Статті — Тепла підлога DEVI\nДомашній Пил — жах чистюлі. Як правило, основна складова цього шару, що вкриває всі поверхні в жилому приміщенні - це частинки, що відлущуються й осідають з шкіри живих организмів, тобто з самих проживаючих. Ще один шлях - це часточки, що приносяться з вулиці тими ж самими людьми. Це процесс, що не має кінця.\nАле в цьому процессі є ще інша сторона, менш не приємна за не сприятливий зовнішній вигляд приміщення з шаром пилу. Справа в тому, що пил, як і піт людини сам по собі не може пагубно впливати на здоровий організм, тому що є здорова слизиста оболонка носу, яка їх(часточки пилу) ліквідує.\nПроте є фактори, що допомагають пилу згубно впливати на здоровья:\n1.) Послаблення імунітету;\n2.) Домашнім пилом живляться мікроорганізми, продукти життєдіяльності яких й викликають проблеми зі здоров'ям.\nАлегрія і, як наслідок, бронхіальна астма. Як каже 'Українська радянська енциклопедія', дуже негативно впливає на дітей й на дорослих.\nОднією з причин бронхіальної астми є алергени, що містяться у повітрі, а саме: пил рослин, мікроскопічні гриби, домашній й бібліотечний пил,а також шерсть кота-пса та інших домашніх приятелів.\nПил переміщується в просторі за допомогою зміни швидкості повітря.\nЗміну швидкості повітря може викликати протяг, пилосос, або звичайний радіатор опалення.\nЗ протягом все ясно. Пилосос. Так, вірний друг Богині Гігеї має свої недоліки: підіймає пил. Адже через повітрозабірник входить пил й повітря. Пилосос відділяє пил і зберігає його в пилозбірнику. Повітря, пройшовши декілька фільтрів виходить з пилосмока. Тим самим створюючи потік відфільтрованного повітря, що підіймає ще не зібраний пил.\nРадіатор опалення - надійний супутник сприятливої температури майже кожного приміщення. Проте принцип його роботи оснований на конвекції. Так як холодне повітря важче, ніж тепле. Холодне повітря проходячи крізь радіатор - нагрівається, і за законом фізики стає легшим за холодне, відповідно підіймається. Гаряче повітря витискає холодне донизу, де його чекає циклічна участь проходження крізь радіатор і нагрівання. Знов і знов, поки усе холодне повітря не перетвориться в тепле. Рух повітря при цьому не видимий оком, проте він є. Цей рух сприяє підвищенню концентрації тих самих шкідливих речовин від пилу у повітрі приміщення.\nПрохання вразливих людей не панікувати. Якщо слідкувати за гігієною, а саме вологим прибиранням з миючими засобами регулярно ліквідовувати основну частку пилу, то ступінь виникнення ускладнень матиме ниький рівень.\nЗахідна інженерія напрямку "Захист здоров'я" просунулась в цьому питанні трошки далі.\nЗамість звичайного пилососу, проблему якого я описував вище, було створено центральний пилосос. Це система, що складається з:\n1. пилососу (центральний блок)\n2. системи трубопроводів\n3. зовнішні розекти підключення в стінах.\n4. Шланг з насадками для всмоктування.\nШЛАНГ З НАСАДКАМИ можна підключати безпосередньо в кожній кімнаті/суміжних кімнатах через розетки (декоративні муфти) в стіні. Далі пил через розетку потрапляє до ТРУБОПРОВОДУ (інженерна мережа трубопроводу грамотно розраховується і не займає багато місця), а звідти до ЦЕНТРАЛЬНОГО БЛОКУ. Останній має певні умови при встановленні. Це саме пилосос, що монтують в підсобних приміщеннях/підвалах. Потім з'єднуть з всмоктувальним трубопроводом і крізь стіну виводять напірний хобот з якого після фільтрації повітря виходить на зовні.\nВ данної, на перший погляд, складної конструкції є певні переваги.\n1. Найголовніше це факт всмоктування всього пилу з кімнати, не пднімаючи його в повітря.\n2. Зручність в прибиранні.\n3. Данна конструкція спроектована, як система підвищеної надійності.\n4. Після вимикання система працює ще деякий час й запобігає застоюванню пилу в трубопроводах.\n5. Система схована в стінай й естетично приваблива.\n6. Можна похизуватися перед друзями.\nМоменти для врахування:\n1. Данну систему варто довіряти кваліфікованим спеіалістам, офіційним диллерам при монтажі.\n2. Доволі висока вартість, порівняно з портативними пилососами, звичайно, якщо такі речі, враховуючи призначення, можна порівняти.\nТепла підлога REHAU\nТепла підлога-це комфорт і затишок в житловому приміщенні, що приносить задоволення. Прислівник "завжди" в цьому реченні, на жаль, не завжди доречно. Причини, як правило, криються в недосвідченості монтажників і несумлінному ставленні в роботі з замовником.\nКомфорт-це відсутність подразника. Це наша кінцева мета в наданні послуги підбору необхідного обладнання та монтажу теплої підлоги. Успішне досягнення цієї мети можливо лише за рахунок дотримання стадій роботи та контролю якості професіоналами.


бандера Архіви - Centuria\nПередумови Розкол між Проводом Українських Націоналістів (ПУН) та “крайовиками” ОУН намітилася під час Варшавського процесу 1935-36 років. За звинуваченням у вбивстві міністра внутрішніх справ Польщі Броніслава Пєрацького на лаві підсудних опинилося практично все керівництво Крайової Екзекутиви на чолі зі Степаном Бандерою. Оскільки як доказову базу звинувачення використало «Архів Сеника», то для представників Краю це стало […]\nВ період Другої Світової війни формування українських партизанських з’єднань на Волині та Поліссі розпочали відразу три політичні сили. Перші загони народної самооборони “Українська Повстанська Армія — Поліська січ” напередодні німецького вторгнення створив Тарас Боровець (Бульба), який заручився підтримкою уряду УНР у вигнанні. Проте його спроба здобути для свого формування статус національного збройного відділу не знайшла […]\nПісля убивства у травні 1938 року Павлом Судоплатовим Євгена Коновальця на чолі Організації Українських Націоналістів стає один з його найближчих соратників Андрій Мельник. 11 жовтня 1938 року ПУН винесена постанова про призначення полковника Андрія Мельника головою Проводу Українських Націоналістів. У жовтні того ж року, Мельник видав заклик до членів ОУН, щоб вони підтримали закарпатських українців […]


Чи потрібна прописка в Україні – світовий досвід - 112 Україна\nНа що впливає прописка: Як щодо цього в інших країнах світу\nжурналіст, директор Центру проектних досліджень "Рівень життя"\nОригінал на сторінці Ігоря Ляшенка у Facebook\nВибори змушують задуматися про тему реєстрації місця проживання. Драконівські правила прописки часів СРСР фантомним болем досі даються взнаки суспільству.\nНавіть молодь, яка СРСР не застала, продовжує вживати слово "прописка" і лаяти систему. А чи справедливо це?\nВеличезна кількість людей живе в Києві без реєстрації. Точніше, вони зареєстровані за місцем попереднього проживання, в інших містах і селах. Виїхавши на навчання, роботу, люди не змінюють реєстрації.\nПросто, щоб не обтяжувати себе зайвими клопотами. Зрештою, так можна. Нічого незаконного.\nТа й не тільки це характерне для Києва. По всій країні реєстрація за місцем проживання перетворилася на необов'язкову формальність, яка ні на що ніби як не впливає.\nПро проблему згадують, коли раптом постає необхідність реалізації якихось прав за місцем проживання. Цих прав небагато, але вони є життєво важливими та, як правило, прив'язані до адреси формальної реєстрації. Наприклад, президентські вибори, що наближаються.\nТі, хто давно зареєстровані за фактичним місцем проживання, можуть не переживати: вони є в списках виборців. А ось тим, хто не зареєстрований там, де живе, складніше.\nТреба брати довідки з місця навчання або роботи, а краще договір оренди житла. Все це особисто нести до служби, яка реєструє виборців… Загалом, одні клопоти.\nА згадаймо нещодавні нововведення щодо зарахування дітей до садків та шкіл. Київська влада однозначно вирішила, що в пріоритеті будуть діти, зареєстровані поблизу від конкретних садка або школи. Скільки через це було обурення. Мовляв, порушення прав людини тощо.\nЛюди аргументують тим, що зареєструватися складно, треба надати підставу, найчастіше договір оренди. А господарі орендного житла найчастіше не бажають надавати таких договорів.\nХтось не хоче давати приводу для зайвої уваги податкових органів, хтось по старій пам'яті, адже колись давно реєстрація (прописка) давала право на власність.\nТим не менше, оскільки обліку за місцем проживання все одно не оминути, я поцікавився, а як воно за кордоном, у країнах, які ми багато в чому наслідуємо?\nОсь що мені відповіли друзі та знайомі.\nІталія. Місце реєстрації є дуже важливим і на багато чого впливає. Саме за місцем реєстрації діти йдуть до школи, приймає сімейний лікар, люди беруть участь у виборах, отримують соціальні виплати, сплачують податки.\nДля реєстрації треба надати договір оренди житла або згоду власника житла на реєстрацію. Усе, як і в нас.\nФінляндія. Треба реєструватися в місцевій адміністрації. Обов'язково потрібно вказати адресу, яка автоматично дублюється в усіх інстанціях.\nПри виїзді до іншого місця проживання обов'язково треба повідомити адміністрацію. Ті, хто має адресу, отримують картку "жителя міста". За допомогою цієї картки реалізуються права на всі комунальні та державні послуги і сервіси.\nУ Німеччині реєструють у сервісних центрах на кшталт наших ЦНАП (Центри надання адміністративних послуг).\nТреба надати договір оренди (особливих вимог немає, це може бути простий папір, написаний від руки). За послугу, до речі, треба буде заплатити 10 євро.\nУ Канаді (приклад з провінції Онтаріо) реєстрації як такої немає. Але дуже часто треба документально підтверджувати місце проживання: щоб віддати дитину до школи, отримати картку медичного страхування, водійські права або ID-картку, відкрити рахунок у банку.\nНе за знаннями, а за реєстрацією: Чому нові правила приймання першокласників – сумнівне нововведення\nДоказами можуть бути договір оренди житла, квитанції оплати комунальних послуг або пошта, яка приходить на твоє ім'я за конкретною адресою.\nПриблизно та сама ситуація спостерігається в різних штатах США. Можна жити без формальної реєстрації, але підтверджувати адресу треба часто. Видом реєстрації є картка місцевого резидента (щось на зразок нашої "Картки киянина"), яку можна отримати за наданим договором оренди житла або квитанціями за оплату комунальних послуг.\nСхожа схема і в Австралії. Місце реєстрації є важливим для школи (кожна школа зобов'язана приймати дітей з певного мікрорайону).\nЄ також вимога при зміні штату перереєструвати автівку (до речі, колись при переїзді до іншої області така вимога була і в нас).\nОтже, ми бачимо, що реєстрація є в більшості країн, і скрізь вона вирішує практично ідентичне завдання – встановлення кола людей, які отримують на цій території основні соціальні й державні сервіси.\nКиїв та Україна в плані вимог й умов реєстрації нічим не відрізняються від інших розвинутих країн.\nНаша проблема багато в чому полягає в тому, що люди не розуміють, навіщо їм реєстрація, та легковажно до неї ставляться.\nА потім, коли виявляється, що вона впливає на школу, медицину, соціальні виплати, люди дивуються і починають скаржитися на порушення їхніх прав.\n#прописка в Україні #реєстрація місця проживання #Школи #Оренда житла #договір оренди #ЦНАП #id-карта\nЗ 1 листопада обміняти паспорт на ID-карту зможе кожен охочий 22:48 19.10.2018\nСергій Шабовта, експерт з питань безпеки, - гість "112 Україна", 02.12.2017 23:08 02.12.2017\nЗ 10 жовтня до шкіл Тернополя не пускатимуть дітей, не щеплених проти кору 08:34 09.10.2017\nСпалах кору в Тернополі: Нещеплених дітей з вівторка не будуть пускати до шкіл 23:44 08.10.2017


Самотня бідна старенька отримує спадщину в 1 000 000 доларів. Вас здивує те, що вона зробила з грошима – Важливі новини\n17.02.2021 17.02.2021 - by admin - Leave a Comment\nPrevious Article Дочка знову на вихідні мені онука привезла. Без попередження, я навіть не очікувала. З самого ранку привезла, сказала, до понеділка. І це не перший раз вона привозить мені онука по суботах і неділях і не думає про те, що я у вихідні відпочивати хочу, а не з дитиною сидіти\nNext Article Викупили ми сьогодні стару хату в селі в молодої пари. Коли зайшли в середuну – я заплакала, чоловік був в розпачі.


