«День кар'єри» у м. Новогродівка – Луганський національний аграрний університет\n[:ua]Днями представники Луганського національного аграрного університету взяли участь у профорієнтаційному заході для учнів 10-11-х класів у м. Новогродівка Донецької області. Цей «День кар'єри» було організовано Новогродівським міським центром зайнятості з метою підвищення якості професійного самовизначення молоді.\n[ngg src=”galleries” ids=”235″ display=”basic_thumbnail” thumbnail_crop=”0″]Представники ЛНАУ там мали нагоду презентувати майбутнім абітурієнтам свої напрями підготовки, спеціальності, що займають провідні позиції на ринку праці.\nУчасть у подібних заходах – унікальна можливість не тільки поспілкуватися з школярами, що шукають найкращі освітні пропозиції для себе, а яскраво, наочно презентувати свій ЗВО, його здобутки, особливості та перспективи.[:]\nCategory: Вступна кампанія 26.11.2019\nPreviousPrevious post:Університетський центр медіаціїNextNext post:Стоп корупція!


Щорічний всеукраїнський змаг з пішого мандрівництва «Осінній рейд» відбувся на Львівщині − Український Пласт\n0:49 2 жовтня, 2017 пл. сен. Сергій Юзик, СМ\nЩорічний всеукраїнський змаг з пішого мандрівництва «Осінній рейд» відбувся на Львівщині\nМинулими вихідними відбувся «Осінній рейд» – традиційний щорічний всеукраїнський юнацький змаг з пішого мандрівництва, що має на меті масове залучення юнацтва до спортивного туризму і краєзнавчої діяльності. 23-24 вересня «Осінній рейд» знову зібрав пластунів й усіх охочих помандрувати. Захід організовано Львівською округою Пласту — Національної скаутської організації України за сприяння департаменту внутрішньої та інформаційної політики Львівської ОДА. Команди учасників представляли пластові станиці від Львівщини, аж до Сум.\nЗавданнями, які ставить перед собою змаг «Осінній рейд» є:\n– практичне пізнання історії рідного краю шляхом безпосереднього ознайомлення із забутими краєзнавчими пам’ятками національного рівня;\n– популяризація серед юнацтва спортивного туризму, професіоналізація пішого мандрівництва;\n– підготовка команд і учасників до участі в категорійних походах, передусім до Всеукраїнських змагань з пішого мандрівництва «Стежками Героїв»;\n– пропаганда та формування потреби у здоровому способі життя серед дітей молоді;\n– виховання у дітей, юнацтва та молоді національної свідомості, історичної пам’яті, громадської позиції, патріотизму, готовності захищати Батьківщину шляхом опанування духовної спадщини визвольної боротьби ОУН-УПА;\n– залучення дітей, юнацтва та молоді до краєзнавчої діяльності, вивчення, охорони та відновлення пам’яток української історії та культури;\nЦьогорічний маршрут «Осіннього рейду 2017» пролягав територією Золочівщини. Стартували пластуни 23 вересня поблизу Цвинтаря 1-ї Української Дивізії УНА, що неподалік села Червоне. Далі маршрут змагу пролягав до села Кропивне, а наступного дня учасники вирушили до фінішу біля Золочівського замку.\nНе зважаючи на доволі складний маршрут, примхи мінливої осінньої погоди, мокре взуття і мозолі, учасники мали змогу насолодитися чудовими краєвидами та цікавими історичними пам’ятками рідного краю.\nУчасть у змазі зазвичай беруть команди юнацьких куренів Пласту, а також поза заліком можуть брати участь інші команди – цього року була команда сеніорів. З командою юнаків обов’язково іде провідник, особа старша 18 років. Вік решти учасників команди — 14-17 років.\nЗмагання полягають у проходженні командами контрольних пунктів по нитці маршруту. На контрольних пунктах команди зобов’язані сфотографуватись повним складом, а в кінці змагання надати всі фотографії суддівській колегії. Окрім того на контрольних пунктах для команд можуть бути\nНа сторінках учасників цьогорічного змагу ще досі вирує обговорення, а кількість емоціій і фото просто зашкалює. Отож і ми також пропонуємо нашим читачам пройтися маршрутом «Осіннього рейду»:\nДивіться, як це виглядало з боку організаторів\nА знаєте, в кого була найтоповіша мішана команда на Осінній Рейд?) Правильно, то ми з крутєйшими Курінь ч.18 ім.Уляни Кравченко. Дуже дякуємо їм, за те, що погодились на авантюру іти з нами, організаторам за акцію, всім-всім учасникам за прекрасну атмосферу, з нетерпінням чекаємо результатів, а поки що кидаємо вам відосік, як в нас то всьо було)\nЗмаг з пішого мандрівництва Осінній Рейд завершився. На цих фото ви бачите хлопчурів, які стали мужчинами. Перемагаючи втому та біль, подаючи руку побратиму, несучи наплечник того, хто вже йшов понад силу, під проливним дощем та по-коліна в болоті, по лісових дорогах та асфальті, що збиває ноги. Більше 60 км з вирядом за два дні. Вони, це ті, хто РОБИЛИ НЕМОЖЛИВЕ.\n“Вовкодави” та один з “Волоцюг” ( ‘ class=img role=presentation v:shapes=”_x0000_i1026″> 🙂 ) ви навіть не знаєте наскільки ви круті. (Ок, не буду хвалити, щоб не зазналися 🙂 )\nАле ми не розслабляємось. Нас ще чекає ЛИСОНЯ!\nКинули виклик собі та своїм горішкам)\nНасправді цьогорічний #ОР був дійсно величезним випробуванням.\nДля початку зібратися з силами і поїхати у таку погоду. (хоча тут нам пощастило, дощу не було))\nДалі підкорити дві перші точки, які чомусь були на вершинках.\nІ нарешті не зійти з розуму у полі соняшників та темноти.\nЩоосені має бути якась мандрівка!\nЦьогоріч ПоХоду жили #своїм часом: ОРали поля ногами, робили непрохідні річки прохідними, вмивались дощами, випрошували у сонця ще трохи тепла і здобували найважчу точку – перемогу над собою. Ви вражаючі!\nТо було сильно!\nЗ ОР в мене дуже, ну от прям дуже багато емоцій, спогадів, досвіду.\nЗа ці 3 дні я тупо офігів наскільки ви круті і жосткі, було мега багато веселих моментів, десь ви мене чогось вчили,щось розказували,разом жартували і робили якусь люту дич.\nХоч для мене цей ОР був першим і досить важким,але завжди відчувалась якась підтримка від команди. Дуже дякую за проведений час, коротше – для мене ОР вдалось)).\nЮхууу, нарешті доповзли до фінішу.\nПередаємо вітання з Осінній Рейд)\nТрохи змокли, понатирали кілька нових мозолів, пережили батл з соняшниковим полем, але тепер маємо класні відзначки і купу прикольних фоточок.\nПо-перше: хлопаки, я вами пишаюсь! Вперше в житті попасти на змагання з мандрівництва і одразу ж вальнути близько 70 км – це мега круто!\nПо-друге: ви побачили, що фізичний біль – це ніщо, якщо у вас є сила волі і бажання перемогти.\nПо-третє: ви на собі зрозуміли, що не можна порушувати перше правило пластуна: “Не підпускати батьків до наплечника зі спорядженням”. Бо вони потім ваші фоточки у ФБ лайкають, а ви то все тягнете на собі. 🙂\nПо-четверте: до пластового життя треба готуватися і, нажаль, не в Counter Strike чи Dota, а в тренажерному залі або біговій доріжці.\nПо-п’яте: правильне спорядження – полегшує страждання.\nПо-шосте: картографія – це не розфарбовані малюночки, це зайві 20 км, як тільки ти відволікся на 5 хв від карти.\nПо-сьоме: треба вчитись розраховувати сили і час.\nХто йде через поле соняшників, той знатний мандрівник і справжній орієнтувальник.\nP.S. Ви думали це все? А хто забув намет з іншої сторони поля? Ні-ні, не ми!\n#ОР #ОР2017 #ОсіннійРейд2017


Закарпатські правоохоронці розшукують іршавських «наркобаронів» – Закарпатська область онлайн Закарпатські правоохоронці розшукують іршавських «наркобаронів» – Закарпатська область онлайн\n12.09.2019 09:01 Марія Королюк\nЗакарпатські правоохоронці розшукують іршавських «наркобаронів»\nНа Іршавщині виявили незаконний посів коноплі\nВ одному з населених пунктів Іршавського району правоохоронці знайшли на фермерській ділянці 175 кущів наркотичної рослини – коноплі. Також на даній території, що відноситься до одного з житлових будинків, був вилучений висушений та подроблений продукт, виготовлений з листя конопель.\nЗа словами поліцейських, сигнал про незаконне вирощування наркотичної рослини надійшов від місцевих жителів. Правоохоронці виконали ряд оперативно-профілактичних заходів та вирахували двір, на котрому невідомі організували справжню наркотичну плантацію.\nУ понеділок, 10 вересня, правоохоронці провели санкціонований обшук ділянки та підтвердили попередні дані про факт протиправних дій. 175 вилучених кущів були оформлені належним чином, а їх зразки — передані в лабораторію.\nЗа словами очільника Іршавського поліцейського відділку майора Василя Негрі, за виявленим фактом було відкрито кримінальне провадження, що передбачає ч. 2 ст. 310 КК України. Наразі поліцейські встановлюють причетних до правопорушення. За посів та вирощування коноплі їм загрожує кримінальна відповідальність.


Готелі в місті Старе місто Сірміоне\nГотелі: Церква Санта-Марія-Маджоре – Старе місто Сірміоне\nГотелі біля Церква Санта-Марія-Маджоре\nЦерква Санта-Марія-Маджоре, Старе місто Сірміоне, ІталіяНапрямок\nЦерква Санта-Марія-Маджоре: де зупинитись неподалік?\nЦерква Санта-Марія-Маджоре — 0,8 км\nЦерква Санта-Марія-Маджоре — 0,1 км\nЦерква Санта-Марія-Маджоре — 0,4 км\nЦерква Санта-Марія-Маджоре — 0,3 км\nЦерква Санта-Марія-Маджоре — 0,5 км\nЦерква Санта-Марія-Маджоре — 0,2 км\nЦерква Санта-Марія-Маджоре — 0 км\nСтаре місто Сірміоне: інші визначні місця\nфото Rebbecca Oddy\nЗамок Скалігер — одна з найцікавіших культурних атракцій у центрі міста Старе місто Сірміоне. Атмосферу культури міста Старе місто Сірміоне можна відчути, вирушивши до таких пам'яток, як Оздоровчий та спа-центр "Центр Акварія", Грот Каталлуса та Римська вілла Дезенцано-дель-Гарди.\nЯкщо ви цікавитеся релігійними спорудами, вирушайте до центру міста Старе місто Сірміоне, де є Церква Санта-Марія-делла-Неве. У місті Старе місто Сірміоне є чимало інших цікавих місць, які ви можете побачити на власні очі, наприклад, Замок Скалігер.\nНе можете дочекатися пляжу? Вирушайте просто у таке місце, як Spiaggia del Preti, що у самому центрі міста Старе місто Сірміоне. Хочете послухати шелест хвиль? Jamaica Beach розташований зовсім поруч.\nЦерква Санта-Марія-Маджоре: дізнайтеся більше\nДе Церква Санта-Марія-Маджоре?\nСтаре місто Сірміоне - місто, де розташовано Церква Санта-Марія-Маджоре. Серед цікавинок, якими Старе місто Сірміоне – місто з багатою історією – приваблює мандрівників, – спа. Цікаво, що є в околиці? Спробуйте відвідати такі місця, як Парк розваг Гардаланд та Замок Скалігер.\nЦерква Санта-Марія-Маджоре: де зупинитися неподалік?\nМи маємо 65 готелів, розташованих поблизу такого місця, як Церква Санта-Марія-Маджоре. Оберіть одну з цих опцій, які особливо подобаються нашим гостям:\nЦерква Санта-Марія-Маджоре: цікаве поблизу\nЦерква Санта-Марія-Маджоре: ідеї для цікавої подорожі\n• Грот Каталлуса\n• Замок Дезенцано\nЦерква Санта-Марія-Маджоре: що цікавого\nЦерква Санта-Марія-Маджоре: як дістатися\nАвіарейси до міста Старе місто Сірміоне\n• Аеропорт ім. Валерія Катулла (VRN), 25,4 км від центру міста Старе місто Сірміоне\n• Брешіа (VBS-Аеропорт ім. Габрієле Д'Аннунціо), 23,2 км від центру міста Старе місто Сірміоне\nІнші готелі в місті Старе місто Сірміоне, Італія\nГотелі з найвищим рейтингом у місті Старе місто Сірміоне\nНещодавно додані готелі у місті Старе місто Сірміоне\nLa Castellana Lake View Apartment A4\nІнші готелі у місті Старе місто Сірміоне\nПереглянути ще готелі в місті Старе місто Сірміоне


