ЖИТЛОВА ПРОБЛЕМА — ОГОЛЕНИЙ НЕРВ СУСПІЛЬСТВА - Економіка - dt.ua\nЖИТЛОВА ПРОБЛЕМА — ОГОЛЕНИЙ НЕРВ СУСПІЛЬСТВА\nУ НАУКОГРАДАХ — ВІДРОДЖЕННЯ ВІТЧИЗНЯНОЇ НАУКИ Поява слова «наукоград» у другій половині 90-х рр. пов’язана з тим, що після тривалих пошуків шляхі...\nПопри те, що в колишньому Радянському Союзі житлова проблема була однією з найгостріших, житла в тій, уже не існуючій країні будувалося багато...\nПопри те, що в колишньому Радянському Союзі житлова проблема була однією з найгостріших, житла в тій, уже не існуючій країні будувалося багато. З цією метою витрачалися величезні бюджетні кошти. Однак і тоді житла всім не вистачало, низькою була його якість. СРСР поступався багатьом розвиненим країнам за забезпеченістю середньостатистичного громадянина житловою площею. Вона була в три-чотири рази менша, ніж у розвинених країнах Європи, Америки, Японії, хоча там держава і не виділяла таких великих коштів на будівництво в цій сфері.\nЗа минуле десятиліття в Україні відбулися кардинальні зміни в житловому секторі, пов’язані з переходом країни на ринкові умови господарювання. Держава перестала бути основним гравцем на ринку житла. Вихід держави з цього ринку, на жаль, не компенсувався своєчасним створенням нових механізмів залучення коштів у житлове будівництво, що успішно діють у країнах Заходу. Ідеться насамперед про іпотечне кредитування будівництва житла. Тобто про систему, яка дозволяє кожному громадянинові з середніми доходами отримати в банку або іншій фінансово-кредитній установі кредит, купити за нього квартиру, заодно використовуючи цю квартиру як заставу. При такій системі громадянин, отримуючи стабільні доходи протягом 10—30 років, успішно розраховується з боргами і стає повноправним власником купленої в кредит квартири.\nНа жаль, таку схему будівництва житла було запущено лише в акціонерному комерційному банку «Аркада». На цьому експерименті ми зупинимося трохи пізніше. Внаслідок відходу держави з ринку житла в житловій сфері України виникла щонайглибша криза. Її прояви багатоликі.\nУ країні різко знизилися темпи житлового будівництва та обсяги його введення в дію. Приміром, 1987 року в Україні було введено 21,3 млн.кв.м, 1991 року — вже 14,5 млн.кв.м. 2000 року в Україні було побудовано всього 5,6 млн. кв.м житла. При цьому слід врахувати, що 1 млн.кв.м припадає на столицю. За 1991—2000 рр. загальні обсяги капіталовкладень у житлове будівництво знизилися в 4,5 разу. Фінансування ж будівництва житла з державного бюджету за цей період зменшилося в 60 разів.\nРізко знизилися темпи розв’язання житлової проблеми. Якщо 1990 року квартири отримали 235 тис. сімей, то 2000-го — лише 32 тис. Це означає, що коли 1990 року квартиру отримала кожна 12-та сім’я, що стояла в черзі на її отримання, то 2000 року — лише кожна 55-та сім’я. З урахуванням нинішніх темпів, знадобиться 50—60 років для того, щоб люди, котрі стоять у черзі, отримали квартиру. Багато їх втратило на це надію і розпрощалося з планами одержати житло від держави. Черга за десять років скоротилася фактично на 1 млн. сімей. Люди дедалі більше покладаються не на державу, а на власні сили. Проте в черзі ще перебуває майже 1,8 млн. сімей. В основному це так звані пільговики чи інші категорії громадян, яким купити свою квартиру явно не по кишені.\nДо негативних явищ, що виникли в житловому секторі, слід також зарахувати значне зменшення частки капіталовкладень на житлове будівництво в структурі валового внутрішнього продукту України. Якщо 1993 р. капіталовкладення в житлове будівництво становили 5,5% ВВП, то 2000-го — лише 2%. Падіння частки капіталовкладень на житлове будівництво в структурі ВВП дуже негативно позначилося на економіці України. Відомо, що житлове будівництво найбезпосереднішим чином впливає на стан багатьох галузей економіки, які працюють на внутрішній ринок країни. Одна гривня, вкладена в житлове будівництво, дає приріст ВВП на 3 гривні. Не говоритимемо вже про те, як впливає житлове будівництво на обсяги промислового виробництва, сферу зайнятості населення, на розв’язання інших важливих соціальних проблем.\nЩо ж стосується самого будівельного комплексу країни, то в результаті зменшення обсягів будівництва він сьогодні практично паралізований. Його потужності використовуються на 15—20%, хоча в країні є понад 10 тисяч різних будівельних організацій. Спостерігається депрофесіоналізація будівельників, пов’язана з відсутністю замовлень і джерел фінансування.\nНевчасне створення нових фінансово-кредитних механізмів у житловому будівництві негативно позначилося і на житлово-комунальному господарстві країни. Воно сьогодні перебуває в плачевному стані, а відомо ж, що житлове будівництво — це найважливіший чинник, який стимулює розвиток житлово-комунального господарства.\nПеред Україною стоїть ще одна дуже велика проблема, щонайтіснішим чином пов’язана з можливостями мобілізації ресурсів у житлову сферу. Йдеться про модернізацію, реконструкцію так званих хрущовок, побудованих у 50-ті—на початку 60-х рр. Термін їх експлуатації фактично завершився. Більшість їх перебуває сьогодні в аварійному чи напіваварійному стані.\nЖитлова проблема в країні має й інші аспекти. Вкрай складно буде розв’язати питання отримання житла молодими сім’ями, які не мають необхідних доходів, звільненими в запас військовими та деякими іншими соціальними категоріями населення. Заходи, яких вживає у цій сфері уряд із використанням коштів державного бюджету, явно недостатні і не можуть кардинально вплинути на ситуацію.\nОсобливо контрастне становище з забезпеченням житлом в Україні на тлі стандартів розвинених країн у цій сфері. Там стало нормальною практикою, що людина має можливість 7—8 разів упродовж свого життя поміняти житло, поліпшивши при цьому своє становище в суспільстві. Є країни, де люди міняють житло кожні п’ять років. Причому треба зробити застереження: йдеться не про товстосумів, а про так званий середній клас, що становить до 80% усього населення розвинених країн.\nВ Україні ж фактично продовжують діяти сформовані ще за радянських часів стандарти забезпечення житлом. Діє радянський житловий кодекс. Багато людей узагалі не мають власного житла. 3,5 млн. сімей і самотніх людей мешкають у комунальних квартирах, гуртожитках чи орендують житло у приватних осіб. Понад 7 млн. чоловік мешкають в аварійних будинках або в будинках, що незабаром стануть аварійними. Понад 7 млн. чоловік забезпечені житлом у розмірі менше 7 кв. м на людину.\nНа жаль, Українська держава не змогла своєчасно створити необхідну правову базу, відпрацювати організаційні й економічні аспекти впровадження іпотеки в країні. У нас досі немає закону про іпотеку, хоча такі законопроекти ухвалено практично в усіх сусідніх з Україною країнах, у тому числі й Росії.\nНе відпрацьовано фінансових механізмів державного сприяння розвитку іпотечного кредитування, які, з одного боку, складалися б з державного субсидування громадян, котрі отримують іпотечні кредити, і таким чином значно підвищували б купівельну спроможність українців. З другого боку— немає механізму податкових пільг як для тих, хто отримує іпотечні кредити, так і для тих, хто їх видає. Високими залишаються кредитні ризики — одна з головних причин дорожнечі кредитів, що видаються на житлове будівництво. Не створено також механізмів використання коштів пенсійної системи і коштів сфери страхування з метою фінансування житлового будівництва. Пенсійна реформа невиправдано затягнулася. Більше того, практично не відпрацьовано її фінансово-економічних механізмів, щонайтісніше пов’язаних з іпотечним кредитуванням. Немає ринку іпотечних цінних паперів, який є, з одного боку, найважливішим інструментом рефінансування іпотечних житлових кредитів, з другого — стабілізатором фондового ринку. Іпотечні цінні папери можуть стати надійним інструментом значного збільшення легальних заощаджень населення. Адже не секрет, що на руках у громадян України, за різними оцінками, як інструмент заощадження перебуває від 10 до 20 млрд. дол. Сім мільйонів українців працюють за кордоном. Навіть при середньому їх заробітку 500 доларів на місяць, річний фонд заробітної плати цих людей становить 42 млрд. дол. Іпотека могла б стати важливим інструментом репатріації хоча б частини цих доходів в Україну. При цьому, можливо, фінансовий потік таких коштів був би значно більший за обсягами, ніж потік іноземних інвестицій в економіку України. Адже за весь період існування держави обсяг іноземних інвестицій у її економіку не перевищує кількох мільярдів доларів. Навпаки, спостерігається тенденція переважання сум відпливу капіталу з України, порівняно з сумами іноземних інвестицій у країну.\nДержава так і не змогла створити надійної системи реєстрації права власності та угод із нею, а також системи реєстрації іпотек та іпотечних кредитів. Як наслідок, на житловому ринку трапляються всілякі шахрайства, діяльність у цій сфері пов’язана з багатьма ризиками. Країні потрібен єдиний державний реєстр прав власності, передусім на житло. Зі створенням такого реєстру ми відстаємо практично від усіх сусідніх країн.\nНа часі розробка нової ідеології житлової політики держави в сучасних умовах. Суть її полягає в тому, що держава безпосередньо забезпечує на умовах найму соціальним житлом лише пільгові категорії населення. Водночас держава мусить стати активним суб’єктом ринку житла, створити систему інститутів та інструментів, що стимулюють розвиток іпотечного житлового ринку, забезпечують його стабільне і малоризикове функціонування. Створення такого ринку, а також пенсійна реформа мають стати тими новими моторами, які рухатимуть розвиток економіки України в сучасних умовах.\nШвидкий розвиток іпотечного житлового кредитування міг би покласти край безглуздому омертвінню коштів на вторинному ринку житла. Як відомо, сьогодні багато квартир скуплено з метою збереження заощаджень і не використовуються. Лише в Харкові, завдяки неплатежам за житлово-комунальні послуги, виявлено 8 тис. квартир, у яких ніхто не мешкає.\nВажливим елементом нової державної житлової політики має стати сприяння громадянам у побудові добротного й просторого житла, у тому числі котеджного типу, розрахованого на кілька поколінь, як це роблять у розвинених країнах. Такі підходи вже використовуються в сусідніх з Україною країнах. Так, у Російській Федерації розроблено і засновано цільову програму «Свій дім». Такі підходи допоможуть переосмислити роль так званого дачного будівництва. У дачне будівництво вкладено величезні кошти. Більшість дач використовуються лише в літній час. Люди повинні мати реальну можливість побудувати не дачу, а власний житловий будинок, у якому вони зможуть жити протягом усього року. Це докорінно змінить умови життя людей і всю соціальну інфраструктуру в містах і навколо міст.\nІпотечне кредитування сприятиме вирішенню й інших завдань, які стоять перед Україною. У нинішніх умовах велике значення має впровадження зарубіжного досвіду іпотечного кредитування, а також розширення масштабів застосування відпрацьованих у нашій країні фінансово-кредитних механізмів житлового будівництва.\nЩо стосується зарубіжного досвіду, то в Україні доцільно використовувати як американську схему іпотечного кредитування, що дозволяє створити дворівневий іпотечний житловий ринок, так і традиційну європейську схему іпотечного кредитування. Слід піти шляхом розширення банківського іпотечного кредитування, створення будівельно-ощадних кас, які добре себе зарекомендували у багатьох країнах Європи та у США. Своє місце в системі іпотечного кредитування мають посісти кредитні спілки, інвестиційні фонди та інші інституції, що акумулюють кошти населення. Необхідно створити правову базу для обертання іпотечних цінних паперів — як іпотечних облігацій первинного іпотечного ринку, так і облігацій вторинного іпотечного ринку, які випускаються його операторами на базі пулів іпотек. Остання форма цінних паперів особливо розвинена у США. Там випущено іпотечних облігацій на суму, що перевищує п’ять трильйонів доларів. Своє місце мають посісти вже згадувані оператори вторинного іпотечного ринку житла, а також система рейтингових агентств, що дозволить виявляти ризики, пов’язані з діяльністю інституцій ринку житла й інструментів, які вони використовують. Доцільно створити в Україні іпотечне агентство з функціями розвитку системи іпотечного житлового кредитування.\nУкраїна має необхідні об’єктивні передумови для початку широкомасштабного впровадження нових іпотечних фінансово-кредитних механізмів розв’язання житлової проблеми. Водночас треба буде вирішити таку дуже важливу для іпотечного кредитування проблему, як значне підвищення платоспроможного попиту населення на ринку житла. Адже не секрет, що більшість людей в Україні сьогодні належать до категорії бідних.\nОб’єктивні передумови розвитку ринку житла — це те, що міста й інші населені пункти мають у своєму розпорядженні значні земельні ресурси. Їх можна використати для житлового будівництва, це понад 600 тис. га землі, у тому числі 120 тис. га в містах. На цих землях у містах може бути побудовано понад 30 млн. кв. м. житла. Коли в центрах міст буде звільнено території під численними підприємствами, що є нонсенсом для сучасної практики містобудування, то можливості територіального розширення ринку житла стануть ще більшими.\nСлід ретельно вивчити досвід розвитку іпотечного кредитування, нагромаджений у ході експерименту на базі компанії «Київміськбуд». Масштаби цього експерименту треба значно розширити і сприяти тому, щоб у ньому брали участь усі великі міста України. Заснування цільової державної житлово-будівельної субсидії могло б значно знизити ціну іпотечних кредитів, які видає акціонерний комерційний банк «Аркада» у рамках цього експерименту. Водночас це стало б важливим стимулом залучення додаткових коштів населення в житлове будівництво.\nНа проблемах експерименту, що проводиться на базі компанії «Київміськбуд» з участю акціонерного банку «Аркада», зупинимося докладніше.\nЕксперимент, який розпочався в цій компанії, обумовлений негативними тенденціями, що розвивалися в житловій сфері в Україні. Так, у 1992—1993 рр. холдингова компанія «Київміськбуд» щорічно вводила за рахунок бюджетних коштів понад 1 млн. кв. м житла. 1996 року цей показник становив лише 59 тис. кв. м. Уже в середині 1990-х років величезний трудовий колектив через відсутність фінансування фактично залишився без роботи. Конче треба було знайти нові джерела фінансування будівництва житла. Компанія «Київміськбуд» спільно з акціонерним комерційним банком «Аркада» пішли на дуже ризикований на той час крок — випуск цільових житлових облігацій, що ставив за мету залучення коштів населення і побудову за них житла. Так, по суті, було зроблено перший крок до зародження іпотечного житлового кредитування в Україні. Ініціативу компанії підтримало керівництво країни. 1996 року з’являється розпорядження Президента України «Про заходи із залучення коштів населення на будівництво житла». Після здачі першого будинку, спорудженого в такий спосіб, у лютому 1996 року акціонерний банк «Аркада» спільно з компанією «Київміськбуд» перейшли на іншу схему залучення коштів населення в житлове будівництво. Це були так звані цільові інвестиційні контракти. А потім почав використовуватися такий інструмент як надання кредитів громадянам на будівництво житла під його заставу. Таким чином, до кінця 1990-х років було створено всі необхідні передумови для проведення широкомасштабного експерименту, пов’язаного з залученням коштів населення на будівництво житла під його заставу.\nБезпосередньо експеримент розпочався після підписання указу Президента «Про проведення з 1 липня 1999 року по 1 січня 2001 року експерименту в житловому будівництві на базі ХК «Київміськбуд». Експеримент передбачав залучення коштів населення та суб’єктів підприємницької діяльності на довгострокові житлові ощадні вклади з наступним їх спрямуванням на довгострокове кредитування будівництва житла під його заставу. Крім того, експеримент передбачав розширення можливостей соціального забезпечення громадян за рахунок доходів по довгострокових житлових ощадних вкладах. Було запроваджено механізм податкового стимулювання таких вкладів. У рамках експерименту почали реалізовуватися пенсійна програма, спеціальна дитяча програма, програма, пов’язана з цільовими житловими внесками.\nУже в перший рік проведення експеримент дав серйозні позитивні результати. У зв’язку з цим 20 квітня 2000 року Верховна Рада ухвалила закон про проведення житлового будівництва на базі холдингової компанії «Київміськбуд». Він розширив правове поле експерименту і продовжив терміни його проведення до 1 січня 2006 року. Закон передбачив, що мета експерименту — стимулювання розвитку житлового будівництва із залученням коштів фізичних та юридичних осіб на пенсійні внески з наступним їх спрямуванням на довгострокове кредитування будівництва житла під його заставу, а також створення умов для розширення можливостей соціального забезпечення населення України.\nНовий етап у проведенні зазначеного експерименту розпочався після прийняття ВР у лютому 2002 року Закону України «Про внесення змін у Закон «Про проведення експерименту в житловому будівництві на базі холдингової компанії «Київміськбуд». Було уточнено цілі експерименту. Зокрема ними стали: впровадження заходів, пов’язаних із посиленням соціального захисту неповнолітніх, забезпечення для них більш сприятливих стартових умов життя в суспільстві, розширення можливості пенсійного забезпечення населення України. Завданням експерименту стало також відпрацювання нових форм і економічних механізмів стимулювання житлового будівництва.\nЗакон передбачив принципово нову форму управління коштами населення, що залучаються з метою житлового будівництва. Йдеться про довірчу форму управління цими коштами, яка посилює гарантії їх цільового використання, мінімізує ризики, пов’язані з цим. Закон заснував так звані фонди банківського управління — пенсійні та дитячі: у разі ліквідації банку, що здійснює довірче управління ними, або його реорганізації кошти цих фондів не включаються в загальну ліквідаційну масу. Таким чином створено передумови для недопущення ситуації, що склалася у зв’язку з ліквідацією банку «Україна». Втрати, яких зазнали його вкладники, змушений був компенсувати Національний банк України, щоб вирятувати обличчя банківської системи в цілому.\nОкрім фондів банківського управління, закон передбачив таку новацію, як іпотечні сертифікати — різновид цінних паперів. Кошти названих фондів можуть бути використані лише на купівлю цих іпотечних сертифікатів. Самі ж сертифікати забезпечені об’єднаним іпотечним боргом. Якщо говорити простіше — об’єднаною вартістю заставленого житла.\nВсе це, звісно, досить складні характеристики технологій, які використовуються в ході експерименту. Але вони дають реальні результати. На кінець 2001 року холдинг «Київміськбуд» і АКБ «Аркада» залучили в житлове будівництво 1,2 млрд. грн. коштів населення.\nЗ 1995-го і до кінця 2001 року ці два суб’єкти господарювання спільними зусиллями змогли побудувати 25 тис. квартир у місті Києві. Було створено багато нових робочих місць. Бюджети всіх рівнів змогли додатково отримати досить солідні податкові надходження. У практику ввійшло іпотечне кредитування населення, здійснюване банком «Аркада». Експеримент дав й інші позитивні результати. Водночас він виявив низку проблем, які потребують вирішення на державному рівні.\nНа завершення слід зазначити, що в умовах України іпотечні схеми житлового кредитування можуть успішно працювати. Хоча потрібно бачити і всю масу проблем, які постають у зв’язку зі створенням іпотечного ринку житла. Та іншого шляху немає. Немає повернення до бюджетного фінансування будівництва житла. Тому проблему створення іпотечного ринку житла в Україні слід розглядати як одне з найважливіших політичних, економічних і соціальних завдань, що стоять нині перед країною.


