Жовтень | 2012 | Блог Василя Ільчишина\nАрхів за місяць: жовтня 2012\nPosted on 26/10/2012 by ilchyshyn\nВ день выборов нет ничего более захватывающего, чем следить за голосованием по всей стране. Наверное, именно для этого на каждом участке будут установлены веб-камеры для трансляции процесса волеизъявления на сайте ЦИК.\nНа это благое дело из бюджета был выделен 1 млрд гривен, и все было бы хорошо, если бы слишком умные пользователи не стали распространять в Интернете картинки с интересной арифметикой.\nПускай даже на каждом участке будет установлена не одна камера, а десять (чтобы рассматривать бабушек с разного ракурса) и пускай смотреть это незабываемое шоу мы будем в HD-качестве – неужели на обеспечение одновременного подключения 300 тыс. соединений (именно на столько рассчитывают в правительстве) нужны сотни миллионов гривен?\nИ главное, нас лишили самой драматичной части шоу, а именно – процедуры подсчета голосов, что делает блокбастер выборы-2012 совсем не таким интересным.\nОпубліковано у категорії: Загальне\t| Прокоментуй!\nPosted on 25/10/2012 by ilchyshyn\n156 спеціальних груп під виглядом загонів УПА діяли в Західній Україні станом на 26 липня 1945го. Чисельність – 1783 особи. Вони ліквідували 1980 учасників підпілля, захопили живими 1142 людей. Через неповних п’ять років після завершення німецькорадянської війни – станом на 20 лютого 1950го – в західноукраїнських областях діяли 19 чекістських спецгруп, що нараховували 130 осіб. Упродовж 1944–1953 років радянські каральні органи знищили приблизно 153 тис. учасників і прихильників українського підпілля, коло 134 тис. – заарештували. Із західних областей УРСР до Сибіру й на Північ СРСР вивезли 66 тис. сімей – майже 204 тис. людей\nСпецгрупами опікувалися районні й обласні управління НКВС та створене 1946го Міністерство держбезпеки УРСР. Входили до них від трьох до 50, а часом й більше, осіб – як чекістів, так і колишніх повстанців, що склали зброю. Дехто з них повірив в обіцяну амністію, інших радянські спецслужби завербували після полону й тортур. Хтось не витримав знущань над взятими в заручники родинами, когось підкупили. Далі завербовані мали довести свою “відданість” радянській владі. “Агентибойовики отримували завдання проникати в оунівське підпілля або в банди УПА для захоплення або фізичного знищення керівників ОУНУПА, – дoпoвiдав Лаврентію Беpiї в липні 1945го нaркoм внyтpiшнiх спрaв Української РСР Bасиль Pясний. – У тих випадках, коли агентбойовик, який влився в банду або підпілля ОУН, не мав можливості фізичного знищення або захоплення керівникаватажка, його завданням була компрометація ватажка банди або місцевого підпілля для посилення та активізації внутрішнього розкладу банди або місцевої організації ОУН”.\nДалі на майже 90 сторінках тексту наводяться приклади “успішної діяльності” агентурнобойових груп. Цей документ під грифом “Цілком таємно” міністр держбезпеки УРСР генераллейтенант Сергій Савченко наказав переслати всім начальникам управлінь МДБ західноукраїнських областей. Імовірно – як інструкцію.\nКупився на провокацію й голова сільради села Яблунів Станіславської області – нинішня ІваноФранківщина. Соколов продовжує: “Ночью мы вошли в село и спросили у предсельсовета, есть ли у него в селе лошади и повозки, оставленные какимлибо куренем. Тот нам ответил, что у него в селе есть 15 лошадей и восемь повозок, оставленных куренем “Резуна”. Этих лошадей и повозки мы забрали, предсельсовета выдали расписку, что лошади и повозки забраны куренем “Быстрого” из станичного села (клички его не помню). Он стал с нами ругаться за лошадей, говоря, что он на нас пожалуется “Резуну”, что мы забрали его лошадей. Тогда мы забрали его с собой, убили и бросили в колодец”.\n4 жовтня 1942 року – дата більше символічна, ніж хронологічна, від якої зазвичай ведеться відлік історії Української повстанської армії.\nПостання на початку 1943 року УПА та боротьба її бойових відділів аж до остаточного згортання за наказом УГВР у вересні 1949-го було якісно новим етапом в історії українського визвольного руху, в якому поєднувалися національні та соціальні завдання, антиколоніальна й антитоталітарна боротьба проти двох імперій-тираній: сталінського СРСР та нацистської Німеччини. До лісу йшли, з одного боку, ті, хто був національно свідомим і хотів відновлення незалежності України, а з іншого – ті, хто виступав проти безмежного свавілля окупантів, прагнув соціальної та економічної свободи, обстоював людські права. Саме залучення до складу УПА вихідців із багатьох регіонів України (а серед них було також чимало східних українців), представників різних соціальних прошарків і політичних угруповань, національних меншин та іноземців значно розширило горизонти та завдання українського визвольного руху. Останній став більше орієнтуватися на розгортання демократичних антитоталітарних революцій серед народів Радянського Союзу, в чому вбачав єдиний ефективний шлях до повалення сталінської імперії та відновлення на її руїнах незалежної України та держав інших поневолених народів, набувши типових антиколоніальних рис. Значною мірою ці зрушення також вплинули на еволюцію ідеологічно-програмних засад ОУН, яка в серпні 1943-го здійснила поворот від захоплення авторитарними гаслами до демократичної платформи. Це був безпосередній наслідок постання УПА. Але чи можливий він був би без «лісової армії»?\nЧи був український повстанський рух 1940-х років чимось аномальним на тлі визвольних рухів інших народів Європи та Азії? Тиждень уже порівнював УПА з іншими антиколоніальними рухами в світовій історії першої половини ХХ століття і доводив закономірність її появи на українському ґрунті (див. Тиждень, 23/2011). І тут треба наголосити, що майже всі вони були радикальними, вели безкомпромісну збройну боротьбу, застосовували насильство до своїх ворогів, жоден з інсургентів (від ірландських бойовиків ІРА до єврейських повстанців у Палестині) не носив «білих рукавиць» і не мав цілковито незаплямованої репутації. Можна по-різному трактувати злочини, до яких були причетні вояки УПА, але при цьому залишається незмінним той факт, що без їхньої боротьби була б далеко в чому неможлива сучасна Українська держава. Зрештою, попри зміну політичної кон’юнктури та цілеспрямовані спроби очорнити цей рух, історична пам’ять про нього за роки незалежності повернулася в українське суспільство й міцно утвердилася у свідомості частини громадян, ставши елементом масової культури та компонентом громадянської ідентичності.\nДо 70-річчя створення УПА Тиждень підготував спеціальний проект, присвячений неконвенційним аспектам діяльності українського повстанського руху. Насамперед ми змістили фокус його аналізу з військово-політичного (з якого зазвичай розглядають це явище) в людський ракурс. Мілітарно-політичні параметри оцінки, як правило, звужують образ «лісової армії», зводячи його лише до бойових дій чи політичних конфліктів, з якими була пов’язана діяльність УПА. Тиждень пропонує подивитися на феномен українського збройного спротиву 1940–1950-х років з антропологічного погляду, не відкидаючи при цьому військово-політичного контексту, в якому він розгортався і заручником якого був. Цей підхід може бути вкрай ефективним для руйнування багатьох стереотипів та кліше попередньої доби, зокрема образу «кривавих вбивць із тризубом», міфічних «українсько-німецьких націоналістів», «зрадників українського народу», «одурманених націоналістичними фюрерами малограмотних селян та попівських синків». Правда про УПА, яку пропонує Тиждень, має більше людську природу, аніж претендує дати вичерпну відповідь на всі складні запитання, пов’язані з діяльністю українського самостійницького руху в 1940–1950-х роках. Спробуємо поглянути на те, якими були колективний портрет бійця УПА, національний і соціальний склад «лісової армії», а також з’ясувати, що змушувало людей (не тільки українців) вступати до її лав, чим харчувалися і як проводили дозвілля, які функції виконували жінки, чи існували кохання та шлюби в повстанському русі та яку творчу спадщину залишили після себе його учасники.\nНароду вже сняться «народні герої»\nPosted on 22/10/2012 by ilchyshyn\nДнями знайома в супермаркеті випадково підслухала діалог двох пенсіонерок:\n– Знаєш, Митрофановна, – хвилюється одна, – кажуть, шо вже взнали того, хто ото був в «Каравані», і даже в матері його інтерв’ю взяли. Тепер всі іщуть, найти не могуть.\n– Ото, – каже інша, – аби знайти того стрєлка караванського, да скинуться всім нам, і дать йому дєнєг, шоби він Януковіча пішов постріляв…\nЗалишу цю народну розмову вчорашнього регіонівського електорату без коментаря. Мріють божі кульбабки про свого робін-гуда, та й що тут такого?.. Правда, замість мріяти ліпше б артобстріл кортежів гнилою картоплею влаштовували: і розважилися би, і трохи фізичної активності їм би не завадило. Зате які би потім репортажі виходили на провладних каналах! «Жорстокі пенсіонери побили благородних спецназівців». Крупним планом – сльози на очах матері сплюндрованого спецназівця й ЗМЗ пенсіонерів – костури і картопля… Шкода, що такого найближчим часом не буде – в пенсіонерів кожна картоплина порахована…\nА тут уже я сама нещодавно підслухала розмову двох не зовсім старих, добре вбраних навіть жіночок, що стояли за мною в черзі за овочами:\n– Я вот ета хаділа в гаї, – повідає одна, чемно вислухавши, як інша сходила до Лаври і який там батюшка нині правив.\n– Для етава самава?\n– Да, разрєшеніє брала. На всєукраінскій (наголос на третій склад обовязково) ход крєсний.\n– Да. Протів абортав! Пакаянний.\nПопереднього покупця продавщиця обслуговувала достатньо довго, що у мені все вже почало закипати. Я вже подумки почала готувати тітонькам меседж про дітей, котрих знаходять із неперерізаними пуповинами в целофанових пакетах у смітниках, про «анонімні вікна» лікарень, у котрі й так породіллі встидаються віддавати дітей, бо ж раптом там камери, то ліпше в кущах кинути, про сіх тих жертв зґвалтувань, невиліковно хворих та й просто про право жінки визначати, коли їй народжувати… Тим часом я ще й автоматично встигла наважити собі моркви і на вазі вибилася цифра: 6.66. Я вирішила не обертатися до високодуховних тіточок.\nА вже наступного дня на християнське радіо запросили. Аж на годинне інтерв’ю за тиждень. Про що зі мною говоритимуть? Анафему могли би й поштою вислати. Раптом підслухали, як я на зйомках у Москві сказала: «Ну, це той міст, де храм Pussy Riot?» Або просто того, що я стала свідком Чоловіка, Що Хрестив Верховну Раду. Просто собі стояв на перехресті й задумливо без кінця її, горопашну, хрестив. Довго так стояв, а я стояла в заторі. Я чекала на зелене світло, а він, вочевидь, на зелену блискавку, що зійде з неба на круглу баню парламенту. Але дочекатися, як візуалізується лунатичний передвиборний плакат однієї з псевдо-патріотичних партій, мені не вдалося, зелене світло взяло своє.\nЯкий акрополь, чогось подумалося мені на цю будівлю соцреалістичного архітектурного значення. Ба навіть Агора – он як всі до неї йдуть. То коханням попід стінами займуться, то пісень заспівають, а то дружньою ходою проти геїв стануть. І заодно проти біометричних паспортів, бо ж усе це від лукавого. Хоча, ні хто такі геї, ні що таке біометрика, жоден тримач транспаранту толком і не петрає. А як же по-іншому може бути в Середньовіччі? Феодальна Україна вітає своїх синів і дочок, розступіться зі своїм протестом, їде кортеж Хазяїна. Не знаю, як ви, а я завжди зі щирою посмішкою показую кортежикам середній пальчик. І сигналю голосно – так радо на серці стає… Диви, і підтримають мене солідарні автомобілісти.\nТим часом почався останній тиждень передвиборної кампанії, котрою вже наїлися всі так, що навіть дармова гречка пенсіонерам не лізе. До бабці моєї подруги в Білій Церкві без кінця ходять посланці «доброї волі», пропонуючи хто блокнотик, хто пакет із їжею, а хто і гроші. Подруга, як і я своїй бабці в Черкасах, радить брати гроші у всіх, а голосувати за того, за кого хочеться насправді.\n«А як же то я? Гроші в них візьму і за них не проголосую? – вжахається бабця. – Вони ж кажуть, у каждій кабінці камера стоїть, знімає, чи за того проголосував! А як не за того, то даже не кажуть, що тобі буде… Нє, страшно мені!»