяців 2010 року цей лікувальний заклад видав на 1402 (22%) листки непрацездатності менше, ніж за аналогічний період минулого року, що в кінцевому підсумку привело до інтегрованої впорядкованості всієї роботи з листами непрацездатності та значної економії коштів Фонду.\n— А як справи в Івано-Франківську?\n— Актуальним є запровадження єдиного реєстру листків непрацездатності в Івано-Франківській центральній міській клінічній лікарні, що об’єднує десять медичних закладів міста, які мають єдину оптоволоконну мережу. З її допомогою більше восьми років працюють комп’ютерні програми «Поліклініка», «Стаціонар», «Невідкладна допомога», «Пільговий рецепт» та інші. Запровадження програм «Поліклініка», «Стаціонар» дало можливість спеціалістам оперативно та всебічно аналізувати кількісні та якісні показники стаціонарного й амбулаторного лікування хворих. Нині завершується розробка єдиного медичного паспорта кожного жителя міста і пацієнтів, які звернулися за медичною допомогою.\nЗагалом в області проводиться відповідна підготовча робота із запровадження та подальшого випробування проекту моделі єдиного реєстру листків непрацездатності. Вона засвідчила велику зацікавленість усіх сторін у запровадженні проекту.\n03 Серпня 2010, 13:10\nТеги: непрацездатність, листок, лікарняний, облік, Якимів, реєстр, єдиний


Предстоятелі Помісних Церков спішать у Київ ~ Помісна Церква\nПредстоятелі Помісних Церков спішать у Київ\n29.3.13 анонси, новини помісних церков, Україна\nУ Києві основні заходи з відзначення 1025-річчя хрещення Русі заплановані на 27-28 липня. Про це УНІАН повідомили у прес-службі столичної міськдержадміністрації. Заходи з нагоди хрещення Русі цього року відбуватимуться на міжнародному рівні. Уперше різноманітні урочистості організують у Білорусі та Росії. Епіцентром відзначення 1025-річчя хрещення Русі стане столиця України, на святкування до Києва завітають представники усіх помісних Церков.\nЯк повідомили у прес-службі Київради, 27 березня, заступник міського голови – секретар Київради Галина Герега, яка бере участь у підготовці, у складі української делегації взяла участь у першому засіданні Церковно-громадського комітету з підготовки святкування 1025-річчя хрещення Київського Русі, що проходило у Москві під головуванням Предстоятеля Руської Православної Церкви Патріарха Кирила.\nОсновні офіційні заходи пройдуть у Москві, Києві та Мінську в період з 27 по 30 липня. За задумом організаторів, центральне місце у плані заходів має зайняти масштабна хресна хода великими містами Росії, України та Білорусі.


ГС «ЛАООІ» продовжує відкритий тендер на закупівлю послуг зі створення web-сервісу «IncNet» .: Ресурсний центр ГУРТ\nГС «ЛАООІ» продовжує відкритий тендер на закупівлю послуг зі створення web-сервісу «IncNet»\nГРОМАДСЬКА СПІЛКА «ЛУГАНСЬКА АСОЦІАЦІЯ ОРГАНІЗАЦІЙ ОСІБ З ІНВАЛІДНІСТЬЮ» (далі ГС «ЛАООІ») в рамках угоди про надання гранту RPP/2021/07/024/CS за підтримки Європейського Союзу та технічного адміністрування Програми розвитку ООН, продовжує відкритий тендер на закупівлю послуг.\nДата оголошення про тендер: 04.10.2021 р.\nТермін подання тендерних пропозицій: до 17.00 за Київським часом 10.10.2021 р.\nПредметом закупівлі є послуги, з розробки та запуску веб-платформи «IncNet» відповідно до розробленого технічного завдання (додаток 1).\nВеб-платформа створюється для координації роботи соціальних інституцій, благодійних установ, волонтерів, меценатів для адресного надання благодійної допомоги особам, які опинилися в важких життєвих обставинах, в першу чергу особам з інвалідністю. Веб-сервіс повинен мати одну версію – україномовну.