▷ Як вибрати акумулятори й батарейки, поради щодо вибору, характеристики в каталозі акумуляторів і батарейок на ▷ EK.ua ◁\nКаталог / Фототехніка / Аксесуари для фото / Акумулятори й батарейки\n50 — 100 грн.\nакумулятор AAA, Ni-Mh, 750 мАгод, 1.2 В, 2100 циклів заряду, упаковка 2 шт\nCR2032 / DL2032 / E-CR2032 / KECR2032 / 5004LC, літієва, 3 В, упаковка 6 шт\nбатарейка AAA, алкалінова, 1.5 В, упаковка 18 шт\nакумулятор АА, Ni-Mh, 2500 мАгод, 1.2 В, 500 циклів заряду, упаковка 2 шт\nакумулятор AAA, Ni-Mh, 900 мАгод, 1.2 В, 500 циклів заряду, упаковка 4 шт\nбатарейка AAA, сольова, 1.5 В, упаковка 4 шт\nбатарейка AA, алкалінова, 1.5 В, упаковка 8 шт\nакумулятор АА, Ni-Mh, 1900 мАгод, 1.2 В, 2100 циклів заряду, упаковка 2 шт\nCR2450 / DL2450 / E-CR2450 / 5029LC, літієва, 3 В, упаковка 1 шт\nбатарейка D, сольова, 1.5 В, упаковка 2 шт\nбатарейка CR123, літієва, 3 В, упаковка 1 шт\nPanasonic Red Zink 4xAA\nбатарейка AA, сольова, 1.5 В, упаковка 4 шт\nPanasonic Eneloop Pro 4xAAA 930 mAh + case\nакумулятор AAA, Ni-Mh, 930 мАгод, 1.2 В, 500 циклів заряду, упаковка 4 шт, бокс\nДиктофони й рекордери\nРейтинг акумуляторів і батарейок (червень)\nРейтинг популярності акумуляторів і батарейок заснований на комплексній статистиці по виявленому інтересу інтернет-аудиторії\nБатарейки й акумулятори: типи, форми та розміри\nУсі «ходові» типорозміри портативних елементів живлення однозарядного чи багаторазового використання\nВідмінні риси характеру, а також переваги і недоліки ходових типів елементів живлення\nНа зарядку вставай! ТОП 5 просунутих «зарядників» для акумуляторних батарейок\n«Заправники» акумуляторних батарейок з чотирма незалежними зарядними каналами\nЗавжди в кишені: ТОП 5 компактних ліхтариків універсального призначення\nУніверсальні ліхтарики для повсякденного використання, які не займають багато місця і завжди будуть під рукою\nАкумулятори й батарейки: характеристики, типи, види\nНомінальний струм розряду\nТипорозмір елемента живлення; також в даному пункті може уточнюватися тип цього елемента – акумулятор, що перезаряджається або одноразова батарейка.\nТипорозмір описує загальну форму, розташування контактів, номінальну напругу, а нерідко — і технологію, за якою виконано джерело живлення. Таким чином, це ключовий параметр, що визначає сумісність акумулятора/батарейки з тим чи іншим пристроєм.\nРізноманітність типорозмірів в наш час дуже велика. Наприклад, повнорозмірні одноразові батарейки доступні в основному в таких варіантах: AA, AAA, AAAA, С, D, «Крона», CR123, CR2, A23, A27, A29 і N (LR1). У акумуляторів список багато в чому аналогічний: АА, AAA, С, D, «Крона» і CR123. Однак серед повнорозмірних акумуляторів є своя специфічна окрема категорія – 3,7-вольтові джерела живлення циліндричної форми, що поз...начаються п'ятизначним індексом. Найбільш популярні варіанти таких елементів — 14500, 16340, 18350, 18490, 18650, 21700 і 26650.\nОкремо варто виділити мініатюрні джерела живлення, список яких в наш час досить великий. Тільки серед найбільш популярних можна назвати серію літієвих елементів CR (CR1025, CR1216, CR1220, CR1225, CR1616, CR1620, CR1632, CR2012, CR2016, CR2025, CR2032, CR2320, CR2325, CR2330, CR2354, CR2430, CR2450, CR2477); серію марганцево-лужних батарей LR (LR41, LR43, LR44, LR45, LR48, LR54, LR55, LR57, LR58, LR59, LR60, LR63, LR66, LR69); срібно-оксидні аналоги батарей LR, що позначаються, крім іншого, тризначним цифровим індексом (315, 317, 319, 321, 335, 337, 339, 341, 346, 357 (SR44), 361 (SR58), 362 (SR58), 370 (SR69), 371 (SR69), 373 (SR68), 377, 381, 384 (SR41), 389, 390 (SR54), 391, 392 (SR41), 394, 395, 396, 397, 399; а також серію PR для слухових апаратів.\nДля початку розглянемо популярні типорозміри, що зустрічаються у повнорозмірних елементах загального призначення. Почнемо з варіантів, які можна зустріти і в батарейках, і в акумуляторах:\n– АА. Елементи напругою 1,5 В, відомі в просторіччі як «пальчикові». Один з найбільш відомих і популярних типорозмірів; лише відносно недавно, в зв'язку зі мініатюризацією електронних приладів, такі джерела живлення стали поступово поступатися своїми позиціями більш мініатюрним ААА.\nВідзначимо також, що 3,7-вольтові акумулятори типорозміру 14500 за габаритами ідентичні батарейкам АА, однак ці типорозміри не є взаємозамінними через різницю в напрузі.\n– ААА. У просторіччі – «міні-пальчикові» або «мізинчикові» батарейки (акумулятори). Вельми популярні в наш час, широко використовуються в пультах ДУ, ультракомпактних фотокамерах, бездротових клавіатурах і мишках тощо. Номінально видають 1,5 В; також мають «близнюка» серед 3,7-вольтових акумуляторів — типорозмір 10440; однак він зустрічається надзвичайно рідко.\n– Комплект AA + AAA. Набір, що складається віразу з двох описаних вище типорозмірів. У деяких ситуаціях такий комплект може виявитися оптимальним вибором (наприклад, якщо бездротова клавіатура для ПК працює на «пальчикових» батарейках, а мишка — на «мізинчикових»). Однак такі ситуації досить рідкісні, тому і подібних наборів випускається небагато.\n– АААА. Найбільш мініатюрний різновид 1,5-вольтових елементів «А-серії», ще більш компактний, ніж «мізинчикові» батарейки. Варіанти застосування таких джерел живлення включають лазерні указки, активні стилуси (найбільш відомий приклад — Microsoft Surface Pen), ультракомпактні ліхтарики тощо. Але в цілому це досить рідкісний, навіть екзотичний варіант. Також відзначимо, що елементи АААА випускаються в основному у вигляді одноразових батарейок, хоча є і винятки.\n– С. досить великі батарейки на 1,5 В – майже в 2 рази товщі «пальчикових» АА при тій же довжині. Призначаються в основному для «ненажерливих» пристроїв з підвищеними вимогами до ємності або потужності живлення, для яких «пальчикових» або «мізинчикових» батарейок вже недостатньо.\n– D. Один з найбільш великих 1,5-вольтових типорозмірів – діаметр 33 мм, Довжина 62 мм. Забезпечує ще більшу потужність і ємність, ніж елементи С, використовується в основному в приладах, де ці параметри набагато важливіше компактних розмірів; характерний приклад — музичні центри.\n— «Крона». Характерні прямокутні батарейки (рідше – акумулятори) з номінальною напругою 9 В і парою контактів на одному з торців; контакти розрізняються за формою, що захищає від неправильної полярності при підключенні. Застосовуються, зокрема, в мультиметрах, датчиках диму і газу, електрогітарах і педалях ефектів, мікрофонах тощо.\n— CR123 (CR123A). Взагалі всі повнорозмірні батарейки з індексом CR (не плутати з компактними елементами на кшталт CR2032) були першопочатково розроблені для фотокамер — така техніка характеризується підвищеними вимогами до потужності живлення і стабільності напруги. Конкретно CR123 зовні нагадують укорочені і потовщені пальчикові батарейки, проте мають більше високу напругу – 3 В — і відрізняються технологією виготовлення. Версія таких елементів, що перезаряджається, іноді позначається як RCR123; крім того, аналогічні розміри і напругу мають акумулятори типу 16340, так що в більшість пристроїв під CR123 можна встановлювати і такі акумулятори.\n— CR-V3. Досить незвичайний типорозмір: за формою, розмірами і напрузі (3 В) відповідає 2 батарейкам АА, співставленим пліч-о-пліч. Така конструкція дає змогу застосовувати подібні елементи в багатьох пристроях, які першопочатково розраховані на пару «пальчикових» батарейок. За спеціалізацією ж такі джерела живлення дуже схожі на описані вище CR123 — вони також першопочатково призначалися для фотоапаратів.\n– N. вони ж LR1, 910А, MN9100. Досить компактні (довжина 30 мм, діаметр 12 мм) 1,5-вольтові джерела живлення. За розмірами дуже близькі до батарейок А23, однак через різницю в напрузі ці типорозміри не є взаємозамінними.\nЩо стосується типорозмірів, що зустрічаються тільки в повнорозмірних акумуляторах, то найбільшою популярністю тут користується серія літій-іонних джерел живлення з п'ятизначним маркуванням; характерний приклад (і найбільш поширений варіант) — 18650. Всі такі акумулятори мають циліндричну форму і номінальну напругу 3,7 В, маркування ж дає змогу точно визначити їх розміри: перші дві цифри відповідають діаметру (в міліметрах), три, що залишилися — довжині (в десятих частках міліметра). Наприклад, в нашому прикладі діаметр джерела живлення становитиме 18 мм, довжина — 65 мм. А більшість акумуляторів з даної категорії, представлених на ринку, належать до діапазону від 10180 до 26650; чим більше батарея — тим, відповідно, вище її ємність.\nДокладні дані по конкретним варіантам можна знайти в спеціальних джерелах; тут же відзначимо, що деякі з подібних акумуляторів зовні аналогічні елементам живлення інших типорозмірів, проте взаємозамінність варто уточнювати окремо. Наприклад, 16340 в більшості ситуацій цілком можна використовувати замість батарейок CR123, а ось 14500 хоч і ідентичні «пальчиковим» АА, але вдвічі перевершують їх за напругою, так що тут можливість взаємної заміни є скоріше винятком, ніж правилом.\nА ось типорозміри, які можна зустріти тільки серед повнорозмірних одноразових батарейок:\n– Серія CR-перш за все CR2 «просто CR» (по факту — CR ½ AA), CR-P2L, 2CR5. Елементи з тієї ж серії, що і описана вище CR123 – літієві батарейки, першопочатково створені для фотокамер та іншої техніки з досить строгими вимогами до якості живлення. При цьому відзначимо, що CR2 і CR½AA мають класичну циліндричну форму і напругу 3 В, а CR-P2L і 2CR5 нагадують два циліндри, співставлені пліч-о-пліч, видають 6 В і в багатьох пристроях є взаємозамінними з парою елементів CR123.\n– Серія А* («А з цифрою», наприклад А11 або А23). Включає джерела живлення традиційної циліндричної форми, але з підвищеною напругою – від 6 до 12 В. Застосовуються такі елементи в основному в пристроях, де енергоспоживання епізодичне, але високе; характерний приклад — брелоки автосигналізацій, бездротові дзвінки та інші аналогічні прилади. Найбільш популярні в наш час типорозміри даної серії — A10, A11, A23 і А27.\n— V28PXL. Не дуже поширений типорозмір циліндричних батарейок з напругою в 6 В. За специфікою схожий з описаними вище елементами серії А*. Може складатися з 2 елементів CR1/3N (див. нижче), в таких варіантах маркується як 2CR1/3N.\n— 4SR44 (4LR44). Циліндричні батарейки на 6 В, складені з 4 мініатюрних «таблеток» — звідси і перша цифра в назві. Якщо «таблетки» алкалінові – використовується позначення LR, якщо більш прогресивні срібно-оксидні – SR.\n— 3LR12 / MN1203 (3R12). Характерні плоскі прямокутні батареї напругою 4,5 В, з парою контактів-«пелюсток» на верхньому торці. Мають досить великі габарити – 67 х 62 х 22 мм; позначення 3LR12 використовується для алкалінових джерел енергії, 3R12 — для сольових. Відомі, зокрема, як «батарейки для ліхтарів», оскільки у свій час були популярні в досить потужних ручних ліхтарях. Зараз рідко застосовуються як в цій ролі, так і в цілому.\nКрім повнорозмірних, великою популярністю в наш час користуються мініатюрні Елементи живлення, які за характерну форму також називають «таблетками». Різноманітність конкретних типорозмірів в таких елементах досить широка, проте існує кілька основних серій, які об'єднують подібні за основними параметрами джерела живлення:\n– Серія CR. Мініатюрні батарейки з цієї серії виконуються за літієвою технологією і мають напругу 3 В. Маркуються вони індексом СR і декількома цифрами — зазвичай чотирма; при цьому перші дві цифри позначають діаметр в міліметрах, а решта — висоту (товщину) в десятих частках міліметра. Це дає змогу точно визначити розмір: так, популярні елементи CR2032 мають діаметр 20 мм і товщину 3,2 мм. Певний виняток становлять батарейки CR11108 (діаметр 11 мм, товщина 10,8 мм) — вони частіше зустрічаються не під цим маркуванням, а під позначенням CR1/3N (оскільки нагадують втричі укорочену батарейку типу N)\nДокладні дані по конкретним типорозмірам з цієї серії можна знайти в спеціальних джерелах. Тут же відзначимо, що для батарейок CR застосовується цілий набір альтернативних варіантів маркування — з буквеними індексами BR, DL, E-CR, KECR (на початку), LC (в кінці) тощо. Одні такі позначення є лише фірмовим маркуванням певних виробників, інші вказують на відмінності таких батарейок від стандартних: приміром, «таблетки» з індексом BR мають знижений струм розряду і призначаються для пристроїв, що мають невисоке рівномірне енергоспоживання. – Серія LR. Серія мініатюрних батарейок з номінальною напругою 1,5 В, виконана за марганцево-лужною (алкаліновою) технологією. Крім цього, півторавольтові «таблетки» можуть виконуватися у вигляді срібно-оксидних елементів (вони стандартно маркуються SR, а в нашому каталозі використовується позначення у форматі «трьохсотої серії», див. нижче). Алкалінові джерела живлення поступаються срібно-оксидним за стабільністю напруги, струмам розрядки і ємністю; з іншого боку, вони обходяться помітно дешевше і оптимально підходять для пристроїв зі стабільним і низьким енергоспоживанням.\nВідзначимо, що крім поширеного маркування формату «LR з 2 цифрами», зустрічаються і інші варіанти назв. Наприклад, популярні батарейки LR44 у різних виробників можуть позначатися як V13GA, AG13, RW82, G13, A76; а офіційна міжнародна назва таких елементів — LR1154, що позначає діаметр в 11 мм і товщину в 5,4 мм.також певний виняток становлять елементи LR9 — вони більше відомі під індексом V625U.\nДокладні дані по різним типорозмірам з даної серії можна знайти в спеціальних джерелах. Тут же наведемо список відповідностей між найбільш популярними алкаліновими батарейками LR і срібно-оксидними аналогами «трьохсотої серії» (першим наведено аналог з низьким струмом розряду, другим – з високим):\nLR63 – 379 (тільки низький струм розряду);\nV625U (LR9) — не має срібно-цинкового аналога.\n–«Трьохсотая серія» (315 тощо). Аналоги 1,5-вольтових таблеток серії LR, виконані за срібно-оксидною технологією. Це збільшує вартість, проте позитивно позначається на цілому ряді робочих характеристик – зокрема, ємності, стабільності напруги і стійкості до високих струмів розряду. Водночас такі елементи діляться на два різновиди — розраховані на високий струм розряду з нерівномірними навантаженнями (HD) і на постійні невисокі навантаження (LD).\nНайбільш популярне маркування всіх подібних джерел живлення – SR з двома цифрами. Але в нашому каталозі за основу прийнятий інший варіант – тризначне число з трійкою на початку, наприклад, 315 (звідси і назва «трьохсота серія»). Таке позначення зручне тим, що воно враховує не тільки фізичні розміри батарейки, але і її формат роботи (LD або HD), тоді як індекс SR не бере останнього до уваги. Наприклад, елементи 370 (формату HD) і 371 (LD) за загальнопоширеними правилами матимуть одне і те ж позначення — SR69.\nІснують і інші варіанти маркування – наприклад, батарейка 357 (SR44 варіант HD) у різних виробників позначається як V357, D357, SR44W, SB-B9 або RW42, а його офіційне міжнародне позначення — SR1154. Більш детальну інформацію щодо конкретних типорозмірів з «трьохсотої» серії можна знайти в спеціальних джерелах. Тут же наведемо таблицю відповідностей між найпоширенішими варіантами і їх аналогами типу LR (в дужках вказана спеціалізація за струмом):\n315 – не має алкалінового аналога (LD);\n335 – не має алкалінового аналога (LD);\n373 – не має алкалінового аналога (LD);\n– Серія PR. Мініатюрні батарейки, розраховані в основному на використання в слухових апаратах. Виконуються за досить специфічною технологією –повітряно-цинковою. Детальніше про неї див. «Технологія»; тут лише відзначимо, що в запечатаному стані такі батарейки можуть дуже довго зберігатися без втрати робочих властивостей, а після розкриття їх потрібно використовувати за строго певний час — інакше елемент в будь-якому разі прийде в непридатність. Втім, при постійному використанні в слуховому апараті батарейка розряджається раніше, ніж втрачає робочі властивості з інших причин.\nОфіційне міжнародне маркування таких елементів – букви PR з двома цифрами, наприклад, PR44. Окремі виробники можуть використовувати інші правила маркування. Також відзначимо, що в кожному типорозмірі подібних батарей заглушка, що знімається перед використанням, позначається своїм кольором. Докладні дані щодо кожного типорозміру варто шукати в спеціальних джерелах; тут же наведемо список найпопулярніших варіантів (в порядку зменшення розмірів) і уточнимо кольори заглушок:\nPR44 – синій;\nPR48 – помаранчевий;\nPR41 – коричневий;\nPR70 – жовтий.\nТехнологія, за якою виготовлена батарейка або акумулятор.\nТехнологія визначає хімічний склад «начинки» і особливості реакцій, що відбуваються в ній; як наслідок, від цього параметра напряму залежать як загальні робочі характеристики, так і специфічні правила експлуатації та зберігання. Серед акумуляторів, що перезаряджаються в наш час найбільшою популярністю користуються технології Li-Ion і Ni-Mh, помітно рідше зустрічається Ni-Cd і Ni-Zn. У батарейках же спостерігається більша різноманітність. Так, недорогі повнорозмірні елементи робляться сольовими; алкалінова (лужна) технологія у тому чи іншому вигляді застосовується в прогресивних повнорозмірних і порівняно простих мініатюрних батарейках-«таблетках» на 1,5 В; срібно-оксидні елементи є більше прогресивними (і дорогим) аналогом лужних «таблеток»; а літієва технологія дає змогу створювати мініатюрні джерела живлення напругою 3 В. Більш рідкісними і специфічними варіантами є технологія Li-SOCl2, застосовувана в повнорозмірних батарейках з підвищеними вимогами до надійності, а також повітряно-цинковим принципом роботи, що використовується в спеціалізованих джерелах живлення для слухових апаратів. Ось більш докладний опис кожного зі згаданих варіантів:\n...> — Li-Ion. Літій-іонна – одна з найбільш популярних в наш час технологій виробництва акумуляторів; першопочатково створена для портативної техніки, проте пізніше стала застосовуватися повсюдно. Такі батареї мають відмінну щільність заряду – тобто солідну ємність при порівняно невеликих розмірах і вазі. Крім того, вони швидко заряджаються, а «ефект пам'яті» (характерний, зокрема, для описаних нижче Ni-Cd елементів) в подібних джерелах енергії практично відсутній (точніше, його компенсують вбудовані контролери заряду). З недоліків можна відзначити дещо більшу вартість, ніж, наприклад, у Ni-Mh, а також чутливість до перевантажень і порушень режиму експлуатації — вони можуть привести до загоряння і навіть вибуху. Втім, більшість техніки під такі батареї має вбудовані захисні схеми; а якщо таких схем немає — досить бути уважним до режиму роботи, або купити акумулятор з вбудованою схемою захисту (див. нижче).\nВідзначимо також, що існує вдосконалений варіант даної технології — літій-полімерні акумулятори (Li-Po, Li-Pol). Вони дорожче, однак мають ряд важливих переваг: ще більшу щільність заряду, менший ризик займань та вибухів при порушеннях режиму роботи/зарядки, кращу ефективність на високих струмах, меншу чутливість до низьких температур тощо. З іншого боку, батареї Li-Po майже не випускаються у вигляді змінних елементів стандартного типорозміру: практично всі вони являють собою спеціалізовані джерела живлення під певні завдання і пристрої, виключення зустрічаються вкрай рідко.\n— Ni-Mh. Вдосконалений варіант нікель-кадмієвих (Ni-Cd) акумуляторів (див. нижче), в яких для анода замість кадмію використаний особливий сплав, що поглинає водень. Це дало змогу досягти цілого ряду переваг в порівнянні з оригінальною Ni-Cd технологією. По-перше, при тих же габаритах ємність зросла в 2 – 3 рази; правда, за щільністю заряду даний тип акумуляторів все одно помітно поступається літій-іонним — однак і коштує значно дешевше. По-друге, Ni-Mh батареї екологічно безпечні і легко піддаються переробці. По-третє, «ефект пам'яті» в них проявляється рідше і усувається простіше. Правда, дана технологія не дає змогу досягти таких високих струмів розряду, як в нікель-кадмієвих батареях; проте, Ni-Mh акумулятори все одно відмінно працюють в пристроях з високим енергоспоживанням, для них вони краще підходять, ніж батарейки (навіть високоякісні лужні — див. нижче). Характерний приклад такого застосування – цифрові фотокамери. Також з переваг даної технології можна відзначити стабільну напругу: вона залишається практично незміннимою практично весь час роботи, і помітно падає лише «на останніх відсотках заряду». До недоліків же можна віднести досить високий рівень саморозряду; однак цього недоліку позбавлені акумулятори формату «low self-discharge» (Ni-MH LSD), що випускаються деякими виробниками. Саморозряд в таких джерелах живлення вдалося знизити настільки, що багато з них надходять у продаж зарядженими і готовими до використання (як звичайні батарейки) і зберігають достатній запас енергії протягом 1 – 2 років.\nВідзначимо, що Ni-Mh аналоги 1,5-вольтових батарейок (наприклад, типорозмірів АА і ААА) мають дещо меншу номінальну напругу — 1,2 В. Однак більшість пристроїв, розрахованих на подібні типорозміри, враховують цю різницю, і проблеми з взаємозамінністю виникають вкрай рідко.\n— Ni-Cd. Дана технологія виробництва акумуляторів в наш час нерідко сприймається як застаріла; проте, подібні елементи продовжують випускатися і застосовуватися. Нікель-кадмієві батареї мають досить невисоку ємність, а також сильно схильні до «ефекту пам'яті»: якщо акумулятор регулярно заряджати, не розрядивши при цьому повністю, його ефективна ємність знижується (як ніби-то батарея «запам'ятовує», до якого рівня її зазвичай розряджають, і приймає його як нульовий). Аналогічне явище може виникнути при регулярному перезаряді — зокрема, використанні недорогих пристроїв для крапельної підзарядки (компенсації саморозряду повністю зарядженого акумулятора). Крім того, технологія виробництва Ni-Cd батарей екологічно небезпечна, а самі акумулятори складні в переробці та утилізації. Проте, такі джерела живлення мають цілий ряд важливих (а в деяких ситуаціях — і взвгалі принципових) переваг перед іншими акумуляторними батареями. По-перше, технології Ni-Cd практично немає рівних при роботі на високих струмах розряду: навіть вельми значні навантаження нормально переносяться і практично не впливають на ефективну ємність батареї (докладніше про цей вплив див. «Ємність»). По-друге, акумулятори даного типу не бояться ні глибокого переразряду, ні високих і низьких температур, а також безпечні при механічних пошкодженнях. По-третє, у міру розряду напруга у нікель-кадмієвих батарей знижується дуже повільно (на відміну, наприклад, від алкалінових одноразових батарейок). Всі ці моменти роблять даний тип акумуляторів відмінно підходящими для пристроїв, що характеризуються високим енергоспоживанням — зокрема, електроінструментів і моделей на радіоуправлінні.