\nЦікаво, як вона собі це «що тобі буде» уявляє… Прийде вчителька, указкою по пальцях надає? Страшний міліціонер винесе з хати телевізор, котрий і так ледь показує? Хоча стару людину залякати – то не штука. Чим мерзотники користаються без огляду на совість, карму і здоровий глузд.\nНайсмішнішим покаранням буде те, що проголосують за кандидата лише він та його дружина (а бабця вже піде на ничку за комуністів голос віддасть, бо онук із дитинства якийсь не той-во був). Така історія вже була на попередніх президентських виборах: знайома працювала на дільниці, тільки язиком цокала від сум, котрі добродій, ласий стати Гарантом, витрачав на усі ті магнітики-торбинки-бігборди-консерви, а відтак при підрахунку за нього виплило лише 2 голоси…\nОсобисто мене насмішила самокритичність кандидатки мого округу: невже Алла Шлапак справді вважає, що я причеплю на холодильник магнітик з її іменем? Ну ще ручка чи блокнотик куди не йшли, та й то соромно буде писати список продуктів на такому брендованому товарі…\nНа своїй сторінці у Фейсбуку опитувала народ – народу вже сняться «народні герої». Кожен поспішає своєю красивою історією поділитися: хто про одеського Гончаренка, що з камерами з’явився на тлі свіжопофарбованого коштом мешканців двору дитячого майданчика й верещав, що то він збудував усе, то про троєщинського регіонала Борисова, який обіцяє тут же, на Троєщині, розкинути українську Силіконову Долину. А ще одночасно з ідентичного кольору наметів роздаються листівки за Кличка і за свідків Єгови, на плакатах «Свободи» задокументовано помсту Снайпера Божого Верховній Раді, і лиш одна Королевська поглядом відданого Хазяїну бультер’єра дивиться в тривожну даль…\nОдним словом, апокаліпсис щомиті ближче, і він би був сумним, якби не був таким кумедним. Як мінімум, ми втрьох, разом із чоловіком і собакою, сьогодні непогано розважилися, споглядаючи з балкону те, як пафосний кортеж із мигалками застряг на нашій вулиці, не в змозі оминути «Жигулі». Всі водії солідарно сигналили, зловтішаючись різкому падінню ККД народного обранця, а ми, повиставлявши промовисто з висоти середній палець, щиро віншвуали: «Що, всралися? Лишилось вже небагато днів вам!» (І хай простять мене всі словники української мови…)\nОпубліковано у категорії: Загальне, Чорні запорожці\t| Прокоментуй!\nУрочисте відкриття меморіальної дошки на честь полку Чорних запорожців\nPosted on 13/10/2012 by ilchyshyn\n12 жовтня 2012 у рамках відзначення Дня Українського козацтва та 70-річниці створення Української Повстанської армії у Летичеві на Хмельниччині відбулося урочисте відкриття меморіальної дошки на честь полку Чорних запорожців та презентації книги спогадів Петра Дяченка.\n“Чорні запорожці. Спомини командира 1-го кінного полку Чорних запорожців Армії Української Народної Республіки.\nЗахід організовано силами Історичного товариства “Чорні запорожці”. Вони презентували книгу, розповідали про історію полку чорних запорожців, його переможні бої на Хмельниччині.\nВ ході форуму для учителів історії, місцевих журналістів та молоді, де і відбувалася презентація книги виступив кандидат історичних наук Олександр Симчишин.\nВ ході відкриття меморіальної дошки на честь вшанування пам’яти легендарних Чорних запорожців і їх командира Петра Дяченка, переможних боїв полку у жовтні 1920 року на Летичівщині, Олександр Симчишин наголосив, що завдання усіх присутніх, незалежно від віку, пам’ятати та шанувати героїчну історію подільського краю, адже значна частина тих подій відбувалася на Летичівщині, Деражнянщині, на території сучасного Хмельницького району.\nЦі люди жили і боролися тут, де живемо ми з Вами. Пам’ятаючи про своїх великих та героїчних предків продовжувати їх священу місію, бо Україна відбудеться тільки тоді, коли за неї будуть боротися. Боролися Чорні запорожці, боровся отаман Гальчевський, бролися українські повстанці, тепер ми повинні продовжити цю боротьбу і довести її до логічного завершення – до повної перемоги Української Держави.\nЗахід відбувся у фантастичній атмосфері величі Духу Боротьби і Перемог. Присутність товариства Чорних запорожців викликала величезну зацікавленість місцевих жителів. Діти, молодь з великим задоволенням брали участь у заходах, за честь для малюків було потримати в руках справжні козацькі шаблі, пригоститися смачним кулішем. Не зіпсували чудовий захід і перешкоди з боку влади, яка на початку його проведення відмовила у надання звукопідсилювальної апаратури про що було погоджено раніше.\nМарш Боротьби з нагоди 70-річчя УПА\nPosted on 12/10/2012 by ilchyshyn\n14 жовтня 2012 року у 70 річницю УПА Всеукраїнське об’єднання “Свобода” проведе Марш Боротьби у Києві.\nВимоги Маршу: повернути звання Героїв України Степанові Бандері та Романові Шухевичу, визнати боротьбу ОУН-УПА національно-визвольною боротьбою Української нації та проголосити 14 жовтня – День створення УПА – державним святом.\nЗбір учасників Маршу – о 14-00 біля пам’ятника Тарасові Шевченку, де відбудеться віче. По завершенні якого розпочнеться Марш Боротьби, що пройде центральними вулицями Києва.\nПісля проведення Маршу – святковий концерт на Михайлівській площі, в якому візьмуть участь провідні українські рок-гурти та виконавці: “КОМУ ВНИЗ”, “Вій”, “Орест Лютий”, “Фліт”, Павло Нечитайло (“Пропала грамота”).\nУ Києві відкриється виставка “Сила волі. Провідники визвольного руху”\nPosted on 09/10/2012 by ilchyshyn\nВиставка “Сила волі. Провідники визвольного руху” є розповіддю про долі лідерів на тлі історичної доби, містить чимало світлин та архівних документів, багато з яких представлені вперше. Авторами є історики Центру досліджень визвольного руху та Національного музею-меморіалу “Тюрма на Лонцьког” Володимир В’ятрович, Руслан Забілий, Ігор Дерев’яний, Андрій Шевців та Василь Стефанів, дизайн виконала Ольга Сало.\nВиставка буде експонуватися в Національному музеї Тараса Шевченка до 23 жовтня 2012 року.\nРозкажу вам, браття, як воно було на Січеславщині, де я провів один пізньовересневий тиждень, даруючи людям свої книги і пісні. Бо дуже показовими були ті зустрічі і ті люди.\n– Нє нада нам вашей лірікі і кніг, ви нам каналізацію отрємонтіруйтє. Скоко лєт в говнє живьом!.. А кака ваша должность там в Кієвє? – приголомшила мене на першій же зустрічі бурхлива “дама з маузером”, очевидно, лідер “мнєнія” чималого гурту мешканців великого і незовсімприємнопахнучого дніпропетровського будинку, коли Максим Курячий представив мене народу.\n“Такого парня обламали!” – хіхікнув з мене десь у животі мій внутрішній голос. На роздуми не було часу…\n– А я якраз головний фахівець по каналізації. Дайте інструмент. Пішли ремонтувати! – машинально і так же безцеремонно зреагували ми зі своїм внутрішнім “его”.\n– О-о, тогда пашлі! – не здавалась возрадувана революційна дама в оточенні таких же соратників.\nПідвал величезного багатоповерхового будинку дихнув на нас чавунним духом какашок, які щедро сотались у його черево з дірявих труб. Ми з Максимом галантно подавали руку дамам, які хвацько стрибнули в клоаку довгого підвалу. Романтика!!!\nМожливо, ці манери, а, мабуть, і впевнені дії Максима по калькуляції витрат на ремонтні роботи (які ми обов’язково виконаємо!) зумовили просвітлення наших дам у майже привітних тіток з мрійливо-сподівальним погядом.\n– Так ви шо, ше й пішитє? І пайотє? – майже кокетливо прохрипіла мені наша лідер-дамочка, виринаючи з клоаки льоху…\n– Опше-то, рєдко, но под воздєйствієм етого чудного вєчєра, в цю мить, у цьому місці, для Вас…\n“Ніч яка, господи, місячна, зоряна” немовби ексклюзивно була сотворена нашими предками для цього темного, томного і духмяного вечора й цих зболених, заляканих козачок. Раптом з балконів, як з трибун стадіону, почулися оплески і вимоги “Продолженія банкета”.\nЯк ви здогадуєтесь, далі наша перша зустріч, яка так загрозливо розпочалася, уже не мала шансів завершитися неуспішно. Попрощались ми бандерівською “Подай, дівчино, руку на прощання”…\n“Древній, обікрадений народе” – пригадалось мені Симоненкове. Роками живучи на гігантській вигрібній ямі власної млявості, чому не боретесь? Чому жодного разу не вийшли до вашого зажраного “губернатора”, “мера”, ЖЕКу? Чому самі не об’єдналися для ремонту? Чому ми спроможні лиш на ситуативні миттєві реакції проти зла, а не на послідовну боротьбу за його безповоротне викорчування?\nІнші зустрічі у “амфітеатрах” дворів Січеслава, Павлограда проходили більш передбачувано, але не менш романтично: спочатку ми починали бесіду з кількома десятками явлених тут найактивніших громадян, потім кілька пісень дуетом з Сергієм Зубасічем, чудовим бардом з Кам’янського-Дніпродзержинська, та його флейтою приєднували до нас ще якусь кількість цікавих.\nАпогей же глибоконародної активності визрівав під час дарування людям книг, залучаючи в цей чин чи не всіх балконних і під’їздних обсерваторів під забутим уже гаслом “Больше одной в рукі нє давать!”…\nА загалом, “дворові” січеславці мене приємно розчарували. Відсоток патріотичних людей там не менший, ніж в Києві.\nВолодимир Гонський на презентації книги\n…Чи знаєте ви Січеславську набережну? – Ні, ви не знаєте Січеславської набережної! Одного вечора мене запросила сюди “позажигать” молодіжний лідер ОО Тетяна Корнійчук.\nВидиво вечірнього Дніпра, який тут значно ширший, ніж у Києві, оперезаного різноманітним мереживом ілюмінації і степових зір, додавало драйву. На зустріч прийшла запрошена “буржуазно-націоналістична” молодь і ті, хто гуляє тут зазвичай: трудящієся, учащієся і отдихающієся.\nА була це вже 101-ша така зустріч за 2,5 останніх роки.\nЯкий це клас, скажу вам, братове, – бачити перед собою світло духу в широких, позитивношокованих очах чуваків-тінейджерів чи гурту солідних ділових людей, які ще 5-20 хвилин перед тим були типово пустобайдужими і зупинились перед тобою просто так, випадково, “от нєчєво дєлать: ну, шо он там говоріт і пайот, послушаю нємного, всьо равно нє чєм заняться…”.\nЯ знаю, що і як говорити, співати таким людям, щоб навіть на них зійшла благодать патріотизму, національної пам’яті і гідності, духу героїв.\n“Чи не вихваляюсь я тут перед вами?” – гризе мене мій строгий внутрішній голос. Не знаю. Просто дуже хочеться прозвітувати, братове, перед вами і засвідчити, що Україну ще можна врятувати.\nБо ми, “щирі українці”, дуже часто патріоти самі в собі, самі для себе, самі між собою. Шукаємо ворогів поміж “жидів, москалів, китайців…”, не помічаючи, що найбільший ворог – це наша лінь і поверхневість.\nНе ждіть “нового Вашингтона”, Месію, “нових лідерів”, нове покоління політиків… Ні! Але максимально допомагайте тим, хто на цій частині простору несе місію України. Бо це план Творця!\nБо тільки морально здорова, патріотична людина і нація здатні побудувати моральне і щасливе суспільство.\nЦі слова я говорив уже в залі розкішного Дніпродзержинського музею місцевій еліті… До речі, сюди, окрім книжок, я привіз і 30 плакатів-стендів “Народна війна 1917-32 рр.” київського “Меморіалу”. Хто може – відвідайте!\n…В неділю ми мали їхати в Нікополь на свято міста, але зіпсувалась коробка “Шевроле” (там ми побували згодом). Хотілося відпочити. І трохи пива.\nАле раптово під вікнами готелю загриміла музика. Січеслав святкував Октоберфест! Апаратура – супер, шотландці в кільтах з волинками, лицедії на ходулях, а головне – етно-рок-гурт “Вертеп”! Море людей. І пива!\n“Є щастя в житті!” – возрадів навіть мій вередливий внутрішній голос…\nНу, є в мене така слабкість – нагло втручатися в сценарні мрії подібних імпрез… Тимофія, фронтмена “Вертепу” і ведучого шоу, не треба було довго переконувати в архіважливості наших “Наливаймо, браття”, “Гей, наливаймо, повнії чари”, “Нам не зашкодить чарка вина” для цього фесту.\nА середньовічний банкетний кант української шляхти “Пийте, браття, попийте” під мою гітару, шикарну Зубасічову флейту і рев публіки особливо підвищив, так скать, ідейно-художній рівень “Октоберфесту”.\n“Слава Україні!”, “Банду геть!”, “Україні волю!” та інші актуальні прогресивні гасла забезпечили неспинну перманентність ентузіязму мас!..\nНе забуду останню зустріч з туристичним клубом у гуртожитку типового ПТУ.