\n- створення бази даних осіб, які потребують допомоги, з переліком їх потреб, системою обліку та фіксацією забезпечення цих потреб;\n- створення бази даних волонтерів, які виявили бажання допомогти у розподіленні допомоги, та повідомили про це, заповнивши відповідну форму на сайті;\n- створення бази даних організацій, які готові надавати допомогу, з переліком матеріальних цінностей та/або послуг, які вони готові надати, системою обліку та руху матеріальних цінностей;\n- збір статистичної інформації щодо: отриманих запитів на допомогу та їх виконання, допомоги, наданої іншими організаціями, та її розподілення. Подачу зібраної інформації в текстовому та візуальному форматах.\nОбов’язковим також є консультування під час запуску веб-сервісу протягом не менш ніж 3 місяців.\nДеталізація послуг дощо розробки веб-платформи надана у технічному завданні (додаток 1).\nУ вартість послуги повинні бути включені всі витрати, пов’язані з наданням послуги, а також вартість послуг із консультування протягом запуску веб-сервісу.\nДо участі у тендері запрошуються суб‘єкти підприємницької діяльності, належним чином зареєстровані за законодавством України: постачальники, що мають досвід роботи у відповідній сфері, відповідні КВЕД для надання послуг (КВЕД 62.01 або 62.02), та мають можливість надати оригінали супроводжуючих документів, оформлених належним чином (договір поставки, рахунок-фактура, видаткова накладна/ акт виконаних робіт).\n1. Копія документів, що підтверджують державну реєстрацію та податковий статус;\n2. Лист зацікавлення, в якому викладено попередній досвід розробки аналогічних продуктів (форма довільна);\n3. Портфоліо заявника, в якому викладено попередній досвід розробки (принаймні 2 приклади) подібних продуктів (веб платформ) або продуктів в інших суміжних сферах, що підтверджують досвід розробки веб-платформ (мають бути надані посилання на продукти, в яких аплікант вказаний розробником, а у разі відсутності даних апліканта, зазначених на розробленому продукті – додаткові документи, що підтверджують, що розробником продукту був учасник цього тендеру).\n4. Щонайменше 2 (два) рекомендаційні листи від попередніх Партнерів / Клієнтів у сферах співпраці, що дотичні до цього технічного завдання.\n5. Резюме учасника тендеру, включно із інформацією про попередній досвід роботи над подібними проєктами.\n6. Специфікація до цінової пропозиції з деталізацією відповідно до технічного завдання. У специфікації має міститися опис/концепція розробленої веб-платформи;\n7. Оригінал Рахунка-фактури\n8. Зразок договору надання послуг\nЗапитання щодо тендеру можна надсилати в електронному вигляді за ел. адресою zhand.cmw@ukr.net до 17.00 10.10.2021 р., або поставити телефоном за номером +38 095 521 67 76.\nТендерні документи повинні бути складені українською мовою, підписані уповноваженою особою учасника та засвідчені печаткою (за наявності) до 03.10.2021 року із зазначенням на конверті: «Назва постачальника, Відкритий тендер: угода № RPP/2021/07/024/CS. Запечатані конверти, які містять повний комплект тендерної документації повинні бути доставлено за адресою: 93400, Україна, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, пр-кт. Гвардійський 30/1 оф.101 не пізніше зазначеного терміну подання пропозиції. Електронна версія пакета тендерної документації має бути надіслана на пошту ПРООН grants.ua@undp.org з темою листа «Назва постачальника, угода № RPP/2021/07/024/CS – відкритий тендер»\nВсі тендерні пропозиції, отримані організатором після кінцевого терміну їх подання, а саме після 17.00 за Київським часом 10.10.2021 р., розгляду не підлягатимуть.\nДля оцінки пропозицій використовуватиметься складна оцінка, що окрім ціни буде брати до уваги наявність та тривалість підтвердженого попереднього досвіту виконання подібних робіт, якість та складність наданих прикладів попередньо розроблених продуктів.\nПереможцем буде та пропозиція, яка отримає найбільшу кількість балів. Договір буде заключено із учасником, який подав переможну пропозицію.\nОрганізатор залишає за собою право не обрати жодного учасника переможцем цього тендеру у разі, якщо виникнуть обєктивні причини для цього (недостатність наданої інформації, виявлений конфлікт інтересу або пов’язаність учасників, причини, що не залежать від організатора тендеру).\n0955216776 Андрій Жидков\ndod1_tz.docx 33.1 KB\ndod2.docx 17.9 KB\nвеб-сервіс сайт тендер\n04.10.2021 Андрій Жидков


