Конструктор Hape PolyM Рай для динозаврів 200 ел. (760009) купити в KIDIS.UA | Конструктори для малюків для детей від 18 місяців до 3 років Ціна 2 283 грн Інженерія | Купити Конструктори для малюків Hape в Києві, Харкові, Одесі, Дніпрі, Львові. Доставка по Україні. | Відгуки Іграшка для розвитку дрібної моторики\nРозвивальний конструктор для любителів динозаврів від 18 місяців\nКонструктор Hape PolyM «Рай для динозаврів» — оригінальний ігровий набір для дітей, які захоплюються динозаврами.\n200 деталей різної конфігурації, включаючи 2 набори з колесами;\nЗа допомогою барвистих блоків та інструкції можна побудувати кілька різних видів доісторичних тварин і не лише.\nТренуємо креативності змалку\nРізноколірні деталі дуже просто з'єднувати та роз'єднувати один з одним. При складанні можна використовувати детальну покрокову інструкцію або створити власну унікальну тварину або транспорт.\nЯскраві та різноманітні за формою елементи дають простір для фантазії. Блоковий конструктор Hape — це чудовий матеріал для розвитку творчого мислення.\nКорисний подарунок для захопливої гри\nПід час гри з конструктором Hape дитина тренує зорово-моторну координацію та тактильне сприйняття.\nСкладаючи фігурки, маленький інженер розвиває уяву, підвищує навички конструювання.\nНабір «Рай для динозаврів» поєднується з іншими наборами PolyM серії.\nІграшка стане чудовим подарунком для дівчаток та хлопчиків від 18 місяців.\nБезпечно грати та весело будувати\nДеталі конструктора PolyM мають заокруглені краї, виготовлені з якісного пластику без використання бісфенолу А.\nДитячий конструктор "Рай для динозаврів" відповідає міжнародним стандартам EN 71 та ASTM F963.


В Україні стрімко зростає попит на вирощування спаржі — агроном-консультант — SuperAgronom.com\nГоловна•Новини•Україна•В Україні стрімко зростає попит на вирощування спаржі — агроном-консультант\n29 травня 2020, 08:00\nДонедавна спаржа була досить рідкісною рослиною на фермерських полях України, тепер площі під цією культурою постійно зростають. У найближчі п’ять-десять років експерти пророкують спаржі великі перспективи.\nЧотири року тому спаржу почали успішно вирощувати у ФГ «Весна», що на Тернопільщині. Крім зеленої спаржі, якої тут вісім сортів, підприємство вирощує помідори та виготовляє з них томатний сік. Ініціатором цих овочевих проектів став син керівника фермерського господарства — агроном-консультант з нішевих культур та органічного землеробства Андрій Дзендзель, пише 0352.ua.\n«Попит і пропозиція на спаржу постійно збільшуються. Для господарств аспарагус вигідний найперше тим, що це найбільш ранній овоч відкритого ґрунту. Вже в середині квітня він дає перший урожай. Ціна за один кілограм коливається від 200 до 250 гривень. Такі цифри приваблюють фермерів. Хоча, звичайно, не кожен пересічний українець готовий платити таку ціну. Але вона виправдана — на один гектар спаржі фермеру потрібно витратити пів мільйона гривень. Та й технологія вирощування цієї культури досить непроста. Шлях від насінини до товарної рослини складає три роки. Лише щоб отримати розсаду потрібно чекати цілий рік», — розповідає агроном-консультант.\nЗа словами Андрія Дзендзеля, в середньому з одного гектара можна зібрати одну тонну врожаю. Наступного сезону — півтори тонни. Пік урожайності припадає на шостий-сьомий рік — тоді спаржа може давати 3-4 тонни пагонів з гектара.\n«Звісно, що такі довготривалі інвестиції досить ризиковані. Сюди варто додати і людський фактор. Для прикладу, нещодавно ми приїхали на поле і застали неприємну картину: уночі хтось зрізав тридцять відсотків спаржі. Щоб вберегтися від цього, потрібно робити огорожу і виставляти охорону. А це додаткові витрати. Тому не кожен наважується на такий бізнес», — ділиться фахівець.\nТим, хто бажає вирощувати цей овоч у себе на городі, Андрій Дзендзель радить робити це не з насіння. Краще придбати саджанці і посадити їх навесні у добре прогрітий ґрунт. Відстань між рослинами повинна бути не менше 50 см, а між рядами — 1-1,5 м. Варто знати і те, що спаржа любить органічні добрива і супіщані ґрунти. Вирощування цієї культури на великих плантаціях вимагає крапельного підживлення. Його рекомендують робити восени.\nСпаржа дає врожай до п’ятнадцяти років. Її сезон триває півтора місяця: від середини квітня до кінця травня. Впродовж цього часу рослина викидає пагони, які потрібно зрізати після досягнення товарного розміру — 20 см. Робити це слід кожних два дні. Це дуже трудомісткий процес, адже збирають спаржу вручну. Якщо вчасно не зрізати пагін, то наступного дня він уже буде перезрілим.\nТернопільська областьспаржатехнологія вирощуванняурожайрентабельність вирощування