\nАналогічно Ni-Mh, подібні елементи в «півторавольтовому» типорозмірі (наприклад, АА або ААА) видають не 1,5 В, а тільки 1,2 В.\n— Ni-Zn. Одна з найстаріших технологій виробництва акумуляторів в цілому, проте побутові джерела живлення цього типу були представлені лише в 2000-х роках. За багатьма особливостями такі елементи аналогічні описаним вище нікель-кадмієвим: зокрема, вони відмінно переносять високі струми розрядки і ідеально підходять для пристроїв зі значним енергоспоживанням, а також довго утримують робочу напругу в міру розряду. Крім того, Ni-Zn батареї в «півторавольтових» типорозмірах АА і ААА (а таких більшість) мають не знижену, а підвищену номінальну напругу — 1,6 В, що дає змогу без будь-яких обмежень застосовувати їх як більш ефективну заміну одноразовим батарейкам. Речовини, що використовуються в конструкції, екологічно безпечні і легко переробляються. Основним недоліком деякий час назад був малий термін служби (вже після 50 – 80 циклів ємність помітно знижувалася); ця проблема була вирішена, проте лише порівняно недавно. Почасти саме тому поки (станом на 2021 рік) подібних елементів на ринку небагато.\nА ось основні технології, що застосовуються для одноразових батарейок:\n— Сольова. Також носить назву «марганцево-цинкова», за основними металам, що використовуються в конструкції. Найбільш проста технологія з застосовуваних в повнорозмірних (не мініатюрних) батарейках; передбачає робочу напругу 1,5 В на комірку — відповідно, елементи з підвищеною напругою на зразок 9-вольтової «Крони» збираються з декількох комірок. У будь-якому разі сольові джерела живлення мають невисоку ємність, їх напруга помітно знижується в міру розряду, а високий внутрішній опір не дає змогу застосовувати такі батарейки для навантаження з високим споживаним струмом. З іншого боку, подібні елементи прості у виробництві, коштують недорого і мають дуже низький рівень саморозряду. У світлі останнього для приладів з порівняно невисоким енергоспоживанням (на зразок пультів ДУ) такі батарейки підходять навіть краще алкалінових (див. нижче): велика частина енергії лужного елемента в такому режимі роботи може піти на саморозряд, а не на живлення навантаження. Багато сольових елементів маркуються як «general purpose» («загального призначення»).\n– Алкалінова. Технологія виробництва одноразових батарейок, що передбачає використання лугу у вигляді електроліту (друга поширена назва — лужна). Дуже поширена як в повнорозмірних, так і в мініатюрних джерелах живлення (див. «типорозмір») з номінальною напругою в 1,5 В; батарейки з більш високою напругою (наприклад, «Крона») складаються з декількох півторавольтових елементів. При цьому хімічний склад повнорозмірних і мініатюрних версій схожий, але ось загальні особливості (в порівнянні з аналогами тих же типорозмірів) в обох варіантах будуть різними:\nПовнорозмірні алкалінові батарейки (такі, як АА і ААА) мають більш прогресивні робочі характеристики, ніж сольові. По-перше, їх загальна ємність помітно вище – наприклад, для пальчикових батарейок вона може перевищувати 3000 мАгод (тоді як для сольових елементів максимум становить близько 900 мАгод). По-друге, лужна технологія дає змогу довше утримувати робочу напругу в міру розряду. По-третє, вона знижує саморозряд і збільшує термін зберігання батарейок. Та й діапазон допустимих температур у таких батарейок ширше, а загальна надійність — вище. Зворотною стороною даних переваг є в першу чергу більш висока вартість, ніж у сольових джерел живлення. Крім того, алкалінові батарейки не має сенсу купувати для приладів з низькими струмами споживання (таких, як пульти ДУ): вони пропрацюють довше сольових, але ця різниця не виправдовує різницю в ціні, оскільки значна частина лужного джерела живлення в таких умовах витрачається даремно — на саморозряд.\nМініатюрні алкалінові батарейки-таблетки, навпаки, є більш простим і доступним аналогом прогресивних срібно-оксидних елементів. Вони використовують маркування LR (див. «Типорозмір»), мають меншу ємність (зазвичай в 1,2 – 1,5 разів нижче, ніж у срібно-оксидних рішень в тому ж типорозмірі), схильні до швидкого зниження напруги в міру розряду, а також не розраховані на пристрої з високими струмами споживання. З іншого боку, для низькострумового навантаження (на зразок кварцових наручних годинників) таких можливостей більш ніж достатньо; а обходяться лужні таблетки помітно дешевше «срібних».\n— Літієва. Літієві батарейки зазвичай мають маркування з індексом CR; вони можуть належати як до повнорозмірних, так і до мініатюрних (див. «Типорозмір»). Відмінною особливістю таких батарейок є те, що їх напруга становить 3 В на комірку; такою ж зазвичай є і загальна номінальна напруга, за винятком специфічних типорозмірів CR-P2L або 2CR5, в яких використовується кілька комірок.\nПовнорозмірні батарейки, виконані за даною технологією, першопочатково розраховані насамперед на цифрові камери та інші пристрої з нерегулярним енергоспоживанням і високим споживаними струмом. Мініатюрні літієві «таблетки» також непогано підходять для аналогічного застосування (характерний приклад — брелоки автосигналізацій, в яких передавач вмикається на короткий час, проте потребує великої кількості енергії), але можуть встановлюватися і для низькострумового навантаження. Інший специфічний варіант їх використання – в ролі запасного джерела живлення для комп'ютерів, планшетів, цифрових камер тощо, що дає змогу зберігати дані про поточну дату/час і виставлені налаштування навіть при відключенні основної батареї. Наприклад, «класикою жанру» для живлення пам'яті BIOS на материнських платах є батарейка CR2032. Завдяки порівняно високій напрузі літієві «таблетки» мають досить солідну фактичну ємність, так що термін їх служби в подібній ролі зазвичай обчислюється роками і нерідко можна порівняти з терміном роботи самого пристрою.\n— Li-SOCl2. Так звана літій-тіонілхлоридна технологія застосовується для створення одноразових батарейок підвищеної надійності, розрахованих в основному на несприятливі умови експлуатації. Подібні елементи живлення мають цілий ряд важливих практичних переваг. Так, їх ємність становить від 1200 мАгод для мініатюрного типорозміру 1/2 АА до більш ніж 35 000 мАгод в типорозмірі D; а враховуючи, що номінальна напруга становить 3,6 В, то фактична енергоємність виходить досить значною. Літій-тіонілхлоридні батарейки без проблем переносять високі навантаження, в тому числі імпульсні; довгий час підтримують стабільну напругу в міру розряду; мають великий діапазон допустимих температур експлуатації (від -60 °С до +85 °С в звичайних моделях і від -40 °С до +150 °С в високотемпературних); оснащуються вбудованим захистом від перевантажень і короткого замикання; і навіть при збоях такого захисту батарейка залишається вибухо- і пожежобезпечною і може застосовуватися навіть в приміщеннях, заповнених горючими парами. А саморозряд при зберіганні не перевищує 1 - 2% на рік, що забезпечує великий термін придатності.\nВ цілому батарейки LiSOCl2 – це ідеальний варіант для пристроїв, що мають порівняно невисоке постійне енергоспоживання і необхідність довго працювати без додаткового обслуговування. Головний недолік цієї технології — досить висока вартість, що й обмежує її застосування в основному спеціалізованими професійними джерелами живлення, що використовуються для промислового обладнання, у військовій справі, аерокосмічної галузі тощо. Також варто враховувати, що хоча Li-SOCl2 можуть виконуватися в «1,5-вольтових» типорозмірах на зразок АА, однак їх номінальна напруга навіть у таких варіантах буде складати згадані 3,6 В. А при першому вмиканні напруга зазвичай виявляється помітно нижче номінальної (близько 2,5 В, а то і менше) — це пов'язано з хімічними особливостями технології; через невеликий час даний показник повертається в норму, однак цю особливість слід враховувати при застосуванні у деяких типах приладів.\n– Срібно-оксидна. Технологія, застосовувана для прогресивних мініатюрних елементів живлення з напругою 1,5 В. У таких батарейках використовуються ті ж типорозміри, що і в алкалінових «таблетках» (див. вище), однак різниться маркування: за загальноприйнятим стандартом срібно-оксидні елементи позначаються буквами SR (лужні — LR), а в нашому каталозі в якості основного прийнятий більше специфічний стандарт — три цифри з трійкою на початку, наприклад, «315» (він забезпечує більшу точність; докладніше див. «Типорозмір»). У будь-якому разі через використання срібла подібні батарейки обходяться помітно дорожче алкалінових аналогів (з цієї ж причини срібно-оксидна технологія майже не застосовується в повнорозмірних елементах); однак різниця в ціні компенсується рядом практичних переваг. Одна з найпомітніших — висока ємність (в середньому в 1,5 рази вище, ніж у алкалінових «таблеток» того ж розміру). Крім того, дана технологія забезпечує більш стабільну напругу, яке досить повільно знижується в міру розряду, низький внутрішній опір, а також стійкість до короткочасних високих навантажень. Відносно останнього варто відзначити, що більшість срібно-оксидних елементів випускається в двох варіантах спеціалізації: High Drain (для навантаження з нерівномірним і високим енергоспоживанням, наприклад, бездротових дзвінків, брелків автосигналізацій тощо) і Low Drain (для навантаження з низьким і рівномірним енергоспоживанням, такого, як наручний кварцовий годинник). При цьому у подібних батарей однакового розміру, але різної спеціалізації номінальний струм розряду може бути однаковим; однак версії HD в цілому є більш стійкими до нерівномірного навантаження.\n– Повітряно-цинкова. Досить специфічна технологія, популярна в основному в компактних батарейках серії PR для слухових апаратів (див. «Типорозмір»). Для хімічної реакції, що відбувається в подібних батарейках, потрібне повітря; однак в продаж такі батарейки надходять герметично запечатаними, і реакція в них не відбувається. Завдяки цьому саморозряд при зберіганні виходить практично нульовим, а термін придатності — досить солідним. Перед використанням потрібно активувати джерело живлення, знявши встановлену на ньому заглушку і відкривши доступ повітря; відзначимо, що заглушки в повітряно-цинкових «таблетках» різного типорозміру розрізняються за кольорами, що дає змогу розрізняти їх буквально з першого погляду, без необхідності вчитуватися в дрібні написи на корпусі. Після активації термін «життя» такого елемента становить кілька тижнів — після цього електроліт висихає і батарейка стає непридатною до використання незалежно від того, застосовувалася вона як джерело живлення чи ні. Втім, при постійній роботі в слуховому апараті заряд закінчується помітно швидше, ніж висихає електроліт. Таким чином, користувач слухового апарату може тримати при собі пристойний запас подібних елементів і активувати їх по одному, у міру необхідності, не боячись, що інші втратять свої властивості.\nКількість окремих батарейок/акумуляторів, що постачаються в комплекті.\nВ цілому купівля упаковки помітно зручніше, а нерідко — і вигідніше, ніж придбання тієї ж кількості джерел живлення по одному. Водночас варто враховувати, що елементи живлення, як і будь-який товар, мають термін придатності. Особливо це актуально для одноразових батарейок, більшість з яких поступово втрачає запас енергії через саморозряд. Тому купівля упаковки буде однозначно виправданою в основному в тому разі, якщо батарейки планується або застосовувати одночасно, або міняти дуже часто.\nЗі свого боку, купівля декількох акумуляторів має інший сенс: поки один комплект використовується, інший (або відразу кілька запасних комплектів) можна тримати на зарядці або просто в запасі.\nНомінальна ємність елемента живлення – кількість енергії, яку він може накопичити.\nВід даного параметра безпосередньо залежить, як довго джерело живлення зможе пропрацювати з тим чи іншим навантаженням. Однак оцінюючи ємність, потрібно враховувати два моменти. По-перше, номінальне значення ємності зазвичай вказується для певного струму розрядки. Так, для сольових і лужних повнорозмірних батарейок (див. «Технологія») такий струм вимірюється десятками міліампер. А ось при його значному перевищенні (близько сотень міліампер) реальна ємність батарейки може в рази зменшитися в порівнянні із заявленою. Тому, наприклад, не рекомендується використовувати одноразові батарейки в цифрових камерах — споживаний струм в такій техніці може перевищувати 1000 мАгод, і з подібним навантаженням найкраще справляються NiMh-акумулятори. А мініатюрні срібно-цинкові батарейки серії «300» (SR) випускаються в двох версіях — під високий і низький струм розряду; аналогічно низькотокову версію можуть мати батарейки-таблетки серії CR (докладніше про ті і інші див. «Типорозмір»). Більш детальну інформацію з приводу струмів розрядки для різних видів і типорозмірів батарей/акумуляторів можна знайти в спеціальних джерелах; а в деяких варіантах (в основному для літій-іонних акумуляторів) вона прямо уточнюється в характеристиках (див. «Номінальний струм розряду», «Максимальний струм розряду»).\nДругий нюанс полягає в тому, що фактичний запас енергії залежить не тільки від числа заявлених м...іліампер-годин, але і від робочої напруги; так що порівнювати за цифрами в мАгод можна лише батарейки/акумулятори з однаковою напругою (в крайньому випадку — зі схожим, наприклад, 3 В і 3,6 В). Втім, інші порівняння на практиці потрібні вкрай рідко.\nРобоча напруга елемента живлення. Вказується для повністю зарядженого акумулятора або «свіжої батарейки». У міру розряду напруга неминуче знижується, проте його зниження від рівня заряду може бути різним: в одних елементах кількість вольт зменшується швидко, в інших — плавно, у третіх це значення помітно падає лише при сильному розряді тощо (докладніше див. «Технологія»).\nТакож підкреслимо, що номінальна, стандартна напруга прямо визначається типорозміром (див. вище). В даному ж пункті вказується саме фактична, реальна напруга — а вона може дещо відрізнятися від номінальної, що визначається типорозміром (див. вище). Наприклад, в 1,5-вольтових елементах АА і ААА реальна напруга становить 1,5 В тільки в сольових і лужних батарейках; для акумуляторів вона може варіюватися від 1,2 В (в NiMh і Li-Ion версіях) до 1,6 В (Ni-Zn елементи). Більшість приладів під джерела живлення того чи іншого типорозміру враховує цю різницю, так що найчастіше вона не є принциповою, і сумісність батарейки/акумулятора з тим чи іншим пристроєм цілком можна оцінювати за загальним типорозміром. Однак дані про точну напругу бувають необхідні для окремих видів електроніки і деяких специфічних завдань (наприклад, підбору живлення під електросхему власної розробки).\nНомінальним струмом розряду називають найбільший струм, який елемент живлення здатний постійно (до вичерпання заряду) видавати на навантаження без перевантажень, «просадки» за напругою і зниження фактичної ємності (докладніше про останнє див. «Ємність»).\nВідзначимо, що багато типорозмірів батарейок і акумуляторів (див. вище) першопочатково передбачають певний номінальний струм розряду. Тому даний параметр уточнюється переважно для Li-Ion акумуляторів (див. «Технологія») — саме такі джерела енергії при тому ж типорозмірі можуть помітно відрізнятися за допустимим числом ампер на виході.\nТакож відзначимо, що номінальний струм розряду визначає ефективність при постійному навантаженні. Якщо ж акумулятора належить мати справу зі стрибками енергоспоживання — має сенс звернути увагу також на максимальний струм розряду (див. гижче).\nМаксимальним струмом розряду називають найбільший струм, який елемент живлення здатний видавати протягом короткого часу — як правило, декількох секунд або декількох десятків секунд.\nБагато типорозмірів батарейок і акумуляторів (див. вище) першопочатково передбачають певний максимальний струм розряду. Тому даний параметр уточнюється переважно для Li-Ion акумуляторів (див. «Технологія») — саме такі джерела енергії при тому ж типорозмірі можуть помітно відрізнятися за допустимим числом ампер на виході. В цілому ж звертати увагу на даний параметр має сенс в тому разі, якщо акумулятор планується використовувати в пристрої з короткочасними, але значними стрибками енергоспоживання — наприклад, компактному електроінструменті, де пусковий струм двигуна може в рази перевищувати номінальний.\nКількість циклів заряду, що акумулятор здатний перенести без помітного погіршення робочих характеристик.\nПід циклом заряду мається на увазі проміжок часу від однієї повної розрядки батареї до іншої, коли акумулятор спочатку повністю заряджається, а потім розряджається «в нуль». На практиці такий спосіб роботи зустрічається порівняно рідко, набагато частіше батареї ставлять на зарядку недоразрядженими, та й припиняти процес іноді доводиться до поповнення заряду на 100%. Крім того, кількість циклів заряду прийнято вказувати для ідеальних умов експлуатації: «рідного» зарядного пристрою, порівняно невисокого навантаження під час роботи, відповідності навколишньої температури робочим параметрам і т. ін. Тому число циклів, зазначене в характеристиках, є досить приблизними, і на практиці навряд чи варто чекати на 100% точну відповідність. Тим не менш, за цим параметром цілком можна оцінювати довговічність батареї і порівнювати її з аналогами.\nВбудована електронна схема, що забезпечує захист акумулятора від порушень режиму експлуатації.\nЦя функція зустрічається в основному в літій-іонних батареях (див. «Технологія»). Це пов'язано з тим, що подібні батареї мають досить строгі правила зарядки і розрядки; порушення цих правил (перш за все перезаряд і перерозряд, а також перевантаження за струмом) може привести не тільки до виходу батареї з ладу, але і до загоряння і навіть вибуху. Щоб уникнути подібних неприємностей і застосовуються плати захисту: вони контролюють перш за все рівень заряду, а також струм зарядки і розрядки.\nНаявність даної функції вкрай рекомендується, якщо акумулятор планується використовувати в пристрої, не оснащеному власним контролером батареї. Яскравий приклад – електронні сигарети з механічними батарейними модами, в яких спіраль атомайзера підключається до акумулятора фактично напряму. Без плати захисту користувач повинен сам ретельно контролювати режим роботи – а це не так просто, враховуючи відсутність в тому ж «мехмоді» будь-яких додаткових індикаторів.\nЗ іншого боку, варто враховувати, що дана функція позначається не тільки на вартості, але нерідко також і на габаритах акумулятора — вона може збільшити його довжину на кілька міліметрів понад номінальний розмір . Наприклад, елементи 18650 з платою захисту мають довжину не 65 мм, а близько 68 мм. У деяких ситуаціях це може створити проблеми зі встановленням, а то і взагалі з...робити його неможливим. Так що якщо пристрій, для якого купується акумулятор, має власні схеми захисту — оптимальним вибором для такого навантаження буде звичайне, «незахищене» джерело живлення.\nМожливість зарядки акумулятора прямо від стандартного порту USB, без використання спеціальних зарядних пристроїв.\nДана особливість помітно розширює можливості з зарядки батареї. Нагадаємо, USB-порти, які підходять для цієї мети, в наш час можна зустріти в переважній більшості ПК і ноутбуків, в адаптерах під розетки 220 В і автопрікурювачах, в портативних акумуляторах-повербанках і пристроях з подібною функцією (наприклад, потужних ручних ліхтарях). Крім того, деякі портативні гаджети на зразок смартфонів і планшетів здатні здійснювати зарядку зовнішнього пристрою за допомогою перехідника з мініатюрного гнізда microUSB або USB С. А ось конкретний спосіб реалізації даного способу зарядки може бути різним.\nТак, один з найпопулярніших варіантів — вбудований мініатюрний порт microUSB, що з'єднується з роз'ємом USB за допомогою відповідного кабелю. При цьому можна використовувати як комплектний кабель (при його наявності), так і будь-який сторонній з відповідними типами штекерів. А розміри гнізда microUSB дають змогу встановлювати його навіть в мініатюрні елементи ААА (див. «Типорозмір»). Інший варіант – вбудований повнорозмірний USB-штекер на торці самої батареї; під час роботи такий штекер прикритий ковпачком і акумулятор має стандартну циліндричну форму, а для зарядки ковпачок відкидається. Подібну конструкцію можна зустріти в основному в 3,7-вольтових джерелах живлення з п'ятизначним маркуванням типорозміру — наприклад,...18650 або 21700. Втім, вона застосовується рідше, ніж вбудований порт, оскільки дещо менш надійна і не така зручна на практиці — навпроти деяких роз'ємів USB може просто не виявитися достатньо місця для того, щоб там помістився весь акумулятор.\nНаявність боксу в комплекті постачання.\nБокс являє собою жорсткий контейнер, в якому можна тримати комплектні елементи живлення (або інші в тій же кількості і типорозмірі). Це зручніше, ніж зберігати або транспортувати батарейки «розсипом» або в імпровізованій упаковці — в бокс вони упаковуються максимально надійно і щільно. Найчастіше подібним аксесуаром доповнюються акумулятори, що перезаряджаються, проте бувають і винятки – окремі великі (близько 10 одиниць) комплекти одноразових батарейок. Найчастіше бокс є одним з елементів заводської упаковки, а іноді і сам являє собою таку упаковку.\nМініатюрні Елементи живлення\nPR (для слухових апаратів)\n1001 – 1500 мАгод\n> 3000 мАгод\nКаталог акумуляторів і батарейок 2022 - новинки, хіти продажів, купити акумулятори й батарейки.\nBeston Camelion ColorWay Duracell Energizer Esperanza Fenix GP Panasonic Philips Pkcell Samsung Varta Videx Xiaomi Усі бренди\nE-Katalog — каталог описів і цін на побутову і комп'ютерну техніку, електроніку, товари для дому та офісу. Наше завдання — допомогти підібрати і купити акумулятори й батарейки за найкращою ціною в інтернет-магазинах - від бюджетних до преміум. В каталозі можна знайти всю необхідну для вибору інформацію — порівняння акумуляторів і батарейок, підбір моделей за параметрами, детальні описи, пошук товару за назвою, відгуки користувачів, фотогалереї товарів, глосарій термінів, огляди, інструкції, рейтинг товарів, рекомендації експертів, каталог брендів і багато іншого. Передрук будь-яких матеріалів тільки за письмовою згодою редакції.