«Беррі Прикарпаття». Прикарпатські суниці — з розумом і душею\nІнтерв'ю 21 жовтня 2021\nПрикарпатські суниці — з розумом і душею\nФермерське господарство «Беррі Прикарпаття» розташоване поблизу Івано-Франківська. Тут у тунелях іспанського типу вирощують суниці садові. Попри те, що територія господарства невелика, ягоди «Беррі Прикарпаття» за їхню високу якість добре відомі споживачам Франківщини.\nПро два рекорди України — найбільшу ягідну карту держави та найдовший суничний пиріг, зафіксовані в серпні на першому ягідному фестивалі ZahidBerryFest на Прикарпатті, ЗМІ писали чимало. А от про організатора фесту Богдана Лутчина, власника ФГ «Беррі Прикарпаття», і його ягідну плантацію в тунелях, згадували набагато менше. «Плантатор» вирішив заповнити цю прогалину і поспілкувався з паном Богданом. Він поділився досвідом, як вирощувати суниці на Прикарпатті, випробовувати нові технології та набирати персонал. А також розповів, якими шляхами можна популяризувати свій бізнес, включно із соціальними проєктами.\nГосподарство з вирощування суниць садових у Чукалівці невелике, воно розташоване на земельній ділянці площею до одного гектара, яку фермер орендує у місцевих пайовиків. З усієї площі 64 сотки — під накриттям, і ще обладнують одну теплицю на 22 сотках. Вирощують ягоди в теплицях так званого тунельного типу на крапельному зрошенні.\n— Пане Богдане, розкажіть про історію створення підприємства. Як швидко зважилися на інвестиції в захищений ґрунт?\n— Все почалося з мрії створити господарство європейського зразка. Свого часу я часто їздив за кордон і бачив, як наші заробітчани там гарують. Мене неабияк дивувало, чому наші розумні працьовиті люди підіймають ягідну галузь сусідніх держав замість того, щоб знайти можливість гідно заробляти у себе вдома. Далі все було банально: приїхав трактор, виорав поле. Підготували ґрунт і висадили саджанці. Як і всі початківці, спочатку я бачив цей бізнес у рожевих окулярах. Сподівався, що вийде одразу. Але потім, як і в багатьох інших, погода розставила все на свої місця. Дощі, приморозки зробили свою справу. І коли викидаєш 10–12 т зіпсованої продукції в яму, думаєш, що зробив не так. Тоді розумієш, що так далі працювати не можна. Тому ми перейшли на вирощування ягід у тунелях. Це надійно. У сільському господарстві прогнози — занадто складна річ, ми втомилися залежати від примх погоди. Натомість вирощування ягід у закритому ґрунті — передовий європейський досвід. Навіть у таких країнах, як Іспанія, Греція, фермери масово переходять на тунелі й теплиці, хоча в них світла й тепла набагато більше. Зваживши на цей досвід, ми звернулися до харківської фірми «Будтеплицагро». Вони зводять теплиці й тунелі з нуля, використовуючи оцинковані труби та плівку грецького виробництва, яка розсіює ультрафіолет на 25%. Плівка, що розсіює світло, — ідеальний варіант для суниць садових нейтрального дня, що плодоносять з весни до пізньої осені. Ми вирощуємо саме такі.\nКоли ми перейшли на культивування ягід під накриттям, одразу отримали результат. Наші тунелі — іспанського типу, тобто є можливість провітрювати їх з усіх боків, якщо підняти боковини. Ягоди в них захищені від погодних аномалій. Приморозки їм не страшні, дощі на них не падають. Під час спекотної сонячної погоди ягоди не отримують опіків. Менше проблем із хворобами, адже рослини висаджені на мульчувальну плівку, вони не контактують із ґрунтом. Крім того, ягоди в захищеному ґрунті дають приблизно на 20% більший урожай, ніж у відкритому. А це теж плюс.\n— Які чинники найважливіші для успіху в ягідному бізнесі?\n— По-перше, треба починати з якісного посадкового матеріалу, тобто саджанців, але з ними в Україні якраз проблема. У нас чимало охочих посадити суниці садові, є достатньо ентузіастів, які хотіли б цим займатися. Однак якісні саджанці продають у нас великі компанії, але купити в них можна лише партію від десяти ящиків, тобто 4–10 тис. штук. Абсолютна більшість початківців не має фінансової можливості придбати велику кількість саджанців. А в Європі придбати кілька десятків якісних рослин нових ліцензованих сортів можна запросто.\n— На якому посадковому матеріалі зрештою зупинилися?\n— Ми надаємо перевагу сортам нейтрального світового дня італійської селекції, нині вирощуємо сорт НСД Мурано. Спочатку я орієнтувався на сорти за відгуками в інтернеті й навіть не розумів, що кожен із них у різних регіонах України поводиться інакше. Але методом проб і помилок ми вийшли на ті ягідні сорти, які ефективно плодоносять саме на Прикарпатті, тобто за характерних для нашої області природно-кліматичних умов. Наш сорт Мурано адаптований до перепадів температури, дає пристойний урожай. Споживач купує очима, тож нам важливо дібрати такий сорт, який був би передусім смачним, зручним для транспортування і привабливим для ока.\nА загалом ідемо в ногу з часом і спочатку випробовуємо 2–3 сорти на невеликій ділянці, щоб зрозуміти, як вони в нас почуваються. Скажімо, комп’ютери й телефони потребують регулярного оновлення програмного забезпечення, тоді вони працюють швидше. Так само й сорти треба час від часу змінювати, орієнтуючись на нові. Нам, малим ягідним господарствам, простіше перепрофілюватися, оскільки ми маємо 50–100 тис. рослин. А тим, хто садить, приміром, 100 млн це зробити важче. Ми мобільніші, швидше можемо переформатуватися. У цій ситуації ми почуваємося краще, більше відгукуємося на новинки.\n— Яка схема посадки суниць садових у тунелях?\n— У нас загущена посадка. Відстань у міжряддях для сорту Мурано становить 1,20 м. У рядку — приблизно 12 см.\n— Скільки в господарстві працює людей? І загалом яка ситуація з персоналом?\n— Колектив у нас невеликий, маю від 3 до 12 помічників. Свого часу я мав досвід підбору персоналу, тому надаю цьому велике значення. Людський чинник у бізнесі — надзвичайно важливий. Працівникам має бути на роботі комфортно. Можна бути великим бізнесменом і мати креативні ідеї, але якщо не дбати за персонал — то хто їх буде реалізовувати? У мене люди працюють з 6-ї до 10-ї ранку, і за ці чотири години заробляють 500 грн. Потім увесь день вони вдома. Їм не доводиться збирати ягоди під дощем і в спеку десь по траві, як у деяких господарствах. Завдяки цьому плинності кадрів як такої у нас немає.\n— Куди реалізуєте ягоди?\n— На свіжий ринок. Наші ягоди перевірені, екологічно безпечні, у них удвічі менше нітратів від норми. Ресторани, які спочатку брали 3–5 кг щодня, тепер замовляють 20–25 кг ягід на день. Без перебільшення скажу, що продукція «Беррі Прикарпаття» популярна. Вважаю себе фермером нового покоління, який повинен тримати марку. Ми показуємо те, що вирощуємо. І продукція має бути лише високої якості. Великі ягоди продаємо, дрібні переганяємо через блендер і робимо пастилу. Під час карантину практикували інтернет-доставку.\nТунелі іспанського типу\nПрацюємо без посередників. Зібрані вранці ягоди розвозимо по торгових мережах Івано-Франківська, зокрема у торгову мережу «Тростянецький» та невеличкі магазини крафтових виробників. Спілкуємося з продавцями і чуємо відгуки про свій товар. Тішимося, що нас починають впізнавати. Приємно, якщо зранку ми ягоди привезли, а вже після обіду нам телефонують і просять іще. Частину, як я зазначав, забирають ресторани. На базарі не продаємо.\n— Чи розглядаєте можливість кооперації?\n— Свого часу з нами вели перемовини покупці з Дубая, на черзі був Катар. Після розмов з колегами-ягідниками з Тернополя та Львівщини я зрозумів, що виходити на експорт зарано, ми не маємо ще таких обсягів продукції, які потрібні для постачання. Це в перспективі.\n— Як себе рекламуєте, щоб вашу продукцію знали й вона була затребувана?\n— Зараз є багато інтернет-ресурсів, де можна це робити. А можна організувати ягідний фестиваль ZachidBerryFest, як це зробили ми. Ми показали приклад, як працювати й заробляти в Україні — ось основний меседж цього фестивалю. А ще ми привезли на фестиваль дітей зі спеціалізованої школи Рогатина, започаткували благодійний аукціон, вручили усім подарунки. Окрім того, запросили сюди ягідників з усієї області, де вони могли представити свою продукцію. Зафіксували два рекорди України, і тепер усі знають, що їх автор — наше підприємство «Беррі Прикарпаття».\n— Які плани маєте?\n— Хочемо розширюватися, будувати цех для заморожування продукції. У перспективі будемо давати людям саджанці, щоб вони вирощували суниці садові на своїх ділянках і згодом продавали нам. А ми робитимемо суничні джеми.\nУ майбутньому також плануємо вирощувати ягоди на гідропоніці. До речі, донедавна найбільш ранні ягоди достигали на Закарпатті. Тепер ми одночасно з ними починаємо продавати перші суниці й завдяки цьому можемо більше заплатити своїм збиральникам.\nНа жаль, в Україні є проблема з доступними кредитами. А якщо немає кредитів, не будеш рухатися далі.\n— Що можете побажати початківцям?\n— Не боятися розпочати власну справу, а якщо виникають питання — звертатися за порадою. В Україні вже є чимало успішних ягідних стартапів, як модно називати нові проєкти, тож є в кого й чого повчитися.\nЄвген Корнейко, заступник директора зі збуту ТОВ «Будтеплицагро»:\n— Від багатьох подібних наше підприємство відрізняється тим, що ми не просто продаємо плівкові теплиці ангарного типу, а й самі їх використовуємо. У двох теплицях власного виробництва 10 . 32 м наше фермерське господарство вирощує садові суниці на гідропоніці й виноград. Тобто з року в рік маємо можливість спостерігати, як під час експлуатації поводяться наші конструкції, та визначаємо, чи ймовірні подальші удосконалення та в якому саме напрямі. У 2010 році ми починали з базових теплиць для культур, які не потребують підв’язування, потім додали посилені конструкції для рослин, що в’ються, та енергоощадні з подвійною плівкою й різними системами провітрювання: фронтальною, боковою, верхньою. Наступним кроком було впровадження конструкцій тунельного типу «Весняні». Розроблені також теплиці круглої й готичної форми, засвоєно виробництво блокових теплиць.\nНаразі «Будтеплицагро» пропонує промислові стаціонарні теплиці завширшки від 7 до 12 м, різної довжини, із 18 варіантами компонування куполів. Невеликі за розміром конструкції встановлюємо в розсадниках декоративних рослин та у дачників. Усі конструкції виробляються з міцної, не схильної до корозії оцинкованої труби. Конструкції тунельного типу — полегшений варіант, адже ними накривають великі ділянки з насадженнями, їх можна швидко змонтувати, а відносно невелика вартість робить їх привабливими для господарств.\nГеографія наших клієнтів охоплює три континенти: Європу, Азію, Африку. Теплиці від «Будтеплицагро» використовуються аграріями Польщі, Хорватії, країн Балтії, Казахстану, Замбії та Уганди. Не кажучи вже про Україну, де десятки теплиць встановлені в Харківській, Дніпропетровській, Київській, Полтавській, Сумській, Вінницькій, Хмельницькій, Львівській, Херсонській областях.\nЗдаємо роботу під ключ, надалі надаємо супровід, сервіс та ремонт у разі настання стихійного лиха. У теплицях на замовлення може бути встановлений автоматизований полив і провітрювання, система опалення й зашторювання.\nАвтор: Ніка Серьогіна