\n“Гей, нові Колумби й Магеллани, напнемо вітрила наших мрій, кличуть нас у мандри океани, бухту спокою облизує прибій!” – знову знадобився мені великий Василь.\nЗійшлися туди дуже різні люди: респектабельні підприємці, студенти, офісні службовці, учні ПТУ. Єднала їх лиш романтика подорожей.\n– Тут нічого їм не розказуй, побільше грай і співай, це ж туристи, – проінструктував мене їхній керівник Михайло Шабатін.\nІ знову ці стартові недовірливо-іронічні погляди, особливо ПТУшників: “тю, хто такий, ну, і шо, хи…”. Серед них вирізнявся 18-річний Толя, як сказали, – напівнаркоман, утік зі школи, байдикує.\n– Які книжки? Я в жизні не прочитав ні одной книжонки – заявив він спочатку. А скільки їх таких по всій Україні!\nТут головне – не форсувати події, не нав’язувати свою “правильність”, і головне – бути щирим.\nПісля кількох пісень і розмов я розкрив їм свою книгу “Людина і нація. Час воїнів”. Добре, що у ній ожили ще й 320 фото героїв Боротьби за Україну 1917-2012 рр.\nКнига Володимира Гонського “Людина і нація: час воїнів” значною мірою складається з матеріалів, опублікованих на УП. Обкладинка проводить історичні паралелі між визвольними змаганнями і сучасною політикою. Наскільки ці паралелі доречні, хай судить читач.\nЯ показав цим козацьким нащадкам двох братів-велетнів Петра й Віктора Дяченків і Чорних запорожців, що нищили ворога й перемагали, мов нинішні брати Клички. Розказав про 16-річну Сашу Соколовську – отамана Марусю та її братів. Про магічний Холодний Яр і його героїв.\nА потім – що дає людині патріотизм і національна ідея, і яку масу рушіїв розвитку втрачає людина, якій “всьо равно” і “какая разніца”. І чому у цій точці Всесвіту ця людина має відчувати, пізнавати і творити світ саме цією мовою!\nЧас від часу я поглядав на Толю і його друзів, як п’ють їхні очі потоки духу, що струменіли зі світлин, сторінок, струн.\n– Тепер я поняв, для чого мені жить, – признався він, даючи книгу на підпис і проводжаючи нас до авто…\nЗа понад 100 таких зустрічей скільки таких очей та слів дали мені сили продовжувати! Не буду детально зупинятися на інших: у школах, за гламурними столиками січеславської еліти чи на негламурних сільських галявинах.\nВсе більше переконуюсь, що написати книгу, – далеко не півсправи. Патріотичну книгу – тим більше. Важливо видати її – але й це ще не головне: скільки їх, змістовних і шикарно оформлених, пилиться на полицях книгарень! У кращому випадку їх купить і прочитає “узкій слой” “стурбованої” інтелігенції.\nГоловне і майже нездійсненне в нинішніх умовах – привести патріотичну книгу до читача, угвинтити її зміст у його світогляд, вдихнути в його душу вогонь правди і пам’яті. Особливо тим 95%, які такі книги не читають зовсім. Нелегка це справа. Але завжди вдячна.\nЯ поділився з вами, друзі, досить інтимними своїми спогадами, роздумами, радощами і тривогами. Знаю, що, можливо, хтось знайде тут підстави дорікнути в зайвій відвертості.\nДля чого я це зробив? Тільки для того, щоб ще раз сказати: Україна є!\nТільки за неї треба боротися!\nPosted on 06/10/2012 by ilchyshyn


Кредиты на карту срочно онлайн 24 7 украина - DatingguruguideIcu\nГранично вигідні умови — кредит онлайн на карту срочно і без відказу в Україні допомагає швидко вирішити тимчасові фінансові проблеми без переплат. Ви отримуєте суму до 10 тис. гривень на термін до 30-45 днів і не платите за користування грошима. Багато МФО готові видати першу або акційну мікропозику під 0 відсотків на найвигідніших умовах. Однак важливо звернутися в надійну компанію і уважно прочитати договір, щоб бути впевненим у відсутності переплат.


Так, у Великій Британії ще після Другої світової війни для виконання економічного аналізу інвестиційно-будівельних проектів у державному секторі Королівський інститут дипломованих кошторисників (RICS – Royal Institution of Chartered Surveyors) розробив елементний формат Standard Form of Cost Analysis. Оскільки британські фахівці працювали по всьому світу, стандарт поширився і на такі країни, як Бельгія, Німеччина, Франція, Ірландія, Швейцарія, Данія, Південна Африка, Японія, Нідерланди, Гонконг та інші.\nУ 1973 році в США для Американського інституту Архітекторів (AIA – American Institute of Architects) був розроблений елементний формат MASTERCOST 5. Головна адміністрація служб США (GSA – General Services Administration) паралельно розробила елементний формат UNIFORMAT, який був прийнятий як загальний, використовувався при будівництві військових об’єктів, але не мав статусу державного стандарту. В 1972 Канадський інститут кошторисників (CIQS – Canadian Institute of Quantity Surveyors) оприлюднив власний стандарт Elemental Cost Analysis-Method of Measurement and Pricing, який згодом був прийнятий Королівським Архітектурним Інститутом Канади (RAIC – Royal Architectural Institute of Canada).\nНеобхідність елементної уніфікації змусила і Міжнародну раду з наукових досліджень і документації в будівництві (CIB – International Council for Building Research Studies and Documentation) і Європейський комітет з економіки будівництва (CEEC – Construction Economics European Committee) створити свій формат для збору даних та міжнародного обміну інформацією . Одним з головних завдань була сумісність з іншими існуючими форматами. Тим не менш, формат не набув широкого поширення ані в Європі, ані в світі.\nТому, керуючись ідеєю уніфікації норм на міжнаціональному рівні, Американське товариство з випробувань та матеріалів (ASTM – American Society for Testing and Materials) в 1989 році ініціювало в США розробку нового документу, а в 1992 році Національний інститут стандартів і технології (NIST – National Institute of Standards and Technology) випустив UNIFORMAT II як стандарт, який був затверджений в 1993 році.\nКоли виникла завдання розширити класифікацію елементів до четвертого рівня, описати використання формату по фазах життєвого циклу проекту, рекомендувати шаблон для представлення фактичних даних по кошторисної вартості, документ був удосконалений в 1997 як Standard E 1557-97: Classification for Building Elements and Related Sitework .\nГоловна вигода застосування UNIFORMAT II – підвищення\nефективність проведення кожного етапу життєвого циклу будівель, що забезпечує користувачам інформації значну економію. Дані, введені в документацію в узгодженому форматі на етапі проектування і будівництва, не доведеться вводити заново користувачами на наступних фазах життєвого циклу будівлі.\nМожна виділити наступні критерії, покладені в основу класифікації елементів:\n– ієрархічність з можливістю агрегування та узагальнення на різних рівнях;\n– прийнятність для вирішення широкого спектру завдань, особливо, попереднього опису проектів, контролю витрат та управління експлуатацією;\n– можливість включати експертні оцінки;\n– легка ідентифікація і часта зустрічальність елементів, що роблять істотний вплив на вартість проекту.\nЯкщо первісна класифікації UNIFORMAT була розроблена спеціально для стадії проектування будівництва, то UNIFORMAT II – для:\n– попередніх оцінок, опису складу проекту, технічних умов, інвесторських кошторисів;\n– опису інвестиційного проекту, календарних графіків і грошових потоків;\n– складання кошторисів на стадії проектування, структуризації об’єкта в автоматизованому проектуванні, ризик-аналізі вартості;\n– уявлення витрат життєвого циклу, проведення функціонально-вартісного аналізу (value engineering) і вартісного інжинірингу (cost engineering);\n– складання переліків для технічного проектування, закупівель, звітності по платежах в ході будівництва;\n– аналізу претензій, оцінки стану об’єкта;\n– оцінки обсягу робіт з ремонту і модернізації, довгострокового планування капітальних ремонтів;\n– класифікацій продукції в спеціальній літературі, складання інформаційних баз даних для всіх стадій життєвого циклу.\nРозглянемо використання UNIFORMAT II при складанні кошторисів.\nкласифікації робіт, або – елементарної класифікації.


Наскільки малі підприємці задоволені онлайн-послугами від держави і чого чекати далі - European Business Association\nОлена Еро. Менеджер проєкту Unlimit Ukraine Європейської Бізнес Асоціації. Нині йде другий рік карантину, і слід відзначити, що тенденція до створення цифрових рішень для бізнесу нікуди не поділася, а діджиталізація є в пріоритеті органів державної влади. Прискорені темпи цифровізації є одним з визначальних трендів минулого року. Водночас карантин хоч і заважав час від часу фізичній діяльності малого бізнесу, адміністративної тяганини не скасовував, якщо так можна висловитись. Від підприємців все ще вимагалося справно сплачувати податки, подавати звітну інформацію, оформлювати різноманітні ліцензії й довідки тощо. Це, власне, лише підкріпило тенденцію до цифровізації. Нині йде другий рік карантину, і слід відзначити, що тенденція до створення цифрових рішень для бізнесу нікуди не поділася, а діджиталізація є в пріоритеті органів державної влади. Але все ж питання щодо якості впровадження деяких нововведень є. Тож наскільки мікро- та малі підприємці задоволені онлайн-послугами від держави і чого можна очікувати далі? Портал Дія та виплата карантинних 8 тис. грн. Велика кількість нових електронних сервісів для бізнесу є доступними на платформі Дія, розробленої Міністерством цифрової трансформації. Зокрема, слід зазначити послугу відкриття/закриття/зміни ФОП в дистанційному режимі на сайті. За даними Мінцифри, до запуску порталу Дія тільки 4% підприємців реєстрували свій малий бізнес онлайн, наразі ж цей показник зріс до понад 50%. Водночас у Міністерстві роблять акцент на швидкість процедури, заявляючи, що на реєстрацію ФОП потрібно лише десять хвилин часу і пару натискань миші, проте на практиці Дія є лише технічним реалізатором послуги, через неї тільки подаються заяви, і остаточне рішення щодо відкриття ФОП залишається за реєстраторами. Тож були випадки, коли заяву від підприємця розглядали декілька тижнів. Водночас нещодавно у Мінцифри запустили послугу автоматичної реєстрації ФОП без посередництва держслужбовців, що може стати рішенням та варіантом більш швидкого розгляду заяв. Крім того, на платформі Дії була реалізована можливість податися на програму одноразової державної допомоги бізнесу у розмірі 8 тисяч гривень. Ця ініціатива від уряду користувалася попитом у представників малого бізнесу, що зазнали втрат через впровадження жорсткого карантину цього року. У січні охочим податися до програми був кожен третій підприємець згідно з опитуванням Європейської Бізнес Асоціації, проведеним серед учасників Unlimit Ukraine. А у квітні через велику кількість запитів вийшла з ладу система Дія у першу годину після відкриття реєстрації на програму. Незважаючи на те, що достатня частка підприємців отримала компенсацію за цією програмою (у січні – близько 480 тисяч людей, у квітні-травні — 125 тисяч людей), все ж далеко не у всіх подача пройшла успішно. За даними вищезазначеного опитування, 9% ФОПів не змогли податися на програму через технічні проблеми з платформою. Тим не менш, треба визнати, що процедура подачі була досить швидкою й потребувала мінімум зусиль від власників бізнесу — декілька кліків для затвердження заяви та ведення реквізиту своєї банківської карти. Такий мінімалізм при взаємодії з державою не може не радувати, однак все ще є нюанси з технічною стороною питання. Нова — стара податкова. З року в рік підприємці виказують незадоволення системою оподаткування в Україні. Про це свідчать результати опитування Індекс настроїв малого бізнесу, яке з 2017 року щорічно проводиться Європейською Бізнес Асоціацією. На питання Яку одну сферу в житті країни ви б змінили на користь свого бізнесу? підприємці зазвичай вказують на необхідність прогресивних змін у сфері оподаткування, зокрема щодо спрощення процедури сплати податків. Так, минулого року Державна податкова служба, за інформацією від служби, проводила роботу щодо цифровізації своїх послуг, в результаті чого кількість електронних адміністративних сервісів ДПС виросла до 128. Так, наразі розвитку набуває InfoTAX, за допомогою якого в месенджерах Telegram та Viber підприємці можуть отримувати повідомлення щодо реєстрації податкових накладних, прийняття податкової звітності тощо. Водночас слід відзначити, що цей сервіс є суто інформаційним. Звичайно, це