Хроніки президентського полку: перемога над фекаліями - ПіК\nХроніки президентського полку: перемога над фекаліями\nРадміла Корж · 19.04.2013\nУсю ніч з 10 на 11 квітня президентський полк героїчно боровся з лайном і талою водою, які рвонули до Дніпра через прорив у дамбі Бортницької станції аерації (БСА).\nЗусиллями двохсот військових і трьохсот рятувальників потік удалось зупинити мішками з піском і глиною. О 5:40 ранку вже можна було рапортувати головнокомандуючому про перемогу над фекаліями.\nНіхто так і не пояснив, чому саме президентський полк (куди відбирають виключно хвацьких красенів) підняли по тривозі й кинули на ліквідацію аварії. Можливо, в когось із військового начальства виникли асоціації про спорідненість діяльності…\nВтім, важливою є суть проблеми.\nБортницька станція аерації – це місце, де фільтруються відходи життєдіяльності міста. За кожного сильного ливня виникає загроза викиду лайна – бо обладнання станції не тільки застаріло, а й перебуває в передаварійному стані. Про те, що дамба може «рвонути», говорять постійно. З такою самою регулярністю озвучують суми потрібних для реконструкції коштів (сьогодні це 1 мільярд євро) і цифри, які виділяють чи то на латання дамби, чи то на проектну документацію латання та реконструкції, чи то на побудову мулоспалювального заводу. Хоча проблему вже давно потрібно вирішити раз і назавжди.\nМІЛЬЙОНИ НЕПРИЄМНИХ КУБОМЕТРІВ\nЛокальні прориви відбуваються регулярно. Наприклад, у 2008 році було зафіксовано кілька десятків невеликих «протікань». Влітку 2009-го мулові поля горіли, що дало привід побалакати про необхідність термінової реконструкції станції й утилізації десяти мільйонів кубометрів мулу. Цим делікатним словом називають лайно, в якому на глибині двох-трьох метрів є «пласти» 1986 року – періоду санітарної обробки столиці під час аварії на ЧАЕС. Від глибини загоряння матеріалу залежало, потраплять радіонукліди в атмосферу чи ні.\nДо пожежі дамбу станції рвало двічі: в березні й липні.\nТобто, проблема зі станцією аерації – безсумнівна й неестетична. Лайно все-таки, а не трояндова олія. Річ абсолютно не художня, прозаїчна до неможливості. Але фінансово ємка.\n«РЕЗЕРВУАР» ПЕРЕПОВНЕНИЙ УТРИЧІ\nСтанція аерації споруджена в 1965 році, з робочим об’ємом мулових полів три мільйони кубометрів. За півстоліття цей об’єм переповнений у три рази. Але київське керівництво всіх видів (хто тільки не «брав» за ці роки владу в Києві!) не спромоглось навіть розпочати будівництво мулоспалювального заводу. Хоча в інших країнах (наприклад, в Австрії) збудовані за новітніми технологіями заводи працюють ледь не в центрі міста.\nТе, що зі станцією аерації все не так, визнають усі: захисники довкілля, керівництво станції, київські чиновники. Але далі визнання проблеми справа не йде.\nТим не менш, усі ці роки гроші на те, щоб хоч щось зробити з БСА, виділяються справно. Але… вони зникають у повному чи частковому обсязі. Перед останнім проривом ЗМІ писали про проект мулоспалювального заводу фірми ООО «Берлінвассер Інтернаціональ-Ост», яка виграла тендер ще в 2000 році. Проектної документації ніхто не отримав…\nГРОШІ В КАНАЛІЗАЦІЇ\nДиректор БСА Володимир Бражник кілька років тому розповів цікаву історію: в 2007 році німці не віддали розроблену документацію, бо з 5 мільйонів виділених гривень до виконавців дійшло лише 2,8 – решта кудись зникла. Схожа історія (зі слів того самого Бражника) вийшла і з замовленими у шведських виробників спеціальними решітками для фільтрування сміття. (Шестиміліметрові отвори дозволили би проводити більш ретельну фільтрацію, зменшити бродіння й «аромат» станції.) Потрібно було одинадцять решіток, закупили – шість. Із виділених 5,5 мільйона гривень половина знову зникла. Шведи поставили частину обладнання і заборонили монтування… Тоді ж Володимир Бражник із подивом повідомив, що зникли і 1,2 мільйона для підсипки дамби.\nПовторимо, це справи 2007–2008 років.\nУ 2009-му, наприклад, представники водоканалу після пожежі заявили, що на реконструкцію не виділено ні копійки. В той самий час у бюджеті 2009 року було передбачено 62 мільйони гривень на початок роботи з реконструкції. Із них 32 мільйони – на розробку проектної документації, 30 – на першочергові роботи. І від початку року було виділено 24 мільйони гривень…\nПодії цього року розгорталися за звичною схемою. У лютому директор БСА Володимир Бражник заявив, що аварія неминуча. У дамбі – 18 вимоїн! Пояснював, що танення снігу вона не витримає, і фекалії заллють околиці. Просив 6 мільйонів на термінове латання. Якраз перед сніговим «апокаліпсисом» тоді ще заступник голови КМДА Олександр Мазурчак запевнив, що аварії не буде.\nНаприкінці березня прем’єр-міністр Микола Азаров доручив віце-прем’єру Олександру Вілкулу й голові КМДА вивчити стан справ на Бортницькій станції. 10 квітня дамба не витримала. 11 квітня стало відомо, що на ремонт було виділено 20 мільйонів гривень. Про це повідомив голова комісії з питань екології Київради Денис Москаль. Доля цих мільйонів з’ясовується…\n«МІШКИ НА ПЛЕЧЕ!»\nЕкологи вважають ситуацію з Бортницькою станцією аерації хронічно-критичною. «Грім» (тобто лайно) може «грянути» будь-коли.\nНаприклад, директор Київського еколого-культурного центру Володимир Борейко кожної весни попереджає, що вміст мулових полів врешті-решт дійде до Дніпра і призведе до тотального забруднення.\nЕкологічний активіст, колишній працівник Київського водоканалу Федір Судніцин підкреслює, що масштабний прорив дамби БСА не просто спричинить екологічну катастрофу в акваторії Дніпра. Це «застопорить» роботу каналізації всього міста. Така сама доля чекає населені пункти, розташовані нижче за течією. На думку Судніцина, потрібно мати 2–3 подібних станції. Саме так чинять у всіх великих містах Європи.\nАле, повторимо, екологи вже все сказали. Професійних захисників Києва проблема Бортницької станції не дуже цікавить: далеко, неестетично, не культурно-мистецький рівень, та і що там можна зробити – не пікети ж проводити? Довго не простоїш, бо, пардон, тхне. А судитися з міськводоканалом чи КМДА – справа довга й марудна.\nУ «запаху» Бортничів є ще одна неприємна нота. Ця проблема тягнеться не один десяток років. Аварії, зникнення грошей, окозамилювання відбувались і за часів Кучми, і при «помаранчевих», і нині – за «біло-блакитних». Бортницька станція аерації – символ корупційної стабільності нашої держави. Чи керує Києвом законно обраний мер, чи незаконно призначений керівник – БСА такі нюанси київського життя не зачіпають. Відходи накопичуються, дамби старішають, гроші зникають. Від зміни «кольору» влади процес не змінюється.\nДоки не буде змінена система та «правила гри» в усій країні, доти президентський полк у кожен момент може очікувати команди: «Тривога! Мішки на плече! Лайно пішло на прорив!».\nСТОЛИЧНИМ ЧИНОВНИКАМ ВИГІДНО, ЩОБ ЄДИНА ОЧИСНА СПОРУДА ПЕРЕБУВАЛА У ХРОНІЧНО-АВАРІЙНОМУ СТАНІ.\nЩо нині відбувається в Бортничах? Як пахне «тала вода», котра, за словами чиновників, вихлюпнулася з прориву дамби? І, основне, чому аварійна станція аерації перетворилася на «золоту жилу»?\nПро це «ПіК» розпитував очевидицю подій – громадську активістку, лідера Всеукраїнського жіночого руху «За вільну Україну» Раїсу ШМАТКО.\n– Бортничі почало підтоплювати ще 6 квітня, – розповідає пані Раїса. – І якось дивно. Завжди підтоплювало Нижні Бортничі, а тут раптом – Верхні. Вода з’явилася в підвалах, потім у дворах. Ходили по коліна у воді! Звернулися до Дарницького штабу з надзвичайних ситуацій, аби привезли помпи, але нам відповіли: на помпи черга! Порадили звернутися до пожежників. У пожежників помпи були, але не виявилося бензину! «Блискуча» підготовка до танення «великого снігу»…\nЩо це була за вода? Потрібно було негайно перевірити, яку воду люди п’ють із колонок. Просили: зробіть аналіз води! На жаль, це нікого не цікавило.\nКАРАСІ В ЕФІРІ\nНе всі ЗМІ можуть (чи хочуть) писати про масштаби проблеми. Наприклад, коли ми намагалися «вибити» помпи й якось зарадити біді, разом з нами були журналісти «1+1». Але в ефірі показали тільки шматочок: мовляв, тепер у городах можна ловити карасів.\n…Трохи відкачали. Держслужба з надзвичайних ситуацій одразу ж рапортувала: «Гідрологічна ситуація є контрольованою, об’єкти життєзабезпечення функціонують у нормальному режимі».\nПотім рвонула дамба.\nПерша черга мулових полів – за 800 метрів від будинків, друга й третя – трохи далі. Прорвало другу. На глибині двох метрів там перебувають нечистоти 1986 року…\nА директор Бортницької станції аерації Володимир Бражник попереджав: негайно треба хоча б 6 мільйонів гривень, бо на дамбі 18 промоїн, буде біда. Грошей не дали…\nАле промоїн було значно більше. Як з’ясував еколог Володимир Борейко – не 18, а 86! Щоб їх закрити, знадобилося 5 тисяч мішків із піском, робота сотень рятувальників МНС і військовослужбовців президентського полку.\n…Напередодні ухвалення бюджету міста я запитувала в голови КМДА Олександра Попова: що буде з Бортничами? Як реконструюватимуть станцію аерації? Попов відповів: мовляв, розуміє, що це велика проблема. Всю суму грошей (потрібен ледь не мільярд гривень!) «знайти» неможливо, але щороку з бюджету виділятимемо 200–300 мільйонів. «Обіцяю, – сказав Попов, – гроші виділимо й поступово будемо реконструювати».\nНаступного дня ухвалили бюджет Києва. Ніяких «200–300 мільйонів» там не було. «Значилися» аж 18 мільйонів. Чи знав про це Попов напередодні? Звісно, знав. Отже, збрехав.\nНІЧОГО ОСОБИСТОГО – ПРОСТО БІЗНЕС\n– На що вистачить цих грошей? Знову трохи підсипати дамбу?\n– А вони тільки це й роблять, з року в рік. Та й то невчасно. Станція побудована у 1964 році, але її так і не реконструювали. Куди йдуть гроші – невідомо…\nВирішувати проблему потрібно на державному рівні. Реконструкція БСА справді коштує величезних грошей…\n– Керівництво «Київводоканалу» навіть починало переговори зі Світовим банком і урядом Японії…\n– Звісно, після прориву дамби будуть нові асигнування на реконструкцію. Спритники тільки й чекають доступу до цих грошей. Столичним чиновникам вигідно, щоб єдина очисна споруда перебувала у хронічно-аварійному стані. Це надзвичайно прибуткове місце! Одні фірми щорічно «латають» дамби, інші по кілька років отримують гроші за нові проекти реконструкції…\n– Нині київська влада бадьоро рапортує, що з мулових полів вилилася лише «тала вода». Олександр Попов каже, що ліквідація прориву – приклад організованої співпраці державних структур, підприємств і комунальних служб.\n– Якщо це тільки тала вода, то чому ж вона так тхне?! Невже Попов не чує цей запах? Поряд, у Гнідині, шлюз помпової станції затопило нечистотами. А звідти все пішло до Дніпра… Не виключено, що в селах, що знаходяться нижче за течією, люди саме зараз п’ють чай із солями важких металів…\nУ Бортничах двори ще затоплені. Люди носять воду з колонок. На аналіз цю воду так ніхто й не відправив.\nЗаписала Світлана ГАЛАТА\nTags: аваріяБортницька станція аераціїлайнопрезидентський полкпрорив\nВірнопіддані Януковича докладають Путіну про війська НАТО в Криму\nАзаров закликав студентів разом збирати компромат на Табачника\n12 Сер, 2013\nСамозлив на тлі «отруєння»: як Батьківщина відштовхує потенційних виборців\n16 Вер, 2013\nNext story Терор повернувся до Америки\nPrevious story Запрошення до любові: Ляшка ніхто не зрозумів