Олег Винник зіграє у повнометражній комедії «Скажене Весілля» — Navsi100.com\n23 Травня, 21:22\nЦе буде перша поява відомого співака на великому кіноекрані.\nЗірка української естради Олег Винник приєднався до команди повнометражної комедії «Скажене Весілля», що створюється за підтримки Державного агентства України з питань кіно. Це буде перша поява відомого співака на великому кіноекрані. Зйомки фільму розпочнуться наприкінці травня, а вже восени скажена комедія вийде в широкий прокат.\n«Я дуже радий, що наш скажений проект поповнися ще однією зіркою. Скажу чесно, залучити до зйомок такого відомого затребуваного артиста було непросто. Але ми разом з командою придумали для Олега таку роль, від якої важко було відмовитись, - коментує продюсер «Скаженого Весілля» Юрій Горбунов. – А от яку саме – дізнаєтесь вже восени. На глядачів попереду чекає ще чимало сюрпризів».\nА що з цього приводу думає сам Олег Винник – дивіться за посиланням.\nРаніше повідомлялося, що продюсерський центр MOZGI Entertainment виступить cпівпродюсером «Скаженого Весілля», а Олексій Потапенко (Потап) – музичним продюсером стрічки.\nПомилковий заголовок — Jktu Dbyybr psuhf' e gjdyjvtnhf;ysq rjvtlsї «Crf;tyt Dtcskkz»\nТеги: Олег Винник, комедія, Скажене весілля\nМадонна Дженніфер Лопес весілля Євробачення Lady Gaga Львів Київ концерт кліп вагітність прем'єра фестиваль син Відеокліп пісня Анджеліна Джолі Ріанна секс Ані Лорак діти Руслана Брітні Спірс Бейонсе фільм альбом


За якість ремонту дороги Суботів-Медведівка дорожникам вліпили догану\n22 квітня 2015, 13:50\tЩО? ДЕ? КОЛИ?\nДогана майстру бригади та новий ремонт коштом підприємства. Таке покарання отримали дорожники зі Смілянської державної експлуатаційної дільниці «Черкаського облавтодору».\nВони ремонтували дорогу між Суботовим і Медведівкою. Претензії до якості робіт висловив голова Черкаської ОДА під час поїздки на Чигиринщину. Юрій Ткаченко, нагадаємо, перевіряв її готовність до вшанувань героїв Холодного Яру цими вихідними.\n– Справді, ямковий ремонт зроблено неякісно, – визнає директор ДП «Черкаський облавтодор» Олександр Северин. – Майстру бригади, що його виконувала, оголошено догану. До завтра вони все перероблять коштом підприємства. Окрім того, змінено керівника Смілянської державної експлуатаційної дільниці. Однак із цим випадком це не пов’язано.\nЗа словами головного облавтодорівця, цього місяця ремонтники вже залатали близько 13 тис. квадратних метрів доріг по області. Тут працюють зо три десятки бригад. Зокрема, ямковий ремонт нині виконують на дорогах Бориспіль – Дніпропетровськ, Київ – Одеса, а також від Сміли до Звенигородського району. Лагодять шляхи місцевого та територіального значення також у Монастирищенському, Христинівському, Жашківському, Маньківському та Уманському районах.\nВи на сторінці: Головна Стрічка новин За якість ремонту дороги Суботів-Медведівка дорожникам вліпили догану


Таврійськ - Офіційний сайт міста — Юні танцівниці з Таврійська перемогли на Всеукраїнських змаганнях в Херсоні\nЮні танцівниці з Таврійська перемогли на Всеукраїнських змаганнях в Херсоні\nХореографічна студія «Грація» Таврійського Будинку культури (директор Зоя Штефан) стала переможцем Відкритих Всеукраїнських змагань сучасних танців в Херсоні. Виступ старшої групи «Грації» (художній керівник Аліна Ольховська) з композицією «Піднімись» зайняв І місце в категорії «Контемпорарі».\nКолектив «Грації» не вперше бере участь в таких представницьких змаганнях. В 2019 році студія зайняла на Всеукраїнських змаганнях сучасних танців три перших місця, і по майстерності обійшла танцювальні колективи з Одеси, Херсона, Вознесенська та інших міст України.\nТоді танцівниці перемогли в категорії Стріт-данс-шоу Юніори (вища ліга), отримали нагороду за танок «На стилі» (хіп-хоп), стали кращими в категорії СТК Юніори І (вища ліга/мала група) з композицією «Павучки», а також виграли в категорії Естрадний танок Юніори ІІ, блискуче виконав танцювальну композицію «Шторм».\nЧлени журі відмічали оригінальність постановки, синхронність номерів, технічний рівень виконання танців. Одразу 10 «Грацій» були признані кращими танцівницями Всеукраїнських змагань 2019 року. Це – Аліна Бриль, Олена Решетняк, Олександра Юсупова, Дар’я Дадюк, Єлизавета Куцевол, Євгенія Шпега, Діана Кулик, Оксана Крайнюкова, Марія Лобуцька, Анастасія Курлюк.\nАліна Ольховська була удостоєна звання кращого художнього керівника за результатами 2019 року.\nЦього разу хореографічна студія знову підтвердила свою високу майстерність. Як і два роки тому, журі високо оцінило артистизм та хореографічну підготовку «Грацій».\nВідкриті Всеукраїнські змагання сучасних танців відбулись у квітні в Херсонському Національному технічному університеті.


Руні Мара - біографія зірки з кф дівчина з татуюванням дракона :: Велика бібліотека біографій\nРуні Мара - біографія зірки з кф дівчина з татуюванням дракона\nРуні Мара, Патрісія Руні Мара (Rooney Mara; рід. 17 квітня 1985 & mdash; американська актриса, що прославилася завдяки ролі Ненсі в рімейку класичного фільму жахів «Кошмар на вулиці В'язів», а також роллю Лісбет Саландер у фільмі «Дівчина з татуюванням дракона », за яку номінувалася на премії« Золотий глобус »і« Оскар ».\nМара народилася і виросла в місті Бедфорд, штат Нью-Йорк, в окрузі Уестчестер, передмісті Нью-Йорка в родині, чия історія вже стала частиною історії її країни. Мара & mdash; правнучка засновника кількох клубів з американського футболу, в тому числі і самого титулованого в Національній футбольній лізі США & ndash; Pittsburgh Steelers, а її ірландські предки володіли великими маєтками в Європі. Батько Руні - Тімоті Крістофер Мара віце-президент спортивної команди «Нью-Йорк Джайентс», мати - Кетлін Макналті & mdash; агент з нерухомості, сестра & mdash; актриса Кейт Мара, два брата.\nОднак Руні Мара не відноситься до числа «золотої молоді», заявляючи, що дитинство її пройшло в маленькому містечку передмістя Нью-Йорка, а коли її предки заснували ті самі команди, їх вартість становила близько 500 доларів. Батько Руні & mdash; народився в багатодітній родині, де крім нього було ще десять дітей. Сьогодні ж актриса одна з сорока онуків, так що коли після школи дівчина вирішила подивитися світ, то взяла для цього кредит у банку.\nПоїздка 2006 року в рамках програми Traveling School дала можливість не тільки побачити різні країни, але і по новому поглянути на життя, оскільки майбутній актрисі вдалося побувати в таких регіонах, як Еквадор, Перу, Болівія і Кенія. 21-річна Руні відвідувала Кенії як волонтер, бажаючи допомогти сиротам, батьки яких, в більшості випадків, померли від СНІДу та захворювань, пов'язаних з ВІЛ-інфекцією. Повернувшись додому Мара не змогла забути того, що їй довелося побачити, особливо в Африці. Разом з сестрою, теж актрисою, вона заснувала благодійну організацію Faces of Kibera, яка постачає їжу, одяг і ліки жителям нетрів Кібера на околиці Найробі, столиці Кенії, де проживає 1 млн осіб на квадратну милю. Мета фонду & mdash; побудувати притулок на території розміром у 6 акрів. Для благодійних аукціонів використовуються предмети команд «Піттсбург Стілерс» і «Нью-Йорк Джайентс».\nСестра Руні Кейт, яка старша за неї всього на два роки, почала акторську кар'єру в 12 років, проте Руні, після повернення з подорожі, вступила до університету. У 2010 році Руні Мара закінчила школу індивідуального навчання Gallatin School (де вивчала психологію, міжнародне соціальне право і непрофилирующих предмети) при Нью-Йоркському університеті.\nВідомо, що Мара з дитинства мріяла стати актрисою, правда її вабили підмостки музичного театру. У підлітковому віці вона переглянула всі спектаклі на Бродвеї. Партії багатьох постановок Руні знала напам'ять. Але оскільки свої вокальні дані майбутня актриса завжди оцінювала критично, то кінематограф виявився єдиним шансом потрапити в світ, якій її так вабив. До речі сказати, Руні пробувала себе і в інших професіях, так якийсь час намагалася працювати барменом, але виявилася занадто «асоціальна для цього», її лякало велика кількість людей.\nЩе в університеті Руні обзавелася агентом і стала відвідувати проби. «Акторської майстерності я ніколи по-справжньому не вчилася, - зізнається актриса. - У класі серед інших студентів я відчувала себе дуже ніяково ». Мара осягає професію, беручи приватні уроки.\nПершою роллю дівчини став епізод в серіалі «Закон і порядок: відділ спеціальних розслідувань», де вона зіграла жертву сексуального злочину.\nПотім послідували декілька років роботи над незначними епізодичними ролями, поки в 2009-му році Руні не отримала пропозицію знятися в головній ролі ремейка культового фільму жахів «Кошмар на вулиці В'язів». Незважаючи на те, що картина зробила Мару впізнаваною актрисою, сама дівчина мало не залишила професію, побачивши себе на екрані. Потім була епізодична роль в «Соціальної мережі», а після фільм, який зробив її по-справжньому знаменитою & mdash; кримінальний трилер Девіда Фінчера «Дівчина з татуюванням дракона». Режисер побачив актрису в чотирихвилинного сцені в «Соціальної мережі». Першою реакцією було: «Хто вона? Вона приголомшлива! ». Однак, режисер не поспішав з вибором. Відомо, що на роль хакерши Лісбет з бестселера шведського письменника Стіга ласо «Міленіум», пробувалися безліч актрис, а сотні проб зайняли кілька місяців. Фінчер просто не вірив, що у цій русявий дівчинки з пристойної сім'ї може бути щось спільне з зацькованим суспільством андрогіном - Лісбет & mdash; блідою, анорексіческі худий дівчиною з короткою стрижкою і пірсингом у носі і бровах, яка жорстоко мстить за власне згвалтування і розслідує серійні вбивства.\nАле виявилося, що у Лісбет і Руні багато спільного. Руні також одинак і затворница, як і її героїня. «Я & mdash; темна особистість. З трьох років я пам'ятаю себе такий. Одного разу, коли мама запитала, ким я хочу бути на Хелоуін, я відповіла: «Кларою, дівчинкою-інвалідом з фільму« Хейді ».\nВ «Дівчині з татуюванням дракона», героїню актриси гвалтують. Улюблений питання журналістів про цю роль & mdash; була сцена з згвалтуванням важкої? Так і хочеться відповісти, з сарказмом говорить актриса: «Ні, ну що ви, це було так весело і збудливо!» Відомо, що партнер Мари Йорик ван Вагенінген весь наступний день після зйомок провів в сльозах у власному готельному номері.\n«Фізично було найважче. Мене дійсно побили. Знадобилося кілька днів, щоб прийти в себе », - розповідає актриса про ті жертви, на які їй довелося піти для ролі Лісбет Саландер. Крім того Руні сильно схудла, щоб достовірно втілити образ дивної не від світу цього хакерши. За словами автора, характер Лісбет створювався за образом дорослого Пеппі Довгапанчоха. Також для ролі актриса обстригла волосся і пофарбувалася в чорний колір, вибілила брови, зробила безліч проколів для пірсингу. Єдине, що було несправжнім - татуювання, які були просто змиті.\nРуні Мара з 2007 року живе в Лос-Анджелесі. З 2010 року зустрічається з Чарлі Макдауелл, сином актора Малкольма Макдауелла.