Цікаво про ПВХ вікна | Ответы на вопросы / Відповіді на запитання\nПластикові вікна настільки міцно увійшли в наше життя, що залишається тільки дивуватися, як ми жили без них. Ці багатокамерні віконні системи, що відрізняються високою надійністю, якістю і теплозберігаючими властивостями, по праву зайняли лідируючу позицію на ринку світлопрозорих конструкцій.\nТаку широку популярність вікна ПВХ отримали завдяки великій кількості переваг, які вигідно виділяють їх на тлі інших варіантів скління.\nОдне з основних переваг пластикових вікон. Змінюючи старі вікна, ми в першу чергу прагнемо захистити будинок від непогоди на вулиці. Вікна ПВХ справляються з цим завданням як ніхто інший.\nЩе один аргумент на користь установки вікон ПВХ. Завдяки їм у вашому домі завжди буде тепло і тихо.\nПВХ нешкідливий як для людини, так і для навколишнього середовища. Також пластик відноситься до класу пожежобезпечних матеріалів, що робить його ідеальним вибором для виробництва вікон.\nДовговічність і простота догляду.\nВікна ПВХ можуть прослужити своїм власникам до 40 – 50 років. Вони стійкі до впливу різних атмосферних явищ. І все, що потрібно для збереження їх первісного вигляду – це своєчасно проводити вологе прибирання та профілактичні заходи по регулюванню і змащення фурнітури ущільнювачів.\nНіхто не заперечить той факт, що вікна ПВХ – це стильний, сучасний і красивий елемент інтер’єру, який підкреслить достоїнства будь-якого будинку.\nПриємним бонусом до всіх інших плюсів вікон стане доступна ціна, дає можливість встановити їх кожному. Доступні ціни на сайті: http://oknabalkonperm.ru/.\nІсторія створення вікон ПВХ\nВікна ПВХ з’явилися відносно недавно. Роком народження можна назвати 1952 році, коли німецький конструктор Хайнц Паші отримав патент на виготовлення віконних рам ПВХ. Віконні конструкції тих років мало чим схожі на сучасні, а пластик використовувався тільки для облицювання металевого каркаса рам.\nМасове виробництво пластикових вікон почалося лише в 1959 році завдяки успішної рекламної кампанії однієї з фірм-виробників у Німеччині, в рамках якої були безкоштовно встановлені нові вікна ПВХ першому клієнтові.\nВ СРСР вікна ПВХ стали з’являтися лише в 80-х роках. Це були імпортні конструкції, які могли дозволити собі далеко не всі. Тільки в 90-х роках почали створюватися вітчизняні виробництва пластикових вікон і склопакетів. При цьому віконний профіль і фурнітуру все так само привозили з-за кордону.\nПредыдущая записьВибір фурнітури для пластикових віконСледующая записьШтучні, натуральні квіти і рослини в інтер’єрі будинку


"Механізми досягнення ефективності державних підприємств": у прес-центрі "Уніан" обговорили роль державних підприємств в економіці України - ЗНАЙ ЮА\n30 жовтня, 13:26\nПричин повільної приватизації багато: від неефективності проведення приватизаційних аукціонів до небажання Фонду державного майна здійсйснювати відчуження без «замовлення».\nМетоди управління державними підприємствами, рівень їхньої прибутковості та політична незалежність адміністрації державних підприємтсв та корпорацій є важливим аспектом державного управління, який свідчить про рівень розвитку корпоративного управління та загальний розвиток державних інституцій.\nЩоб обговорити актуальні проблеми ефективності роботи державного сектору економіки, Інститут демократії та розвитку «PolitA» організував зустріч за участі народних депутатів, експертів у галузі державного управління та стейкхолдерів галузі. Захід відбувся у форматі доповідей та дискусій.