Купити квитки на автобус в Виана-Ду-Каштелу - ціни, розклад на Tickets.ua\nКвитки на автобус в Виана-Ду-Каштелу\nАвтобусні квитки до Виана-Ду-Каштелу\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Виана-Ду-Каштелу можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Виана-Ду-Каштелу\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Виана-Ду-Каштелу, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Виана-Ду-Каштелу онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2805191351


Чому буксують заочні суди проти Плотницького і Захарченка? - ЗМІ • Портал АНТИКОР\nКримінальну справу на бойовика завели, зокрема, за збитий над Луганським аеропортом в червні 2014-го ІЛ-76, коли загинули 49 осіб.\nВідразу троє суддів взяли самовідвід. Так що ж заважає українській Феміді засудити ватажків угруповань «ЛНР» та «ДНР» – Ігоря Плотницького і Олександра Захарченка? З’ясовували журналісти проекту Радіо Свобода«Донбас.Реалії»\nЧервень 2014 року. Бойовики угруповання «ЛНР» Ципкалов і Плотницкий ведуть переговори про літаки з українськими десантниками. Ті летять обороняти Луганський аеропорт. Аудіозапис оприлюднила СБУ.\n«Ну, всі – Дмитренко взагалі хлопчисько. Артем Скалозуб – метр дев’яносто з чимось мав зросту. Всі хлопці як на підбір були», – каже батько загиблого десантника Павла Ніконова Сергій Ніконов.\nЧоловік може розповісти історію кожного загиблого в збитому ІЛ-76 бійця 25-ї дніпропетровської бригади.\nУламки збитого ІЛ-76 у 2014 році\nЗа три роки судів над прямими і непрямими винними у катастрофі родичі вбитих десантників практично зріднилися. Майже всі загиблі – добровольці.\n«У той день він увечері зателефонував, сказав, що ніби на Луганськ їх перекидають. Це була наша остання розмова з ним», – згадує Сергій Ніконов.\nСергій Ніконов, батько загиблого десантника\nГенпрокуратура порушила проти ватажка бойовиків угруповання «ЛНР» Плотницького кримінальну справу – за той самий збитий ІЛ-76. Але суд не відбувся вдруге поспіль: «Колегія суддів приходить до висновку про неможливість брати участь у розгляді цієї справи та прийнятті рішення про самовідвід», – так заяву зробили судді.\nПредставники родичів загиблих десантників рішенням суддів Бабушкінського районного суду в Дніпрі обурені.\n«Військових судити можна. Навіть генерала Назарова можна судити, так? А коли дійшла справа до сепаратистів, вони чомусь взяли самовідвід», – обурюється адвокат потерпілих Віталій Погосян.\nАле судді виправдовують своє рішення технічними проблемами.\n«При призначенні справи системою документообігу було допущено цілий ряд помилок. В цьому випадку судді зобов’язані зробити самовідвід. Чому? Тому що якби вони цього не зробили, то яким би не було ухвалене ними рішення, воно підлягає скасуванню», – пояснив спікер-суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпра Юрій Селіщенко.\nЮрій Селіщенко, спікер-суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпра\nТа батьки загиблих десантників рішення суддів по-людськи не розуміють.\n«Це до такої міри прикро – покласти таких бійців, які були в 2014 році хоч якось навчені. І просто відпустити під ракети. І взагалі, Плотницького не судити!», – обурюється батько загиблого десантника.\nЗагиблі десантники в збитому ІЛ-76\nЧому ж українська Феміда не може засудити бойовиків навіть заочно?\nЮрист із Луганська Ігор Чудовський сам постраждав від рук угруповання «ЛНР» – за проукраїнську позицію його викрали бойовики і фактично розстріляли в упор. Але адвокат вижив. І зараз стверджує: заочно судити проросійських бойовиків – юридично неправильно.\nЗа проукраїнську позицію Чудовського викрали бойовики і фактично розстріляли в упор\n«Заочне засудження – норма нова, вона була введена зміною в Кримінальний процесуальний кодекс в березні 2017 року. Практики ніякої, вона буде напрацьовуватиметься. І ставлення Європейського суду з прав людини неоднозначне до такої практики», – пояснює Чудовський.\nЮрист стверджує: така норма суперечить Конвенції з прав людини. І судді просто бояться брати участь в таких кримінальних справах.\n«Не можна заочно судити особу, яка перебуває на території України», – зауважує адвокат.\nІгор Чудовський, юрист із Луганська\nТим часом Генпрокуратура України проводить слідство щодо цілої низки одіозних бойовиків – в українські суди передадуть справи проти Захарченка, Гіркіна, Пушиліна та інших.\nПісля оголошення вироку представників угруповань «ЛНР» та «ДНР» оголосять в розшук. Шансів, що гучні заочні, але з юридичної точки зору неоднозначні, справи доведуть до кінця, небагато.\nІ все ж родичі загиблих десантників збираються боротися за справедливість.\n«Нехай вони не думають – ні судді, ні президент – ніхто, що це просто так зійде самопливом. Поки ми живі, цього ми зробити не дамо. Ми будемо постійно битися за цих хлопців», – наголосив Сергій Ніконов.\nПовний випуск передачі "Донбас.Реалії":\nТеги статьи: СепаратистиІЛ-76Захарченко АлександрПлотницкий ИгорьЛНР\n25 сентября 2017 г., 23:26 Просмотров: 1006