Історія освоєння мінеральних ресурсів Таджикистану — Вікіпедія\nПочаток видобутку корисних копалин на території Таджикистану датують палеолітом і пов'язують з використанням кременю для виготовлення знарядь праці. Розробку покладів кременю вели на виході корінних порід, про що свідчать численні археологічні знахідки. У кінці палеоліту вже добували близько десяти різних мінералів, в тому числі кам'яну сіль, вапняк, яшму, дорогоцінні камені, будівельні матеріали.\nВидобуток металічних руд починається з неоліту, тоді ж з'являються перші плавильні майстерні. Для виплавки бронзи брали в основному окиснені руди міді, олова чи стибію. Видобуток золотих руд і лазуриту в Дарвазі і Бадахшані відомий з III тис. до РХ Розвиток гірництва спостерігається з утворенням давніх держав Бактрія і Согдіана (I тис. до РХ).\nНайбільшого розквіту гірничий промисел досяг у IX — XII ст., про що свідчать ознаки металургійного виробництва й давніх гірничих виробок в горах Карамазара (Канімансур, рудник «Мансура») та в ущелині Кондара (срібний рудник «Конінукра»). Давні виробки знайдені також в Дарвазі (т. зв. «рубінова гора» — Кухілал, ущелина лазуриту Ляджвардара).\nТехнологія видобутку руди і отримання металу включала: спорудження котлованів, проходку штолень, схилів, шурфів (іноді глибиною до 200 м); вогневу і клино-молоткову відбійку; підтримку покрівлі ціликами, дерев'яними стояками і рамами, доставку руди шкіряними мішками, волокушами, природну вентиляцію виробок; освітлення скіпками, водовідлив; сортування-збагачення, подрібнення; плавку у відкритих печах.\nВидобуток золотоносного піску вівся промивкою його на шкурах тварин по долинах річок Зеравшан, Сауксай, Пяндж і в горах Дарвазу. Інтенсивно розроблялися будівельні камені, мінеральні фарби, скляна сировина та інші копалини. Унікальні гірничі роботи велись на Акджилгинському рудному полі Паміру на висоті 4-5 тис. м. Площа окремих камер сягала 300 м², кількість кар’єрів та шурфів обчислювалася сотнями.\nУ XIII — XIX ст. гірнича справа занепадає. Промислові розробки вугілля, нафти і розсипного золота поновили тільки в кінці XIX — на початку XX ст. Новий підйом в розвитку гірництва спостерігається з середині 20-х років XX ст. Основними об'єктами видобутку стають вугілля (Зеравшанська долина, 1870 р., Шурабське родовище, 1882 р.), нафта (Сельхоро, 1909 р.), газ (Кизил-Тумшук, 1964 р.), руди кольорових металів (Північний та Центральний Таджикистан, 1930-і роки).\nВ кінці XX ст. кадастр розвіданих родовищ включає понад 350 родовищ 47 видів мінеральної сировини: нафти, газу, вугілля, руд чорних, кольорових, рідкісних і благородних металів, гірничохімічної і нерудної індустріальної сировини, різноманітних нерудних будівельних матеріалів, виробних та дорогоцінних і напівдорогоцінних каменів (лазуриту, аметиста, бірюзи) та інш. За запасами срібла, свинцю, бору Таджикистан займає провідне місце серед країн СНД. В рудах є бісмут, кадмій, мідь, ґерманій, індій, ґалій, талій, телур, селен, уран та ін. За ресурсами стибію (10 % світових) Таджикистан займає 2-е місце серед країн світу (після Китаю). За загальними запасами стибієвих руд Таджикистан займає 4-е місце в Азії (після Китаю, Росії і Таїланду, 1999).\nНа початку XXI ст. у Таджикистані добувають буре вугілля, нафту, природний газ, олово, молібден і ртуть. Питома вага гірничної промисловості в загальному обсязі промислового виробництва становить 6-7 % (2000). Створені і діють гірничорудна, металургійна, хімічна, паливна, енергетична, будівельна, ювелірна і інші галузі промисловості республіки. Основу гірничодобувної і переробної промисловості Таджикистану складають Тарорський золоторудний, Адрасманський свинцево-цинковий, Анзобський стибієво-ртутний і Такобський плавикошпатовий комбінати, Ісфарінське і Чкаловське підприємства, Таджицький алюмінієвий завод, Яванський електрохімічний і Душанбінський цементний комбінати, Восейський і Аштський солезаводи, ряд вугледобувних підприємств та підприємства будівельної індустрії. На півночі країни готують до розробки родовище Hg-Sb-Au-руд Скельне.\nПідготовку кадрів здійснюють на геологічному факультеті Таджицького державного університету (Душанбе, 1948 р.).\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Історія_освоєння_мінеральних_ресурсів_Таджикистану&oldid=22427301\nОстаннє редагування: 12 квітня 2018, 14:26\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 14:26, 12 квітня 2018.