зручно, що після подачі звітності чи сплати податку одразу на телефон приходить квитанція та інформація про зарахування коштів, але така інновація від ДПС мало як вирішує проблеми, що завдають головного болю бізнесу в цій сфері — складність адміністрування, необґрунтоване блокування накладних, несправедливі штрафи тощо. І якщо подивитися в ретроспективі на дослідження Індексу настроїв малого бізнесу ЕВА, можна помітити, що частка МСБ, які вважають податкове навантаження та складність адміністрування податків головною перешкодою на шляху розвитку бізнесу, коливалася в межах 40-56 % впродовж докарантинних 2017-2019 років та зменшилася до 12% у 2020 році. Водночас важко стверджувати, що зменшення незадоволеності сталося лише внаслідок появи нових цифрових послуг. Загалом ми бачимо, що країна розвивається, не стоїть на місці. Відповідно, і податкова сфера також. Крім того, минулоріч на заваді бізнесу встав непередбачуваний фактор пандемії разом з низькою купівельною спроможністю населення. Цифрові зміни реальні?. Спрощення адміністративних процедур, в тому числі і через їх цифровізацію, завжди підтримувалося бізнесом. Наприкінці травня на Дії відбувся запуск цілого комплексу податкових сервісів, багато з яких спрямовані саме на представників малого бізнесу. Для ФОП на спрощеній системі оподаткування створили можливість подавати свою податкову декларацію онлайн, що дійсно зручніше, ніж заповнювати безліч паперових форм. Водночас деякі з нових послуг поки що є доступними тільки в обмеженій кількості областей і працюють в тестовому режимі. Тож потрібно більше часу, щоб оцінити, наскільки успішно ці нововведення будуть інтегровані у роботу підприємців та чи дійсно покращаться у зв’язку з цим умови для введення бізнесу. Адже переведення послуг онлайн — це лише половина справи. У гонитві за кількістю запущених ініціатив, якість сервісного продукту та практична їх реалізація не завжди ставляться держорганами у пріоритет. Водночас цифрова трансформація держпослуг є дійсно корисним та якісним кроком. Проте трансформуватися мають також підходи держави до вирішення фундаментальних питань у відносинах з бізнесом — це стосується ефективної боротьби з корупцією, рівних правил гри, якісної та прозорої роботи судової та правоохоронної системи. А в комплексі всі ці зміни приведуть до реальних результатів, які допоможуть Україні стати дійсно привабливим місцем для ведення бізнесу. Джерело: Delo.ua\nНині йде другий рік карантину, і слід відзначити, що тенденція до створення цифрових рішень для бізнесу нікуди не поділася, а діджиталізація є в пріоритеті органів державної влади.\nПортал “Дія” та виплата “карантинних” 8 тис. грн\nВелика кількість нових електронних сервісів для бізнесу є доступними на платформі “Дія”, розробленої Міністерством цифрової трансформації. Зокрема, слід зазначити послугу відкриття/закриття/зміни ФОП в дистанційному режимі на сайті. За даними Мінцифри, до запуску порталу “Дія” тільки 4% підприємців реєстрували свій малий бізнес онлайн, наразі ж цей показник зріс до понад 50%. Водночас у Міністерстві роблять акцент на швидкість процедури, заявляючи, що на реєстрацію ФОП потрібно лише десять хвилин часу і пару натискань миші, проте на практиці “Дія” є лише технічним реалізатором послуги, через неї тільки подаються заяви, і остаточне рішення щодо відкриття ФОП залишається за реєстраторами. Тож були випадки, коли заяву від підприємця розглядали декілька тижнів. Водночас нещодавно у Мінцифри запустили послугу автоматичної реєстрації ФОП без посередництва держслужбовців, що може стати рішенням та варіантом більш швидкого розгляду заяв.\nКрім того, на платформі “Дії” була реалізована можливість податися на програму одноразової державної допомоги бізнесу у розмірі 8 тисяч гривень. Ця ініціатива від уряду користувалася попитом у представників малого бізнесу, що зазнали втрат через впровадження жорсткого карантину цього року. У січні охочим податися до програми був кожен третій підприємець згідно з опитуванням Європейської Бізнес Асоціації, проведеним серед учасників Unlimit Ukraine. А у квітні через велику кількість запитів вийшла з ладу система “Дія” у першу годину після відкриття реєстрації на програму. Незважаючи на те, що достатня частка підприємців отримала компенсацію за цією програмою (у січні – близько 480 тисяч людей, у квітні-травні — 125 тисяч людей), все ж далеко не у всіх подача пройшла успішно. За даними вищезазначеного опитування, 9% ФОПів не змогли податися на програму через технічні проблеми з платформою. Тим не менш, треба визнати, що процедура подачі була досить швидкою й потребувала мінімум зусиль від власників бізнесу — декілька кліків для затвердження заяви та ведення реквізиту своєї банківської карти. Такий мінімалізм при взаємодії з державою не може не радувати, однак все ще є нюанси з технічною стороною питання.\n“Нова — стара” податкова\nЗ року в рік підприємці виказують незадоволення системою оподаткування в Україні. Про це свідчать результати опитування “Індекс настроїв малого бізнесу”, яке з 2017 року щорічно проводиться Європейською Бізнес Асоціацією. На питання “Яку одну сферу в житті країни ви б змінили на користь свого бізнесу?” підприємці зазвичай вказують на необхідність прогресивних змін у сфері оподаткування, зокрема щодо спрощення процедури сплати податків.\nСпрощення адміністративних процедур, в тому числі і через їх цифровізацію, завжди підтримувалося бізнесом. Наприкінці травня на “Дії” відбувся запуск цілого комплексу податкових сервісів, багато з яких спрямовані саме на представників малого бізнесу. Для ФОП на спрощеній системі оподаткування створили можливість подавати свою податкову декларацію онлайн, що дійсно зручніше, ніж заповнювати безліч паперових форм.\nАдже переведення послуг онлайн — це лише половина справи. У гонитві за кількістю запущених ініціатив, якість сервісного продукту та практична їх реалізація не завжди ставляться держорганами у пріоритет. Водночас цифрова трансформація держпослуг є дійсно корисним та якісним кроком. Проте “трансформуватися” мають також підходи держави до вирішення фундаментальних питань у відносинах з бізнесом — це стосується ефективної боротьби з корупцією, рівних правил гри, якісної та прозорої роботи судової та правоохоронної системи. А в комплексі всі ці зміни приведуть до реальних результатів, які допоможуть Україні стати дійсно привабливим місцем для ведення бізнесу.


Поліцейські провели масові обшуки в інфекційній лікарні Миколаєва (відео) - Новости Николаева -\nПоліцейські провели масові обшуки в інфекційній лікарні Миколаєва (відео) — Новости Николаева\nФедорову звинувачують у фінансових махінаціях Фото з відкритих джерел\nСлідчі вважають, що посадові особи лікарні зловживали службовим становищем\nУ понеділок, 2 серпня, поліція в Миколаївській області провела слідчі дії в КНП «Миколаївський обласний центр лікування інфекційних хвороб». Про це інформує «Преступности.НЕТ».\nВідомо, що з самого ранку в лікарню приїхало понад десять співробітників поліції. Вони провели обшуки в адміністративних кабінетах, зокрема в кабінеті директорки КНП Світлани Федорової.\n«Мені не дозволили вийти з кабінету зайнятися хворими, мені не дозволили почати п’ятихвилинку про те, що загрожує хворим, мені не дозволили зробити обхід навіть в реанімації і мені не дозволили адвоката. І мені зараз не дозволяють знімати, кажуть, що я щось розголошу», – прокоментувала ситуацію Світлана Федорова.\nВідомо, що слідчі дії проводилися в рамках кримінального провадження, відкритого в березні 2021 року за частиною 1 статті 364 кримінального кодексу України ( «Зловживання владою і службовим становищем»).\nСпівробітники поліції вилучали документи щодо нарахування надбавок працівникам лікарні в розмірі 300%, а також договору з ТОВ «Будівельна компанія «Інтербуд». Як відомо, саме в цих документах співробітники управління Південного офісу Державної аудиторської служби в Миколаївській області знайшли порушення.\nЯк повідомляють ЗМІ, директор КНП Світлана Федорова собі нараховувала 300% надбавки за посаду директора, хоча ця посада не належить до тих, хто бореться з коронавірусом. Нарахування становлять 238 тисяч гривень. Ще 270 тисяч – виплати надбавок дитячим лікарям, в яких, на думку аудиторів, не було необхідності. Також Світлана Федорова в лютому 2020 року виплатила собі премію в сумі 25 тисяч гривень без узгодження з власником і без потреби.\nКрім цього, аудитори виявили порушення законодавства та умов договору з ТОВ «Будівельна компанія «Інтербуд» в частині прийому і оплати невиконаних підрядником робіт. За невиконані роботи Федорова заплатила 129 тисяч гривень. Ще 40 тисяч вона віддала ФОП Коробейникова, який нібито здійснював технічний нагляд за виконаними роботами.\nКрім того, на думку слідчого, посадові особи лікарні «списали» бюджетні гроші на роботи, які були виконані за рахунок «Нібулону».\nДодамо, що в Миколаєві, в результаті позбавлення фінансування, закривають єдину в області відбудовану лікарню, яка спеціалізується на інфекційних захворюваннях.\nШтам «дельта» до Миколаєва завезли туристи з Туреччини та Росії — Новости Николаева\nВ Николаеве пенсионеры могут сделать прививки в отделениях «Укрпочты»


➤ Греція. Нафпліон. Чи він дійсно найкрутіший? Интересные места • Достопримечательности • Что посмотреть в Греція. Нафпліон. Чи він дійсно найкрутіший??\nГоловна > Міста та регіони > Закордон > Греція > Нафпліон > Греція. Нафпліон. Чи він дійсно найкрутіший?\nЦе місто часто називають найцікавішим у Греції, інколи називають найгарнішим. Я не буду висловлюватись так категорично, адже я не був в усіх містах Греції, щоб порівняти, але скажу – Нафпліон дуже крутий. Три фортеці – візантійська та дві венеціанські, причому одна – на острові у морі, а ще венеціанська забудова старої частини, із вузенькими затишними вулицями, які терасами піднімаються вгору, а знизу, біля моря, вони укріплені і захищені, міськими мурами, баштами і береговими батареями, які можна вважати четвертою фортецею. Мальовнича морська затока, із яхтами та купою рибальських човнів. Ідилія.\nУ січні 2020 року у Нафпліоні я побував двічі. Перший раз, ми орендували із друзями бусика, і поїхали в це місто із Афін. То була одноденна розвідка-рекогносцировка – я зрозумів, що короткого зимового дня для Нафпліону мало. А ми, наївні, ще й Акрокоринф хотіли в цей день подивитись. У Афіни повернулися пізнього вечора.\nВдруге їхав у Нафпліон уже з родиною – цього разу я не зробив помилки – ми забронювали апартаменти на три доби. День релаксу у місті, із оглядом усіх фортець, день на Аргос і Тирінф, і спокійне гуляння венеціанськими вулицями. Усе так і вийшло, єдине – у Аргос і Тирінф поїхала лише чоловіча половина родини, жіноча вирішила релаксувати ще день. Ага, доба десь згубилася – значить ще день ми просто відпочивали, перед поверненням в Україну – досхочу спали зранку, милувалися морськими краєвидами, купували сувеніри, дегустували грецьку кухню і смачне вино.\nНафпліон – перша столиця незалежної Греції. Хоча на Егіні нам сказали, що вони перша столиця, але дуже то маленьке містечко – яка з нього столиця? То, напевне було місце тимчасової дислокації уряду Івана Каподістрії – грецького героя, який очолив антиосманську боротьбу на Пелопоннесі, де зародилася нова країна – тут почалося повстання, яке покотилося по всій балканській та острівній частині Еллади, було підтримане союзниками – Англією, Францією та Росією, і закінчилося вигнанням османів із Балкан, тому не дивно, що саме населення Пелопоннесу вирішувало, де розташувати столицю. Кажуть, що вибирали між Коринфом та Нафпліоном. Переміг останній, але у 1834 році столиця перебралася у нинішню столицю – Афіни. Каподістрії тоді вже не було на світі – його вбили фанатики-греки, тому рішення про столицю приймав король Отто. Нафпліон поступово перетворився у провінційне містечко, в якому нині мешкає 14 тисяч осіб, хоча, ця провінційність додає йому шарму.