Малюк як і раніше набирає масу тіла, всі органи вже практично повністю розвинені, тільки центральна нервова система продовжує розвиватися. У цей період відбувається становлення особистості, визначається, ким буде дитина лівшею або правшею. Продовжують формуватися лінії на руках, даючи дитині унікальний відбиток пальців.\nУ дитини вже виробилися звички та режим сну. Серцебиття вже може почути навіть тато, якщо притулитися вухом до живота. Яєчка у хлопчиків вже опустилися в мошонку, а у дівчаток формується матка. Статеві відмінності дітей вже дуже добре впізнавані і видно на ультразвуковому дослідженні. Дитина має вже 30-34 см і важить 600-700 г.\nУ вагітної жінки спостерігається часте сечовипускання. Причиною є підвищений тиск матки на сечовий міхур, а також гормональні зміни під час вагітності, зокрема відсутність менструації.\nПри частому сечовипусканні, може спостерігатися печіння, біль у животі, цілком ймовірно, що це інфекція сечовивідних шляхів. Особливо часто ці симптоми супроводжуються болем в поперековій області. Як правило, ці болі більш відчутні праворуч і супроводжуються лихоманкою, не виключено розвиток інфекційного процесу в нирках. Але, на жаль, такі симптоми проявляються не завжди. Тому, щоб вчасно розпізнати та попередити подальший розвиток захворювання, необхідно перед кожним оглядом гінеколога робити звичайний аналіз сечі.\nПід час вагітності у жінки можуть виникнути деякі неприємні симптоми з боку ШКТ. Прогестерон уповільнює спорожнення шлунка, оскільки збільшує всмоктування речовин, які потрапляють дитині, крім цього зростаюча матка тисне на кишечник. Це може призвести до диспепсії і печії, яка буде викликати швидку стомлюваність і підвищення апетиту. Варто спробувати впоратися з цим, для цього потрібно їсти невеликими порціями, а так само уникати жирної і гострої їжі.\nДвадцять третій тиждень вагітності: відчуття та ознаки\nЩо може дитина в 2 місяці? Частина 2\nПравильне харчування при грудному вигодовуванні Читаєм\nЯк вибрати футболку для дитини? Читаєм