Колишня дружина Шовковського пояснила стрілянину і звинуватила екс-воротаря у крадіжці - Korrespondent.net\nКолишня дружина Шовковського пояснила стрілянину і звинуватила екс-воротаря у крадіжці\niSport.ua, 11 квітня 2018, 09:03\nОлександр Шовковський та Ольга Альонова\nОльга Альонова просить Шовковського, свого колишнього чоловіка, сплатити близько мільйона гривень аліментів, які він заборгував.\nЕкс-дружина Шовковського прокоментувала ТСН стрілянину під час візиту футболіста до доньки.\nОльга Альонова захищає матір і пояснює її поведінку самозахистом, тому що Шовковський нібито прийшов їх грабувати. І було це, за її словами, не вперше - після візиту 2016 року в неї зникли цінні речі та елітний автомобіль.\nТакож вона додала, що вогнепальної зброї в будинку немає. З чого саме стріляла її мама, Альонова не уточнила. А кидалася жінка, за її словами, не камінням, а землею з вазонів.\nРаніше футболіст опублікував пост в соцмережі, де розповів, що на Великдень прийшов привітати дочку, а мати колишньої дружини Любов Альонова початку проганяти екс-зятя з двору - кидала в нього каміння, а потім тричі вистрілила.\nНаводимо витяг з листа Ольги Альонової у відповідь на запит ТСН:\n"З цього приводу можу повідомити наступне.\nЛіверпуль переміг МЮ і повернувся на перше місце в АПЛ256\nАйнтрахт поставив унікальний рекорд серед німецьких клубів у Лізі Європи214


Топи, футболки, сорочки для дівчат, купити в Україні | Little Bunny\nГоловна / Одяг для дівчаток / Топи, футболки, сорочки для дівчат\nГоловна сторінка » Одяг для дівчаток » Топи, футболки, сорочки для дівчат\nПоказано 1–24 із 50\nКостюм спортивний кемел, трьох нитка з начосом з 80 ріст\n729.00грн. – 1,400.00грн. Купити\nСорочка стильна в клітку\nФутболка жіноча S, M, L\nБлуза з комірцем\n238.00грн. – 277.00грн. Купити\nБлуза дитяча літня з 80 по 116 ріст\n213.00грн. – 252.00грн. Купити\nФутболка для дівчинки з паєтками з 80 по 140 ріст\nОдне з найбільших задоволень батьків і оточуючих малюка – це ретельно вибирати дитячий одяг. Тим не менш, це може бути важко, орієнтуватися серед величезного вибору товарів: футболки, сорочки і топи для дівчаток. Для того, щоб допомогти вам у виборі стильного дитячого одягу, Little Bunny пропонує різноманітний асортимент, включаючи безліч якісних топів для дівчаток і футболок за розумними цінами!\nЗнайдіть красиву сорочку для дівчинки на Little Bunny\nЩоб з легкістю комбінувати вбрання ваших дітей, український виробник Little Bunny пропонує безліч колекцій дитячого одягу на різний вік і для будь-якого сезону. Сорочки для дівчаток підходять для невимушеного і вишуканого образу дитини – це справжній універсальний одяг, на всі випадки життя. Сорочка в клітку на дівчинку підходить як для навчання, так і для сімейного свята, а також на кожен день – сорочку можна легко носити з легінсами або джинсами. Дитячі сорочки на дівчинку ідеально підходять для повсякденного і міського способу.\nЗ Little Bunny ви можете отримати доступ до багатьох моделей сорочок і за кілька кліків знайти ту, яка вам потрібна. Купити дитячу сорочку в клітку на дівчинку можна в Дніпрі з доставкою по всій Україні. Можливо Вам буде цікавий новорічний одяг для дітей.\nМодні футболки для дівчаток в 2021 році\nФутболки – невід’ємна частина гардеробу для дівчаток. Це вироби, які підкреслять свій стиль і будуть легко поєднуватися з більшістю одягу на різні сезони. Дитячі футболки для дівчаток доступні в різних моделях і розмірах: з короткими рукавами, однотонні, з паєтками або з термоаппликацією.\nВи шукаєте футболки для дівчаток, які блискуче поєднують в собі легкість, зручність і оригінальність? Відкрийте для себе без зволікання наш асортимент футболок, призначених для різних вікових груп дітей, піклуються про свою зовнішність – футболки на дівчинку з колекції Little Bunny не поступаються оригінальності і радують маленьких і великих любителів моди.\nНавіть якщо у вас обмежений бюджет, стежте за всіма тенденціями, не втрачаючи при цьому багато грошей, завдяки низьким цінам інтернет магазину Little Bunny і отримуйте доступ круглий рік до модних футболок, топів і сорочкок для дівчинки і всієї сім’ї. Можливо вас зацікавить одяг для дівчат і хлопців.\nТопи і майки для дівчинки на будь-який вік\nВідкрийте для себе колекцію топів і майок для дівчаток від виробника Little Bunny. Весь дитячий одяг доступний в різних розмірах: від маленьких принцес до юних леді. Модні топи для дівчаток легко поєднуються з багатьма нарядами і є незамінними речами в гардеробі вашої дочки. Ми знаємо, що діти іноді дуже вимогливі до стилю одягу. Ось чому ми пропонуємо широкий вибір фасонів і кольорів дитячих топів для дівчаток, які можна купити в Україні.\nПри виборі одягу для дівчинки на першому місці повинні бути:\nОскільки діти носять дуже багато футболок, майок і топів для дівчаток, важливо уважно стежити за їх якістю. Наші дитячі футболки виготовляються тільки з якісних матеріалів і забезпечують ідеальний баланс між вентиляцією і збереженням тепла тіла. Разом з цим, це не впливає на якість – дитячі футболки для дівчаток з термоаппликация залишаються яскравими і красивими навіть після декількох прань. Наш інтернет магазин Little Bunny гарантує якість всієї продукції, при цьому забезпечуючи заслужений комфорт кожен день. У всіх наших футболках, топах і сорочок для дівчаток ви отримуєте зручні матеріали і модний крій, гарантуючи при цьому відмінне співвідношення ціни і якості. Такий одяг не тільки довго прослужить, але і за нею легко доглядати.\nКупити футболку, топ і сорочку для дівчинки в Україні\nЯкщо ви шукаєте, де купити в Україні якісні футболки, топи і сорочки для своєї маленької дівчинки, то інтернет магазин Little Bunny – найкраще рішення. Чи шукаєте ви футболки для дівчаток з малюнком, смугасті або однотонні, є щось на будь-який смак і розмір! Завдяки нашим низькими цінами і акціям, регулярно пропонованих протягом року – ви можете побалувати себе і порадувати свою маленьку дівчинку, не витрачаючи при цьому грошей багато грошей.\nЧасті питання про топи, футболки та сорочки для дівчаток\n⏩ Які ціни на топи, футболки та сорочки для дівчаток?\nЦіни на дитячі футболки та сорочки для дівчаток від 117 грн\n⏩ Які топи, футболки та сорочки для дівчаток можна купити в Україні?\nдитячі футболки з паєтками\nдитячі футболки з термо-аплікацій


Пам’яті «Баті» присвячується… | Українська Народна Рада Приірпіння\nПам’яті «Баті» присвячується…\nОприлюднено 18.10.2014 автором Данута Костура\nОлександр Леонідович Гуменюк – український військовий, полковник, заснувував і командував 11 –м батальйоном територіальної оборони «Київська Русь». Загинув від кулі снайпера під Дебальцевим. Нагороджений орденом Богдана Хмельницького III ступеня (посмертно).\nУ рідному селі Олександра Гуменюка Ясеновому, що на Одещині, у школі, де він навчався, односельчани урочисто відкрили меморіальну дошку своєму знаменитому земляку. На урочистостях були присутні дружина Героя та його сини – трійнята.\nУчні читали патріотичні вірші, співали. Директор школи Анатолій Капіца розповів, що, приїжджаючи у село, Олександр завжди навідувався у школу, щоб привітатися з учителями, поділитися своїми думками: « У нього було що сказати всім. Люди тягнулися до нього, а він до них. Він буде прикладом для нас всіх. Ми його завжди пам’ятатимемо».\nКласний керівник сказала, що їй дуже важко говорити про Сашу у минулому часі: « Я не можу забути того хлопчика, якого взяла у 7-му класі. Це був дуже скромний хлопчик, тактовний, чесний, добросовісний, працьовитий і відповідальний – якщо скаже, що зробить, значить зробить. Він весь час досягав свого».\nЛюдмила Прокопечко , ініціатор і організатор відкриття меморіального знаку, кандидат у народні депутати. Але, як нас запевнили, це не агітаційний захід. Пані Людмила активна учасниця двох Майданів, як волонтер багато їздила на схід, допомагаючи АТО. У своєму слові вона сказала: «Ми зможемо зберегти мир, коли розумітимемо, що Україна наш спільний дім, що це наша земля, що ми тут господарі. Тому не маємо права нікому дозволити стати на нашу землю своїм чужим загарбницьким чоботом. Саме за це поклав своє життя наш земляк Олександр Гуменюк».\nМеморіальну дошку відкрили дружина та сини Героя під звуки пісні «Пливе кача». Захід завершився виконанням гімну.\nСім’я побувала у класі, сини посиділи за партою, за якою сидів їх тато.\n– Мені здається, що я тут вже колись побував,- мовив один із синів, коли ми виходили з класу.\nСело, у якому зростав Олександр Гуменюк\nНа жаль, на заході було небагато односельців. Багато хто вперше почув про відкриття меморіальної дошки на ринку, де відзначали День села. Від ринку до школи далеченько і тому на захід встигли не всі. Зате приємно було побачити багато симпатичних, серйозних, відкритих облич школярів.\nУ розмові з директором школи дізналася, що на даний час у школі 192 учні, яких навчають 28 учителів. Поруч, у старому приміщення школи, знаходиться недавно відремонтований дитячий садочок, який може скласти конкуренцію багатьом столичним садочкам. Сюди водять 56 діток. Школа бере свій початок з 1912 року. У 1977 році побудована нова, з басейном, який вже давно не функціонує і про який залишився хіба спогад про минулу велич.\nУ селі, в якому проживають 1800 громадян, є Свято-Покровський храм з півтораметровими стінами. Така товщина зумовлена тим, що його почали будували суворівські війська, очевидно, бачачи храм і як фортецю. Але збудували лише вівтар. У наступному, 19 столітті, будівництво було завершено. Минулого року храм відремонтували. Настоятель каже, що новий подих храм дістав після газифікації села три роки тому. Зараз це окраса села, бані якого видно здалека.\nНа території храму розташований музей, відновлена криниця.\nПроблемою села, як і всюди, є безробіття. Люди виживають, як можуть, в основному завдяки вирощуванню овочів, фруктів. Тримають корови, здають молоко. Експедитор, яка купує у селян молоко для молокозаводу, говорить, що минулого місяця люди продали 700 літрів ( у літні місяці здавали до двох тисяч). Таку різницю пояснює тим, що на Покрову приїдуть додому багато дітей, які живуть у містах і заберуть припасені для них масло, сметану, сир тощо.\nХати, у яких живуть ясенуватівці, чепурні, побілені, пофарбовані. У дворах – порядок.\nМи, а це крім сім’ї Гуменюків, ще волонтери Володимир Щербінін та Богдан Яворський( які, залишивши свої роботи, повністю занурилися у допомогу АТО), дісталися Ясенового близько 10-ї ранку.\nСпочатку побували на Дні села. Урочистості відбувалися на ринку. Концерт уже йшов до завершення, великий казан з рибною юшкою був з’їдений , місцевий жіночий гурт «Лебідонька» доспівував свої пісні. По периметру базару вишикувалися возики з кіньми, працювала надувна гірка, діти ласували цукровою ватою.\nЗ приємністю відзначила, що моє бачення сільської глибинки на Одещині ( 200 км до Одеси, 20 км до райцентру Любашівка) як до наскрізь русифікованої, розвіювався. Україномовне, повне власної гідності село. Тому питання, яким задавалася, їдучи на батьківщину Олександра Гуменюка, а саме: звідки витоки його українства, високого патріотизму, ставав зрозумілим. Він був плоть від плоті від цієї землі, від цих людей. Додамо його особисті чесноти і нічого дивного не має. Все закономірно для такої чесної, цілеспрямованої особистості, як Олександр.\nОдносельці, з якими говорила, плачучи розповідали, що не хочуть вірити, що його вже не має на цьому світі. Кожен говорив про його людяність, простоту. Кожен старався пригадати щось особливе. Одна жіночка згадала, як на запитання, звідки так рано біжить, сказав, що з сусіднього села. А до нього – 12 км.\nСини, дружина побували біля хати, у якій зростав їх батько, чоловік. Там чудова аура, яка відразу передалася синочкам. Вони защебетали, заусміхалися. Сам невеличкий будиночок теж особливий – стіни виставлені з плиток, на яких зображені виноград, квіти. Зараз там ніхто не живе, але пані Олена планує відкрити у ньому музей.\nЩе в Коцюбинському, коли сини Гуменюків Максим, Святослав і Олег сідали в машину, почула їх незакінчену розмову: «Тато зробив би…».\nОлександр був щасливим, коли вони народилися, – каже дружина Олена. Жили ми Києві, в холостяцькому гуртожитку вп’ятьох у десятиметровій сирій кімнатці без всяких зручностей впродовж 2,5 років. Діти хворіли. Нарешті отримали у Коцюбинському чотирьох кімнатну. Олександр, вийшовши на пенсію, був щасливим, бачачи, як ростуть його синочки.\nОлександр Гуменюк був причетним до козацького братства бойового Звичаю Спас. Його товариш Віктор Заворотній говорить : « Жити по совісті і по правді непросто. Але Саша так жив».\nЧасто забирав на заняття синів. ««Оселедці», які носять хлопчаки – це їх особистий вибір, зроблений років два тому, – каже пані Олена. – Ми не перечили». У мирний час вона з чоловіком виїжджала як вихователь у козацькі табори. Це була їх стихія – здоровий, активний відпочинок.\nДорогою розказує про чоловіка, про себе, про життя з ним.\nОлександр був у матері пізньою і єдиною дитиною – народила його у 39 років. «Любов до сина у матері була безмежною»,- продовжує пані Олена.\nПісля школи Сашко поступив в Одеський політехнічний інститут. Але манила військова служба і він поступає у Рязанське повітряно-десантне училище, елітне на той час. Коли служив у Прибалтиці, під час протесту в часи перебудови, відмовився розганяти мирних демонстрантів саперними лопатками. Звільнили. Повертається в Україну. Проблеми з відновленням на військову службу. Лист до Президента Кравчука. Дістає дозвіл. Служба у гарнізоні на Одещині.\nУ гарнізоні вони і познайомилися – Олена теж там працювала. Вона виховувалася у сім’ї, де до тодішнього устрою відносилися доволі скептично. Батько так і не дав згоди на свій вступ до комуністичної партії, що відбилося на його кар’єрі. Вона виховувалася у сім’ї болгарина і росіянки. Її маму після війни з учительським дипломом направили разом з тисячами інших дівчат-росіянок в Україну «асимільовувати» місцеве населення.\nОлена повністю прийняла погляди свого чоловіка і у всьому його підтримувала. Служачи у війську, Олександр до свого диплому додав ще два.\nЗараз її синам по 11 років. Коли було по чотири рочки, серйозно захворів один з них. Щоб його не травмувати, не стали віддавати двох у школу – всі вчаться екстерно. А ще вчаться у музичній школі.\nОлександр всією душею підтримав Майдан Гідності. Він звільнився з роботи і повністю занурився у його стихію. Маючи велике коло знайомих у військових верхах, їздив по частинах, агітуючи не виконувати накази по розгону Майдану. Працював на випередження.\nА потім сам став створювати батальйон «Київська Русь». До нього потягнулися майданівці. І не тільки. Йому довіряли. Він знав свою справу, був рішучим і надійним. Після передислокації у гарячу точку у його батальйоні не було втрат. Перша втрата – сам Олександр і його охоронець. Російський снайпер знав у кого стріляє. Пані Олена вважає, що смерть її чоловіка була кимось заздалегідь спланована.\nУ Олександра було багато друзів. Всі зараз їм допомагають. І не тільки друзі. Один чоловік, здавалося, що далекий від Майдану, подарував ще за життя Олександра , машину. Вони тоді вирішили, що «Київській Русі» вона більш необхідна. Другу машину подарували вже персонально їй після загибелі чоловіка. Продала. За виручені кошти збирається купити для батальйону чотири снайперські гвинтівки. Створює благочинний «Фонд імені Олександра Гуменюка», який допомагатиме тим, кого доторкнулася війна.\nНедавно з бучанськими волонтерами побувала у Дебальцевому в батальйоні, яким керував її чоловік. Зараз батальйон «Київська Русь» відводять на відпочинок у «Десну». Олена Гуменюк з нетерпінням чекає моменту, коли знову зможе побачити бійців, якими так по-батьківськи опікувався її чоловік і які так і називали його – «Батя».