\nМісто з’явилося тут дуже давно – в часи Мікенської цивілізації воно вже існувало. В античний та візантійський період називалося місто Нафпліо, тому нині найстаріша частина Нафпліону, колишній акрополь, обнесений мурами та баштами – фортеця Акронафпліо. Не скажу, що вона ідеально зберіглася – фрагментами це повна руїна, але є ділянки, які виглядають дуже атрактивно, наприклад брами, башти у східній частині, башта із годинником – це вже незмінна ознака османського правління. Фотографувати тут є що, і для любителів архітектури, і для поціновувачів природи, адже звідси відкриваються класні морські краєвиди. Звідси, на неабиякій верхатурі, видно фортецю Паламіді і острівний форт Бурдзі.\nІз античного періоду Нафпліон розміщувався виключно в межах фортечних мурів акрополя. Фортецю розбудовували і укріпляли візантійці і франки, але найбільших змін вона зазнала в часи венеціанців, які володіли містом із 1389 по 1540 роки, і саме у їхню добу, місто вийшло за межі древньої фортецю і поступово перемістилося вниз, до моря. Венеціанці збудували нові вулиці, адміністрацію порт і берегові батареї. Вхід у гавань мав обороняти новий форт на острові – Бурдзі.\nВзагалі, венеціанці провели титанічну роботу із розбудови укріплень Нафпліону. Нові бастіони, як у межах фортеці, так і незалежні, нова цитадель, нові артилерійські позиції і врешті, на скелястій горі Паламеда, яка здіймається над морем на 216 метрів, було зведено абсолютно нову, велику фортецю – Паламіді.\nБудівництво фортеці почали у 1687 році, але потім його надовго заморозили, і відновили у 1711-му. Будували рекордно швидко, як для того часу – за чотири роки завершили, а ще через рік – у 1715 році, Нафпліон захопили османи. Паламіді стала останньою фортецею, зведеною венеціанцями за межами Венеції. Це унікальна споруда, яка складається з восьми самостійних бастіонів, з’єднаних загальною стіною. Нижче фортеці, на схилі, ще ряд об’єктів, які обороняли підступи до фортеці, проходи та сходи.\nВ османський період у Паламіді був категорично заборонений вхід християнам – вони увійшли сюди аж у 1822 році, під час війни греків за незалежність. Загін, який захопив фортецю, очолював Теодорос Колотроніс – національний герой Еллади, якого король Отто на 11 місяців ув’язнив у ній же, зробивши із фортеці в’язницю. Тут встановили гільйотину, щоб карати засуджених до страти. За весь час виконали 25 вироків.\nНині Паламіді – один із головних туристичних об’єктів Нафпліона. Зважаючи на висоту розташування, дістатись до фортечних брам непросто – треба, або піднятися на авто на паркінг, біля нижньої брами, або подолати пішки 999 сходинок, а тисячну зруйнував кінь Колотроніса. Так кажуть місцеві мешканці, але це не відповідає дійсності сходинок менше – всього 857. Їх збудували полонені турки за наказом короля Отто. Другий шлях потребує певної фізичної підготовки, але із сходових прольотів ви побачите неймовірне розташування міста на півострові, який видається у море. Краєвиди просто фантастичні. Підйом займе від 20 до 40 хвилин – залежно від ваших сил.\nПід Паламіді, на горбику між двома фортецями, стоїть покинутий чотириповерховий готель. Дверей немає, сходами можна піднятися на дах – чудовий фотомайданчик, з якого вам вдасться зробити прекрасні світлини блакитно-смарагдового моря, скель та фортечних укріплень.\nЩе одна дивовижна фортифікація Нафпліона – Бурдзі. Цей форт венеціанці звели на острові, на місці візантійської церкви, наприкінці 15 століття. Шестикутний, озброєний гарматами форт, мав обороняти морські підходи до міста. Османи, після захоплення Пелопоннесу у 1715 році, завалили фарватер великим камінням, унеможлививши атаки міста крупними суднами.\nНині острів-форт – популярний туристичний об’єкт, до якого щогодини, десь до шістнадцятої, ходить кораблик, навіть взимку.\nКрім фортифікацій Нафпліон манить своїми венеціанськими вуличками, грецькими храмами, сувенірними лавками, рибними тавернами. Круте місто.\nТекст та фото Романа Маленкова. Чорновий текст для книги “10 країн після карантину”.


Автобусні квитки до Теберда\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Теберда можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Теберда\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Теберда, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Теберда онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2505336867


Доповідь керуючого Київською єпархією УПЦ Блаженнішого Митрополита Онуфрія на річних Єпархіальних зборах - Українська Православна Церква\n← «Рознарядка — по три приходи до кінця року». Як влада переводить храми з УПЦ в ПЦУ, не чекаючи Томосу (рос.)\nКиївська єпархія УПЦ у 2018 році: 396 парафій, 31 монастир, 779 кліриків і 992 ченця і черниць →\nП’ятниця, 28.12.2018 14:45\n28 грудня 2018 р., Трапезний храм Києво-Печерської Лаври\nЯк уже стало доброю традицією, ми щороку в грудні збираємося у цій Святій обителі — Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі на щорічних зборах Київської єпархії. Дякуємо Богу, що і сьогодні ми маємо таку можливість зібратись разом, поспілкуватись та обговорити назрілі питання. Впродовж 2018 року Господь дарував нам радість урочисто святкувати визначні події у житті Церкви, а також посилав випробування, щоб своїм життям та вчинками ми могли засвідчити свою любов до Бога та вірність Євангельській істині.\nУ 2018 році Українська Православна Церква урочисто відзначала 1030-ліття Хрещення Київської Русі. З нагоди цього ювілею 27-28 липня у м. Києві відбулися святкові заходи, серед яких: молебень на Володимирській гірці, Хресний хід вулицями столиці та урочисті богослужіння у Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі. Цьогоріч участь у Хресному ході взяли понад 250 тисяч осіб, серед яких чисельні паломники з-за кордону та з різних куточків України. Головний тягар щодо організації та проведення цих заходів ліг на духовенство, чернецтво та мирян нашої єпархії. З приємністю хотілося б висловити подяку монастирям, храмам та волонтерам м. Києва і області за їхню активну участь в організації та проведенні ювілейних заходів.\nЩе однією вагомою подією у житті нашої Церкви було урочисте відзначення 30-річчя відновлення чернечого життя в Києво-Печерській Лаврі. З нагоди цієї події 20 липня 2018 року в актовій залі Києво-Печерської обителі відбулась Міжнародна конференція «Києво-Печерська Лавра – Афон – Єрусалим: єдність крізь віки». Зважаючи на значимість Києво-Печерської Лаври у житті світового Православ’я, вітальні слова на адресу Лаври надійшли від Патріарха Святого града Єрусалима і всієї Палестини Феофіла III, митрополита Східно-Американського і Нью-Йоркського Іларіона, митрополита Діоклійського Калліста, ігумена Пантелеімонівського монастиря на Афоні архімандрита Євлогія та ігумена обителі Ксенофонт архімандрита Олексія.\nЗ нагоди ювілею у Києво-Печерській Лаврі проходила виставка «Дім Пресвятої Богородиці», на якій були представлені для ознайомлення понад 100 експонатів з музейних фондів Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника, історичні літописи та ікони XVІІІ – ХІХ ст.\n22 липня у Трапезній палаті храму преподобних Антонія і Феодосія Печерських відкрилась фотовиставка «Хресний шлях Лаври». На виставці були представлені близько 300 фотографій з історії Києво-Печерської Лаври дореволюційного періоду, періоду 20-30-х років XX століття, воєнного та післявоєнного періоду, часу, коли Лавра була закрита, а також фото Лаври після відродження в ній чернечого життя в 1988 році та сучасні види монастиря. У жовтні поточного року ця фотовиставка була показана у Храмі Христа Спасителя під час роботи VIII Міжнародного фестивалю «Віра і слово». Виставку планується показати у різних містах Європи впродовж 2019 року.\n23 липня, у день пам’яті засновника Києво-Печерської Лаври – прп. Антонія Печерського, 1035 років з дня народження якого виповнилось цього року, відбулось урочисте Богослужіння. На свято прибули архієреї УПЦ, духовенство, ченці та прочани з різних куточків світу, чиє життя пов’язане з Лаврою та її святинями.\nУ цей ювілейний рік телеканалом «Інтер» був створений документальний фільм «Києво-Печерська Лавра. Фотографія тисячоліття». Проект розповідає про тисячолітню історію Києво-Печерської Лаври, про долю обителі в ХХ ст. і про її відродження після відновлення тут чернечого життя 30 років тому.\nТакож хотілося б сьогодні звернути увагу на заходи присвячені 100-літтю мученицької кончини священномученика Володимира, митрополита Київського і Галицького. 7-8 лютого 2018 року у Києво-Печерській Лаврі відбулась Міжнародна наукова конференція «Київський митрополит сщмч. Володимир (Богоявленський) і початок гонінь на Православну Церкву в ХХ столітті». Змістовні доповіді учасників цієї конференції та фотовиставка ще раз нагадали нам про жертовність багатьох наших земляків, які в умовах богоборчого політичного режиму терпіли страждання, приниження та репресії лише за те, що воліли залишатись вірними Христу та Його Церкві, а не піддаватися викликам тогочасного суспільства. Узагальнення та систематизація свідчень і джерел з історії гонінь на Православну Церкву та православне духовенство за радянських часів, реабілітація та увіковічнення пам’яті жертв репресій, осмислення сповідницького шляху Православної Церкви в роки гонінь, відродження спадщини і вшанування пам’яті святих Новомучеників і Сповідників Православної Церкви ХХ століття – ось ті завдання, які були поставлені на конференції, і які ми маємо пам’ятати сьогодні, щоб кріпитися у вірі. Перед початком конференції, 7 лютого, у день 100-ліття мученицької кончини сщмч. Володимира, у Лаврі була звершена Божественна Літургія. Рака з мощами Священномученика була поставлена у Трапезному храмі Лаври. Вшанування його мученицької кончини є символом вшанування подвигу усіх новітніх Новомучеників та Сповідників, котрі постраждали від рук богоборчої влади.\nПідсумовуючи, хотів би висловити особливу подяку наміснику Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври Преосвященному митрополиту Вишгородському і Чорнобильському Павлу, братії обителі, а також духовенству, чернецтву та мирянам Київської єпархії за Вашу небайдужість до історичної пам’яті, збереження та увіковічнення славетних сторінок з життя нашої Церкви.\nСтаном на сьогодні Керуючому Київською єпархією, яким є Митрополит Київський і всієї України, в управлінні єпархією допомагають 17 вікарних архієреїв, секретарі єпархії по Київській області та по м. Києву.\nЗ метою підвищення ефективності церковно-адміністративного управління парафіями Київської єпархії 4 січня 2018 року відбулась реорганізація вікаріатств. У межах м. Києва було утворено п’ять вікаріатств, а в межах Київської області, райони якої входять до складу Київської єпархії, було сформовано шість вікаріатств. З числа вікарних архієреїв Київської Митрополії були призначені керуючі новоутворених вікаріатств.\nЗагальна координація діяльності керуючих вікаріатствами покладена на Керуючого справами Української Православної Церкви Преосвященного митрополита Бориспільського і Броварського Антонія.\nВпродовж 2018 року Керуючий Київською єпархією звершував богослужінння у храмах та монастирях Київсбкої єпархії. Окрім, богослужінь у Свято-Успенській Києво-Печерській Лаврі, Керуючим єпархією було звершено 61 богослужіння у храмах Києва та Київської області. Серед них найбільш визначними є:\n17 червня — Богослужіння у чоловічому монастирі Свято-Покровська Голосіївська пустинь з нагоди 25-річчя відродження обителі.\n7 липня — Божественна Літургія в соборі на честь рівноапостольної великої княгині Ольги на Харківському масиві в Києві. Цього дня свій поважний ювілей 80-річчя з дня народження відзначав настоятель храму протоієрей Всеволод Рибчинський.\n31 серпня — Божественна Літургія у Свято-Вознесенському Флорівському монастирі. На Малому вході був вручений ігуменський жезл новообраній настоятельці Флорівської обителі ігумені Євлампії (Єлісейкіній).\n4 грудня — Божественна Літургія у Свято-Введенському чоловічому монастирі Києва, який у цьому році святкував 140-річчя свого заснування.\nТакож з приємністю слід зазначити, що впродовж року були звершені освячення:\n6 січня — освячення престолу в храмі на честь ікони Божої Матері «Всіх скорботних Радість» в Бабиному Яру м. Києва.\n15 лютого — освячення храму на честь великомученика Димитрія Солунського в Жулянах.