Ви повертаєтеся додому з роботи, лягаєте на диван, вмикаєте телевізор, берете якусь їжу – і повільно товстішаєте. Як…\nЗа останні сім днів - з 28 липня до 9 серпня - на кір в Україні захворів 261…\nНеймовірно, але факт: смачна і корисна їжа може бути не тільки нагородою для тих, хто молодець і зробив…\nВ. о. міністра охорони здоров'я Уляна Супрун нагадує, що перед початком навчального року слід обов'язково відвідати з дитиною…\nЙод необхідний щитовидній залозі для вироблення гормонів і є важливим хімічним елементом для людини. Медики назвали симптоми дефіциту…\nВже не одне століття багато вчених намагаються знайти чинники, що впливають на тривалість життя людини. В результаті досліджень…\nФахівці порадили обов’язково включити в свій раціон харчування в серпні ряд рослинних продуктів.\nСторінка 2 із 261


Папа Франциск зустрівся з католицькими єпископами України – Харківський екзархат УГКЦ\n20 лютого 2015 року Папа Франциск прийняв у Ватикані єпископів візантійського і латинського обрядів з України. Зустріч відбулася в рамках візиту до Ватикану «Аd limina Apostolorum», що у перекладі з латинської мови означає «До апостольських порогів», який триває від 16 до 21 лютого.\nКрім зустрічі з Вселенським Архиєреєм, владики упродовж цих днів мали зустрічі у ватиканських відомствах, паломництва до гробу святого апостола Петра у ватиканській базиліці та до папських базилік Рима.\nЄпископи мали нагоду особисто зустрітися зі Святішим Отцем, потім владики Греко-Католицької та Римо-Католицької Церков мали окрему розмову з Папою, а третім етапом була їхня спільна зустріч із Вселенським Архиєреєм, під час якої після спільної молитви та благословення кожен з ієрархів отримав від Папи Франциска текст його промови італійською мовою. На завершення українські єпископи заспівали Святішому Отцеві «Многая літа!»\nВладики УГКЦ вручили Святішому Отцеві альбом про Марійський відпустовий центр у Зарваниці та дерев’яну декоративну тарілку. Від Римо-Католицької Церкви в Україні Папі подарували ікону Ісуса Милосердного, яку виконали львівські іконописці Лев і Андрій Дем’янчуки.\nКлючові слова: єпископи УГКЦБлаженніший СвятославВатиканПапа Франциск\nУрочисте Святе Причастя на парафії св. Миколая Чудотворця м. Харкова\nПопередня публікація Промова Папи Франциска до єпископів України з візитом ad limina apostolorum\nНаступна публікація “Де є ваш блокпост?” – Глава УГКЦ під час відвідин Папської колегії


«Отдихаєм вмєстє» - переможці нового сезону КВН у Луцьку. ФОТО | ВолиньPost\nПереможцем першого туру сьомого сезону всеукраїнської ліги КВН «Волинь» стала команда гумористів з Хмельницького «Отдихаєм вмєстє».\nГра відбулася в Палаці учнівської молоді Луцька 24 жовтня.\nУчасть в першому турі грі взяли вісім команд: «Збірна Ювілейного» (Рівне), «Тільки Так» (Калуш-Львів), «Ляпас» (Тернопіль), «Чак Норріс» (Камінь-Каширський), «Хай пре» (Львів), «Думай сам» (Львів), «Анестезія» (Тернопіль) та хмельницькі парубки.\nКумедні жарти КВНщиків оцінювали п’ятеро членів журі, серед яких: екс-КВНщик команди з Володимир-Волинського, старший офіцер по роботі з особовим складом 51-ої механізованої бригади, майор Олег Кобилицький, арт-директор пивного клубу «Карабас-Барабас» Руслан Зеленко, «родзинка» ліги КВН, шоумен, ведучий «Ранку Нової Волині» Михайло Кузьмич, заступник головного редактора газети «Відомості.ua» Михайло Гарщаль та фінансист Роман Іванюк.\nСпеціальним гостем гри стала «Перша сільська збірна», яку представляє лише один гравець, гуру веселих жартів Тарас Стадницький. До слова, його дотепність члени журі не оцінювали, адже він був поза конкурсом.\nЗа грою спостерігав голова правління МГО «Волинська асоціація КВН», директор ліги Валерій Пельц. Допомагав під час гри організатор Студентської ліги Луцька Станіслав Ольшевський.\nКрім того, під час відбувалася благодійна акція зі збору теплих речей для волинських бійців..\nФОТО: ВолиньPost, зі спільноти «Всеукраїнська ліга КВН «ВОЛИНЬ» у соцмережі Вконтакте та Волинського інформаційного порталу.\nочень весело 25 жовтень, 2014, 20:58\nучитывая количество погибшых что они смеялись\ndfcz 25 жовтень, 2014, 20:59\nнычого що выйна\nхм 26 жовтень, 2014, 19:54\nБув на цій убогості присутній.х...ня на олії


Громадскість Сум хоче створити музей Олександра Олеся | Панорама\n04.06.2020, 15:11 Категория: Новость Рубрики: Город, Культура, Общество Регион: Сумы\nЗбір підписів під петицією за створення музею Олександра Олеся ініціювали громадські активісти м. Суми, а подав її на розгляд відомий сумчанин, бар, керівник Клубу авторської пісні «Булат» Ігор Добровольський.\nЕлектронна петиція, адресована органам місцевого самоврядування міста Суми, розглядається за умови збору на її підтримку не менше 250 (двохсот п’ятидесяти) підписів громадян протягом 45 (сорока п’яти) днів з дня оприлюднення петиції.\nУкраїнська система оповіщення СОТ «Просвіта» звернулася до сумчан з проханням підтримати ініціативу земляка.\n«Шановна українська спільното!\n1 червня 2020 року на сайті «Платформа електронної демократії» розміщена електронна петиція «Створення літературно-мистецького музею імені Олександра Олеся».\nНавколишні будинки вже приватизовані там йде будівництво і є загроза, що приватизують і будинок, де довгий час мешкала родина Олександра Олеся. Тому ми пропонуємо:\nЗвертаємось до Вас (комісії з розгляду петицій) з надією і проханням про створення у будинку за адресою вул. Петропавлівська, 83 (архітектурної пам’ятки місцевого значення), де проживала родина Олександра Олеся (Кандиби) – літературно-мистецького музею з окремою експозицією про життя та творчість класика української літератури, неперевершеного поета-лірика та великого українського патріота Олександра Олеся і його родини в нашому місті.\nУ музеї також можна було б зібрати інформацію про кращих українських літераторів та митців Сумщини. Особливу увагу, на нашу думку, необхідно приділити творчості літераторів, композиторів та народних майстрів, які на протязі тривалого часу підтримували у Сумах високий рівень культури та створювали високохудожні твори і витвори мистецтва.\nТворча громадськість готова допомогти у цій шляхетній справі.\nУкраїнська громадо! Просимо Вас підтримати у добрій справі своїми підписами! ЗАПРОШУЙМО ПІДПИСАТИ ПЕТИЦІЮ ІНШИХ!»\nАби підтримати петицію:\n1. Вам потрібно зайти на сайт за посиланням: https://petition.e-dem.ua/sumy/Petition/View/2294\n2. Якщо не зареєстровані – зареєструватися.\n- Зайти на сайт Сумської міської ради – «Місцеві петиції».\n- На сторінці праворуч угорі буде заголовок: «Вхід у систему з обліковим записом».\n- Знайти нижче: «Не маєте облікового запису» (Якщо не маєте). Натиснути і відкриється сторінка, яку треба заповнити.\nПримітки по цій сторінці: Під паролем мається на увазі вигадати будь-який пароль, який ви вигадаєте (не менше 6 знаків) який легко запам’ятати. Звернути увагу також на помітку: «Я не робот» і клікнути її».\nДалі по плану, який пропонується.\nУ випадку незрозумілостей телефонувати працівнику інформаційного відділу міської ради Андрію Моші – 050 833 82 18. (З 8 до 17 години)\n3. Проголосувати за «Створення літературно-мистецького музею ім. О. Олеся».\nНагадаємо, що потрібно зібрати не менше 250 підписів громадян протягом 45 (сорока п’яти) днів з дня оприлюднення петиції,адресованої органам місцевого самоврядування міста Суми, для її подальшого розгляду на сесії міської ради.\nНапечатать Письмо автору Просмотров 108 Комментариев 0 Поддержали 1\nПанорама Подписаться 08.10.2020, 18:18\tКатегория: Новость Рубрики: Город, Общество Регион: Сумы Просмотров 46 Комментариев 0 Поддержали 0\nПанорама Подписаться 07.07.2020, 09:00\tКатегория: Новость Рубрики: Город, ЖКХ, Общество Регион: Сумы Просмотров 3 706 Комментариев 0 Поддержали 0\nЦентр занятости в Сумах восстановил личный прием граждан\n06.07.2020, 12:16 Новость\nПанорама Подписаться 06.07.2020, 12:16\tКатегория: Новость Рубрики: Город, Общество Регион: Сумы Просмотров 50 Комментариев 0 Поддержали 0\n03.07.2020, 17:00 Новость\nПанорама Подписаться 03.07.2020, 17:00\tКатегория: Новость Рубрики: Город, Общество Регион: Сумы Просмотров 98 Комментариев 0 Поддержали 0\nПанорама Подписаться 26.06.2020, 17:05\tКатегория: Новость Рубрики: Город, Культура, Общество Регион: Сумы Просмотров 78 Комментариев 0 Поддержали 0\nПанорама Подписаться 28.05.2020, 17:45\tКатегория: Новость Рубрики: Город, Культура, Общество Регионы: Украина, Сумы Просмотров 59 Комментариев 0 Поддержали 0\nмузей олеся сумы, петиции сумы, сумщина, сумы


Розробка та створення сучасних вебсайтів для бізнесу, торгівлі, іміджу : Сфера дизайна (Общее) в Тернополе на RIA.com\nВи вирішили зайнятися підприємницькою діяльністю і не знаєте з чого розпочати? Або ви вже давно керуєте компанією, однак Вас ще немає в Інтернеті? Ні для кого не секрет, що для успішного ведення бізнесу потрібні клієнти. А значить перед Вами виникає завдання їх пошуку. Вам потрібно щоб чим більше людей про Вас дізналося!\nВ даному випадку оптимальним вирішенням даного питання є створення власного веб-сайту.\nЗгадайте, коли Вам потрібно знайти товари чи послуги, дізнатися більше про компанію, порівняти ціни чи визначити середню ціну на товари чи послуги куди Ви найчастіше звертаєтесь? Коли часу обмаль і Ви хочете приїхати саме туди і купити те, що Вам треба? Коли після робочого дня Ви приходите додому, то звідки черпаєте інформацію? Звичайно через Інтернет.\nСайт це можливість заявити про себе, про свої товари і послуги, про переваги, умови співпраці тощо. Статистика стверджує, що особи, які хоча б мінімально не презентовані в інтернеті втрачають 25% відсотків клієнтів, які можливо і чули про компанію, але не змогли знайти її реквізитів, натикнулися на конкуруючі організації або взагалі відмовилися від ідеї співробітництва від банальної неможливості найти інформацію про зв’язок.\nЯкщо ми Вас переконали в необхідності створення сайту, то Вам до нас:!\nМИ врахуємо всі ваші побажання, ідеї, напрацювання, а також надамо всебічну допомогу і підтримку для розвитку Вашого бізнесу онлайн.