Головна Соломка Соломоплетіння Каркасні плетіння Каркасні плетіння\nКвадрат (фото 93). Квадрати, плетені на каркасі, широко відомі у всьому світі. Наприклад, у народів Південної Америки це плетіння називається Gods Eye (Око Божий). У 19-20 століттях ця назва була запозичена жителями Нового Світу, потім поширився у країни Західної Європи, Англії, Австралії. До наших днів у Мексиці збереглася традиція дарувати дитині при народженні солом'яний хрест, сплетений з п'яти квадратів на єдиному каркасі. Цей амулет мав охороняти дитину протягом перших п'яти років його життя (п'ять квадратів — п'ять років). Ідеальний ритм переплетень символізує гармонійний розвиток дитини, охороняючи його і даючи сили протистояти хворобам і злу. Схожа традиція існує і в аборигенів Австралії. Вони виплітають квадрат на дерев'яному каркасі з трав, як символ розвитку і захисту. Можливо, таку ж символіку несе цей елемент і в білоруських Царських воротах, і в щитоподобных солом'яних «павуків», які були поширені в країнах Західної Європи.\nПлетені на каркасі квадрати і багатокутники використовуються білоруськими майстрами протягом багатьох століть і дуже популярні серед сучасних майстрів соломоплетіння. Вони служать основою для розробки і створення скриньок, декоративних побутових виробів, панно, ялинкових іграшок, ці плетіння можна часто зустріти в декорі солом'яної скульптури.\nОсновою плетених квадратів і багатокутників є каркас. У минулому він традиційно виготовлявся з тонких дерев'яних паличок. З сучасних матеріалів найкраще підходить м'яка дріт діаметром 1,5—2 мм: вставляють її всередину солом'яних трубочок, щоб приховати метал.\nРозглянемо послідовність виготовлення плетеного солом'яного квадрата.\n1. Для виготовлення каркаса візьміть 2 однакових шматочка мідного дроту діаметром 1,5—2 мм і довжиною 4 див. Вставте кожну дріт всередину солом'яною трубочки довжиною 4 см і внутрішнім діаметром, відповідним діаметру дроту.\n2. Зв'яжіть дроту в середній частині під прямим кутом хрест-навхрест. З'єднання повинне бути міцно пов'язано і закріплено вузлом. Кінці нитки для зв'язування звільніть на 8-10 см, але не обрізайте.\n3. Візьміть довгу робочу соломину з верхньої частини стебла з максимальним діаметром не більше 2-3 мм. Тонкий кінець соломини накладіть на каркас в місці перетину так, щоб він виступав за перетин на 5-10 мм, і міцно прив'яжіть залишеними кінцями ниток. Нитки обріжте, на вузлик капніть трохи клею для фіксації (малюнок 5.57 а).\n4. Перевейте робочої соломину хрест-навхрест місце зв'язування для того, щоб замаскувати нитки (малюнок 5.57 б).\n5. Послідовно накручуйте каркас робочої соломину, обравши один напрямок (малюнок 5.57 б, в), витки укладайте щільно один до іншого без просвітів. Виступаючий кінчик робочої соломини заплетіть, пригнувши його до одного з дротів каркаса.\n6. Закінчивши плетення, кінець робочого соломини щільно прив'яжіть до одного з дротів каркаса і акуратно видаліть зайву частину стебла, зрізавши її вздовж нитки перев'язки. Можна кінець робочої соломини заправити під попередній виток і зайву частину стебла зрізати уздовж сторони квадрата. Місце кріплення плетіння фіксуйте клеєм.\nПлетений квадрат має дві сторони з різним рисунком переплетення. Лицьовою стороною традиційно вважається та, де солом'яні витки утворюють суцільну рівну поверхню і приховують каркас.\nВиступаючі кінці каркаса при необхідності можуть служити для кріплення квадрата до інших елементів. Якщо вони не знадобляться вам у майбутньому, видаліть їх плоскогубцями.\nБагатокутники, плетені на каркасі, виконуються аналогічним описаному вище способом. Відмінність полягає у кількості елементів каркасу. Для виконання багатокутників з парною кількістю сторін беруться підстави для каркаса, зв'язуються під рівними один до одного кутами і обплітаються робочої соломину. Так виконуються шести-, восьмикутники, але можуть бути елементи і з більшою кількістю сторін.\nЯкщо необхідно виконати елемент з непарною кількістю сторін, наприклад трикутник, у каркаса, підготовленого для квадрата, з'єднують разом дві напрямні, а решта розводять під рівними кутами один до одного в 120°.\nДалі по схемі виконують плетіння робочої соломину. Поєднуючи дві напрямні разом, ви можете отримати будь-каркас для виконання багатокутників з непарною кількістю сторін (малюнок 5.58).\nПлетені на каркасі елементи можна доповнювати невеликими декоративними деталями. У Білорусі майстри часто прикрашають середину квадрата вставкою з тканини або ниток червоного або синього кольору. Перш ніж зробити вставку, виконайте робочої соломину перші 2— 3 витка. Поверх витків з лицьової сторони плетіння покладіть шматочок тканини або пасмо ниток. Кінці накладених елементів повинні виходити на виворітну сторону квадрата. Утримуючи їх вставку, продовжуйте виконувати плетіння.\nКвадрати і багатокутники можна робити з фактурною поверхнею. Для цього змінюють напрямок обмотування робочої соломину направляючих каркаса (малюнок 5.59 а, б). Ритм чергування високого і низького рельєфу ви можете задавати самостійно, проте для того, щоб він добре читався, краще робити між чергуваннями не менше 3— 4 витків.\nЯкщо використовувати в якості каркаса дріт, можна виконувати об'ємні елементи у вигляді пірамід, а при великій кількості направляючих надавати цим елементам сферичні і кулясті форми. За такою технологією виготовляють капелюхи, використовуючи до 16 направляючих.\nЛанцюжки з квадратів. В окремих випадках для виконання художніх виробів і декору необхідно мати ланцюжки з квадратів або цілі сітки. Для цього створюються суцільні каркаси.\nПри виконанні ланцюжків з квадратів в якості основи ланцюжка береться одна каркасна дріт, на якій згодом будуть розташовані всі об'єднані квадрати. Дріт вставити всередину солом'яною трубочки. Далі виконуйте послідовно квадрати. Починаючи від краю довгого каркаса, навяжите першу коротку напрямну, прив'яжіть в місці перетину робочу соломину і виконайте перший квадрат. Наступну коротку напрямну прив'яжіть на відстані від першої направляючої, що дорівнює діагоналі квадрата (малюнок 5.60). Послідовно виконуйте всю ланцюжок.\nПри виготовленні каркасних елементів намагайтеся дотримуватися наступних правил:\nвиконуючи серії каркасних елементів, вибирайте робочі соломини однакового діаметру;\nв якості робочих соломін вибирайте соломку з верхньої частини стебла з максимальним діаметром до 2,5—3 мм;\nтовщина робочої соломини підбирається за розміром виконуваного елемента: чим менше елемент, тим більш тонка соломка використовується для його виконання;\nвиконуючи послідовно на одному каркасі кілька елементів, закінчуйте кожен елемент зі сторони наступного — таким чином ви замаскируете прив'язані кінці робочих соломін.


ІнструментиИнструменты... | Львівська ковальня | Львівська ковальня\nГоловна / Інструменти\nХудожня ковка дуже трудомісткий процес і для нього потрібні спеціальні інструменти. Всі етапи роботи над кованим виробом проходять на ковадлі. Найбільш поширений тип – однорогий ковадло, Виготовляється вона з не загартованої сталі з приварений зверху загартованою пластиною. На розі зручно загинати метал, а в отвори на протилежному краї можна вставляти різні пристосування для сложнорельефной кування. Рубати метал треба тільки в підстави рогу, тому що на загартованої частини ковадла зубило швидко робиться непридатним.\nЗазвичай ковадло міцно закріплюється милицями на невисокому дубовому чурбаку. Вага її може бути 50 кг і більше – залежно від характеру художнього кування і величини оброблюваних деталей.Шперакі – маленькі пристосування, що вставляються в отвори в ковадлу. На шпераках вибивати і правляться різні елементи візерунка.\nОбробляють метал при невеликих поковка ручником-молотком, ним же вказують місце, по якому повинен ударяти кувалдою молотобоєць. Вага ручника від 0,5 до 1,5 кг. Робоча частина – плоска, верхня – закруглена або загострена (у вигляді тупого зубила). Верхня і нижня частини гартується. Довжина ручки 300-400 мм. Кувалда-молот важить від 2 до 8 кг. Коваль-молотобоєць тримає кувалду обома руками. Обидва кінці кувалди плоскі. Рукоятка (з метою меншої віддачі в руки) робиться з деревини легкої і міцної горобини.\nЗ жару оброблювана деталь (поковка) виймається й утримується в процесі роботи кліщами, що мають самі різні форми губок. Залежно від характеру деталі губки можуть бути плоскими, напівкруглими, трубчастими. При необхідності їх можна нагрівати і змінювати відповідно до профілю поковки. Кування завжди слід щільно і міцно обхвачувати кліщами.\nДля рубки і різання заліза застосовують зубила та підсічки. На відміну від зубил, уживаних слюсарями, вони мають дерев’яні ручки. Підсічку вставляють в отвір у ковадлу. Деталь кладуть між підсічкою і зубилом і розрубує ударом кувалди по зубилу. Насічку (не наскрізну) роблять на майданчику ковадла, а разрубку пластини – біля основи роги, щоб уникнути псування зубила. У всіх операціях деталь потрібно міцно утримувати кліщами. Для пробивання отворів служать пробійники, вони можуть мати різноманітні перетину – круглі, квадратні, прямокутні і ін\nЩоб поковки надати грановані, циліндричну або елліпсовую форму, її обробляють в обтискача. Це пристосування має верхню і нижню частини. Верхня насаджується на дерев’яну ручку, нижня зміцнюється в отворі ковадла.\nГладилка вигладжують поверхню виробу. Нижня частина її добре відшліфована і залежно від виду робіт може мати розміри 12×12 – 30×30 мм.\nКанавки, поглиблення та всілякі ямки наносяться підбійка, що мають саму різноманітну конфігурацію. Пристосування для художнього кування різноманітні. В одному випадку це відлита чавунна плита з поглибленнями певної форми і малюнка. Розпечену поковки ударами молота вганяють у поглиблення, при цьому вона приймає їхню форму. В іншому випадку застосовують сталеву плиту, в якій свердлять отвори, вставляють штирі і між ними згинають розпечену смугу, надаючи потрібну форму.