\n10 квітня —освячення храму на честь великомученика Георгія Побідоносця і Всіх Святих воїнів, який відкрито на території спортивно-оздоровчого центру для дітей і підлітків в селі Круглик.\n17 квітня — закладка пам’ятної капсули і освячення каплиці при вході на кладовище в Пущі-Водиці м. Києва.\n6 травня — освячення накупольних хрестів після Божественної літургії у Свято-Успенському храмі, що на Позняках в м. Києві.\n28 травня — освячення Свято-Троїцького храму після його відновлення у селі Страхолісся Іванківського району.\n5 липня — освячення храму на честь ікони Пресвятої Богородиці «Неопалима Купина» у селі Плюти Обухівського району.\n19 липня — освячення приділів на честь Воскресіння Христового і Успіння Богородиці у Спасо-Преображенському соборі на Теремках м. Києва.\n9 серпня — освячення храму на честь Різдва Божої Матері після його відновлення у селі Микуличі Бородянського району.\nВпродовж року вікарні архієреї регулярно забезпечували представництво Української Православної Церкви на різних заходах у дипломатичних представництвах та консульствах інших держав в Україні.\n26 квітня та 14 грудня Преосвященний єпископ Баришівський Віктор брав участь у церемонії покладання квітів до пам’ятного знаку «Воїнам Чорнобиля» та меморіального кургану «Героям Чорнобиля».\n9 серпня, у день пам’яті великомученика і цілителя Пантелеімона, у Національному історико-культурному заповідника «Софія Київська» та Національному театрі імені Івана Франка відбулось щорічне нагородження лікарів відзнакою за професіоналізм та милосердя, яка запроваджена ще у 2007 році з благословення Блаженнішого Митрополита Володимира. Цьогоріч номінантів орденом святого Пантелеімона цілителя нагороджував Преосвященний єпископ Васильківський Миколай.\n17 жовтня Преосвященний єпископ Васильківський Миколай взяв участь у святкуванні 50-річчя з дня заснування Спільноти святого Егідія в Італії.\n1 листопада Преосвященний єпископ Баришівський Віктор взяв участь в урочистостях із нагоди 100-річчя заснування Національної медичної академії післядипломної освіти імені П. Л. Шупика.\n20 листопада Преосвященний архієпископ Боярський Феодосій відвідав урочисті заходи з нагоди офіційного свята Польщі — 100-річчя відновлення Незалежності Республіки. Від імені Предстоятеля Української Православної Церкви архієпископ Феодосій привітав пана Посла зі святом і висловив вдячність Польській Православній Церкві та православним віруючим Польщі за підтримку Української Православної Церкви у нинішніх випробуваннях.\n23 листопада Преосвященний архієпископ Бородянський Варсонофій взяв участь у засіданні Верховної Ради, приуроченому до 85-х роковин Голодомору 1932-1933 років в Україні.\nУ Київській єпархії впродовж року підносилися особливі молитви за спочилими у Другій світовій війні та за захисників Вітчизни з нагоди 74-річниці перемоги над нацизмом у Другій світовій війні та 75-річниці визволення м. Києва від фашистських загарбників; за Україну, за мир у державі та український народ з нагоди 27-річниці незалежності України; за лікарів та хворих у день пам’яті св. великомученика Пантелеімона; за жертвами Голодомору та політичних репресій тощо.\nВікарними архієреями у 2018 році було розглянуто 411 шлюбних справ та прийнято 191 рішення щодо інших складних церковно-канонічних питань.\nУ звітному 2018 році у штаті вікарних архієреїв відбулися такі зміни:\n16 березня відійшов до Господа керуючий Макарівським вікаріатством Преосвященний архієпископ Іларій.\n17 грудня 2018 року Рішенням Священного Синоду УПЦ (журнал №72) керуючий Центральним київським вікаріатством Преосвященний архієпископ Бородянський Варсонофій призначений керуючим Вінницькою єпархією.\n17 грудня 2018 року Рішенням Священного Синоду УПЦ (журнал №70) Преосвященний митрополит Переяслав-Хмельницький і Вишневський Олександр звільнений з посади вікарія Київської Митрополії та за ухилення в розкол заборонений у священнослужінні.\nЗ числа духовенства Київської єпархії чотирьох кліриків було обрано на високе архієрейське служіння:\nнамісник Різдва-Богородиці Десятинного монастиря архімандрит Гедеон (Харон) рукоположений в єпископа Макарівського, вікарія Київської Митрополії;\nблагочинний Академічного храму Різдва Богородиці архімандрит Пимен (Воят) рукоположений в єпископа Дубенського, вікарія Рівненської єпархії;\nсекретар Київської єпархії архімандрит Діонісій (Пилипчук) рукоположений в єпископа Переяслав-Хмельницького, вікарія Київської Митрополії;\nризничний Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври архімандрит Андрій (Василашку) рукоположений в єпископа Петропавлівського, вікарія Дніпропетровської єпархії.\nСтаном на 25 грудня 2018 року в єпархії діє 396 парафій (163 в м. Києві та 233 в області). В м. Києві зареєстровано дві нові парафії, але дві столичні парафії при військових частинах, на жаль, припинили свою діяльність.\nПарафії Київської єпархії об’єднані у 33 благочиння (15 в м. Києві, 17 в Київській області та одне Монастирське). В єпархії функціонує 12 єпархіальних відділів та 2 комісії.\nНа парафіях та в монастирях Київської єпархії несуть служіння 779 кліриків:\nв м. Києві – 527 (439 священиків та 88 дияконів);\nв області – 252 (229 священиків та 23 диякони).\nЗа звітний період 14 кліриків були почислені за штат та перейшли в інші єпархії, зокрема в Конотопську, Могилів-Подільську, Бориспільську, Сімферопольську, Тульчинську, Московську та Орловську Руської Православної Церкви, Східно-Американську і Нью-Йоркську Руської Православної Церкви Закордоном, а також в клір Православної Церкви в Америці та в братію Руського на Афоні Свято-Пантелеімонівського монастиря.\nДо кліру Київської єпархії прийнято 18 кліриків з інших єпархій, а саме: Полтавської, Могилів-Подільської, Мукачівської, Тульчинської, Рівненської, Волинської.\nДля Київської єпархії рукоположено 32 священики та 23 диякони.\n5 кліриків єпархії були заборонені у священнослужінні.\nУ 2018 році померло 3 священики нашої єпархії:\nПротоієрей Борис ХАРКОВИЙ (+ 02.07.2018).\nПротоієрей Миколай ЗДОРОВЦОВ (+19.07.2018).\nАрхімандрит ФЛАВІАН (Гоженко) (+24.07.2018).\n16 квітня після тривалої хвороби відійшла до Господа настоятелька Свято-Вознесенського Флорівського монастиря ігуменя Антонія (Фількіна).\nЗа звітний рік кількість монастирів не змінилась. В єпархії діє 22 монастирі: 12 чоловічих (в тому числі Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра) та 10 жіночих. Крім того, в підпорядкуванні Митрополита Київського і всієї України знаходиться 9 ставропігійних монастирів УПЦ (серед яких Свято-Успенська Почаївська Лавра, 3 чоловічих і 5 жіночих).\nУ монастирях, в тому числі і ставропігійних, несуть чернечий послух 992 особи в монашеському та іночеському чині: 478 у чоловічих та 514 у жіночих.\nСоціально-благодійна робота в Київській єпархії\nНезважаючи на усю складність сьогодення, духовенство та миряни Київської єпархії не залишаються осторонь від болі та страждань ближніх, беруть активну участь у соціальному служінні: відвідують лікарні та хоспіси, опікуються дітьми та літніми людьми, вимушеними переселенцями та людьми з фізичними вадами. Регулярно на парафіях проводяться різні благодійні акції для підтримки людей, які потрапили у важкі обставини.\nЗ 3 вересня до 17 листопада у м. Києві тривала благодійна акція «Мати життя: від Богородиці передчасно народженим немовлятам», під час якої було придбано медичне обладнання вартістю 136 тисяч гривень та передане Національній спеціалізованій лікарні «ОХМАТДИТ». Організаторами акції виступили дві столичні парафії: Єрусалимської ікони Божої Матері Голосіївського благочиння та парафія Всіх Святих Кладовищенського благочиння. 19 листопада відбулась офіційна передача придбаного медобладнання.\n28 травня до Дня захисту дітей волонтери благодійного проекту «Наша Лепта», що діє на базі парафіяльної громади храму святителя Миколая Чудотворця при 17-й лікарні Києва, провели святкову благодійну акцію для підтримки хворих дітей.\nПарафією та сестринством на честь преподобномучениці Єлизавети та інокині Варвари при столичному храмі свт. Михаїла першого Митрополита Київського щоденно готуються гарячі обіди для понад 500 нужденних. Сестри допомагають пацієнтам психіатричної лікарні в Глевасі, опікуються будинком для дітей з затримкою психічного розвитку, що знаходиться в районі Червоного хутору столиці; відвідують дитяче відділення міського тубдиспансеру у місті Боярка, Київський дитячий онкоцентр; допомагають хворим літнім людям у міському хоспісі при 10-й міській клінічній лікарні. Також сестринством була надана допомога Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради Донецької області. Загальна сума витрачених коштів за звітний період становить понад 460 тисяч гривень.\nПарафіями Подільського благочиння ведеться пастирська та соціальна робота з організацією інвалідів Подільського районного товариства інвалідів «Єдність», приймальником-розподільником для дітей при Міністерстві Внутрішніх Справ України, столичною школою-інтернатом для незрячих №5, дитячим будинком «Малятко».\nСтоличною парафією Різдва Христового Першого дарницького благочиння постійно надається допомога Дитячому відділенню при Національному інституті онкології, Київській територіальній первинній організації №4 УТОС, громадській організації інвалідів дитинства «Церебрал-Десна», міській районній організації інвалідів м. Києва «ОРТОС», а також кільком дитячим будинкам сімейного типу.\nСтолична парафія Преображення Господнього на Вирлиці співпрацює з благодійним фондом «Асперн», де ведеться опіка над 75 родинами (переселенці, одинокі матері, багатодітні, малозабезпечені) та дітьми сиротами.\nРік, що минає, був непростим. Події у суспільстві, викликані здебільшого політичними гаслами, на жаль, відображаються і на житті Київської єпархії Української Православної Церкви. На жаль, триває інформаційна кампанія по дискредитації нашої Церкви, вчиняється низка провокацій біля наших храмів та монастирів.\nВпродовж року неодноразово були вчинені наруги над храмами, спроби підпалу та пограбування, а також акти вандалізму. Зокрема, було пограбовано та осквернено храм на честь Казанської ікони Божої Матері при Національному науковому центрі радіаційної медицини Національної академії медичних наук України Святошинського благочиння міста Києва; вчинено підпал храму на честь Преображення Господнього, що знаходиться біля Київського міського протитуберкульозного диспансеру №1 Оболонського благочиння міста Києва, а також дерев’яного храму на честь Єрусалимської ікони Божої Матері Голосіївського благочиння Києва, столичного храму на честь святителя Спиридона Триміфунтського Святошинського благочиння та церковної будівлі на території храму в Бабиному Яру. Окрім того, вчинено спробу пограбування храму на честь ікони Божої Матері «Знамення» Солом’янського благочиння.\nУ звітному році ситуація загострилася навколо Десятинного Різдва-Богородиці чоловічого монастиря. Все розпочалося в ніч з 23 на 24 січня зі спроби підпалу монастирського храму, а вже наступного дня, 25 січня, був вчинений акту вандалізму біля монастиря. Готувалося силове захоплення обителі. Проте на захист монастиря стали тисячі вірян, які впродовж кількох днів цілодобово молилися на церковному подвір’ї монастиря. Також на підтримку Десятинного храму було направлене звернення з понад 20-ма тисячами підписів голові Київської міської ради. Спільними зусиллями, завдяки небайдужості духовенства та мирян єпархії, конфлікт вдалось частково владнати.\nЗ сумом змушені констатувати, що за цей рік, через політичну ситуацію в країні, припили свою діяльність два храми, які діяли на територіях військових частин, зокрема храм Нерукотвроного Спаса при Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна та храм Архистратига Михаїла, що діяв при військовій частини А-0222 окремого полку Президента України. Храм Архистратига Михаїла керівництвом військової частини був переданий іншій конфесії.\nЯк стало відомо, директиву Генштабу Збройних Сил України з грифом «для службового користування» не допускати капеланів Української Православної Церкви у військові частини отримали усі командири ще навесні 2018 року.\nНа жаль, треба сказати, що всі військові та інші відомчі храми Української Православної Церкви перебувають під загрозою закриття. Хочу запевнити, що жодний з настоятелів таких храмів не залишиться без місця служіння та без допомоги з боку єпархіального управління.