\nТема викликала жваву дискусію, оскільки вирішенням таких питань експерти займаються від часу незалежності України, і досі не існує єдиної точки зору. Відкрила зустріч Катерина Одарченко, президент Інституту розвитку та демократії «PolitA». В рамках обговорення вона окреслила питання, про які йтиме мова:\n- чи потрібно Україні 3200 державних підприємств?;\n- чи буде прибутковим процес приватизації?;\n- яка роль Фонду держмайна в процесі управління держпідприємствами?;\n- які інструменти ефективності є у керівників державних підприємств.\nПолітичний експерт Валентин Якушик зазначив, що Фонд держмайна України створювався по німецькому типу, коли Німеччина була розділена на дві частини. Варто зазначити, що головна його функція тоді полягала у ідеологічному ефекті, а не економічному. Він також навів приклад Ізраїлю, де є подібна структура, але її функціонал зовсім інший, зараз вона керує 13% усіх земельних угідь Ізраїлю, при цьому керівництво здійснюється ефективно, і головна його мета - надавати послуги, без політчиних вказівок, як це відбувається в Україні. Він вважає, що Украіна змушена затвердити конкретну концепцію управління та приватизації держмайна. Як приклад неефективності управління державним майном, Якушик назвав аеропорт “Бориспіль”, оцінку діяльності якого він особисто здійснював. Майном аеропорту розпоряджається Фонд державного майна, через що оренда затягується на роки, конкуренція між бізнесами не розвивається, хоча у цьому є економічна доцільність.\nНародна депутатка Анна Скороход з фракції “За майбутнє”, вважає, що існує ряд державних компаній, які не можуть бути приватизованими, оскільки вони є стратегічними, а отже забезпечують державну безпеку. Водночас, Анна Скороход стверджує, що окремі управлінські рішення в Кабінеті міністрів щодо держпідприємств ухвалюються на користь окремих груп впливу, а не держави як головного акціонера.\nСергій Шахов, народний депутат від партії “Наш край” заявив, що вся приватизація в Україні від початку 90-тих років відбувалась не в інтересах українського суспільсва. Також сучасною пролемою корпоративного управління, на його думку, є те, що до Наглядових рад державних підприємств та корпорацій призначаються іноземці, які здійснюють зовнішнє управління не в інтересах України.\nПродовжуючи тему не ефективності розпорядження Фондом державного майна площами аеропорту «Бориспіль», політичний консультант, керуючий партнер Консалтингової групи “Сoncept GR” Юлія Комарова навела приклад переслідування екс-керівника Євгенія Дихне, який був визнаний одним із найефективніших менеджерів України, а зараз НАБУ проти нього веде кримінальну справу за успіхи саме того періоду. Комарова підкреслила, що допоки Дихне не прийшов в “Бориспіль”, це був глибоко збитковий державний актив, який буквально за рік почав приносити суттєвий прибукток державі і, схоже, що Євген Дихне став жертвою бажання антикорупційних органів за будь-яку ціну продемонструвати показники своєї роботи.\nВона стверджує, що в Україні питання управління державними активами розглядаться через призму політичних та бізнес-інтересів окремих груп. Крім цього, в українському законодавстві існує маса юридичних прогалин, які можна вирішити політичною волею, але це не робиться. Зокрема, операційною діяльність підприємств займаються міністерства, а майном керує Фонд, який не враховує інтереси ані профільного міністерства, ані безпосередньо державного підприємтсва.