Службова особа (посадова особа) має статус фізичної особи-підприємця або є засновником юридичної особи (ТОВ)?\nадвокат Брагар Артем Андрійович\nЗ урахуванням прийняття в 2011 році ключового нормативно-правового акту покликаного на боротьбу з корупцією – Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та одну з цілей нової влади 2014 року орієнтовану на викорінення корупції в рядах українських службовців, дане питання є актуальним.\nЗакон України «Про державну службу» від 17.11.2011р. №4050-VI визначає принципи, правові та організаційні засади державної служби. Закон дає визначення, що державний службовець – громадянин України, який займає посаду державної служби в державному органі, органі влади Автономної Республіки Крим або їх апараті, одержує заробітну плату за рахунок коштів в державному бюджеті, крім випадків, визначених законом, та здійснює встановленні для цієї посади повноваження, безпосередньо пов’язані з реалізацією завдань та виконанням функцій державного органу або органу влади Автономної Республіки Крим. Дане визначення цілком зрозуміле з єдиним «неприємним застереженням», що працівники які займають посади в органах влади АРК не є такими для держави України сьогодні.\nЗгідно ст. 2 вказаного Закону надається визначення посадова особа. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.\nДодаткові норми права, що надають матеріал для умовного розмежування категорій «посадова особа» та «службова особа» можна знайти проаналізувавши чинне законодавство, у тому числі – ст. 364 Кримінального Кодексу України, Постанову Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002р. №5, Лист Міністерства Юстиції України від 03.11.2006 №22-48-548 та ін..\nНа практиці, керівництвом державних підприємства, установ і організацій прийнято негласне правило, що до посадових осіб відносяться працівники, що мають у своєму розпорядженні підлеглих працівників та/або приймають управлінські рішення.\nЗгідно ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» суб’єктом відповідальності за корупційні діяння можуть бути: посадові особи, службові особи та державні службовці. Таким чином, для прикладу керівник Білоцерківської філії ДП «Укрпошта», начальник цеху дезактивації ВП ЮУ АЕС, головний спеціаліст земельного відділу Виконавчого комітету міської ради є суб’єктом відповідальності за корупційні діяння.\nЗгідно п.1 ст.7 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» зазначено, що розглядуваним посадовим особам, службовим особам та державним службовцям забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.\nЗаконам встановлюється відповідальність (адміністративна, кримінальна, дисциплінарна, “політична”) таких осіб за порушення встановлених обмежень.\nПрипустимо, така посадова особа подала до державного реєстратора картку з метою реєстрації себе як фізичної особи-підприємця. А як наслідок отримала виписку з державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, тобто стала підприємцем.\nНеобхідно визначитися з тим, що є іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю.\nЗгідно ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України встановлено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб’єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.\nГосподарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Така діяльність однозначно не може відноситися до корупційних діянь.\nА згідно ч.1 ст. 42 кодексу зазначено, що підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб’єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.\nТаким чином, на наше глибоке переконання сам факт того, що посадова особа отримала статус підприємця не може вважатися корупційним діянням. Так як даний суб’єкт господарювання не встиг отримати доходу від своєї господарської діяльності. Тим не менш в архівах судів багато справ, згідно яких посадову особу було притягнуто до відповідальності лише за факт наявності виписки з реєстру, без будь-якого доведення факту введення діяльності та отримання прибутку.\nІнша ситуація коли на рахунок підприємця надійшли кошти або наявні записи в розрахунковій книжці про отримання готівки. Є очевидним, що в такій ситуації органи уповноважені притягати до відповідальності за корупційні діяння можуть довести наявність складу правопорушення.\nЩо стосується ситуації, коли така посадова особа (службова особа) є засновником товариства з обмеженою відповідальності, що є прибутковою організацією.\nЗгідно ст. 3 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що засновниками та учасниками товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавчими актами України.\nЗгідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про засади запобігання та протидію корупції» визначено, що посадовим (службовим особам) забороняється входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.\nНа наше переконання, якщо не брати до уваги історію законодавчого регулювання цього питання, тобто станом на сьогодні посадова особа (службова) не може бути засновником товариства з обмеженою відповідальністю. Не дивлячись на те, що дане питання доволі «розмите» в правовому полі, очевидно така неоднозначність є вигідна для службовців, котрі мають сильний ресурс в судовій владі.\nСлава Богу, що Закон України «Про доступ до судових рішень», який був істотно підкоригований у жовтні 2011 року, поки ще діє, а Єдиний державний реєстр судових рішень потихеньку наповнюється практикою застосування ст. 172-4 КУпАП (корупційні діяння по суміщенню).\nПро нові віяння можна довідатися з цілої низки постанов (постанова Володимирецького районного суду Рівненскої області в справі №3-857/11, постанова Сарненського районного суду Рівненської області в справі №1718/3-2467/11, постанова Охтирського міськрайонного суду Сумської області в справі №33-420/11, постанова Комінтернівського районного суду Одеської області в справі №3-1744/11 і т.ін.). Причому чимало з них уже набрало законної сили, у тому числі пройшовши перевірку апеляціями.\nВивчивши масив рішень можна зробити деякі висновки. У більшості випадків до відповідальності за входження посадових (службових осіб) в засновники юридичних осіб – притягають чиновників низового рівня (чомусь особливо багато лісничих) — засновників фермерських господарств, фізичних осіб-підприємців. Але є випадки притягнення до відповідальності й керівників районних державних адміністрацій та міських голів, голів районних рад, які є засновниками суб’єктів господарювання.\nХотілось звернути увагу на те, що «попередня влада» часто застосовувала відповідальність за таке правопорушення у вигляді звільнення до «неугодних» голів міських рад. До суб’єктів відповідальності належать не тільки посадові особи органів державної влади, а й органів місцевого самоврядування (у тому числі обраних населенням).\nПравоохоронці складають протоколи про корупційні дії виключно на підставі статутів і виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, де визначені учасники суб’єктів господарювання, ну й офіційних документів про перебування на посаді.\nПереконані щоб визнати особу корупціонером, проаналізувавши поняття «неправомірна вигода», можна дійти висновку, що суд повинен обов’язково встановити: 1) умисний характер вчиненого і наявність усіх ознак корупції; 2) використання наданих службових повноважень для одержання неправомірної вигоди; 3) чи було отримано неправомірну вигоду.\nАле всі правоохоронні органи, аналізуючи тільки формальну інформацію про засновництво, поставили знак рівності в простому рівнянні: володію корпоративними правами = входу до складу органів управління = корупціонер.\nСудді сприймають наведене рівняння як належне. Переконанні що це неправильно?\nЗгідно зі ст. 167 ГКУ (і п. 14.1.90 Податкового кодексу), корпоративні права — це права особи, частка якої визначається в статутному фонді (майні) суб’єкта господарювання, що включають права на участь цієї особи в управлінні суб’єктом господарювання, одержання певної частини прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також інші права, передбачені законом чи установчими документами. Само по собі володіння корпоративними правами надає право на участь в управлінні (причому безпосередньо чи опосередковано через сформовані органи). Хіба стаття 11 ЗУпГТ містить обов’язок учасника брати участь в управлінні товариством? Ні. Звісно, такий обов’язок може бути закріплений у статуті. А якщо не закріплений? Цього питання ніхто з правоохоронців і суддів не досліджує.\nЗагальні збори засновників — це статутний орган, до якого входять усі учасники. Але цей орган не функціонує постійно. Він збирається періодично, не рідше ніж двічі на рік, якщо інше не передбачено статутом (ст. 61 ЗУпГТ). Але особа може не брати участі в роботі даного органу, просто його ігнорувати (за що її теоретично навіть можуть виключити). А може відмовитися від своїх можливостей з управління товариством, і загальні збори учасників можуть ухвалити рішення про неучасть власника корпоративних прав у загальних зборах учасників. Причому така інформація не проходить через державного реєстратора. Як бути в такому випадку? А якщо засновник уклав договір і передав у довірче управління свої корпоративні права іншій особі? Цього тільки з реєстраційних документів не побачиш. І на ці моменти ні правоохоронці, які складають протоколи, як правило, без присутності «корупціонера», ні суди не звертають уваги.\nПідсумовуючи вищевикладене: державним службовцям (посадовим особам) треба брати до уваги, що чинне законодавство України не є однозначним з розглядуваного питання, а органи уповноважені притягати осіб за корупційні діяння часто порушують процесуальні вимоги та передають в суди справи без належної доказової бази.\nТим не менш, якщо Ви обрали шлях служіння державі та є об’єктивна можливість передати свій бізнес або корпоративні права «близьким» Вам людям або людям,яким довіряєте – однозначно треба це робити. Суть статті не є у тому: як «обійти» законодавчі вимоги та перешкоджати викоріненню корупції.Суть полягає у висвітленні мізерної частини прогалин та суперечливостей в правовому полі, що регулює питання статусу службових (посадових осіб) як підприємців та власників корпоративних прав в юридичних особах.


Професійні свята привітання | bazhau.com - Part 2\nАрхів категорії: Професійні свята привітання\nПривітання з Днем Незалежності України у прозі Бажаю великих успіхів у вирішенні головного завдання – побудови процвітаючої демократичної держави! Нехай мир і благополуччя панують у нашому спільному домі, нехай Україна живе щасливо! Вітання з Днем Незалежності України у прозі Вітаю вас із загальнонаціональним святом – Днем Незалежності України! З тих пір, як була проголошена незалежність… Читати далі »\n24 серпня – День Незалежності України, важливий для кожного українця день. Привітання з Днем Незалежності України зібрані в цій статті. СМС привітання з Днем Незалежності Любіть Україну у сні й наяву, Вишневу свою Україну, Красу її, вічно живу і нову, І мову її солов”їну. Володимир Сосюра Привітання з Днем Незалежності України вірші З національним святом… Читати далі »\nВітання учням з 1 вересня у прозі Вітаю тебе з 1 вересня! Бажаю тобі в новому навчальному році побільше відмінних оцінок у щоденнику і трохи менше складних завдань. Нехай навчання дається легко, нехай уроки будуть цікавими, нехай перерви будуть веселими. Бажаю, щоб новий шкільний рік приніс багато відкриттів і вірних друзів. Не бійся труднощів, вір… Читати далі »\nПривітання з Днем знань для першокласників – у віршах та прозі – це своєрідна настанова на на гарне навчання дітлахам. Для першокласників 1 вересня – це хвилюючий день, тому вітання на День знань від батьків, вчителів такі важливі. Привітання з Днем знань першокласників Первокласнику вітання, Хочу зараз передать: Завжди успіхів в навчанні, Вірних друзів у… Читати далі »


16 Вересня, 2019 – Управління освіти Чугуївської міської ради\nУправління освіти Чугуївської… > 2019 > Вересень > 16\nDaily Archive: 16 Вересня, 2019\nosvita.chuguev 16 Вересня, 2019\nЗ 16 до 20 вересня буде проходити Всеукраїнський тиждень з протидії булінгу. Тема цькування у школі щораз набуває все більшої гостроти і останнім часом є однією серед найактуальніших в українській освіті. На початку навчального року громадські організації, органи державної влади…\n15 вересня 2019 року в селищі Великий Бурлук проходила першість команд ДЮСШ з футболу Харківської області. В змаганнях взяли участь юні футболісти Чугуївської міської дитячо-юнацької спортивної школи. Команда 2007 р.н. перемогла володарів поля з рахунком 6:0, а команда 2006 р.н….\nУ Чугуївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів 1 імені І.Ю. Рєпіна пройшов Олімпійський тиждень\nУ Чугуївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів 1 імені І.Ю. Рєпіна, яка славиться своїми спортивними традиціями та досягненнями, пройшов Олімпійський тиждень, присвячений Всеукраїнському Дню фізичної культури і спорту. Вся шкільна родина брала активну участь у спортивних заходах !!!


Немає депозиту Інтернет-казино Бонуси в Майотті\nКращі інтернет-коди бонусних кодів для гравців Майотта\nКазино Майотта в Інтернеті є численні, і ви не матимете ніяких проблем з пошуком казино, які відповідають потребам гравців Майотта, як ви. Завдяки конкуренції між казино, спробуйте зосередитися на певних нішах, щоб звернутися до певних країн або людей у цих країнах. Вони можуть зробити це, надаючи місцевим гравцям спеціальний бонус на основі конкретної гри, бонус на депозит або відзначати свята, які характерні для Майотта. Продовжуйте читати, щоб дізнатися, чому ви повинні грати в казино Майотта, якщо ви граєте в цю країну.\nПереваги вибору казино МайоттаПростіше кажучи, використання казино Майотта без депозиту як засобу доступу до казино, розробленого спеціально для ваших потреб. Це буде включати місцевий персонал підтримки, щоб розмовляти з ними протягом годин, коли більшість людей в Майотті не спали, наявність місцевих методів оплати та можливість використовувати місцеву валюту. Також вигідно грати з людьми з вашої країни. Це особливо приємно, якщо грати в online housie.\nБонуси казино без депозиту в Майотті\nНенадійний бонус казино, Майотта


"Huawei представила інтелектуальну систему зберігання даних OceanStor Dorado (серія OceanStor C) класу All-Flash. Інтелектуальна флеш-система зберігання даних OceanStor Dorado нового покоління — це результат багаторічного досвіду розробок Huawei у сфері технологій класу All-Flash. Вона допоможе клієнтам максимально ефективно обробляти дані", - зазначили в компанії.\n- передова продуктивність завдяки архітектурі на базі 5 процесорів;\n- комплексна платформа OceanStor Dorado працює на базі процесора Kunpeng 920, мережевого чипа, чипа управління, чипа контролера SSD та ШІ-процесора Ascend 310 та забезпечує найкращу у своєму класі продуктивність операцій введення/виведення у 20 000 000 IOPS за секунду та затримку в 0,1 мс, що відповідає вимогам додатків в умовах реального часу;\n- безперервна робота додатків, завдяки надійній архітектурі SmartMatrix, що забезпечує безперебійну роботу навіть при одночасній відмові 7 з 8 контролерів. Це новий стандарт надійності в галузі систем зберігання даних;\n- ефективне технічне обслуговування завдяки поєднанню крайових, хмарних та ШІ-обчислень - перша в галузі інтелектуальна система зберігання даних із вбудованим ШІ-процесором підтримує можливості машинного навчання для підвищення ефективності зчитування кешу на 50%. Окрім того, поєднання крайових та ШІ-обчислень дозволяє реалізувати інтелектуальне управління життєвим циклом продукту та створити автоматичну систему управління даними з триярусною архітектурою, що скорочує експлуатаційні витрати клієнтів.\n«Нові засоби зв’язку та додатки прискорюють інформаційний потік даних у цифровій економіці. Завдяки швидкому розвитку революційних технологій, таких як 5G, ШІ та інтернет речей (IoT), генерується великий масив даних та додатків, що створює високі вимоги до їхньої обробки в режимі реального часу. Щоб відповідати цим вимогам, необхідно оновити інфраструктури даних», - зазначив віцепрезидент напряму ІТ-продуктів та президент напряму інтелектуальної обробки даних та систем зберігання компанії Huawei Пітер Чжоу.\nЧитайте також: Huawei запустив у продаж гнучкий смартфон з 5G\nHuawei є провідним світовим постачальником інфраструктури інформаційно-комунікаційних технологій (ІКТ) та інтелектуальних пристроїв. У компанії 14 дослідницьких центрів по всьому світу. З 2017 року науковий підрозділ працює в Україні. У компанії понад 180 000 співробітників, представництва діють у понад 170 країнах і регіонах. Співробітники з досліджень і розробок Huawei створили понад 70 000 продуктів і рішень.\nHuawei заснована в 1987 році, є приватною компанією.