Показання: Профілактика та лікування гіповітамінозів та авітамінозів С і Р; геморагічні діатези, геморой, кровотечі різного генезу, передозуванння антикоагулянтів, гострі та хронічні захворювання печінки та жовчного міхура, хвороби нирок та сечового міхура.\nосновні фізико-хімічні властивості: плоди різноманітної форми, відоранжево-червоного до бурувато-червоного кольору, без запаху,кислувато-солодкі, злегка терпкі на смак;\nсклад: шипшини плоди.\nФармакологічні властивості. Плоди шипшини травневої, коричної (Rosa majalisHermm., R. сinnamomea L.) та інших видів містять каротин, вітаміни В1,В2, РР, К, пантотенову кислоту, флавоноїди, фенольні та органічнікислоти, пектини, цукри, солі заліза, марганець, фосфор, магній, кальцій.\nПрепарати шипшини активізують ферментні системи таокислювально-відновні процеси, нормалізують вуглеводний обмін, посилюють синтезгормонів і регенерацію тканин, мають антисклеротичну, протизапальну, жовчогіннута сечогінну дію, підвищують опірність організму до несприятливих факторівнавколишнього середовища.\nПоказання для застосування. В комплексному лікуванні:\n– гострих хронічних захворювань печінки та жовчного міхура(некалькульозного холециститу, хронічного гепатиту та холангіту);\n– астенічних синдромів;\n– гіповітамінозу Р (лікування та профілактика).\nСпосібзастосування та дози. 10 г(1 столова ложка) плодів кладуть в емальований посуд, заливають 200 мл (1склянка) перевареної води кімнатної температури, закривають кришкою і настоюютьна киплячій водяній бані 15 хвилин. Охолоджують при кімнатній температурі 45 -60 хвилин та проціджують, залишок сировини віджимають до процідженого настою.Об’єм настою доводять перевареною водою до 200 мл.\nНастій вживаютьтеплим після їжі, попередньо збовтуючи.\nДорослим іпідліткам призначають по ½ склянки настою на прийом 2 - 3 рази на добу.\nДітям віком 1 -12 років рекомендують вживати від 1 столової ложки до 1/3 склянки настою 2 разина добу. З метою профілактики препарат приймають 1 раз на добу. Тривалістькурсу лікування – 15 - 30 діб.\nПобічна дія. При індивідуальнійпідвищеній чутливості до препарату можливий розвиток алергічних реакцій(висипи, свербіж, гіперемія та набрякання шкіри).\nПротипоказання. Тромбози, тромбофлебіти, схильність до захворювань,зумовлених підвищеним згортанням крові; індивідуальна непереносимість речовин,що містяться в плодах шипшини; декомпенсований цукровий діабет; тяжкі хворобинирок; жовчокам’яна хвороба. Дитячий вік до 1 року.\nОсобливості застосування. Хворим на цукровий діабет, артеріальну гіпертензіюта захворювання нирок препарати шипшини призначають з особливою обережністю,під наглядом лікаря.\nУмови та термін зберігання. Зберігати в недоступному для дітей, сухому,захищеному від світла місці при температурі не вище 25°С. Термінпридатності – 2 роки.\nПриготовлений настій слід зберігати у прохолодному (8 - 15°С) місці небільше 2 діб.\nВиробник: ТОВ "Панацея", м.Краматорськ, Донецька обл., Україна\nНомер реєстраційного посвідчення: UA/0739/01/01\nФорма випуску: Плоди по 100 г у пачках з внутрішнім пакетом\nДіючі речовини: Плоди шипшини - 100%


Обзор казино Вавада - Programer\nдодому Обзор казино Вавада\nNet Entertainment представила на огляд ще один ігровий автомат, який швидко набрав популярність – це казино Вавада. Символи слота представлені у вигляді тих речей, без яких в большом городе не обійтися: таксі, танцююча дівчина, телефон, кільце і сумка, куди ж без неї. Кількість ігрових ліній, а їх 25, і 5 барабанів допоможуть підвищити шанс на перемогу.Грати на ігровому автоматі Hot City можна безкоштовно або за власний кошт в онлайн казино казино Вавада. Тому навіть якщо ви випадково «натрапили» на нього, чому б і не спробувати? Тим більше виграти, граючи на автоматі Гаряче місто не дуже то й важко. Для більш досвідчених гравців, існує режим гри на гроші. Джек-пот ігрового слота становить 10 000 ставок, отримати його складно, але можливо, зібравши на одній ігровій лінії 5 «диких символів», про які, йтиметься нижче. Якщо ви хочете гарно відпочити , то рекомендуємо вам пограти в ігрові автомати на сайті vavada-casino.ru , тут великі шанси відпочити та виграти великі гроші.\nПринцип гри на ігровому автоматі\nПочати грати в гру просто: заходимо в інтернет казино, запускаємо гру, вибираємо кількість лінійок і оцінюємо монети. Цього достатньо, щоб грати безкоштовно, а для гри на гроші необхідно авторизуватися в онлайн казино казино Вавада , без реєстрації доступ до ігрового рахунку закритий.\nОтримати виграш допоможуть спеціальні символи, наприклад, «дикий» символ, на якому зображена пара, він просто замінить або поміняється місцями з непотрібним символом для створення виграшної комбінації. А символ розкиду зображений у вигляді автомобіля, він може нагородити грає додатковими спинами абсолютно безкоштовно, їх може бути від 10 до 30, в залежності від комбінації і практичний кожне обертання може виявитися виграшним.\nОтримавши три символи розкиду, автомат дає 10 безкоштовних спинив, чотири – 20, а п’ять – 30 обертань. Заробити відмінний виграш потрібно намагатися саме тут, так як всі виграші, отримані при безкоштовних вирощених, будуть потроєні. А плюс до цього він ще й примножить вашу виплату на коефіцієнт умножителя х-3.\nІгровий автомат радує наявністю бонусного символу, який можна отримати при випаданні комбінації з 3 таких зображень. Він переміщує вас в призову гру, де потрібно буде правильно вибрати жіночі туфельки. Чим більша сума вартості пари туфель, тим більше виграш. Чим частіше в комбінації будуть з’являтися бонусні символи, тим більше туфельок можна буде вибирати і тим самим отримувати великі виграші від казино казино Вавада.


Часи дієслів - Новий довідник: Українська мова. Українська література - Літературне місто\nЧаси дієслів - Новий довідник: Українська мова. Українська література - Літературне місто\nЧас дієслова — це морфологічна\nознака, що в и р аж ає відношення\nреальної дії до м ом енту мовлення. В\nукраїнській м ові є чотири часи\nд іє с л о в а : т еп еріш н ій , м инулий,\nдавноминулий і м айбут ній.\nТ еперіш ній час. Дієслова цього\nчасу означають дію, яка відбувається\nпостійно (дерево рост е) або в момент\nмовлення (дощ іде, авт омобіль їде,\nДієслова в теперішньому часі завжди\nнедоконаного виду (доконаного не бу\nває!) і змінюються за особами і числами:\nБлакитна осінь ся є в берегах,\nІ помідори спію т ь, як пожари;\nБуй-тури віт ру м чат ься на\nРогами запліт аю чися в хмарах.\nХмеліє мед у вул и к ах сухих\nБджола бринит ь, мов промінь,\nУ груди саду гуп а є ритмічно.\nІ сам я т ут , обнявши далину,\nРяснію, множусь, дихаю травою,\nІ вся земля н а т я гує ст руну\nМіж сонцем і людиною живою.\nМинулий час. Дієслова цього часу оз\nначають дію, яка відбувалася або від\nбулася до моменту мовлення про неї:\nГи мене на зорі проводж ала,\nМене водило в безвісті життя.\nМ ої сумні і радісні дороги.\nДієслово в минулому часі зміню\nється за родами й числами.\nФорми минулого часу утворюють\nся від основи інфінітива за допомо\n■в — для чоловічого роду: дякував,\nтворив, світив, просив;\n-л (а ) — для жіночого роду: дяку\nвала, творила, світила, просила;\n-л (о) — для середнього роду: дя\nкувало, творило, світило, просило;\n-л (и ) — у множині: дякували,\nтворили, світили, просили.\nПізно я повертався додому, при\nходив обвіяний духом полів, сві\nжий, як дика квітка. У складках\nсвоєї одежі приносив запах полів,\nмов старозавітний Ісав. Спокій\nний, самотній сідав десь на ґанку\nпорожнього дому й дивився, як\nбудувалася ніч. Я к вона ставила\nлегкі колони, запліт ала сіткою\nтіней, зсувала й підносила вгору\nнепевні, тремтячі стіни, а коли\nвсе це зм іцнялось й т емніло,\nсклепляла над ними зоряну баню\n1. В окремих дієсловах чоловічого роду суфікс\nнес-т и — ніс, ляг-ти — ліг, вез-т и — віз.\nТут спостерігаємо чергування о, е з і:\nпвк-т и — пік, п е к-л а ; м ог-т и — міг, мог-ла.\n2. Ненаголошений суфікс -ну-, наявний в інфіні\nтиві, при творенні форм минулого часу може\nзблід нути — зблід, зблідла,\nкр икн у ти — крикнув, коикнила.\nДавноминулий час. Дієслова цього\nчасу означають дію, що відбулася\nперед іншою минулою дією:\nД ознався був владика, що сліпий\nстарець чинить у божому домі од-\nправу, і заборонив (Марко Вовчок).\nЛукаш… знаходить вербову сопіл\nку, що був кинув, бере її до рук і йде\nпо білій галяві до берези (Леся\nБув позабував товаришів — тепер\nпригадав (С. Васильченко).\nФорми давноминулого часу творя\nться переважно від дієслів доконаного\nвиду аналітичним способом: до основ\nного дієслова в минулому часі додається\nдопоміжне дієслово бути в родових\nформах однини й у формі множини:\nсказав був, сказала була, сказало\nбуло, сказали були.\nДавноминулий час властивий розмов-\nно-побутовому й художньому стилям.\nМайбутній час. Дієслова в майбут\nньому часі називають дію, що відбу\nдеться (або відбуватиметься) після\nмоменту мовлення про неї, і відпові\nдають на питання що робитиму? що\nбуду робити? що зроблю?\nТа дарма, що літо змінить осіНь\nІ волошки втратять дивну сищ.\nХто любив Вітчизну-матір доСі\nТой і далі проживе, як син.\nПосміхнуться далекі віки…\nВ бентежнім серці буде бить ся\nПовік нескінчена весна.\nФорми майбутнього часу можуть\nвиражати тривалу (необмежену в\nчасі) дію і однократну (або обмежену)\nз указівкою на завершеність.\nВідповідно вони творяться від ос\nнов недоконаного і доконаного виду.\nПопередня: Способи дієслів\nНаступна: Проста форма доконаного виду


MamaRika Kava - дивитися кліп онлайн - Шоу-бізнес | Сьогодні\n24 червня, 18:50\nСпівачка MamaRika презентувала зворушливий кліп, в якому розповіла про своє життя за останній рік. Як зазначила артистка, кліп знімався без сценарію\nВагітна MamaRika презентувала новий кліп / Фото: пресслужба\nСпівачка MamaRika, яка нещодавно поділилася радісною новиною про швидке поповнення в родині, зняла відеокліп і показала в ньому щасливі моменти з життя майбутніх батьків. У трихвилинному відео розказана коротка історія про те, як молода родина жила останній карантинний рік і як таємно від усіх планували малюка.\n"Ідея кліпу полягає в тому, щоб показати, як ми жили під час карантину, що переживали і до чого прийшли. Це зразок невеликого екскурсу в події останнього року", – розповідає чоловік MamaRika Сергій Середа.\nПісню Kava написав для співачки її саундпродюсер Іван Клименко. За словами MamaRika, він ніби відчув її стан. Трек став лейтмотивом прекрасного періоду життя співачки та її чоловіка, які незабаром чекають на народження дитини.\nВагітна MamaRika презентувала зворушливий кліп / Фото: пресслужба\n"Ця робота про найважливіше і трепетний період нашої родини, – зізнається MamaRika. – Про що не хочеться кричати, а хочеться заховати і насолоджуватися кожною миттю. Про таку любов, яка дає початок нового життя".\nЗнімали кліп у Одесі, в будинку Насті (MamaRika) і Сергія. Що цікаво – без сценарію. Головною задумкою було показати пару справжною, познайомити з їхнім побутом і щирими емоціями без акторської гри. Режисером виступила Яна Чабанюк, оператор – Макс Дорошенко. Ця ж команда знімала в Таїланді кліп "Maemo", в якому було показано таємне весілля MamaRika і Середи.\nНагадаэмо, пара познайомилася в 2015 році, коли їх запросили вести передачу на музичному каналі. Артисти побралися в січні 2018, а в березні 2020 вони одружилися в Таїланді.\nРаніше MamaRika і Сергій Середа розповіла про складні періоди у стосунках.