Непромокальна папір. :: Папір\nРозпустити 500 г білого мила в 0,5 літра води; потім приготувати розчин з 100 г гуміарабіку і 300 г столярного клею на 0,5 літра води; підігріти обидві суміші, злити разом і занурити в неї папір. Коли остання добре змочиться, її виймають і дають їй висохнути при кімнатній температурі. Оброблена таким чином папір стає абсолютно непромокаючої і може бути використана в якості обгорткового, що оберігає предмети від змочування водою.\nЄ ще інші способи: занурюють папір у водний розчин шелаку з бурого або беруть 1 частину столярного клею і розчиняють його в 10 частинах води, додають розчин з 1 частини квасцов в 10 частинах води. Папір занурюють в цю суміш, а потім висушують.\nДля того щоб зробити папір непромокаючої, радимо просочити її водним розчином рідкого клею, технічного желатину або казеїну з 1% формаліну.\nПросмотров: 10570 · Комментарии · Версия для печати\nбумага мыла непромокаемая


COVID-19: Споживачі та статистика покупок #StayAtHome | Martech Zone\nCOVID-19: Статистика споживачів та #StayAtHome\nСубота, травень 2, 2020 Субота, травень 2, 2020 Douglas Karr\nЗважаючи на пандемію та подальші розпорядження урядів усього світу, ситуація виглядає не надто вдалою для економічного майбутнього. Я вірю, що це буде історична подія, яка матиме величезний, тривалий вплив на наш світ ... від зростання банкрутства бізнесу та безробіття, хоча до виробництва продуктів харчування та логістики. Якщо нічого іншого, ця пандемія показала, наскільки неміцною є наша глобальна економіка.\nТим не менш, така вимушена ситуація змушує споживачів та бізнес адаптуватися. Оскільки бізнес виконує свою роботу, а співробітники працюють вдома, ми спостерігаємо масове впровадження відеозв’язку. Можливо, ми досягнемо рівня комфорту завдяки цій діяльності, коли ділові поїздки можуть бути зменшені в майбутньому - знижуючи експлуатаційні витрати, а також допомагаючи довкіллю. Це не хороша новина для галузі подорожей та авіаперевезень, але я впевнений, що вони пристосуються.\nOwnerIQ, придбана компанією Inmar у IV кварталі 4 року, надає значну інформацію про те, як споживачі адаптуються до своїх нових умов перебування вдома, покупок удома та відповідно пристосовують свою поведінку покупки до продуктів. OwnerIQ проаналізував дані онлайн-покупців з їх платформи CoEx, щоб надати інформацію, яку вони графічно представили у своїй інфографіці, Як споживачі # Проживання вдома.\nЗміни поведінки споживача COVID-19\nЗ інфографіки досить ясно видно, що споживачі витрачають додаткові кошти на ряд предметів:\nОфісне обладнання - підвищити їх комфорт і продуктивність під час роботи в домашньому офісі.\nДомашня атмосфера - інвестування в предмети, які роблять перебування вдома більш втішним.\nКраса і здоров'я - інвестування в предмети, які полегшують їхню думку про стреси пандемії та ізоляції.\nДогляд на дому - оскільки ми проводимо час вдома і не виходимо на вулицю, ми інвестуємо в проекти в наших будинках та навколо них.\nXtensio: Створіть, керуйте та презентуйте свої творчі застави


ВО Свобода заступилася за Мела Гібсона | NewsMarket - Новини України та світу\nВО Свобода заступилася за Мела Гібсона\nНовини України. 24 січня. Одеса. Одеська обласна організація ВО “Свобода” заявила про свій протест проти переслідувань відомого кінорежисера Мела Гібсона і закликала світову громадськість стати на захист цього культурного діяча.\nФільми Гібсона визнані вершинами світового кіноматографу\nЗокрема, як повідомили у прес-службі одеської “Свободи“, звинувачення, висунені до Гібсона окружною прокуратурою Лос-Анджелеса, “безглузді і не витримують жодної критики”.\n“Вимагаємо припинити тиск на цю видатну людину і закликаємо світову громадськість стати на її захист. В ліберальному світі не існує об’єктивного правосуддя, а є лише викривлене дзеркало, в якому можна побачити ненависть до справжньої культури, обличчям якої є Мел Гібсон“, – йдеться у зверненні.\nРазом з тим, у “Свободі” нагадали, що свого часу, звертаючись до ідеологів сучасного лібералізму, Мел Гібсон заявив: “Чому, кричачи на кожному кроці про голокост, ви мовчите про Голодомор – геноцид українців в Радянському Союзі?”.\nНагадаємо, у січні цього року окружний прокурор Лос-Анджелеса Джон Лінч заявив, що готовий пред’явити голлівудському актору Мелу Гібсону звинувачення в домашньому насильстві над його колишньою дружиною Оксаною Григор’євою. Гібсону загрожує тюремний строк від одного до чотирьох років. Як стало відомо американським журналістам, у звинувачення є серйозні докази провини актора, про які невідомо ані широкій публіці, ані самому Гібсону.\nРаніше його екс-дружина Григор’єва повідомила, що 6 січня 2010 року Мел побив її, пошкодивши передні зуби. За її словами, в цей момент на руках у неї була маленька донька Люсія.\nМел Колумсіл Джерард Гібсон, більш відомий як Мел Гібсон — австрало-американський актор, режисер, сценарист і продюсер. Є автором кінострічок “Хоробре серце”, “Страсті Христові”, “Апокаліпсис”, визнаних вершинами світового кінематографу.\nНа Ющенка накинувся прихильник Тимошенко\nНад Землею може з’явитися друге сонце


Фотограф і актор Дмитро Хуткий — один із перших факірів у Рівному | ОГО\nФотограф і актор Дмитро Хуткий — один із перших факірів у Рівному [+Фото]\n— Дмитре, ти надзвичайно творча й активна людина. У дитинстві теж був непосидючим?\n— Як не дивно, але ні. Змалечку особливих творчих здібностей не виявляв. Хіба що фотоапаратами цікавився. Розбирав удома різноманітні моделі, вивчав. Щоправда, зібрати їх до робочого стану після цього вдавалось не завжди. Якщо чесно, то до закінчення 9 класу взагалі не знав, чим хочу займатися. А потім несподівано захопився різноманітними творчим проектами. Це і Молодіжний експериментальний театр, і клуб історичної реконструкції. А ще тоді спробував робити перші знімки дзеркальним плівковим "Зенітом".\n— А коли зрозумів, що фотографією хочеш займатися на професійному рівні?\n— Уже студентом придбав дзеркальний цифровий фотоапарат. Тоді й вирішив: треба вчитися знімати професійно. Свого часу пощастило пройти навчання у фотошколі Олександра Купчинського, а пізніше відточувати майстерність у фотоклубі "Білий кролик". Разом з одноклубниками робили навіть звітну фотовиставку. Пізніше почав удосконалювати свої навички самостійно. Декілька разів брав участь у конкурсах, проте особливої уваги цьому не приділяю.\n— Яким жанрам фотографії віддаєш перевагу?\n— Розпочинав і зараз продовжую робити портрети. На мою думку, це вдається найбільше. Ще дуже подобаються пейзажі. Намагаюсь у цьому напрямку працювати максимально плідно. Саме так відточується майстерність. Керуюсь крилатим висловом: "Твої перші 10 тисяч фото — найгірші". Зараз я вже перетнув цю межу, але вчитись новому буду все життя. Тим паче фотографування вже стало для мене (і буде надалі) однією з моїх професій.\n— А як стосовно іншої твоєї професії? Коли прийшов у Молодіжний експериментальний театр Рівного ("МЕТР"), усвідомлював, що це надовго?\n— У "МЕТРІ" я займався без малого п’ять років. За той час зіграв головні ролі у двох виставах — "Клаптикова порода" та "Піф-паф, ти мертвий". Багато в чому завдячую своєму наставнику, письменнику та режисеру Артему Вишневському. Він передав мені основи не тільки акторського, а й режисерського фаху. У "МЕТРі" я скуштував акторського хліба, і він припав мені до смаку. Тому одразу ж ступив на спеціальність "режисер драматичного театру" у Рівненський державний гуманітарний університет. За час навчання спробував себе не тільки актором, а й режисером. Разом з однокурсниками поставили п’єсу Неди Нежданої "Морг №5". Але до самостійного режисерування, на мою думку, ще треба творчо дорости та зібрати чималеньку валізу досвіду.\n— Як ти потрапив у Рівненський обласний театр ляльок?\n— Ніколи не думав, що працюватиму там. Та на другому курсі дізнався від свого викладача, що в театрі є вакантне місце. Прийшов на прослуховування, а наступного ддя мене вже взяли на роботу. Тепер граю різноманітні ролі, й мене цілком це влаштовує.\n— Напрошується паралель з твоїми колегами по театру Станіславом Лозовським та Андрієм Куделею. Вони теж починали в ляльковому, а зараз стали одними з найкращих акторів Рівненського облмуздрамтеатру.\n— Я у драму особливо не рвуся. Своє покликання знайшов у ляльковому театрі. Граю різноманітні ролі у казках. Діти ж бо — найвимогливіші глядачі, які реагують щиро і не шукають у твоїй грі "високих матерій". А у перспективі… Однозначно хочу зіграти якомога більше різнопланових ролей. Усе спробувати та максимально розкрити свій талант.\n— Ти раніше і лицарем був? Зараз носиш лати чи покинув?\n— У клуб історичної реконструкції "Silverwing" я потрапив тоді ж, коли почав займатися у "МЕТРі". Просто було цікаво. Тривало це захоплення майже чотири роки. За той час вивчив чимало лицарських традицій, прийомів, мав свої обладунки та брав участь у низці лицарських баталій та постановок. Але потім зрозумів, що в цьому захопленні себе вичерпав, і переключився на інші.\n— До речі, ти ще й вогняні шоу вмієш влаштовувати? У кого цьому навчився?\n— В Youtube. З теперішнім розвитком інтернету там можна знайти чимало відеозаписів уроків, вправ та шоу. У мене батько за професією піротехнік. Тому навчитись жонглювати вогнем було неважко. Усі знання черпав в інтернеті, адже на той час людей з такими навичками у Рівному практично не було. Загалом багато прийомів опанував за місяць. Головне — суворо дотримуватись усіх правил техніки безпеки. Мене на виступах завжди підстраховує батько, тому надзвичайних ситуацій не траплялось. Хоча це для мене швидше захоплення.\n— Молодий симпатичний та неодружений актор і фотограф… Свого дівочого фан-клубу ще не маєш?\n— На щастя, ні (посміхається — прим. авт.). І не хочу. Навіть потенційно не маю бажання сприймати такі речі серйозно. Вважаю, що шанувальники мають цінувати творчий талант, а не зовнішність. Тим паче, що серце моє вже зайняте, як годиться справжньому акторові.\nДмитро Хуткий народився 6 квітня 1990 року в Рівному. У 2007 році закінчив Рівненську ЗОШ №13. Студент Рівненського державного гуманітарного університету. Актор Рівненського обласного академічного театру ляльок. У минулому — учасник Молодіжного експериментального театру Рівного, лицар клубу історичної реконструкції та рольового моделювання “Silverwing”.\nАвтор: Мирослава ШЕРШЕНЬ Коментарів: 5Переглядів: 6221\nРівненський театр ляльок, Дмитро Хуткий, шоу, факір, рівненський фотограф