Версії аварії АПЛ "Курськ"\nЛіцей №1525 «Воробйови гори»\nРеферат на тему: «Версії аварії АПЛ« Курськ »».\nУчениці 11 класу Полякової Анастасії.\nВерсії аварії стор. 4\nВисновок стор. 13\nСписок виносок стр. 14\nСписок використаної літератури стор. 15\n12 серпня 2000 року, в третій, передостанній, день навчань Північного флоту, в Баренцевому морі загинула підводний човен К-141 «Курськ». Майже відразу почалися рятувальні роботи. Роботи були закінчені 21 серпня, але жоден підводник не врятував. У будь-якого, навіть не настільки надзвичайної події завжди є версії причин, його викликали. Атмосфера таємності при рятувальних роботах, труднощі обстеження і встановлення характеру ушкоджень, а також явне наявність політичного підґрунтя привели до того, що число версій трагедії визначається заявами військових і уряду, фантазією наших і зарубіжних ЗМІ, а також спробами фахівців, які не мають єдиної точки зору, на основі мізерну інформацію розібратися в причинах трагедії.\nВражаюча своїми формами АПЛ К-141 «Курськ», довжина якої в два рази перевищує довжину «Боїнга-747», здійснювала свій останній похід, беручи участь в найбільших військово-морських навчаннях, організованих Північним флотом РФ за останнє десятиліття. Повертаючись в суботу з навчань, «Курськ» плив на глибині приблизно 20 метрів з піднятим перископом. І раптом сталося щось страшне, чіткого пояснення чому поки ніхто не знайшов. Два удари або вибуху страшної сили з інтервалом в пару хвилин - і мощнейщій атомохід застиг в мулистому дні, опинившись на глибині 108 метрів. Вода, миттєво затопивши перший відсік, залила акумуляторні ями. Човен знеструмлені, на реакторі спрацював захист, і він відключився. Найпотужніша субмарина загинула за все за 100-120 секунд. Ніякими засобами порятунку - ні індивідуальними, ні колективними - ніхто з екіпажу не скористався. Ніяких аварійних сигналів подано не було.\nУ Відяєво про катастрофу стало відомо вже о п'ятій годині вечора 12 серпня. Командування ВМФ багато разів змінювало версії щодо аварії, в тому числі щодо часу, коли вона сталася. Сьогодні вже точно відомо, що перший з двох вибухів, зареєстрованих в тому місці, де знаходилася К-141, - короткий різкий удар - стався 12 серпня о 11.28.Через 2 хвилини 15 секунд пішов потужніший розкотистий вибух.\nРезультати обстеження корпусу човни невдовзі після катастрофи дали дуже невтішні результати. Підводний ракетоносець має надзвичайно серйозні механічні пошкодження легкого і міцного корпусів. Правильніше буде сказати, що носових відсіків у атомного підводного човна просто немає.\nНавіть після того, як підводний човен затонув, російські офіційні особи не повідомляли про інцидент до ранку 14 серпня.\nУрядова комісія зупинилися на трьох версіях катастрофи. Версія № 1 - зіткнення з іноземним підводним човном. Версія № 2 - підрив на міні. Версія № 3 - ПП в першому відсіку. Але існує одне загальне припущення, до якого схиляються всі фахівці: атомохід постраждав від сильного динамічного удару. Решта - гіпотези. Багато російські чиновники запевняють, що справа в зовнішніх чинниках: зіткнення, стара міна. Захід в основному наполягає на внутрішніх причинах: вибух торпеди, ймовірні помилки екіпажу ...\nПід час написання даної роботи була використана книга М.Ю Курушина «Підводний човен« Курськ »: Народження. Життя. Версії аварії. Подробиці. », М. Тужикова« Ненавмисне вбивство », а також добірка повідомлень різних ЗМІ.\nЦя версія швидше домисел деяких ЗМІ. Теоретично, якщо вибуховий пристрій великої потужності закласти в районі перебирання, яка відділяє перший відсік від другого, швидке затоплення двох об'ємних відсіків цілком реально. Чи не приховувалося, що мова йшла скоріш за все про зовнішнього ворога, що підклав вибуховий пристрій в розрахунку на те, що катастрофа такого розміру змусить російське керівництво відмовитися від поновлення військово-морської присутності У Середземному морі і в Перській затоці, а також позначиться на активності атомного підводного флоту Росії в Світовому океані.\nРосія в ХХ столітті побудувала більше половини всіх атомних підводних човнів в світі. У 60-80-х рр. радянський флот стрімко ріс і міг змагатися з американським. Але на сьогоднішній день загальний стан справ на російському флоті воістину катастрофічне, а нормальне утримання і експлуатація ядерного флоту дуже дороге задоволення. Так що подібна диверсія навряд чи мала місце, оскільки набагато ефективніше фінансово-економічний вплив.\nСюди ж можна віднести і «чеченський слід». Прибулий директор ФСБ Росії М. Патрушев 24 серпня заявив, що на «Курську» перебували двоє людей з Дагестану, співробітники заводу «Дагдізель», що виробляє двигуни для підводних човнів. За словами Патрушева, ФСБ з перших днів збирала на них інформацію, але «ніяких даних про можливу їх причетність до краху поки немає» 1\nУ той же день представники ФСБ заявили, що у них немає ніяких питань до фахівців з Дагестану.\nПідрив на міні чи глибоководної бомбі\nЦя, одна з перших, версія, висловлена 14 серпня, відкидається фахівцями.\nДійсно, міни Другої світової війни все ще дають про себе знати, особливо в Північних морях. Начальник штабу Північного флоту віце-адмірал Михайло Моцак повідомив, що тільки за останні роки виявлено дев'ять таких хв. І все ж, на думку фахівців, вибухової сили міни-рогатки не вистачило б для такого серйозного ураження човни, що володіє протіволедовой захистом, міцним корпусом з маломагнітні стали (близько 40 мм), цистерною міцного баласту і легким корпусом (10-15 мм) з перфорованої гумою.\nТаким чином, припущення про вибух боєзапасу, який міг статися через 2 хвилини 15 секунд після підриву на міні чи бомбі, не має нічого спільного з дійсністю. Навіть під час Другої світової війни при атаках наших підводних човнів мінами або глибинними бомбами боєзапас НЕ детонировал. Тим більше таке не могло статися з «Курськом».\nВерсія про зіткнення зі старою міною наводила на думку про бомбометання по своїм. Сучасні глибинні бомби справді здатні знищити міцний корпус атомохода. Однак, якщо вчення все ж завершилися в п'ятницю, а не в суботу, коли загинув «Курськ», то ця версія відпадає.\nПП в першому відсіку\nУ випадку з «Курськом» багато говорили про поломку, короткому замиканні і збої, які могли привести до лавиноподібного відмови техніки і всіх систем корабля, як, наприклад, сталося з човном «Комсомолець», загиблої в Норвезькому морі в квітні 1989 року.\nВзагалі за всю історію радянського і російського атомного флоту в аваріях на АПЧ (беручи до уваги «Курськ») загинуло близько 500 осіб. За статистикою, підводні човни часто тонули після навчань або в кінці тривалих походів. Основною причиною були пожежі. Однак пожежі - це скоріше проектні аварії, особовий склад повинен знати, як їх ліквідувати. А ось якщо конструкторський прорахунок ... Але у випадку з «Курськом» не можна нічого сказати про конструкторському прорахунку. Підводні човни такого проекту експлуатуються вже кілька років і не мають серйозних нарікань. Хоча і ця версія буде перевірятися.\nПП в першому відсіку могло статися і з вини екіпажу. Про можливу помилку екіпажу, що викликала затоплення, заявляли неодноразово, особливо західні ЗМІ.\nЗвичайно, людський фактор відіграє важливу роль, Аварії на підводних човнах можуть виникати в результату халатності, зневаги своїми обов'язками когось із екіпажу чи тих людей, які створювали човен.\nАле ось думка Віктора Рисакова першого командира «Курська»: «Я особисто відбирав цих людей на корабель ... У 1994 році на випробуваннях човен показала себе чудово, виконавши всі мислимі і немислимі маневри. І версію про зіткнення з надводним судном я вважаю божевільною. Відомо ж, що перископ було піднято. Якщо так, то командир не міг не помітити небезпеку, що наближається. Щось сталося всередині: або вибух зброї, або вибух акумулятора. Зараз на борту люди, яких я особисто відбирав на корабель. Всі вони пройшли підготовку в навчальному центрі в Обнінську і на заводі виробника. Байгарін, Сілогава, Рудаков, Кеслінскій, Борисов, Горбунов, Козадеров ... Найдосвідченіші, стійкі підводники. Таких на «Курську» багато. Так що можна засунути в дупу коментарі психологів про істериках і ступор - сильні люди цього не допустять. 2\nЕкіпаж був визнаний одним з кращих на Північному флоті за підсумками минулого навчального року. Більшість тих, хто знав екіпаж і човен говорять про аварії як про «винятковому» збігу обставин.\nВідомо, що ймовірність виникнення аварії на АЛП підвищується, коли позначається фактор втоми екіпажу. Але втома екіпажаК-141 малоймовірна - вчення були короткочасними.\nВ принципі ймовірність, що у випадку з «Курськом» причиною аварії стала якась помилка екіпажу, невелика, але, якщо не будуть пред'явлені докази інших версій, то саме ця версія може стати домінуючим. Адже екіпаж вже не зможе відповісти ...\nЯк і у випадку з К-129, натовські експерти наполегливо говорять про внутрішньому вибуху на борту «Курська». Говорячи про К-141, американські військові згадують про власну трагедію 21 травня 1968, що сталася в Атлантиці, недалеко від Азорських островів, коли затонула американська АПЛ «Скорпіон». Тоді загинуло 99 осіб. Через п'ять місяців уламки корпусу були обнруженни на глибині 3000 метрів. Доповідь комісії ВМС обсягом на1354 сторінки був розсекречений лише через 24 роки після катастрофи Комісія прийшла до висновку, що найбільш імовірною причиною загибелі човна була її власна торпеда, випущена випадково і що розгорнулася на 180 градусів.\nІнші фахівці впевнені, що загорілася і вибухнула несправна акумуляторна батарея. Офіційно про причини аварії досі не оголошено. На думку Тома Кленсі то ,. що сталося з «Скорпіоном», могли статися і з «Курськом».\nУже відомо, що перший вибух стався в 11.28, а через 2 хвилини 15 секунд постало наступне, більш потужний, оператори ехолокаційних систем, що стежили, за ходом навчань на борту двох або трьох підводних човнів НАТО, розташованих на певній відстані, мало не оглухли то гуркоту, пролунав в навушниках. Вибухову хвилю другого вибуху зареєстрували сейсмічні станції, розташовані в 3200 кілометрах від місця аварії. За оцінками норвезьких експертів сейсмологічного інституту НОРСАР, другий вибух був еквівалентний вибуху однієї або двох тонн тротилу. Крім того, характер піків і горизонтальних ділянок зареєстрованого сигналу говорив про те, що другий вибух був насправді серією вибухів, що прогриміли практично одночасно.\nНе тільки західні, а й багато російських експертів припускають, що всередині субмарини могло вибухнути безліч боєголовок.Щонайменше два (а можливо, і чотири) з десяти відсіків «Курська» були затоплені миттєво, після чого судно було знерухомлені, а ядерний реактор автоматично заглушити.\nТорпеда, випущена з «Курська», могла вибухнути на виході із човна. Тоді перший вибух - сама торпеда, другий - здетонував боєзапас. Однак характер руйнувань на підводному човні при цьому був би інший.\nЙмовірною причиною катастрофи вважають і невдале випробування торпеди нового типу. Припускають, що це були торпеди, що піднімаються в повітря, а потім знову опускаються в воду, щоб вражати підводні човни противника, або нова версія торпед зі зниженим рівнем гучності, забезпечених ракетними двигунами.\nМихайло Тужиков не вірить у версію вибуху своєї торпеди:\n«Курськ» лежить на грунті з піднятим перископом, а під перископом ніхто торпедами з Другою світовою не стріляє. Версія, що перископ міг «сам собою» вийти від удару об грунт - ідіотська. Перископ піднімається гідравлікою із зусиллям 150 кг на кв. см. Якщо пропадає енергія чи в системі гідравліки статися розрив, а таке буває, то перископ під власною вагою падає назад і розбивається в мотлох. Так що «сам» він вилізти не може. Але головне - вибух торпеди не пояснює, чому у підводного човна пошкоджені рубка і комінгс-майданчик аварійно-рятувального люка на кормі »3\nВибух бойової торпеди, закріпленої на стелажі і має кілька ступенів захисту, що став причиною загибелі «Курська» малоймовірний.\n«Курськ» потоплений ракетою\nДуже спірний варіант: «Курськ» потоплений торпедою (ракетою), випущеної вчасно навчань з іншого російської субмарини (корабля). Випадково, через необережність. Це і є той самий «громіздкий предмет чи міна», про яких говорять офіційні особи. А потім вже здетонував боєкомплект. Ось як інтерпретують цю версію «Московские ведомости» під заголовком «Як вбивали« Курск »\n«В ході журналістського розслідування ми отримали нові незаперечні докази того, що причиною загибелі К-141 стала російська суперракета системи« Граніт »...\n... Нова ракета після запуску летить над водою і за допомогою спеціальної голівки самонаведення шукає мета - підводний човен. Як тільки об'єкт знайдений, ракета пікірує в воду і вражає його. »4\nДалі розповідається, як журналісти дізналися, що ракетні стрільби проводилися в намічені терміни: з 2 по 12 серпня. Все йшло нормально. В останній день був останній запуск.\n«Ракета, пролетівши близько 20 кілометрів, увійшла в воду. Прилади зафіксували вибух. «Так ми це і без приладів спостерігали - візуально, це ж все було в межах видимості, - розповіли учасники випробувань нашому кореспонденту. - Ось другий вибух в тому ж місці спочатку спантеличив. Потім хтось висловив припущення, що це підірваний якийсь заряд в рамках флотських навчань. І всі заспокоїлися. »5\nЩо стосується підводних водолазів, то, на думку "Московских ведомостей", вони є.\n«Їх привезли на місце трагедії в мор практично відразу ж після страшної знахідки. Літаком. Одного - з Чорноморського флоту, другого - з Тихоокеанського. І вони відразу приступили до занурення. Але водолази не займалися порятунком екіпажу субмарини, що не намагалися відкрити аварійний люк, що не намагалися встановити зв'язок з рештою в живих. Вони навіть не вивчали пошкодження АПЛ (тому-то ніхто до ладу не знав, який крен в човна, скільки відсіків затоплено - спочатку всі ці відомості бралися "зі стелі") ...\n... Водолази по кілька разів на добу спускалися на дно з водолазного судна "Алтай". Після кожного підйому начальник Управління пошукових та аварійно-рятувальних робіт Північного флоту Тесленко на вертольоті прилітав на «Петро Великий» - доповідав командуючому флотом Попову про результатах »\n«... На місце трагедії не пустили навіть наших рятувальників з МНС. Тільки військових! »6\n16 серпня в восьмій вечора прозвучало офіційну заяву про готовність прийняти іноземну допомогу.