December 28th, 2011 - Олена Білозерська: Знаю, як треба! — LiveJournal\nпутін, старі люди, упц мп, історії з життя\nУ Львові судять студентку за одиночний пікет\n28 грудня, о 15:00 у Львові відбудеться суд над студенткою Анною-Христиною Лапчук. Дівчина три тижні тому взяла участь в одиночному протесті, простоявши годину біля пам’ятника Шевченку з плакатом «Янукович продає державу». Про це повідомляє ІА «Поряд з вами» з посиланням на інтернет-агентство portal.lviv.ua.\nПід час акції до дівчини підійшов патруль та попросив її пройти з нею, нібито, просто для розмови. Але дівчину протримали у відділку на проспекті Свободи біля двох з половиною годин. На студентку склали протокол за участь в несанкціонованому мітингу.\nУ міліцейському протоколі зазначено, що Анна-Христина збирала навколо себе несанкціонований мітинг. З цього можна побачити всю абсурдність тверджень міліції.\nСуд відбудеться сьогодні, 28.12.2011р., о третій годині пополудні, в суді Львівської області на вулиці Чоловського.\nпатріот україни, репресії, сна, харків\nкізін, мєнти, свобода, тягнибок


Гіркі спогади мої. Фаїна Грубер | Красилів Єврейський\nВійна. Що може бути жорстокішого і страшнішого? Це кров і смерть, безмежні страждання і забране здоров’я… понівечені людські долі і масове сирітство… Якраз 50 років, як я находилась в гетто м.Красилова Хмельницької області. Родом я з с.Кузьмина Красилівського району. Війна мене застала в Ст.Костянтинові. Я прийшла в Кузьмин забрати сім’ю для евакуації через хворобу батька і племінника я не встигла евакуюватися. Зупинилася в Кузьмині з батьками та сестрою з малими дітьми. Швагро пішов на фронт з першого дня війни.\n8 липня 1941 р. ворог окупував село. Почалися облави, постріли, смерть.. З першого дня приходу німців я вдома не ночувала… Та то ще було нічого.\nА ось настало 15 лютого 1942 р. Був сильний морозний вітряний день. Нас оточили, все майно позабирали в управу, вигнали з будинків, не дали вдягнутися. Через 5 хвилин ми вже були невільні зайти туди назад.\nНапівроздягнених з малими дітьми нас тримали до ночі. А потім вивезли в Красилів у гетто. Скинули в зруйнований коридор без вікон і дверей. Все навкого за колючим дротом. Не можна було дивитись на муки дітей. Рано нас пустив бувший мешканець с.Кузьмина в кімнату. 54 чоловіка з малими дітьми ввійшло туди. По черзі присідали, щоб дати ногам трохи спочити. Через кілька днів завелись хвороби, смерть. Вмирали діти, старики. Але ми заздрили вмерлим, що більше не мучитися. Ми знали, що нам смерть. Але в Перемогу вірили… Проданець-поліцай Ткачук сильно збивав людей.\nВісім разів я була в колі смертників. Мені вдалось перебратись через колючу загорожу. Побігла в Кузьмин просити їжу в людей сестриним дітям. Мене зловили сільські запроданці-поліцаї, били від бані до управи гумовою нагайкою. Місце цілого на тілі не було. Хотіли публічно повісити. Дякуючи добрим людям, мені вдалося вирватись. Це довго розповідати з усіма подробицями… Та й важко. Не вірю сама, що це змогла пережити. Першу руку допомоги подала просто колгоспниця Дар’я Арсенівна Ковбасюк (в той час, коли інші багатші гнали з хати…. “Вийди, не смерди жидом”…) Зараз вона на пенсії, їй 91 рік, хворіє.\nУ її хліві, що знаходився ближче до річки, я ховалася при нагоді… Сестру повели на смерть раніше. Її синок (*** років) біг за нею. Його схопили, розірвали живого, й реготали. Менший синок (9 місяців) ссав мій язик, коли я більше не мала, що йому дати… Нарешті повели і нас на розстріл, але куля мене обминула. Не пам’ятаю, як я вирвалась з ями, де лежали рідні і близькі.\nЯ була непритомна. Коли очнулась, то згадала все. Мене Бог “проводив” до рятівного хліва. Дар’я Арсенівна як завжди з’явилась в хлів, як глянула на мене то жах охватив. Вона мене одягнула по-кузьминському, підлікувала, навчила українським звичаям, дала окраєць хліба і я пішла в Старокостянтиніський р-н у Баглаї, де в тридцятих роках вчителювала. Не встигла вибратись з Кузьмина, як мене наздогнали знов місцеві поліцаї. Один з них, що хотів мене публічно повісити.\nВін хотів одержати 10 тисяч карбованців і цінні подарунки. Таке оголошення було в пресі. Після всіх допросів я зрозуміла, що попала в пастку. Я випрямилась і запропонувала вести мене в управу. Другий поліцай його покликав у сторону, довго з ним розмишляв. Нарешті він повернувся до мене і каже: “Іди, хоча тебе, всерівно уб’ють”. Я йому кажу: “Хай уб’ють, аби не ти” (Він до війни дружив з моїм батьком).\nТепер не знаю хто я…\nВ Баглаях направилась до подружжя Мартинюків у яких знімала колись куток. Вони мене упізнали по голосу і тут же повели на горище, бо в хаті мешкали німці, які ось-ось мали прийти…\nКовбасюк, подружжя Мартинюків (Федір Петровчи, Антоніна Філімонівна), Петро Сафонович Кізюн і Ольга Василівна, Анатолій Петрович (підліток), Василишин Єфрем Власович, його теща Голуб Марія Касьяніна, Сава Кирилович Чайка, Костушевіч Марія Дмитрівна і Сергій Васильович… Цим людям я зобов’язана, що вижила. На жаль пішли вони із життя. Залишилась одна Ковбасюк Д. (91 р.) і прийомний племінник Кізюн А.П.\n“Коли підроблений докуент на ім’я Савчук Ганна Михайліна був готовий, Ольга Власівна Кізюн дала кошик з продуктами і вивела на Остропільський шлях. Так і розсталися з нею.\nЯ йшла на Житомир. Дороги не знала. Доводилось ночувати в лісі, на полі… Незабаром потрапила в Бердичівський район. Ледве вже переступала ногами… Прийняв мене в свою сім’ю Горчаков Павло Семенович (зовсім до того незнайомий). У нього своїх четверо дітей. Я стала п’ятою.\nТяжко захворіла, вже просила смерть сама. Він привозив фельдшера з сусіднього села. Антоніна Сидорівна його жінка – двічі ставила мені банки. Діти не відходили від мене. І виходили мене…\nПавло Семенович мав зв’язок з членом Житомирського обласного підпільного комітету по боротьбі з фашистами Дмитром Кіндратовичем Стельниковичем. Перед від’їздом на хутір Білоцерківка Антоніна Сидоріна (моя прийомна мати) пошила мені спідницю, блузку, дала буханець хліба, поцілувала і сказала “Дочко, дивися, якщо щось не так – вертайся додому. Двері відкриті для тебе.”\nЦе назабутнє… В найтяжчі хвилини я мала змогу до них забігати. Жила в сім’ї Стельниковича. Він входив в підпільну трійку, якою керував Кощук Ф.І. (Воронов Анатолій Сергійович), Бондаренко Д.М. В підпільну трійку входила і я. Я стала зв’язковою. Мені помогло те, що я володіла німецькою мовою… Стельникович керував німецьким радгоспом по дорученю комітету. Потрібно було в ліс подавати продукти. Прибув партизанський обоз. Ми все навантажили. Стельниковичу більше там не можна було залишатися. Він пішов у ліс с партизанами.\nЯ, як зв’язківка повинна була залишитись на місці самотня в хатинці. Тільки обоз від’їхав названий батько Горчаков П.С. (який тим помагав грузити) побачив мої “запаси”. Повернувся додому. На другий день його сини підлітки привезли мені мішок борошна, заготовили паливо. Це теж незабутнє… Тільки фронт відійшов від Бердичева на 10 км 7 лютого 1944 р. – ми відкрили школу в с.Половецькому. Я навчала 96 учнів різного віку без зошитів, підручників, вела 4-й клас, читала німецьку мову в 7 класі. Старша піонерважата, комсорг шкільної та комсомольської організації. Член Пленума РК Комсомолу. Голова шкільної комісії.\nУ воєних діставала газети, ночами готовила блокноти, придумувала задачі, речення тощо. За що одержала похвальну грамоту від облоно (відділ освіти в області – редакція). Завжди виступала на нарадах, ділилась досвідом. Виступала на правліннях колгоспу. Навчилась запрягати коней, об’їздила всі поля… Випускала польові газети… В 1944-45 рр. була начальником піонерського табору в с.Тереховій Бердичівського району.\nЗ 7 лютого 1944 р. до літніх канікул всю зарплату перечисляла на фронт. Жила на одну печену картоплю без хліба і солі, бо ж вижила і зуміла взяти безпосередню участь у боротьбі з ненависним ворогом. Від усього серця, ще раз і ще раз, висловлюю всім скромним людям, живим і неживим свою глибоку подяку та пошану, за дружбу і любов, за мужність і підтримку. Ми б не перемогли, якби було по-іншому. Ми б не вистояли…\nВ Манівецькому лісі находяться три пам’ятника жертвам фашизму. Незабаром виповниться 50 років Бабиного яру там. Ми, я, земляки із Києва, Корман, з Каліфорнії Лопатін та ін. висловлюємо щиру подяку педколективу школи під керівництвом Гринчака Олександра Євгеновича та учнівському колективу за шефство над пам’ятниками, які знаходяться в зразковому вигляді. Ми зворушенні їхньою увагою.\nХай ніколи не повториться страхіття. Хай сонце світить усім. Хай буде мир на землі.\nпенсіонерка, колишня партизанка\n8 березня 1992 р.


Черкаські владці обіцяють розмітку на дорогах вже до цієї осені (ВІДЕО) - vikka\nЧеркаські владці обіцяють розмітку на дорогах вже до цієї осені (ВІДЕО)\n868 2 Серпня, 05:46\nУ Черкасах взялися поновлювати дорожню розмітку. Про це вранці проінформували владці. Водночас наша Наталка Малижева вже з тиждень моніторить стан фарби на місцевих дорогах. І результати її спостережень невтішні. Додає: ще на початку літа комунальники оголосили тендер на нанесення дорожньої розмітки. Загалом, на понад три мільйони гривень. Крім того, у травні підприємство теж проводило тендер за понад мільйон гривень. Чому міські дороги порожніють без роздільних смуг й "зебр" − дізнавалася наша Наталія Малижева.