Прикордонники показали за роботою на "кордоні" з Кримом собаку-шукача Спайка - Культурне життя України. Цікаві новини культури.\nПрикордонники показали за роботою на "кордоні" з Кримом собаку-шукача Спайка\nПрикордонники Херсонського загону на одному з контрольних пунктів, що на адміністративній межі з АР Крим, запобігли черговій спробі перевезення набоїв\nПро це йдеться у повідомленні на сайті Держприкордонслужби, передає depo.ua.\nВчора у контрольному пункті в’їзду-виїзду "Чаплинка" на транспортний засіб "HYUNDAI", що рухався на в’їзд до материкової частини України, спрацював службовий собака Спайк. Тому прикордонники спільно з представниками фіскальної служби прийняли рішення про поглиблений огляд автівки, під час якого у "бардачку" під особистими речами виявили 76 набоїв калібру 5,6 мм.\nПрикордонники направили повідомлення до Національної поліції про можливий факт кримінального правопорушення за ст. 263 ККУ "Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами". А набої вилучили правоохоронці, які в подальшому, разом із громадянином на транспортному засобі, вибули до відділу поліції для проведення оперативно-слідчих дій.\nМітки: Крим, Державна прикордонна служба, Чаплинка


"Болівія". Все новости, помеченные "Болівія" на Мета Новостях.\nУ Росії видаватимуть паспорти вакцинації від COVID - ЗМІ\nЗа його словами, на сьогодні в Росії вакциновані від коронавірусу 800 тисяч осіб, передає Al Arabiya. Росія веде базу даних осіб, яким ввели вакцину від коронавірусу, і планує видавати електронні паспорти вакцинації з 1 січня. Про це повідомив міністр охорони здоров'я Михайло Мурашко. За його…\nБолівія закупить російську вакцину від коронавірусу\nНаселення Болівії становить 11,35 мільйона осіб. Російський фонд прямих інвестицій (РФПІ) поставить Болівії партію доз своєї вакцини від коронавірусу «Спутник V» для щеплення 2,6 мільйона осіб. Як передає Укрінформ, про це повідомляє Reuters. У заяві РФПІ йдеться про те, що угода дозволить отримати…\nРосія заявила про реєстрацію першої в світі вакцини від коронавируса в серпні. Україна відмовилася закуповувати російську вакцину від коронавирусу. Болівія підписала свою першу велику угоду про закупівлю російської вакцини від коронавірусу «Супутник-5», повідомляє агенція Reuters. Російський фонд…\nУ Болівії під час матчу на поле вибігла собака, яка через 3 дні знайшла собі господаря\nПід час матчу вищого дивізіону Болівії 24 грудня між командами Стронгест та Насьональ Потосі на поле вибігла безпритульна собака. В Болівії сталася надзвичайно чуйна історія. Собака, яка вибігла на поле під час матчу чемпіонату, через 3 дня знайшла собі господаря. Ним виявився один з футболістів,… — 28.12.20 14:22\nАвтобус у Болівії зірвався в ущелину, 12 загиблих\n12 людей загинуло, понад 20 - отримали травми, повідомляє Xinhuanet. Читай також: ПАСАЖИРСЬКИЙ АВТОБУС У БРАЗИЛІЇ […] 23.12.2020 На південному заході Болівії в департаменті Потосі пасажирський автобус зірвався в ущелину, в результаті чого щонайменше 12 людей загинули. Автобус далекого прямування 22… — 23.12.20 20:47\nУ Болівії впав в ущелину автобус, 12 людей загинули\nЗа даними поліції Потосі, автобус далекого прямування вилетів з дороги і впав з висоти близько 100 метрів поблизу міста Окур. Сообщение У Болівії впав в ущелину автобус, 12 людей загинули появились сначала на 1NEWS. У департаменті Потосі на південному заході Болівії пасажирський автобус впав в… — 23.12.20 17:29\nУ Болівії автобус впав в ущелину, загинули 12 осіб\nПро це з посиланням на місцеву поліцію повідомляє Xinhua, передає УНН. Місцева поліція розслідує причини аварії. У департаменті Потосі на південному заході Болівії пасажирський автобус впав в ущелину, загинули щонайменше 12 осіб, понад 20 отримали травми. Про це з посиланням на місцеву поліцію…\nКомітет ООН направив державам тисячний запит про зниклих безвісти людей\nСвої запити Комітет направляє учасникам Міжнародної конвенції про захист усіх осіб від насильницьких зникнень. Комітет ООН із захисту всіх осіб від насильницьких зникнень направив тисячний запит державам з проханням пролити світло на долю людей, зниклих безвісти. 49 відсотків цих запитів стосуються…\nВчені знайшли в Болівії 20 нових видів тварин і рослин\nВчені знайшли новий вид мавп, він вже знаходиться на межі зникнення Біологи виявили в Болівійських Андах 20 видів тварин та рослин, які не були відомі науці раніше. Крім того, дослідники виявили декілька видів, які ніхто не бачив протягом десятків, а то і сотень років, повідомляє Science…


Екс-гендиректор «Борисполя» Павло Рябікін: "Авіація на вістрі проблем — її розвиток сповільниться років на п’ять" | Mintrans.news\nЕкс-гендиректор «Борисполя» Павло Рябікін: "Авіація на вістрі проблем — її розвиток сповільниться років на п’ять"\nОстаннє інтерв’ю Павла Рябікіна на посаді гендиректора аеропорту «Бориспіль»\nПавло Рябікін очолив аеропорт «Бориспіль» у 2017 році. Він став першим керівником компанії без приставки «в. о.» за більш ніж три роки. Зараз він залишив посаду, щоб очолити Державну митну службу. У інтерв’ю MINTRANS він розповідає про те, як його брали на роботу, що вдалось реалізувати та з чим доведеться працювати його наступникові.\n— Ви працювали юристом і адвокатом, встигли попрацювати в Міністерстві транспорту та зв’язку, а також у КМДА. Як опинилися в авіації?\n— Я дійсно за освітою юрист і завершив навчання у 1989 році, а вже 1991‐го разом із партнерами придбав літак. Ми стали першими в історії Воронезького авіазаводу приватними покупцями літака ІЛ‐86. У ті часи нам здавалося, що це авантюра. Щоб викупити цей літак, нам потрібно було взяти дуже багато кредитів. Ми передали його в експлуатацію на п’ять років компанії «Трансаеро», яка згодом продала його «Аерофлоту». Напевно, в авіацію я прийшов саме тоді.\nІз 1995 по 2000 рік я був директором із фінансів та розвитку авіакомпанії «Експрес Авіа», яка працювала в Об’єднаних Арабських Еміратах. Ми займалися вантажними перевезеннями, у нас було понад 20 літаків ІЛ‐76. У Міністерстві транспорту я якраз відповідав за роботу зокрема й авіації, після цього був у транспортному комітеті Верховної Ради. У 2005 році очолював наглядову раду авіакомпанії МАУ, а перед цим входив до наглядової ради авіакомпанії «Аеросвіт». Тобто надовго ніколи не йшов із транспорту й авіації.\n— Пошук голови аеропорту «Бориспіль» тягнувся досить довго. Вперше конкурс був оголошений наприкінці 2014 року, але тоді був заблокований у суді. Потім було кілька спроб у 2015 році. Кандидата, якого відібрали за конкурсом у листопаді 2015 року, заблокував Кабмін. Вас не бентежила така передісторія конкурсу?\nЧитайте також: Новий директор аеропорту Одеси — про сервіси самообслуговування та нові рейси\n— Конкурс, у якому я брав участь, був абсолютно не скандальним. Я тоді працював у мерії Києва і займався там питаннями транспорту. Потім за сімейними обставинами пішов із мерії майже на рік. За конкурсом тоді не стежив. Коли я відчув, що мій ресурс відновився, дізнався про цей конкурс і вирішив спробувати.\nНа щастя, передісторію конкурсу не знав, дізнався про неї вже набагато пізніше. Я довгі роки відучував себе дивитися телевізор і читати новини, оскільки часто ця інформація не допомагає, а заважає жити. Людина повинна сама обирати, яка інформація їй потрібна. Дотримуюся цього принципу досі. Далеко не щодня читаю новинні сайти і в принципі не дивлюся телевізійні новини.\n— Розкажіть, як проходив сам конкурс? Скільки було етапів відбору? Хто проводив співбесіду з кандидатами?\n— Тоді було багато співбесід. Спочатку з хедхантерами, які мені підтвердили, що має сенс брати участь у конкурсі. Потім було кілька співбесід із відбірковими комісіями. Тоді подавали на конкурс персональні дані, а також я подавав коротку концепцію розвитку аеропорту. Основне вирішувалося на співбесіді, де вже потрібно було доводити свою точку зору.\n— Які запитання вам ставили на співбесіді? Хто входив до відбіркових комісій?\n— Протягом останніх п’яти років мені так часто потрібно було вступати в дискусії. Чесно, вже не пам’ятаю, хто тоді входив до цієї комісії. Було два комітети. Один визначав фіналістів, а потім у фіналі вже була велика комісія із залученням міжнародних організацій. Були представники Мінфіну, Мінекономіки та МІУ, представник Кабінету Міністрів. Фінальна співбесіда тривала близько години.\nЧитайте також: Директор Украероруху Андрій Ярмак — про кризу у авиагалузі\n— Відомо, що в конкурсі брали участь 26 кандидатів, але їхні імена не розголошувалися. Можете назвати кілька претендентів, які боролися з вами за місце генерального директора аеропорту «Бориспіль»?\n— Ми приходили на різний час, і кандидати між собою не перетиналися. З тих, кого я бачив, – нинішній фінансовий директор МАУ і люди з Державіаслужби, прізвища яких зараз не згадаю.\n— Як ви вважаєте, чому саме вас обрали на цю посаду?\n— Про це краще запитати членів комісії. Напевно, тому що я був кращим за інших.\n— У межах конкурсу ви презентували програму розвитку аеропорту. Можете розповісти про її основні пункти?\n— Більшу частину програми, яку я презентував на конкурсі, вдалося реалізувати. Я робив акцент на розвиткові авіаційного хаба, на збільшенні кількості трансферних пасажирів. У результаті цієї стратегії в нас з’явилася трансферна зона в терміналі D. Окрема позиція – залучення компаній лоукост‐сегмента, під це ми відкрили термінал F. Коли я прийшов до аеропорту, з‐поміж компаній лоукостер‐сегмента до нас літала тільки Air Arabia. У 2019 році в нас вже було близько 7-8 досить великих компаній.\nНам також вдалося відкрити паркінг, який тривалий час стояв недобудованим. Ми навели лад у зоні очікування в терміналі D. Усе це було в моїй концепції.\nЧитайте также: У Дніпрі будують новий аеропорт – чи може Україна його собі дозволити?\nБуло проведено велику роботу щодо земель аеропорту. Нам вдалося постановою Кабінету Міністрів затвердити концепцію аеропорту до 2045 року і на підставі цієї концепції окреслити, що будь‐яку зміну цільового призначення прилеглих до аеропорту земель потрібно безпосередньо узгоджувати з «Борисполем». Викликано це було тим, що на момент мого приходу всі землі, які прилягали до аеропорту, були приватизовані й не мали чіткого цільового призначення.\n— А що зробити поки не вдалося?\n— Для того щоб реалізувати започатковані проєкти, потрібні гроші. Зараз авіація залишилася на вістрі проблем, пов’язаних із коронавірусом, і, напевно, на років п’ять розвиток авіації сповільниться, про це кажуть усі прогнози міжнародних організацій. Тобто до показників 2019 року ми можемо повернутися у 2025‐му. Вся наша концепція розвитку прив’язана до пасажиропотоку, тобто при досягненні певної кількості пасажирів ми починаємо розвивати наступні проєкти. Це було визначено аж до досягнення повної пропускної здатності (60 млн пасажирів на рік). Оскільки сьогодні в нас вже мінус 65% від трафіку, то й актуальність розвитку багатьох проєктів втрачена. Зараз більше потрібно говорити про антикризові заходи й операційну оптимізацію.