\nВважаємо, що усі ці події та рішення є наслідком складних процесів, розпочатих державною владою щодо створення в Україні так званої Помісної Церкви. Детально на хронології усіх цих процесів ми сьогодні зупинятися не будемо, оскільки всі ми з глибоким болем не тільки спостерігаємо, а й щодня пожинаємо гіркі плоди такої антицерковної діяльності. Зазначимо лише, що 19 квітня 2018 року Верховна Рада України Постановою №8284 підтримала звернення Президента України до Вселенського Патріарха Варфоломія з проханням «надати Томос про автокефалію Православній Церкві в Україні». 15 грудня 2018 року у м. Києві відбувся так званий об’єднавчий собор, на якому було заявлено про створення нової церковної організації під назвою «Православна Церква України», що виникла внаслідок об’єднання двох неканонічних структур: «Української Автокефальної Православної Церкви» та «Української Православної Церкви Київського Патріархату».\nВкотре хочу наголосити, що для канонічної Української Православної Церкви нічого не змінилося, розкольники залишись розкольниками, і всі звершувані ними так звані священнодії і таїнства були і залишаються недійсними та безблагодатними. Жодна з Помісних Православних Церков не визнала новоствореної релігійної організації. Українська Православна Церква залишається єдиною істинною Церквою Христовою в Україні.\nСьогодні духовенство, чернецтво та миряни Української Православної Церкви перебувають під тиском сил, які мають великий вплив на засоби масової інформації, та формують інформаційну політику українського суспільства. Ми не можемо використовувати ті ж методи, що використовують проти нас. Наш захист — це любов у відповідь на ненависть, прощення у відповідь на зло, терпимість у відповідь на образи. Ми зобов’язані словом правди захищати Істину Божу та добре ім’я нашого духовенства і мільйонів вірян.\nДорогі Владики, отці, браття і сестри. Сьогодні на деяких із вас чиниться тиск з боку органів державної влади щодо примушування переходити до новоствореної так званої Православної Церкви України. Залякуються ваші сім’ї та родини, благодійники храмів, водночас звучать і заманливі пропозиції. Прикладом такого явного тиску були нещодавні перевірки майна Києво-Печерської та Почаївської Лавр, безпідставний обшук підсобного господарства Києво-Печерської Лаври.\nЗвертаю вашу увагу! Якщо на ввірених вам парафіях чи монастирях вчиняються будь-які протизаконні дії, чи вам стало відомо про втручання сторонніх осіб у церковне життя громади, необхідно негайно повідомляти про такі випадки в Юридичний відділ Української Православної Церкви. Ви зможете отримати консультацію як правильно діяти за таких обставин. Тільки разом, спільною підтримкою один одного, братерською взаємодопомогою ми зможемо протистояти нинішнім випробуванням.\nДякую вам за вашу мужність та стійкість у збереженні чистоти істинного Євангельського вчення та за перебування в єдності зі Святим канонічним Православ’ям.\nСимволічно, що цьогоріч ми згадуємо, як 100 років тому розпочалися репресії духовенства та мирян Святої Церкви з боку атеїстичної влади. Здавалось би, що ці криваві роки історії ніколи більше не повторяться на нашій землі. Проте, ворог людського спасіння щоразу вигадує нові форми боротьби з істинною Церквою Христовою. Ми живемо під загрозою прийняття українським парламентом відверто антицерковних законів, спрямованих на знищення Української Православної Церкви – Церкви українського народу з тисячолітньою історією. Ще болючішим для нас, православних, є те, що боротьба проти нашої Церкви ведеться за допомогою Константинопольського Патріархату — наших одновірців, братів по вірі. А тому, закликаю вас бути пильними, проводити обґрунтовану роз’яснювальну роботу серед парафіян, в жодному разі не висловлюватися на політичні теми. Церква стоїть поза політикою.\nГоловною нашою зброєю є слово — слово про істину, любов та взаємоповагу. Ми на власні очі бачимо, як сьогодні багатотисячні прохання вірян нашої Церкви залишаються непочутими «сильними світу цього». Проте ми не втрачаємо надії, що будемо почуті Господом нашим Іісусом Христом, Якому ми покликані служити, перед Яким ми маємо з любов’ю зберігати свою вірність, і Якому ми смиренно дякуємо за подаровану нам високу честь терпіти скорботи за Його Пресвяте Ім’я.\nНа цьому хочу завершити свою коротку доповідь про життя Київської єпархії впродовж 2018 року.\nКористуючись нагодою, вітаю вас та всіх наших вірян з Різдвом Христовим і Новоліттям. Бажаю міцного здоров’я, стійкості у вірі, мужності у подоланні випробувань та радості молитовного спілкування!\nЗа тегами Доповідь Предстоятеля УПЦ на зборах духовенства Київської єпархії,Київська єпархії


Секс - 8 ідей для осіннього сексу (18+) — УНІАН\nСтосунки 5 хв. 4044\nДатська мода на затишок торкнулася не тільки інтер'єру і кулінарії. Теплі шкарпетки і чашка гарячого шоколаду зроблять ваш секс ніжним і приємним.\n8 ідей для осіннього сексу / фото ua.depositphotos.com\nЧитайте такожСекс по-осінньому: сексолог розказав, як підтримувати потяг восени\nКрім того, зменшується чутливість ерогенних зон, знижується рівень гормону радості. Це відбувається через нестачу сонячного світла. Позначається на якості сексу і надмірній втомі.\nНе кажучи вже про те, що в світлі свічок твоя власна шкіра буде здаватися бархатистою і ніжною. Свічки асоціюються у нас не тільки зі спокоєм, але і з романтикою. Недарма існує стійкий вираз "вечеря при свічках". Під настрій ти також можеш підібрати запах, який налаштує вас на любовний лад.\nЗгадайте позу "ложечки"\nЛюби мене ніжно: 7 секс-поз для романтичної ночі (фото 18+)\nПострибаємо: 5 секс-поз з використанням фітболу (фото 18+)\nВісім простих, але дуже важливих правил: експерти розповіли, як підготуватися до першого анального сексу (18+)\nВчені з'ясували, як емоційне вигорання впливає на рівень сексу\n13:49 "Це просто страшно": лікар розповіла, коли в Україні може настати "коронавірусний" пік


Прописка у комунальній квартирі (реєстрація) 2020 - з частковою власністю, без згоди сусідів, в кімнаті\nБагато громадян на території РФ проживають у комунальних квартирах. Подібна форма житлових приміщень збереглася з часів Радянського Союзу. Наймачами кімнат у комуналках практично у всіх випадках є сторонні один для одного люди.\nПрописка в комунальній квартирі можлива для тих, хто проживає в ньому на законних підставах. Ця процедура проводиться у відповідності з правилами, встановленими російським законодавством.\nРеєстрація в комуналці не дає громадянам права власності, але дає можливість не тільки користуватися жилим приміщенням, але і загальними площами ‒ коридором, санвузлом, кухнею та ін. При збільшенні числа зареєстрованих громадян в квартирі підвищуються комунальні платежі.\nРеєстрація для громадян, які постійно проживають на території РФ, є обов'язковою процедурою. Вона дозволяє отримувати деякі привілеї та безперешкодно користуватися державними послугами.\nПрописка буває двох видів ‒ постійна і тимчасова:\nперший вид реєстрації оформляється за місцем постійно проживання;\nдругий ‒ за місцем тимчасового перебування.\nПостійна прописка діє необмежений період часу, а тимчасова ‒ тільки протягом обмеженого терміну.\nРеєстраційний облік громадян в РФ потрібно для того, щоб відповідні органи мали можливість відстежувати їх переміщення по країні.\nВідсутність реєстрації може спричинити за собою відповідальність для мешканця і власника, що надає йому приміщення для проживання.\nУ 2020 році правила проведення реєстрації, в тому числі і в комунальних квартирах, регулюються ПП РФ №713 та законом №5242-1.\nКрім цього, щодо прописки діють і деякі положення Житлового кодексу, а також Цивільного кодексу про спільної власності.\nРеєстрація в комунальній квартирі визначається статусом її правовласника. Комуналки можуть ставитися як до приватного, так і до муніципального виду власності.\nУ першому випадку у квартири є власник, а в другому випадку мешканці заселяються в приміщення на підставі договору соцнайма.\nЯкщо у комуналки є власник, то він може розпоряджатися їй за власним бажанням, у тому числі і проводити реєстрацію громадян, не припадають йому родичами. У цьому випадку запитувати дозвіл на реєстрацію інших осіб від сусідів не потрібно.\nАле є виняток ‒ якщо житло оформлено в часткову власність, то буде потрібно дозвіл від інших власників.\nЗ реєстрацією в муніципальні комунальні квартири справи йдуть трохи складніше. В цьому випадку потрібно отримати згоду від:\nМуніципалітет, який володіє комунальною квартирою, може відмовити у реєстрації через невідповідність нормативів площі приміщення на одну людину.\nОформити постійну реєстрацію в житло вийде у тому випадку, якщо воно відноситься до конкретного виду власності. Аналогічна ситуація виникає, якщо у квартири є не один власник.\nВ результаті постійної реєстрації повнолітнім громадянам ставиться в паспорті штамп, а для неповнолітніх видається окремий документ для підтвердження проведення процедури.\nПодати документи на постійну прописку громадянин повинен протягом 7 днів після в'їзду в житло.\nЯкщо комунальна квартира відноситься до муніципального увазі власності, то в ній можна зробити тимчасову реєстрацію.\nТимчасова реєстрація не вимагає зняття з обліку за місцем основної прописки. Для оформлення тимчасової прописки в комуналці потрібно отримати дозвіл від муніципалітету та інших проживаючих. Оформити такий вид прописки можна протягом 90 днів з моменту заселення.\nВласник житла надає свою згоду в тому випадку, якщо дотримується норма житлової площі на 1 зареєстрованого. Цей показник залежить від регіону і варіюється від 8 до 12 кв. метрів.\nТимчасова реєстрація діє протягом того часу, поки дійсно свідоцтво про реєстрацію за місцем перебування. Цей період встановлюється за домовленістю з власником приміщення. Термін тимчасової прописки не може перевищувати 5 років. Після закінчення періоду дії свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування, така прописка автоматично анулюється.\nІ постійну і тимчасову реєстрацію громадян виробляє орган ФМС. Для цих двох видів прописки діють схожі правила.\nУ квартири, що знаходиться в частковій власності, є кілька власників. При цьому якщо в приміщенні прописується новий мешканець, потрібна згода всіх власників.\nВід осіб, зареєстрованих у приміщенні, але не є власниками, отримувати згода не вимагається.\nЯкщо кімната знаходиться в приватній власності, то в ній можна прописувати кого завгодно, в тому числі і самого себе, заручившись згодою інших власників (якщо вони є). При цьому місця загального користування будуть в однаковій мірі належати всім мешканцям квартири.\nУ муніципальній квартирі без особливих проблем може зареєструватися наймач, а також його родичі, які вказані в договорі соцнайма. У цьому випадку при реєстрації не потрібні додаткові документи.\nВ кімнату, яка знаходиться у власності, можна прописати будь-якого родича без отримання згоди від інших осіб, за винятком інших власників цієї ж кімнати.\nВ муніципальному житлі спрощений порядок реєстрації поширюється тільки на подружжя і дітей наймача.\nЯкщо прописуються далекі родичі ‒ потрібно отримати дозвіл від муніципального органу.\nДля реєстрації дітей в комунальних квартах діє спрощений порядок. Згідно з законом, вони повинні бути зареєстровані за місцем проживання їх батьків. Це ж правило поширюється на реєстрацію дитини в комунальній квартирі при зменшенні метражу на 1 людину.\nПісля досягнення 14-річного віку при реєстрації дитини не прикладається свідоцтво про народження, а паспорт.\nПорядок реєстрації іноземців схожий з порядком прописки громадян РФ. У цьому випадку іноземний громадянин також має отримати дозвіл на прописку від муніципалітету та інших громадян, зареєстрованих на тій же території.\nГромадяни іноземних держав можуть оформити постійну і тимчасову реєстрацію. Іноземці, які перебувають на території Росії на підставі візи, можуть оформити лише тимчасову прописку на період дії цього документа.\nВид на проживання дозволяє громадянам перебувати в країні протягом необмеженого часу, але реєстрація для них при цьому обов'язкова.