Мотоперчатки Shima ST-2 Black купити в Києві, доставка по Україні. Огляд та відгуки\nST-2 LADY - спортивна туристична рукавичка з козячої шкіри класу A +. Його конструкція включає в себе основний захисний елемент, посилений вуглецевим волокном, облицьований амортизатором Poron®XRD ™, слайдером для зап'ястя ТПУ, слайдерами для пальців з ТПУ та додатковим шаром шкіри на бічній частині рукавички і в області зап'ястя. Зовнішня рядок, ремінь V-Lock ™ і мікро-липучка, використовувані в рукавичці, підвищують комфорт без шкоди для безпеки.\nМотоперчатки Shima ST-2 Black L


«Юрій Андрухович \_"Московіада\_"»: Лілея нв; Ивано Франковск; 2000 - старонка 13\n«Юрій Андрухович \_"Московіада\_"»: Лілея нв; Ивано Франковск; 2000 - старонка 13\n– Мовчи, – сичала королева змій.\nЗанурювалася в тебе все глибше і глибше. Пахла горілкою, пахла дощем і травою. Ти зоставався нерухомим і водночас уже плив кудись. Так, то були хвилі. Нарешті рука, ота її рука вже випірнула з глибин і, наче сліпуча птаха, перелетівши твоїми грудьми, заночувала у волоссі. Аж тоді ти згадав, що також маєш руки. І вони почали свою подорож. Це було змагання рук – твоїх, ще недолугих і таких неслухняних, та її чудотворних, теплих і щедрих. Вона допомагала тобі кожним своїм рухом, вона текла назустріч тобі, аж поки ви удвох не звільнили її від зайвого одягу.\n– Я збожеволію від тебе, – прошепотів ти.\n– Мовчи, – повторила вона.\nСлова могли тільки нашкодити. Для них не було місця. Вони були геть недоречними. Вони нічого не означали. А слова мусять щось означати.\nНарешті вона тихенько скрикнула. Це був ще тільки початок, але ти вже бачив пітьму, прошиту блискавицями. І тому вона робила все, аби ти витримав. Вона любила кожну найменшу частинку тебе, вона майже співала про це своїм ненастанним «мовчи, мовчи», і вже важко було здогадатися, хто ким жертвує, так самовіддано приносила вона все, що могла. І ти побачив ясну дорогу невідомого палючого дня, ти відчув спеку, відчув, що танеш, зіходиш чимось ніжним і білим, ти зробив останнє зусилля і вкрився білим цвітом, наче райський кущ, і врешті потонув у такому невимовному морі ніжності, глибше за яке вже немає нічого, нічого, нічого…\n– Я принесла тобі плащ, – мовила вона за хвилину, вже майже одягнута. – Я випрала і висушила його.\nПодала тобі сіруватий згорток, видобутий звідкись із напівтемряви.\n– Дякую, але для чого він мені? – кисло всміхнувся ти. – Хочеш, аби ті паскуди розшматували його своїми страшними різцями?\nВона присіла поруч із тобою й закурила.\n– Розкажи мені все таки, в чому справа? Що за експерименти ви тут провадите? Чому саме ти? Чому ти з ними?\n– Я не винна. Я хотіла займатися своєю наукою. Зміями, отрутами. Вони надали мені таку можливість.\n– Чи є в мене хоч якісь шанси? Чи зможу я чинити щурам належний опір?\n– Для чистоти експерименту я повинна була ввести тобі деякі речовини. Вони паралізують. За неповних двадцять хвилин після уколу перетворюєшся на рослину. Йдеться, власне, вже не про тебе, а про те, чи подіють речовини в подальшому на щурів. Адже вони – так само живі істоти, підвладні певним біологічним законам. Розумієш, останнім часом режим усе менше надій покладає на військо. На міліцію, зрештою, теж. У випадку загострень і силових зіткнень він може жорстоко прорахуватися. Велетенські щури, запущені на демонстрантів, це щось надійніше, правда ж?…\n– І ти береш участь у цьому злочині?\n– Ми щодня беремо участь у якомусь злочині, коханий. Самі того не розуміючи. Але в цьому, про який ти кажеш, я поки що не задіяна.\n– Ти не будеш мене колоти, мила? Дай мені можливість загинути не рослиною. Я копатиму їх ногами, поки зможу. Зрештою, в мене пошкоджене коліно, але я хотів би триматися до останнього… До речі, я не надто боляче вдарив тебе сьогодні?\n– Пусте. То я була в усьому винна. Я перша почала. Ти тільки захищався.\n– Вибач, якщо я приніс тобі страждання.\n– Я дуже не хотіла, щоб ти йшов. Але тепер це вже не має значення. Тобі хоч іноді, хоч трохи було добре зі мною?\n– Мені було фантастично.\n– Дякую, мила. Ти моє останнє велике кохання.\n– Тобі так тільки здасться. За кілька хвилин ти зовсім забудеш про мене.\n– За кілька хвилин я забуду не тільки про тебе. А втім, що я говорю? Хіба це тіло, яке зараз буде пошматоване, – це справжній я? Ні, справжній я тебе не забуду. Я мав можливість переконатися в тому, що мертві не забувають живих.\n– Ти дуже забобонний! Українці всі такі забобонні? Знаєш, коли я була маленькою, то також вірила у щось подібне. У те, що духи померлих залишаються біля нас, уночі кружляють довкола наших ліжок і п'ють молоко на кухнях… Але мій чоловік помер і ніколи більше не приходив до мене…\n– Ти мала чоловіка? Але ж ти не розповідала мені про нього! Чому він помер?\n– Ах, дурна необережність у поводженні з гадюками!… Він любив п'яним заходити до серпентарію…\n– Він багато пив?\n– Як вуж. Власне, був хронічним алкоголіком. Хоч і дуже любив мене. Але квасити любив ще більше. Кілька разів намагався мене зарізати. Це йому так не минулося.\n– Ніщо просто так не минається. Я хочу підбити деякі підсумки, Галю. Моє життя виявилося не таким уже й довгим, як пророкували мандрівні цигани і вчені астрологи, але, що прикріше, не таким уже й блискучим. Я намагався не мати ворогів і подобатися всім без винятку, пам'ятаючи, що єдиний мій найлютіший ворог – це я сам. Але подобатися всім без винятку виявилося неможливим. Ніхто не схотів запідозрити мене у добрих намірах. Настільки вони всі були між собою розсварені. Тому будь яка моя спроба віднайти гармонію завершувалася тим, що мене гнали. Більше того, я побачив, що цей світ тримається на ненависті. Вона його єдина рушійна сила. І я хотів утікати від неї. Хотів здійснити навколосвітню подорож, але мені не вистачило грошей навіть для того, аби доїхати кораблем до Венеції. Тому я задовольнився снами, коханнями і міцними напоями. Бо пияцтво – також різновид подорожі! Це подорож по звільнених півкулях свідомості, а значить, і буття. Одного чудового дощового травневого дня, тобто сьогодні, будучи в дещо потьмареному стані, я за якимось бісом опинився в підземеллі. Проте, як щойно з'ясувалося, це була тільки ілюзія, наївна зашмаркана самоомана, коли я вважав, буцімто дію цілком самостійно, за своїм власним незалежним планом, Насправді мене сюди привели. Як підданий імперії, власник її пашпорта і учасник багатьох референдумів, я виявився кулею певного цікавого більярду. Тепер залишилося востаннє пхнути її.\n– Ти надто понуро дивишся на речі, – всміхнулася вона. поклавши руку тобі на плече.\n– Маю на це деякі підстави. Погодься, мила, дивно було б, якби саме зараз я почав виголошувати щось грайливе і життєрадісне. Чуєш, як збуджено хекають оті тварюки за стіною? Знаєш, я досі не можу повірити, що мене чекає двобій з ними. Ти не маєш для мене меча або принаймні ножа для відкривання консервів?\n– Я хотіла втримати тебе будь якою ціною. Але досить швидко зрозуміла, що це марна справа. Ти не схотів би забрати мене у свою навколосвітню подорож. Надто любиш різноманітність у жінках. Я не маю для тебе меча. Усе, що я змогла, – це випрати твій плащ, доволі вже заяложений плащ старого волоцюги і принести тобі кілька хвилин ніжності на прощання.\n– Дякую, серце. Чи будеш мати якісь службові неприємності, коли з'ясується, що ти не зробила мені тих засраних уколів?\n– Ти забігаєш надто далеко. До чого ці питання? Про які службові неприємності може йти мова, коли ми з тобою прощаємось?\n– Маєш рацію. Ти завжди її маєш. Вибач. Просто я дуже хотів би, щоб у тебе все було чікі пікі, щоб наступний твій чоловік був не слабодухим нудним алкоголіком, а принаймні вдячним і стриманим мазохістом. Я любив би твого чоловіка майже так само, як тебе. Крім того, я мрію, щоб тобі ловилися тільки найотруйніші змії, вертляві і досконалі. Щоб ти не мусила жити у тому порожньому домі, котрий розвалюється на очах. Я купив би для тебе невеличкий палац у Південному Тиролі, якби у мені вистачило на нього грошей… Як усе це виглядатиме далі?\n– Ну, моя смерть. Мене силоміць заштовхають туди?\n– Не питай мене про такі речі.\n– Це службова таємниця?\n– Це світова таємниця. Про те, як виглядає смерть, можуть знати лише ті, що пройшли через неї.\n– Мене цікавить технологія.\n– Не будь таким жорстоким. Бачиш, мені тяжко не тільки говорити, а навіть думати про це.\n– Вибач. Я просто поцікавився. Вважав, що маю право…\n– Там, у кишені твого плаща, касета з Майком Олдфілдом.\n– Краще б ти лишила її для себе. Це наша музика.\nГаля нахилилась до тебе, і ви знову почали цілуватися. «Ось так виглядає прощання», – подумав ти. З мільярдів жінок цього світу, які були у твоєму розпорядженні, ти вибрав для фінальної сцени саме цю. Щось у тебе відбирали, фон Ф. Не тільки життя зрештою. Все інше теж. Значно більше, ніж просто життя.\n– Коли вони врешті вгомоняться? – здригнувся ти, відриваючись від її солонуватих вуст. – Коли вони зжеруть мене?\n– Це магнітофон, – сказала Галя. – їх там немає.\n– Як немає? Що ти кажеш?\n– Невже ти міг повірити у таку нісенітницю? Смішний ти, смішний! – її очі поблискували в напівтемряві живими слізьми.\n– Для чого тоді це все? – ти міцно потер гаряче чоло. – Для чистоти експерименту. Тобі все одно не зрозуміти – він занадто складний, багатоступінчастий. Спочатку тебе залякують перспективою неминучої жахної смерті. Рідкісної смерті. Потім пара відповідних уколів. І ти робишся дуже м'яким. Паралізованим. І згідним на все. І завжди носиш у собі цей жах. Вона розбила дві безбарвні ампули, вдаривши ними об підлогу. Тоді розтоптала ногою шприц. Ти відчув, як немилосердно, нестерпно і блискавично вкриваєшся потом.\n– Ось тобі ключ від твоєї клітки, – сказала вона. – Зачиниш мене ззовні. Ти маєш ще сім хвилин. Через сім хвилин прокинеться старший групи…\n– Може, й «Сашко». Він вирішив півгодини поспати, поки я зроблю своє і уколи почнуть діяти. Я лежатиму тут, майже непритомна. Мені навіть удавати не доведеться. Я навіть зможу показати їм сліди твоїх ударів. Ти зачиниш мене. Підеш коридором ліворуч. Запам'ятай: скільки б не було поворотів чи розгалужень, завжди повертай ліворуч. Ти зможеш це запам'ятати?\n– І що тоді, серце?\n– Тоді буде ліфт. Біля нього ходитиме вартовий, але ти щось вигадай, бо це твоя єдина можливість.\n– Що, що я можу вигадати, мила?\n– Що небудь. Цим ліфтом ти зможеш дістатися нагору.\n– Куди нагору, кохана?\n– Хіба я знаю? Там побачиш!\n– Я не зможу швидко бігати, – сказав ти, одягаючи плащ. – Я не хочу йти від тебе. Але мушу. Коли ми знову побачимось?\n– Вартовий коло ліфта озброєний пістолетом. Ми можемо ніколи не побачитись.\n– Ти була занадто доброю до мене, – провів ти долонею по її підпухлій вилиці. – Ти справжня російська жінка. Такі, як ти, їхали до Сибіру за декабристами. Я писатиму тобі листи з України. Або з того світу – залежить від вартового перед ліфтом. Але побачиш, я буду уважнішим, ніж той забудькуватий алкоголік.\n– Іди вже… Якщо вони застануть тебе тут…\nАле ти не даєш їй договорити, міцно притуливши до себе. Тоді хапаєш з підлоги свою величезну торбу і під незатихаюче захланне скавуління із сусідньої клітки повертаєш ключ у замку…\nЯкщо ти, фон Ф., правильно все зрозумів і чітко запам'ятав, якщо ти ще не до решти пропив залишки свого мозку і не зовсім отетерів від гарячки, то слід увесь час повертати ліворуч. А це означає, що ти пересуваєшся коридорами певного лабіринту в напрямку до якогось загадкового центру його. Це схоже на античний меандр. Однак така інформація тобі, фон Ф., ні до чого: все одно ти не знаєш, що це таке.\nЧи ґречно, друзі мої, чи шляхетно, чи по людськи це, що в таку пекучу для мене хвилину, коли я ледве врятувався від знищення, втратив кохану жінку, а тепер лечу кудись у невідоме, аби, ймовірніше за все, дістати кулю в чоло, чи гуманно це, друзі мої, – закидати мені в таку мить пияцтво, звинувачувати в незнанні античних реалій? Дайте мені хоч якось виборсатися звідси – тоді й питайте про все на світі, скажімо, як виглядав щит Ахілла або скільки кораблів і під якими назвами спорядили греки на Грою. Але поки що лишіть мене з тими греками, бо ом уже бовваніє вартовий у цивільному в самому кінці коридору, походжає собі перед дверима до ліфта. І мушу щось вигадати, щоб він не лише не бабахнув по мені всмак задля святого порядку, а й щоб можна було цим ліфтом скористатися. Як прикро, що немає зараз біля мене сердешної Астрід – вона так переконливо вміла долати всіх на світі вартових, швейцарів, офіцерів, вахтерів, білетерів та іншу подібну погань, котра стає на заваді вільному людському пересуванню! Мені коло неї залишалося тільки вдавати зарозумілого іноземного остолопа, який гордовито не розуміє анічогісінько з того, що діється в навколишньому совдепії. Тепер так, ясна річ, не вдасться. Бо мені не щастить з вартовими. Бо навіть у свій власний гуртожиток я не годен потрапити, якщо забуваю в кімнаті перепустку.\nАле він і не збирався хапатися за зброю. Приязно помахав тобі. Після чого видав щось цілком несподіване:\n– Слиш, Владік, вот здорово, што ти прішол! Постой за мєня двє мінути, а я поссать схожу… Видул чєтирє піва, представляєш? Пузирь чуть не разорвался…\nІ ти спершу хотів йому заперечити, мовляв, який я тобі Владік ти, пуцько ракова, я поет з України, але вчасно зрозумів, що у цьому твій порятунок.\n– Давай, чеши, – сказав ти йому.\nА сам подумав: «Погані мої справи, якщо вже роблюся схожим на кагебіста».\nТільки но він повернувся, аби йти до клозету, як ти натиснув кнопку виклик. Ліфт глухо зашурхотів, рушив з місця, і це була помилка. Він різко озирнувся і в мить, коли ти застрибнув у розповзлі двері, вочевидь, допер, що ти справді ніякий не Владік, а, можливо, поет з України.\n– Стоять! – заверещав він, і тобі довелося шарпнути на себе перший ліпший важіль, який ти побачив у кабіні ліфта.\nДвері знову – невблаганно повзуче – рушили докупи, і саме тоді, коли вони нарешті зійшлися, він устиг пальнути кілька разів. Але двері виявилися, на щастя, куленепробивними. Хороша танкова броня часів «усе для фронту і для перемоги». І ліфт, на щастя, поїхав. Певний час до тебе долітало завивання якоїсь сирени, потім були вигуки, біганина в коридорах. Ці звуки приходили згори, аж поки зовсім не затихли. Отже, ти поїхав не туди, куди слід. Ти поїхав униз, у ще глибші глибини, у саме пекло, фон Ф. І чи виберешся ти з нього коли небудь?\nЛіфт їхав безконечно довго, і ти встиг побачити в ньому калюжу крові на підлозі (й тут когось катрупили!), а також прочитати деякі надряпи па стінах, серед яких виділявся своєю дотепністю такий: «ВСЕ – ДО П(…)Ы. Батько Махно».\nНарешті ліфт зупинився. Безперечно, що з того боку також мусив бути вартовий. І, якщо вони не кретини, то вже, само собою, сповістили його про твоє очікуване прибуття згори. Так що обережно, двері відчиняються!\nДвері справді відчинилися – і ще один цивіляк розплився у посмішці, забачивши в кабіні тебе:\n– Ну, чьо, Владік, – заговорив він, – взялі етово хера?\n– Вдризг размазалі, – підтвердив ти, киваючи головою на криваву калюжу під ногами.\nВартовий щасливо зареготався, випускаючи тебе з кабіни\n– Ти во сколько смєняєшся? – запитав ти його, аби щось запитати.\nАле цього краще було не робити, бо він також раптово зауважив, що ти ніякий не Владік. Можливо, твоє питання було якимось абсурдним чи щось іще спрацювало, професійна пам’ять на обличчя, наприклад. Отож йому залишалося тільки вбити тебе. бо пістолет у нього вже давно був готовий для подібної операції. Тож він почав стріляти без попередження – майже впритул, І ти побачив, як невблаганно вкривається великими червоними плямами твій сіро кавовий, щойно сьогодні випраний, прощавай, Галю, плащ. Ти упав на підлогу і спробував з останніх сил кудись повзти, полишаючи за собою червону доріжку з юхи й вивалених кишок, але він далі стріляв, так, він все ще стріляв, а він все ще стріляв, і ти почув несамовитий біль десь там, нижче живота, й тоді подумав, що цей епізод тобі цілком не вдався, тож треба його почати знову – із самого початку.\nОтже, ти знову їхав ліфтом, у чистому плащі, й готувався до зустрічі з вартовим. Нарешті двері розчинилися – і знайомий тобі цивіляк розплився у посмішці, забачивши в кабіні тебе.\n– Ну, чьо, Владік, – заговорив він, – взялі етово хрєна?