\nВолодимир Кострицький, який є заслуженим юристом, экс-заступником голови ДП “Укроборонпром”, розповів про особливості роботи державних компаній, що відносяться до військово-промислового комплексу. Специфіка підприємства полягає у тому, що з 130 суб’єктів господарювання віднесених до “Укроборонпрому”, лише 116 перебувають на підконтрольній Україні території. Частина з них вже втратила зв’язки з оборонною промисловістю і необхідність їх перебування саме в такий моделі управління є необгрунтованою. Відповідно, якщо вони будуть передані приватним власникам, це піде на корсить державі, - вважає Кострицький.\nНа скайп-зв’язку до обговорення доєднався Олександр Потімков, радник з питань взаємодії з органами влади, віце-президент Всеукраїнської асоціації фахівців оцінки, президент українського обєднання саморегульованих організацій оцінювачів, Член Громадської ради ФДМУ. За його словами, питання приватизації в Україні точаться близько 30 років, в той час як у інших країнах її провели давно. Він стверджує, що в Україні правильні розмови про модель приватизації і управління не реалізуються на практиці, або використовуються у приватних, особистих інтересах.\nОбговорення тривало майже 2 години, що вказує на актуальність проблематики, навіть попри те, що розмови не вщухають усі роки незалежності. Кожен спікер погодився, що такі заходи варто проводити регулярно, адже суспільна дискусія допоможе якщо не вирішити проблему, то підняти градус дискусії та інтерес громадянського суспільства.\nОпубліковано: 30.10 13:26


Рейтинг таксі Києва: служба номер один — Таксі Лінкор\nГлавная » Полезная информация » Рейтинг таксі Києва\nРейтинг таксі Києва\nУ столиці компаній, що займаються пасажирськими перевезеннями, налічується понад двісті, тому для вибору серед них кращого замовники дивляться рейтинг таксі Києва. Фірми розрізняються ціновими політиками і рівнем якості, але найкраща служба — Лінкор. За три роки успішної роботи компанія домоглася визнання у киян і гостей столиці, а тисячі клієнтів стали постійними і замовляють таксі за номером 537 регулярно.\nТаксі Лінкор: швидко і недорого організуємо комфортну поїздку\nГоловний орієнтир в роботі комп’ютеризованої інформаційно-диспетчерської служби — якісне задоволення потреб пасажирів. Робочі процеси оптимізуються з кожним днем, що дозволяє знизити тарифи до оптимального рівня, а рівень обслуговування — підвищити. Викликайте машину, набравши короткий номер 537 з мобільного або залишивши онлайн-заявку на електронному ресурсі компанії, і переконайтеся в високій якості!\nТаксі в аеропорт: оформлюйте попереднє замовлення\nУ розпорядженні таксомоторної компанії Лінкор — великий автопарк, що складається з 700 транспортних засобів, число яких збільшується щодня. Кількості автотранспорту досить для виконання 100% вхідних замовлень. Однак трапляються ситуації, пов’язані з екстремальними погодними умовами або складним київським трафіком, які впливають на подачу машини.\nВ цьому випадку оформлюйте попереднє замовлення таксі в аеропорт Бориспіль, яке є запорукою того, що автомобіль буде знаходитися в зазначений час в призначеному місці. Повідомте диспетчеру або вкажіть в онлайн-заявці точний час і дату подачі авто, і у вас відпаде одна причина хвилюватися. Довіривши організацію поїздки в аеропорт професіоналам, не сумнівайтеся, що машина буде очікувати навіть раніше призначеного терміну.\nТаксопарк компанії складається з іномарок від комфорт-класу і вище. Машини відрізняються моделями і класами, тому будь-яке побажання замовника щодо транспортного засобу буде задоволено. Якщо хочете, щоб поїздка проходила в комфортабельних умовах, замовляйте таксі в Лінкор за номером 537 або оформлюйте заявку online на електронному ресурсі фірми.\nМашини регулярно проходять техогляд, що гарантує своєчасне виявлення неполадок, і, відповідно, є запорукою безпеки поїздки. За кермом таксі — професійний водій, що чудово розбирається в столиці.\nЗразкова безпека, комфорт, доступні ціни — ці критерії сприяють тому, що Лінкор очолює рейтинг таксі Києва: телефонуйте 537 і переконайтеся самі!