\nОтримувати згоду від сусідів не потрібна, якщо реєстрований громадянин доводиться родичем наймачеві житла. Згода потрібна при реєстрації сторонньої людини.\nЯкщо родич прописується в муніципальне житло, то договір найму повинні бути внесені зміни. Це пов'язано з тим, що знову зареєстровані громадяни з цього моменту стають наймачами житла разом з тим особою, на яку раніше оформлявся договір найму.\nПорядок проведення реєстрації регулюється вищезазначеною Постановою Уряду №713.\nПодати документи для оформлення реєстрації можна особисто або відправити з третьою особою на підставі довіреності.\nПодача паперів у відповідну інстанцію.\nОчікування результату надання послуги.\nУ відповідній інстанції не можуть відмовити у прийомі документів у громадянина.\nдоговір найму приміщення або свідоцтво про власність;\nзгоду від інших зареєстрованих на цій території;\nдозвіл від муніципалітету.\nУ разі реєстрації дитини потрібно надати додатково його свідоцтво про народження, свідоцтво про укладення шлюбу батьків. Крім того, в цьому випадку знадобляться батьківські паспорта.\nНеповнолітні діти прописуються за місцем тимчасової реєстрації їх батьків автоматично, без згоди власника та інших мешканців.\nУ уповноважену на прийом документів інстанцію заявник пред'являє оригінали документів та віддає копії. У випадках, коли потрібно надавати згоду від інших зареєстрованих громадян ‒ вони повинні особисто відвідати відділення або надати нотаріально завірений документ про згоду.\nЯкщо якийсь із прописаних громадян відсутня, то заявнику потрібно його дочекатися або добитися виписки цієї людини через суд.\nЗаява на прописку пише сама людина, яка бажає зареєструватися. Форма цього документа ‒ друкована або письмова. В папері повинна стояти підпис заявника.\nЯкі є нюанси цього документа:\nПапір має стандартну форму, в якій містяться питання для заявника ‒ він повинен заповнити відповідями залишені порожні рядки.\nУ бланку знаходяться 2 розділу: основний, який залишається в органі ФМС, і відрізний, який потрібен у випадку, якщо громадянин не знявся з реєстраційного обліку за місцем проживання.\nВід імені неповнолітніх можуть подати заяву про їх законні представники. У такому разі у відповідному розділі повинні бути зазначені відомості про них.\nУ бланку повинно міститися найменування відділення, в яке подаються документи.\nУ відповідному розділі бланка повинні міститися відомості про документ, на підставі якого проводиться реєстрація. Заявник може скористатися своїм правом і не надавати копію договору соцнайма, а лише вказати в заяві відомості з нього. Але в цьому випадку термін реєстрації може трохи затягнутися.\nРеєстрація безпосередньо в ФМС проводиться по закінченню 3 днів після того, як заявник надасть документи. У випадку реєстрації через Держпослуги заявника запрошують по закінченню 3 днів з моменту подачі паперів відвідати відділення ФМС для завершення процедури.\nЯкщо документи подаються в ФМС через паспортний стіл або МФЦ, період оформлення прописки може затягнутися до 8 днів. Це пов'язано з тим, що документи передаються між інстанціями транспортними службами.\nЧому можуть відмовити в реєстрації?\nСеред причин відмови в реєстрації зазвичай виділяються наступні:\nМуніципалітет не надав свою згоду на процедуру внаслідок того, що в комунальній квартирі не дотримуються норми житлоплощі.\nХтось із зареєстрованих мешканців в комуналці не дав своєї згоди на прописку заявника.\nБули виявлені невідповідності наданих паперах: приміром, у них вказаний один власник житла, а на ділі кімната в комуналці знаходиться в соціальному наймі у іншої людини.\nОрган ФМС не вправі відмовити в реєстрації тим особам, які є власниками приміщень. Таку відмову можна оскаржити в судовому порядку.\nЯкщо заявник надав усі необхідні документи для реєстрації в муніципальній квартирі, і дотримано нормативу житлової площі на одну людину, але було отримано відмову, таке рішення можна оскаржити в суді.\nУ деяких випадках суди стають на бік позивача, і реєстрація після цього провадиться на підставі судового рішення.


Автобусні квитки до Свиридовка\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Свиридовка можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Свиридовка\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Свиридовка, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Свиридовка онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2405065298


Равлики в гострому соусі - рецепти - 2020\nРавлики в гарячому соусі, легкий рецепт, багатий білками. Равлики характерні для багатьох областей Іспанії, таких як Кадіс або Арагон. У Франції равлики дуже споживаються в таких регіонах, як Бургундія. В іншій статті CookAffinity ми готуємо сепію в соусі. Сьогодні ми розповімо вам, як зробити равлики в гарячому соусі.\nПротягом всієї історії равлики служили їжею, для людини. Римляни і гали використовували їх для споживання. У середні століття цей молюск, що входив до складу раціону, вважався замінником м'яса. Сьогодні равлики вважаються «делікатесом».\nВони мають 81 калорію на 100 грамів, а їхня кількість води висока. Вони мають 79%. Серед поживних речовин, які вони забезпечують, є. Кальцій 170 мг, Залізо 3, 5 мг, магній 250 мг, калій 353 мг, фосфор 210 мг, натрій 63 мг. У вітамінах равлики добре обслуговуються . Вони мають вітамін С, 15 мг і кілька вітамінів групи В, такі як В1, В2, В9 або В12.\nЩо стосується білків, то равлики мають 13, 4% на 100 грамів, тоді як у них низький відсоток жиру, 1, 7%.\nРавлики продаються в живих коробках, щоб готуватися якомога швидше, або ж заморожені, готові до приготування. У типовій іспанській кухні вони готуються з томатним і гарячим соусом, а у Франції їх подають з грибами, маслом або сиром.\n1 кг великих равликів (їх можна придбати вже чистими і попередньо приготовленими)\n200 г нарізаної шинки\nТрохи з Paprika de la Vera\n800 г подрібненого помідора\nЯкщо ви купили їх, не будучи попередньо приготовленими: добре промийте і накрийте їх холодною водою і сіллю. Доводимо їх до кипіння. Ми змінюємо воду і залишаємо її на вогні близько 15 хвилин. Відпустіть 5 хвилин.\nЗ іншого боку, наріжте голову часнику і покладіть її на каструлю з оливковою олією.\nБудьте обережні, щоб не спалити часник, оскільки вони гіркі. Додайте лавр, кайену, шинку і паприку. Ми все змішуємо. Далі додаємо помідор. Дайте кип'ятити 15 хвилин і тепер додайте варені равлики. Дайте прокип'ятити приблизно 10 хвилин з іншими інгредієнтами. Якщо ви бачите, що бульйон згущується, додайте трохи води.\nЯкщо вам сподобався пост равликів у гарячому соусі, ви можете поділитися ним у ваших улюблених соціальних мережах (Twitter, Facebook, Pinterest або Google +), ← ви маєте різні іконки для натискання. Кожен день у вас будуть нові рецепти та трюки на CookAffinity.\nРецепт домашнього драже\nРецепт різотто з качиною магретом\nМорський окунь у соусі з креветок\nCopyright 2020 \_ Равлики в гострому соусі


Федерація Велоспорту України – Анна Соловей\nPosts tagged Анна Соловей\nАндрей Гривко, Кристин Армстронг, Фабиан Канчеллара\nАндрій Гривко, Андрей Гривко, Анна ван дер Брегген, Ганна Соловей, Кристина Армстронг, Кристофер Фрум, Ольга Забелинская, Том Дюмулен, Фабиан Канчеллара\nАндрей Гривко, Андрей Хрипта, Денис Костюк, Евгения Высоцкая, Олимпийские Игры Рио-де-Жанейро, Татьяна Рябченко\nСердечно вітаємо чемпіонку світу, багаторазову чемпіонку України, найтитулованішу, харизматичнішу гонщицю України Ганночку Соловей з Днем народження!\nГаннусю, пташечко, Ти спортсмен з великої літери – Сильна, Вибухова, Витривала, Терпляча, Характерна, Матьора, Швидкісна, Вперта, найяскравіша спортсменка у велоспорті!\nХочемо побажати Тобі насолоджуватися першими сходинками п’єдесталів світових подіумів, блищати на Європейських аренах, радувати своїми результатами уболівальників та брати від життя все!\nМіцного Тобі здоров’я, любові безмежної, надихаючої на великі звершення, миру Твоєму дому і ніколи не здаватися!!!\nВітаємо Тебе наша Люба!!!\nAnna Solovey, Hanna Solovey, Ганна Соолвей


Результати пошуку за тегом: #відставка\nНачальник Генштабу Білорусі хоче відставки через війну з Україною? У Мінську все заперечують\nПопри офіціальне визнання Мінськом факту своєї безпосередньої участі у російсько-українській війні, білоруські військові перебувають в Україні, з її території ракетами трощать українські міста. Український військовий журналіст Андрій Цаплієнко сьогодні, 6...\nВолодимир Циткін залишив посаду головного тренера вінницької «Ниви»\nПісля тривалої безвиграшної серії та пропущених п’яти голів у домашньому матчі з «Епіцентром» головний тренер вінницької «Ниви» Володимир Циткін і адміністрація клубу прийняли рішення про припинення співробітництва - «за згодою...\nВідставка Разумкова. Хто з вінницьких нардепів підтримав зміну керівництва Ради?\nСьогодні, 7 жовтня, парламентарі проголосували за відкликання з посади голови ВР Дмитра Разумкова. Рішення підтримали 284 нардепи. Думка нардепів з Вінниччини щодо цього питання не одностайна.\nДепутатка з Вінниці Устінова через справу Стерненка збирає підписи за відставку генпрокурорки Венедіктової\nВінничанка, депутатка від «Голосу» Олександра Устінова першою підписала проєкт постанови ВР щодо висловлення недовіри генеральній прокурорці Ірини Венедіктової. Причиною парламентарка називає вирок суду, за яким одеського активіста Сергія Стерненка засуджено...\nНа Вінниччині подали у відставку двоє нещодавно призначених Зеленським голів РДА\nПрезидент Володимир Зеленський 15 липня підписав розпорядження про звільнення з посад двох нещодавно призначених ним голів райдержадміністрацій на Вінниччині.\n«Вінницьких» в уряді поменшає. Новосад планує подати у відставку\nУродженка Ладижину Вінницької області, міністерка освіти Ганна Новосад відмовилася працювати в складі нового уряду та заявила про бажання залишити посаду.\n«Дефолт – це не мій сценарій»: парламент розглядає відставку Гройсмана\nУ ці хвилини Верховна Рада розглядає питання про відставку Прем’єр-міністра України Володимира Гройсмана. Нагадаємо, він подав до парламенту заяву про відставку 20 травня. Парламент зобов’язаний розглянути питання не пізніше, ніж...\nВінничанин Мирослав Продан пояснив, чому залишив керівництво ДФС і які його найближчі плани\nПісля численних заяв генпрокурора Юрія Луценко про нібито певні порушення у ДФС, а особливо на митниці, новина в.о. міністра фінансів О. Маркарова про те, що Кабмін погодив відставку вінничанина Мирослав...


Б‘є – не значить любить: посилено відповідальність за домашню тиранію | 05453 сайт Кролевця\nСуспільство, Юстиція | 19:47, 7.05.2019\nСімейні сварки тепер не є справою родинною. Ініціатива Мін`юсту #СтопНасильство у рамках загальнонаціонального правопросвітницького проекту «Я МАЮ ПРАВО!» сьогодні захищає від домашньої тиранії на законодавчому рівні. Про це повідомляють в обласному управлінні юстиції.\nЗа домашнє насильство, як злочин кривдник може бути покараний громадськими роботами, арештом на строк до шести місяців, обмеженням волі на строк до п’яти років чи позбавленням волі на строк до двох років. При цьому те, що такий злочин учиняється щодо одного з подружжя чи будь-якої іншої особи, з якою зловмисник має близькі або сімейні стосунки, є обтяжуючою обставиною.\nІ це ще не все. Якщо суд обмежив на три-шість місяців доступ кривдника до його жертви, тобто заборонив, приміром, перебувати з нею в одному приміщенні, наближатися до місця роботи, вести листування, а той це порушив, то поліція знову ж таки може відкрити кримінальне провадження. Суд за цей злочин може покарати арештом до шести місяців чи ув’язненням до двох років.\nКаратиметься також і непроходження правопорушником спеціальної програми, що мала б допомогти йому виправитися.\nЮстиція Сумщини радить у разі домашнього насильства одразу викликати поліцію – 102! Звернутися на «гарячу лінію» – 116-123 (цілодобово та безкоштовно в межах України) Якщо Ви стали свідком насильства стосовно дитини – негайно повідомте про це службу у справах дітей.\nУ цих злочинах важливо розуміти, що не варто мовчати про проблему, яка дійсно завдає значної шкоди не тільки сімейному благополуччю, а й суспільству вцілому.