\nДобре, але на який же щоглі стояли спостерігачі, щоб побачити підводний вибух неозброєним оком? А з якої мети вівся вогонь? І найголовніше: що за головку самонаведення шукали водолази після двох вибухів великої потужності? Якщо вони і могли що-небудь шукати (в разі їх дійсного перебування на місці загибелі «Курська»), так це докази після зіткнення «Курська» з будь-яким об'єктом, підводним або надводним.\nЯк запевнили на Північному флоті, під час цих навчань стрільби проводилися зенітними ракетами, бойові частини яких споряджаються готовими осколковими елементами. Така ракета підривається в повітрі. Навіть пряме попадання зенітної ракети не може пробити корпус човна. Тим більше що човен перебував на глибині, нехай і порівняно невеликий.\nЗіткнення з іноземною субмариною\nОфіційна версія № 1: «Курсу» зіткнувся з іноземним підводним човном. Саме до неї схиляються російські офіційні особи, включаючи міністра оборони РФ маршала Ігоря Сергєєва. На користь цієї версії може говорити не тільки характер пошкоджень, але і дивна поведінка американців, спочатку начисто заперечували присутність своїх підводних човнів в районі навчань.\nНа версію зіткнення працює телеінтерв'ю Сергєєва, в якому повідомлялося, що російські надводні кораблі, що брали участь в рятувальній операції. Виявили другу підводний човен, що лежить на грунті в районі загибелі «Курська», і засікли непізнані сигнальні буї біло-зеленого кольору. Правда, американці запевняють, що рятувальні буї на американських і британських підводних човнах помаранчевого кольору, а буї аварійної зв'язку - сірого. Застати чужу човен на місці не вдалося. Якщо вірити ІТАР-ТАСС, то в 330 метрах від місця загибелі атомохода було знайдено шматок огорожі рубки іноземної підводного човна, який так нікому і не показали. Як це можливо, що чужинець близько діб знайшов спочинок на дні поруч з гинуть російським кораблем, а потім безслідно зник? Виходить, що іноземна субмарина протаранила «Курськ», а потім все ж пішла своїм ходом. Повірити в цю версію можна буде тільки при незаперечних доказах - демонстрації шматків чужій обшивки, піднятих з глибини Баренцева моря, після показу фотографій покрученого корпусу натовської субмарини чи документальних свідчень людей, які брали її на ремонт в будь-якої західний док.\nЗ одного боку версія хитка - важко припустити, що після зіткнення з таким гігантом, як «Курськ», хтось міг не помучити пошкоджень.\nНа великій площі в районі катастрофи обов'язково повинні залишитися будь-які свідчення. Наприклад, зірвані кришки торпедних апаратів, шматки обшивки легкого корпусу, фрагменти гидролокационной антени, забортної арматури, висувних пристроїв, рубочного огорожі, правого горизонтального стабілізатора. Адже є й інші можливості встановити, маневрував чи в небезпечній близькості від нашого корабля іноземна субмарина: дані акустичних служб СФ, авіаційної та космічної розвідки, служб розвідки радіоелектронної, не кажучи вже про чималі можливості апаратів наших військово-морських аташе за кордоном і агентурних можливостях ГРУ і СВР. Але про це поки мовчать.\nВзагалі зіткнення підводних човнів в підводному положенні - самий небезпечні інциденти, бо відбуваються вони швидкоплинно: тривалість гідроакустичного контакту не перевищує декількох хвилин - і в практично неконтрольованої обстановці, при гострому дефіциті інформації один про одного.\nЗгідно з однією з версій, дві субмарини ( «Курськ» і чужинець) зійшлися правими бортами під кутом 20-30 градусів. Не виключено, що чужинець в останній момент спробував відвернути вліво з одночасним піднирювання. Тому удар в правий бік «Курська» він завдав, ймовірно, рухаючись з невеликим дифферентом на ніс. Вектор удару прийшовся по дотичній в правий бік субмарини, приблизно біля основи огорожі рубки. Нібито саме в цьому місці видно велику вм'ятина, що переходить в пробоїну міцного корпусу з загнутими всередину краями. Як стверджують фахівці, удар прийшовся в зону зчленування двох найбільших човнових відсіків - першого і другого.\nШість днів після катастрофи американська АПЛ «Мемфіс» увійшла в норвезький порт Берген. В деталях офіційно підтвердженого знаходження в Бергені підводного човна США є різночитання. У прес-службі норвезького верховного командування кажуть, що субмарина запросила дозволу для входу в порт два місяці тому для поповнення запасів. А якийсь співробітник посольства Норвегії в Москві повідомив, що підводний човен зайшла в Берген для ремонтних робіт.\nОфіційно Пентагон відмовлявся коментувати місцезнаходження «Мемфіса» під час аварії «Курська» і виконувані ним завдання. Американці наполягають, що «Мемфіс» не отримав жодних ушкоджень. За словами Пентагону, ні «Мемфіс» ні інша американська підводний човен, ні субмарина будь-якої іншої країни не брали участь ні в яких зіткненнях. Захід субмарини до Норвегії був плановим.\nОфіційні особи та експерти вважають малоймовірним також, що, беручи до уваги двокорпусні конструкцію «Курська», здатну витримувати зіткнення чи удар торпеди, одне лише зіткнення могло б завдати російської субмарині такі ушкодження, такі пошкодження, що вона затонула.\nЗгідно тактико-технічними даними загиблий «Курськ» при зануренні міг мати водотоннажність до 24 000 тон, значить той об'єкт, який завдав йому смертельні руйнування або при зіткненні з яким АПЛ отримала такі руйнування, повинен мати масу значно більшою. Якщо відомо, що після зіткнення з підводним об'єктом «Курськ» різко «клюнув» носом і стрімко пішов на дно з двома зруйнованими відсіками, з пошкодженою рубкою і деформованим міцним корпусом, значить, удар по ньому нанесений такої сили, на яку не здатна жодна із зарубіжних підводних човнів. 7\nВерсію ненавмисного зіткнення висловлює адмірал Едуард Балтін: «Давно не секрет, що американські підводні човни постійно стежать за нашими. Ось і в районі навчань (?) Іноземні субмарини. Вони намагалися «сісти на хвіст» російським атомохода. На мілководді, де чомусь виявився «Курськ», цілком міг статися підводний таран. І оскільки наша човен виявилася трохи нижче, вона каменем пішла на дно, а інша спливла і непомітно зникла з місця події ... Я не раз на власні очі бачив, як наші підводні човни привозили на базу незаперечні докази сутичок з іноземними субмаринами: шматки обшивки, аварійні буї та т.д. Тільки за останній час ми зафіксували 6 серйозних інцидентів. Але жодного разу американці офіційно не визнали свою провину. Упевнений, і в цей раз все будуть все заперечувати. Підлатати в Норвегії і в супроводі рятувального судна підуть додому ». 8\nМихайло Тужиков теж впевнений - «Курськ» загинув в результаті удару чужій субмарини: «Піднятий перископ говорить про те, що човен спливав. Усі висувні пристрої - перископ, антени зв'язку - висуваються, як правило, на глибині 30 метрів. Існує таке поняття, як «курінь», або масштаб Банжаєв, - оцінка остійності підводного човна в надводному і підводному положеннях. На папері це можна зобразити як пісочний годинник. Коротко: човен найбільш остійності в підводному і в надводному положеннях - коли цистерни головного баласту або продуті, або повністю заповнені. Найбільш не стійка ПЛ. в «шийці» годин - в момент переходу з підводного в положення у надводна, коли будь-який зовнішній вплив може мати фатальні наслідки для плавучості човни.\nПару слів про гидроакустике.При прихованому плаванні використовують пасивний режим гідроакустики - шумопеленгацію. Активний режим (гідролакація) дозволяє краще "бачити", але видає місце розташування човни. При шумопеленгаціі найгірше підводний човен чує те, що у неї відбувається ззаду, - заважає шум власних гвинтів. Це так звана зона акустичної тіні. Але надводні цілі фіксуються досить легко, і, якщо човен спокійно спливала, отже, надводних суден там поруч не було: ні один командир не стане спливати біля непізнаною надводної цілі, побоюючись зіткнення »9\nОднак, якщо вірити заяві міністра оборони РФ І. Сергєєва про перебування на дні недалеко від загиблого атомохода фрагментів «огорожі рубки британської підводного човна», виходить, що там хтось уже був раніше.\nЦілком очевидно, що публічно англійці чи американці ніколи не визнають свою провину (навіть якщо це сталося на самом деле), як ніколи б в цьому не зізналися і наші, якби з цього зіткнення живим пішов би «Курськ». Перш за все, це пов'язано з тим, що такі зіткнення багато в чому дескрідетіруют бойові можливості субмарин НАТО, оскільки самі факти сутичок вказують на явно недостатнє технологічну досконалість фатовскіх приладів спостереження, рекламовані, як найкращі в світі. Ще одним чинником, який змушує натовців приховувати інформацію про зіткненнях, є традиційна таємність всіх даних про аварійність в збройних силах.\nОстанні роки, з великою недовірою сприймаючи практично будь-яку інформацію з Міністерства оборони РФ, ми забуваємо, що і до повідомлень натовських генералів стоїть ставитися як мінімум критично, що наочно показала їх операція в Югославії в1999 році. А питання з ким саме міг зіткнутися «Курськ», з порядку денного не знято. 10\nЗіткнення з надводним кораблем\nВерсії про зіткнення субмарини "Курськ" з якимось об'єктом постійно зазнавали змін. Спочатку висувалося припущення про зіткнення атомохода з криголамом або суховантажем. Але як могло цивільне судно виявитися в районі навчань? Теоретично райони навчань завжди закриті для цивільних суден, хоча на практиці бувають випадки, коли хто-небудь із судів «забреде» в заборонену зону. Невже жоден із кількох десятків військових кораблів, які брали участь в навчаннях,\nне виявлено несподіваного гостя?\nУ пітерське представництво «Комсомольської правди» під час проведення рятувальних робіт зателефонував чоловік, який побажав залишитися невідомим. Він сказав тільки, що багато років пропрацював на Північному флоті, забезпечував гідроакустичні кошти надводних і підводних кораблів. Ось його думка:\n«Пошкодження рваного характеру свідчать про те, що підводний човен« Курськ »при спливанні напоролася на кіль надводного корабля, який брав участь в навчаннях. Підводники знають, що іноді при спливанні виникає ситуація, коли гідролокатори підводного човна «не бачать» те, що робиться на поверхні. Прилади й люди тут ні до чого, винні особливі умови поширення звуку в море, наприклад, після шторму. Я сам одного разу перебував на човні, яка спливала буквально в декількох метрах від корабля ». 11\nФахівці кажуть, що при такому зіткненні важкий надводний корабель отримує мінімальні пошкодження, які в принципі майже не впливають на його загальний стан. Большиство екіпажу може і не помітити, що крейсер пропрасував човен, особливо при хвилюванні моря більше 3 балів. 9\nВерсія спірна, оскільки таке зіткнення відбулося практично на очах у інших учасників навчань. Правда це чи вигадка, ще належить з'ясувати. Для цього треба хоча б обстежити в сухих доках днища важких корабелів, які брали участь в навчаннях.\nПід час рятувальних робіт з'ясувалася ще одна деталь, що додає несподіваний поворот у справі загибелі К-141, однак навряд чи прояснює обставини. Про те, що субмарина «Курськ» буде затоплена в рамках навчань, Агентство військових новин повідомляло ще 11 травня 2000 року. Повідомлення звучало так: «... в липні - серпні на Північному флоті пройде вчення аварійно-пошукових сил флоту з надання допомоги« затонулої »атомному човні. План навчання вже підготовлений і затверджений у Управлінні пошукових і рятувальних робіт ВМФ ... В відповідності зі сценарієм вчення атомний підводний човен в результаті "аварії" повинна лягти на грунт, а рятувальне судно «Михайло Рудницький» (проект 05360) забезпечить вихід на поверхню "постраждалого екіпажу ". Підйом людей з глибини понад ста метрів буде проведений за допомогою спеціального рятувального «дзвони».\nПравда, в іншому своєму повідомленні Агентство військових новин глибину »понад ста метрів» замінило на 25 метрів. Учасники навчання, використовуючи індивідуальне спорядження підводника, залишать човен через торпедні апарати і піднімуться на поверхню методом вільного спливання ». При цьому підкреслювалося, що подібні навчання не проводилися багато років у зв'язку з браком коштів, а навички виходу з затонулого човна через торпедні апарати екіпажі відпрацьовували в спеціально обладнаному басейні-тренажері.\nВже після катастрофи, 16 серпня, редактор Агентства В. Руденко заявив, що нинішні надзвичайні події дійсно майже повністю збігалися з опублікованим планом навчань, але це "страшне збіг" 12.\nТакі версії існують на даний день. Але абсолютно ясно, що найбільш повну відповідь на питання про причини загибелі кращого підводного атомохода дасть лише ретельне його дослідження. Але навіть у разі цієї фантастично дорогої операції пролити світло на істину буде дуже важко. Швидше за все, реальна інформація буде засекречена.\n1 Трагедія «Курська»: екіпаж // Комсомольская правда, 23.08.2000.\n2 Підбірка матеріалів // Комсомольська правда, 21.08.2000.\n3 М. Тужиков ненавмисне вбивство // Комерсант Baltic, 2000, № 35 (48).\n4 Як вбивали «Курск» // Московские ведомости, 28.08 - 03.09.2000, № 32.\n5 - "- 4\n6 - "- 4\n7 Підбірка матеріалів // Общая газета, 22.08.2000\n8 Трагічний курс «Курська» // Аргументи і факти, 20.08.2000, № 34\n9 - "- 1\n10 М. Ю. Курушин Підводний човен «Курськ»: Народження. Життя. Версії аварії. Подробиці. - М .: «Видавництво« Олімп »,« Видавництво АСТ », 2000..\n11 Хто протаранив «Курськ»? // Версія, 2000, № 33\n12 - "- 10\n1.М. Ю. Курушин Підводний човен «Курськ»: Народження. Життя. Версії аварії. Подробиці. - М .: «Видавництво« Олімп »,« Видавництво АСТ », 2000..\n2.М. Тужиков ненавмисне вбивство // Комерсант Baltic, 2000, № 35 (48).\n3.Трагедія «Курська»: екіпаж // Комсомольская правда, 23.08.2000.\n4.Подборка матеріалів // Комсомольська правда, 21.08.2000.\n5. Як вбивали «Курск» // Московские ведомости, 28.08 - 03.09.2000, № 32.\n6.Подборка матеріалів // Общая газета, 22.08.2000\n7.Трагіческій курс «Курська» // Аргументи і факти, 20.08.2000, № 34\n8.Кто протаранив «Курськ»? // Версія, 2000, № 33\n9.Трагедія «Курська»: версії // Комсомольская правда 23.08.2000\n10. Адмірал Едуард Балтін: Їх протаранив суховантаж // Комсомольская правда, 17.08. 2000\n11.Із перших вуст // Комсомольська правда, 25.08.2000