Кліпсатор напівавтомат для хлібців 1500 - 1800 упак/год: продаж пакувальника з заводу в Італії, ціна вказана EXW. Поставка нового та б/в обладнання з гарантією, навчання технолога, послуги лабораторії для створення нових снеків - 712089328\nФормувальники класичних хлібців\nКліпсатор напівавтомат для хлібців 1500 - 1800 упак/год\nКліпсатор напівавтомат для хлібців 1500 - 1800 упак/годВ наявності\nВсі продукти компанії СоміРак зроблені в Італії з любов'ю! Розраховані на дрібних і великих виробників продуктів харчування. На нашому обладнанні можна упаковувати рисові хрусткі хлібці, палички гріссіні, печиво, цукерки, різні макаронні вироби - пасту, багети, хліб, круасани, овочі і фрукти. По виду упаковка виходить на пакет з хвостиком. Термін придатності продуктів в упаковці до 1 року. Це традиційна європейська упаковка!\nДана модель напівавтоматичного пневматичної кліпсатора СоміРак semi-automatic clip machine Series A408CS являє собою недорогу пакувальну машину, розумну з футуристичним дизайном. У цій машині потрібен стиснене повітря і електрика.\nЦя машина тільки одна для двох результатів: пакет ущільнюється і застосовується упаковка кліп. Спеціальна рифлена друк гарантує герметичне закриття пакетів, і зберігає свіжість продукту.\nМаксимальні розміри пакета (довжина х висота х ширина), мм: 250х450х200\nМаксимальний діаметр запечатки 20 мм\nМаксимальна швидкість 25-30 кліпсів в хвилину.\nМашина застосовує пластикову кліп-групу в рулонах.\nВона оснащена великим дисплеєм, що дозволяє розраховувати потрібну кількість кліпсів.\nОснащена сигналом тривоги при досягненні кінця кліпсовою котушки.\nДоступні в наступних версіях:\nз INK-JET з струменевим принтером;\nз DP принтером для нанесення тисненим тексту.\nМонтаж додатково, не входить у вартість. Термін відвантаження приблизно 10 днів.\nОпції: на додаток до клипсатору, можна замовити\nINK-JET з струменевий принтер для нанесення чорнильного тексту - 800.00 EURO\nDP принтер для нанесення тисненим тексту - 600.00 EURO\nПримітка: упаковка кожної машини 50 EURO\nВиробник: СоміРак Італія\nЦіна з заводу СоміРак 408PL: за запитом


Онлайн-тиждень циклової комісії економічних дисциплін - ВСП "ТЕХНОЛОГІЧНО-ПРОМИСЛОВИЙ ФАХОВИЙ КОЛЕДЖ ВНАУ"\nГоловнаНовиниНовини коледжуОнлайн-тиждень циклової комісії економічних...\nОнлайн-тиждень циклової комісії економічних дисциплін\nОсвітнє сьогодення – це випробування не лише для педагогів, але й для студентів. Ми вже звикли проводити заняття онлайн: лекції, практичні, контрольні роботи, семінари, іспити і заліки. Для нас вже не ново відвідати конференцію чи методичне об’єднання в іншому місті дистанційно. Ми, навіть, батьківські збори проводимо віддалено.\nАле життя дає нам нові виклики і випробування, а ми успішно їх долаємо!!!\nЗ 09.11.2020 р. в ВСП ТПФК ВНАУ стартував онлайн-тиждень циклової комісії економічних дисциплін, присвячений Міжнародному дню бухгалтера (10 листопада) та Дню студента (17 листопада).\nІ перша зустріч відбулась сьогодні на ІІ парі між студентами бухгалтерсько – механічного відділення 513-А та 513-Б груп у вікторині «Що? Де? Коли?», яку підготувала і провела голова циклової комісії Наталія Поліщук. Було все: і поле з секторами, і стрілка, і конверти з питаннями, і музичний супровід, і , навіть, чорний ящик! Студенти показали високий рівень підготовки з дисциплін «Фінансовий облік» та «Податкова система» , а також вміння працювати в команді. В запеклій боротьбі перемогу отримала 513-А група. Вітаємо і бажаємо подальших звершень і перемог.\nЕстафету онлайн заходів прийняла Мазуренко Світлана і провела відкрите практичне заняття з дисципліни «Облік і звітність в бюджетних установах» на тему: «Заповнення регістрів синтетичного та аналітичного обліку праці та заробітної плати» з студентами групи 513-Б.\nПрактична підготовка – обов’язковий компонент освітньо-професійної підготовки, що має на меті інтегрування теоретичних знань і практичних умінь і навичок студентів в єдиному процесі.\nСтуденти Бойко Діана, Пантелей Наталія, Сисоєва Вікторія, Гаюк Марина підготували презентації по основних питаннях теми. Студенти групи безпосередньо приступили до виконання практичної роботи, під час якого активно обговорювали процес заповнення документів та проведення розрахунків.\nТиждень циклової комісії економічних дисциплін тільки розпочався і усі з нетерпінням чекають на низку цікавих заходів, які підготували наші викладачі!