Данило СИЛЬВА: «Динамо» назавжди залишиться в моєму серці!» - ФK «Динамо» Київ. Офіційний сайт\n- Данило, у якому настрої ти прощаєшся з «Динамо»? Що у тебе на душі?\n- Перш за все, мене охоплює почуття смутку, адже сім років, проведених у клубі, – це великий термін. Важко прощатися з «Динамо», я полюбив цей клуб, тут пройшли найкращі роки моєї кар'єри. Але таким є моє рішення – продовжити кар'єру в Бразилії.\n- Я переговорив із президентом клубу, пояснив йому, що це рішення всієї моєї родини. І президент пішов мені назустріч.\n- Ти довго був поза грою у зв'язку з травмою. Як проходило відновлення?\n- Ще з минулого сезону я знав та відчував, що занадто навантажую коліно. Зрештою, це призвело до травми, й мені довелося робити операцію. Я грав на межі можливостей, не шкодуючи себе, й поступово навантаження давали про себе знати. Але я хотів віддавати максимум для клубу. Зараз я ще у процесі відновлення, але вже за місяць або трохи більше я повернуся на поле.\n- Які найяскравіші моменти кар'єри в «Динамо» відклалися у твоїй пам'яті?\n- Це вихід до плей-оф Ліги чемпіонів. Також зустріч Ліги Європи з «Евертоном» у Києві, в якій ми перемогли з рахунком 5:2. І, звичайно, ж виграні нами трофеї.\n- За свою кар'єру в «Динамо» ти забив три голи. Пам'ятаєш, коли, як та кому?\n- Звичайно, пам'ятаю. Перший – у грі із «Закарпаттям». Пас мені віддав Нінкович, і я вдарив із правої. Другий – у матчі з «Іллічівцем» після пасу Ярмоленка. І третій – у минулому сезоні, у грі з «Олександрією». Я віддав пас Ярмоленку, він повернув мені, й я забив ударом із лівої.\n- (посміхається) Звичайно, три голи за сім років – це небагато. Справа в тому, що всі тренери «Динамо» просили мене під час стандартних положень біля чужих воріт відходити назад. Мені завжди казали: «Данило, ти дуже швидкий, легкий. Ти маєш залишатися позаду на випадок контратак».\n- Багато легіонерів, приїжджаючи до України, так і не стають тут «своїми». Ти ж добре знаєш мову, навіть тримаєш руку на серці під час гімну. Що для тебе значить Україна?\n- Я забираю із собою в душі українську культуру, якою я перейнявся. Для мене вона так само цінна, як і моя рідна, бразильська. Мені дуже подобається народ України, ваша країна.\n- З ким із партнерів по команді тобі найбільш важко прощатися? Хто стали для тебе найкращими друзями в «Динамо»?\n- Ми – одна команда, всі ми дуже хороші друзі. Було б неправильно виокремлювати когось... Звичайно, це і Жуніор, і Дерліс, з якими ми розуміли один одного з напівслова. Хоча те ж саме можу сказати й про Андрія Ярмоленка, і про всіх інших хлопців.\n- Ти багато років провів на одному фланзі з найкращим, на думку більшості, футболістом України – Андрієм Ярмоленком. Як тобі з ним гралося, чи буде тобі його бракувати на правому фланзі?\n- Мені завжди було дуже приємно грати з Андрієм. Ми складали дуже хороший дует на фланзі. Але я вважаю, що він давав мені занадто мало передач (сміється). Ярмоленко – футболіст найвищого рівня, я впевнений, що на нього чекає блискуче майбутнє.\n- Зараз у «Динамо» вперше за тривалий час не залишається бразильців. Ти провів найбільше ігор серед них усіх, а чи знаєш, хто ще з бразильців зіграв за «Динамо» більше ста матчів?\n- Напевно, Бетао та Корреа...\n- А ще Клебер та Рінкон. Як тобі допомагали твої співвітчизники, коли ти тільки переїхав до Києва?\n- Коли я вперше опинився в Києві, мені дуже допомогли Бетао та Корреа. І я надалі подібним чином допомагав не лише бразильцям, але й іншим легіонерам, щоб вони швидше адаптувалися в колективі та до життя в Україні.\n- Останнім часом в Україні не з'являється нових гравців із Бразилії. Чи налаштовані зараз бразильські таланти на переїзд до України? Що там кажуть про наш чемпіонат?\n- Насправді, незважаючи на ситуацію в Україні, у Бразилії достатньо гравців, які хотіли би грати за «Динамо». Це великий клуб, і він завжди буде привабливим для талановитих футболістів.\n- Чи думав ти про те, що коли-небудь можеш повернутися до Києва вже в іншій якості – тренера або селекціонера? Чи пов'язував у думках своє майбутнє з «Динамо»?\n- Зараз я про це не замислююся. Сподіваюся, що ще п'ять-шість років буду грати на високому рівні. А далі – все можливо. Після завершення кар'єри, думаю, я би із задоволенням погодився принести користь «Динамо» – чи то в селекції, чи то в іншій сфері, якщо, звісно, на те буде бажання президента клубу.\n- Чи є якісь речі, які ти забереш із собою до Бразилії на пам'ять про Україну?\n- Так, це прапор України та вишиванка. Я їх зберігаю вдома, й вони будуть у мене висіти на видному місці.\n- Що ти хотів би побажати клубу та вболівальникам?\n- Насамперед, я хочу подякувати президенту клубу, родині Суркісів, усьому футбольному клубу «Динамо», його чудовим уболівальникам. «Динамо» безперечно назавжди залишиться в моєму серці. Бажаю цьому клубу лише успіхів та завжди бути чемпіонами!


4399 Panasonic SD-2510\nВибір розміру хліба 600/800/1000 г\nФорма випічки Кирпич\nPanasonic SD-2510 створені в кращих традиціях, які поєднують в собі надійність, практичність і функціональність. Для виробництва використовуються якісні комплектуючі. При цьому процес складання ретельно контролюється провідними фахівцями компанії. Завдяки повному контролю виробнику вдається зберігати якість протягом десятиліть. Широкий вибір функцій дозволить полегшити побут і створити затишок у домі. На всі види техніки надається комплект офіційних гарантій. Детальну інформацію можна дізнатися у наших менеджерів.


Жанр: Еротика Тривалість: 92 хв. Країна: Італія Студія: Produzioni Atlas Consorziate (P.A.C.) Переклад: Російський (Професійний одноголосий) Режисер: Джанлуїджі Кальдероне Актори: Валентина Кортезе, Орнелла Муті, Нінетто Даволі, Габріеле Ферцетті, Елеонора Джорджі, Рената Дзаменго 56\n5.6/10 (голосів: 333)\nAndroid Дивитись еротичний фільм «Аппассіоната | Appassionata | Аппассионата» (1974) онлайн безкоштовно\nФотографуючи ПатриціюГрецька смоківницяМузика\nВи знаходитесь на сторінці, де можете подивитися еротичний фільм онлайн «Аппассіоната» | «Аппассионата» (1974). Переглянути фільм «Аппассіоната» онлайн Ви можете абсолютно безкоштовно на нашому сайті moviestape.com. Жанр фільму «Аппассіоната» - Еротика. Цей еротичний фільм вже подивилося 42350 чоловік. Хочемо звернути увагу, що всі фільми у нас робочі, якщо раптом щось не працює - залиште коментар і ми обов'язково виправимо. Приємного перегляду! Прохання, залишаючи коментарі - дотримуйтеся елементарних норм пристойності! Будь-які погрози та образи відвідувачів сайту, нецензурна лайка - видаляються без попередження!\nНа цій сторінці ви можете переглянути еротичний фільм Аппассіоната онлайн. Ви хочете подивитись фільм Аппассіоната онлайн - натисніть на плеєрі кнопку старт. Щоб не відчувати незручності під час перегляду фільму Аппассіоната онлайн бажано наявність інтернет-каналу зі швидкістю близько 1 Мбіт/с. Цей фільм Аппассіоната представлений на сайті лише з метою ознайомлення і з подальшим придбанням ліцензійного диску. Таким чином дивитися фільм Аппассіоната на нашому кінопорталі є вибором людей, які не хочуть витрачати свій час на пошуки еротичних фільмів в інтернеті. Якщо ж фільм Аппассіоната не відповідає його опису або виникли технічні проблеми при перегляді фільму - залиште свій коментар. Ще однією перевагою перегляду фільму Аппассіоната онлайн на moviestape.com є наша абсолютна безкоштовність: дивіться фільми досхочу і у будь-який час. Еротичні мелодрами