Карл Юнг про природу колективного несвідомого і його прояві в мистецтві - Естетика - Підручники для студентів онлайн\nКарл Юнг про природу колективного несвідомого і його прояві в мистецтві\nНовий етап у розробці психологічної проблематики мистецтва був ознаменований появою такої фігури, як Карл Густав Юнг (1875-1961). Юнг був учнем Фрейда, проте серйозно критикував свого вчителя багато в чому за гіпертрофію ролі індивідуальних сексуальних комплексів у творчості та діяльності окремих особистостей. Те, що застосовно до художнику як до особистості, не застосовується до нього як до творця, вважав Юнг, вважаючи, що помилка Фрейда полягала в тому, що природа неврозів толковалась їм симптоматично, а не символічно. Тобто художні твори, що несуть на собі відбиток індивідуальних психічних комплексів творця, трактувалися Фрейдом як свого роду рефлекс.\nОднак такий погляд надзвичайно спрощує розуміння витоків художніх творінь. Народження кожного великого твору, по думці К. Юнга, завжди пов'язане з дією потужних сил, дрімаючих в колективному несвідомому, котрі виявляють себе через творчість окремого художника. Сутність твору тому полягає не в обремененности персональними особливостями, специфічна художницька психологія є річ колективна. Переваги твори складаються в його можливостях висловлювати глибини загального духу.\nХудожня творчість, за Юнгом, дійсно відчуває сильний вплив несвідомого початку. Однак останньому притаманна не стільки індивідуальна забарвлення, скільки загальні ментальні якості тієї чи іншої спільності, до якої належить творець. Подібно древньому людині художник міг би сказати: "Не я думаю, а в мені думається". Проникнення творця твори в колективне несвідоме - одна з найважливіших умов продуктивності художньої творчості. "Тому і не в змозі окремий індивід розгорнути свої сили в повній мірі, якщо одне з тих колективних уявлень, що звуться ідеалами, не прийде йому на допомогу і не розв'яже всю силу інстинкту, ключ до якої звичайна свідома воля сама знайти ніколи не в змозі ".\nЮнг не заперечую ті психічні комплекси, які живуть в індивіді і які сформулював Фрейд. Однак він витлумачує їх по-іншому, розглядаючи в якості архетипів. Архетипи, згідно з Юнгом, виступають як загальні образи, форми, ідеї, що представляють собою переддослідні форми знання, несвідомі мислеформи. Колективні образи найбільш явно втілилися у формах народного фантазування і творчості.\nРозробляючи цю лінію, вчений зробив вагомий внесок у теорію міфу. Юнг переконаний, що колективні образи так чи інакше зумовлюють природу творчої фантазії та окремого художника. Спостереження над повсюдно схожих міфотворческіх мотивів у народів, які ніколи не приходили в зіткнення один з одним, призвело К. Юнга до ідеї про вкоріненості витоків міфотворчості і фантазування в загальну природу людей.\nПродуктивною з'явилася і розробка Юнгом теорії психологічного і візіонерського типів творчості. Психологічний тип творчості заснований на художньому втіленні знайомих і повторюваних переживань, повсякденних людських скорбот і радощів. Психологічний тип творчості експлуатує "денне" зміст людської свідомості, яка "висветляєтся у своєму поетичному оформленні". Переживання, яке культивує визионерский тип творчості, навпаки, заповнює все наше єство відчуттям незбагненної таємниці. Визионерский тип творчості - це погляд у безодню, в глибини стає, але ще не став, в приховані першооснови людської душі. Саме такого роду первопережіваніе наближає до осягнення онтологічної сутності світу. Приклади художньої творчості, відмічені визионерской забарвленням, по думці Юнга, - це друга частина "Фауста" Гете, діонісійські переживання Ніцше, творчість Вагнера, малюнки та вірші У. Блейка, філософсько-поетична творчість Я. БЕМС, а також грандіозні і забавні образи Е . Гофмана. "Ніщо з області денного життя людини, - пише К. Юнг, - не знаходить тут відгомону, але натомість цього оживають сновидіння, нічні страхи, моторошні передчуття темних куточків душі".\nНерідко визионерский тип творчості межує з такого роду викладом і фантазуванням, які можна зустріти в уяві душевнохворих. Не слід, однак, жодною мірою зводити визионерский тип творчості до особистого досвіду та індивідуальним комплексам. Таке зведення зробило б визионерский тип творчості, проривається до чогось Нез'ясована, відкривають завісу над таємницею буття, простий особистісної компенсацією або творчої сублімацією. Саме приголомшливе прозріння, лежаче по той бік людського, і дозволяє тлумачити визионерское переживання як глибинне проникнення художника за допомогою символів, мови мистецтва в природу світобудови, в душу культури.\nЗагальний пафос творчості Юнга, як бачимо, багато в чому опозиційний пафосу Фрейда. Фрейд значною мірою може бути витлумачений як раціоналіст, багато зусиль витратив па те, щоб виявити кордону і перетворені форми дії підсвідомого з метою навчити людину керувати цим підсвідомим, тобто приборкати його, змусити підсвідоме діяти в інтересах свідомості. Навпаки, вся система роздумів Юнга показує, що в несвідомому він бачить найціннішу частину внутрішнього світу людини. Довіра до несвідомого - це довіра до глибинних основ життя, якими наділена кожна людина. Фрейд вважав, що невроз є перешкода повноцінного життя, те, від чого слід позбавлятися. Щаслива людина, по думці Фрейда, перестав фантазує, невротик ж фантазує завжди, оскільки не цілком здатний "легально" реалізувати свої бажання.\nІншу позицію займає Юнг, вважаючи, що в певній мірі невротичний стан творчо продуктивно, є долею художника. "Відносна непристосованість є по-справжньому його перевага, воно допомагає йому триматися в стороні від протоптаного тракту, слідувати душевному потягу і знаходити те, чого інші були позбавлені, самі того не підозрюючи", - пише Юнг. Велика сила неусвідомлених внутрішніх потягів, нереалізованих поривів є обіцянка і передумова творчого акту. Таким чином, Юнг наполягав на тому, що ні слід викорінювати несвідоме, воно здатне доповнювати свідомість і плідно співпрацювати з ним. На цьому висновку К. Юнга були засновані багато наступні психологічні теорії мистецтва, а також сама художня практика - творчість М. Пруста, Дж. Джойса, Д. Лоуренс, В. Вулф, яким юнгіанскіе положення послали сильний імпульс, допомогли сформулювати власні творчі маніфести.\n Юнг К. Про ставлення аналітичної психології до поетико-художньої творчості // Зарубіжна естетика і теорія літератури. М., 1987. С. 230.


Печінка – найважливіший орган людського організму, які переробляє токсини в відходи, що виходять з організму. З огляду на той факт, як багато токсинів вражають організм людини 21-го століття, можна сміливо констатувати, що робота цього органу зросла в кілька разів. При сильних навантаженнях, з плином часу печінка може стати млявою і “пригніченою”, і це може бути серйозною причиною погіршення здоров’я всього організму, пише healthyliving.com.ua.\nЗ плином часу хронічна втома може поступитися примхливості, депресії і спалахам гніву.\nЗнак 4 – Підвищена пітливість/неприємний запах тіла\nПечінка – щось на зразок комп’ютера: коли вона перевантажується, починає “гальмувати” і нагріватися. Це досить-таки масивний орган, який може з легкістю передати свою температуру всьому тілу. Отже, цей факт стане причиною зайвого потовиділення.\nЯкщо Ви виявили у себе один або декілька з перерахованих симптомів, негайно проконсультуйтеся з фахівцем, щоб з’ясувати причину Ваших проблем. Пам’ятайте: печінка – це орган, який відповідає за роботу всього організму.\nДетальніше в цій категорії: « Скільки солі в продуктах: несподівана п’ятірка чемпіонів Ефективний засіб проти старіння мозку »