ПСЖ – Реал ▷ прогноз на матч 18 вересня 2019 – Ліга чемпіонів\n17 вересня 2019, 18:18\nПСЖ – Реал: прогноз букмекерів на матч Ліги чемпіонів | twitter.com/realmadrid\nФранцузький ПСЖ 18-го вересня прийме в першому турі Ліги чемпіонів мадридський "Реал". Букмекери дали прогноз, хто з топ-клубів Європи виявиться переможцем протистояння.\nПСЖ – Реал прогноз\nПеред поєдинком обидва клуби зазнали серйозних кадрових втрат. Неймар та Кіліан Мбаппе пропустять гру: перший пропускає поєдинок через дискваліфікацію, а другий – травмований.\nУ "Реала" також серйозні кадрові проблеми. У лазареті "королівського клубу" перебувають Марко Асенсіо, Лука Модріч та Іско. Дискваліфікацію відбувають Начо та Серхіо Рамос.\nЧитайте також: Ліга чемпіонів: найцікавіші протистояння першого ігрового дня\nФранцузький ПСЖ попри втрату ключових футболістів залишається фаворитом протистояння. Перемогу підопічних Томаса Тухеля букмекери оцінили коефіцієнтом 2,23. Шанси "вершкових" здолати французів на виїзді оцінені в 3,10. Нічия у матчі – 3,60.\nОбидва клуби надзвичайно результативні, але й мають неабиякі проблеми в оборонці. Коефіцієнт на те, що в Парижі обидва клубу зуміють забити – 1,47. Якщо ж голами відзначаться не дві команди – 2,57.\nВ офіційних матчах ПСЖ та "Реал" зустрічалися чотири рази. Парижанам жодного разу не вдалося здолати мадридців. Вдома ПСЖ одного разу програв 2:1, а інша гра завершилася нічиєю 0:0. Коефіцієнт на те, що "вершкові" знову здолають ПСЖ з результатом 1:2 – 10,5.\nСуху нічию в поєдинку експерти оцінили коефіцієнтом 19. У товариському матчі ПСЖ одного разу здолав "Реал" з рахунком 3:1. Коефіцієнт на такий підсумковий рахунок у матчі – 15.\nЗа відсутності Мбаппе та Неймара роль лідера ПСЖ в нападі на себе візьме Анхель Ді Марія. Його гол у ворота мадридців фахівці оцінили коефіцієнтом 2,8. Також, на думку букмекерів, хороші шанси відзначитися голом має новачок французів Мауро Ікарді – коефіцієнт 2,2.\nЛідером атак гостей експерти 1xbet називають Каріма Бензема. Його гол у матчі з ПСЖ оцінений коефіцієнтом 2,3. Також хороші шанси забити має новачок "Реала" Еден Азар. Його м'яч у матчі оцінений коефіцієнтом 2,8.\nПоєдинок ПСЖ – "Реал" відбудеться у середу, 18-го вересня. Початок поєдинку о 22:00. Результат гри та відео голів читайте на сайті Спорт24.\nСпортФутболЛіга чемпіонівНовини СпортуРеалПСЖ


Путін помилував ізраїльтянку Іссахаре, засуджену у справі про наркотики | Громадське телебачення\n29 січня, 2020 17:13\nЗасуджена в Росії до 7,5 року в’язниці громадянка Ізраїлю Наама Іссахар\nПрезидент Росії Володимир Путін підписав указ про помилування ізраїльтянки Наама Іссахар, яку засудили до 7,5 років позбавлення волі за зберігання і контрабанду наркотиків.\nДокумент опублікували на сайті Кремля.\n«Помилувати Іссахар Наама, 1993 року народження, засуджену 11 жовтня 2019 р. Хімкінським міським судом Московської області, звільнивши її від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі», — йдеться у повідомсленні.\nРаніше підмосковна комісія з питань помилування одноголосно підтримала прохання Іссахар.\nІссахар затримали у московському аеропорту «Шереметьєво» у квітні 2019 року, коли вона летіла в Тель-Авів з Делі. В її багажу знайшли майже 10 грамів гашишу. У листопаді її визнали винною у зберіганні та контрабанді наркотиків і засудили до 7,5 року в’язниці.\nІзраїльські ЗМІ повідомляли, що перед оголошенням вироку російська влада намагалася домовитися про обмін Іссахар на російського хакера Олексія Буркова, якого у 2015 році затримали в Тель-Авіві.\nЦим росіянином зацікавились американські правоохоронці через кіберзлочини, й у підсумку у листопаді 2019-го Ізраїль екстрадував Буркова до США, де він вже частково визнав провину — у крадіжці грошей та відмиванні коштів.\nПісля цього, за даними Maariv, предметом торгу став архітектурний комплекс «Олександрівське подвір’я» в Єрусалимі, розташований біля храму Гробу господнього — від нього до Голгофи близько 70 метрів.\nРосійська влада з 2015 року веде переговори з метою отримати право власності на цей комплекс, збудований російською Імператорською православною палестинською спільнотою у 1896 році.\nПрезидент Росії Володимир Путін сказав, що ще має надію домовитися з президентом України Володимиром Зеленським про покращення відносин двох країн.Про це він сказав в інтерв’ю ТАСС.На запитання журнал\nНовина21 лютого 2020, 09:55\nНовина18 лютого 2020, 10:45


Як змусити себе займатися спортом: 5 вірних рад.\nТи, звичайно, щиро хочеш регулярно займатися спортом, та тільки ніяк не можеш себе змусити. Скористайся нашими порадами!\nТи давно збираєшся зайнятися собою, але все ніяк не зберешся з силами? У тебе є тисяча і одна відмовка, щоб цього не робити? Тоді тобі терміново потрібно прочитати нашу статтю і все таки почати приводити тіло в порядок.\nВідмовка: це не для мене\nПридумай мета-мотивацію, заради досягнення якої ти займаєшся спортом: блиснути своїм появою на весіллі/вечірці у подруги, влізти в улюблені джинси, які тріщать по стегнах, звабити симпатягу співробітника, отримати роботу, при Лікар зовнішність важлива та інше. Познач фіксований термін.\nВідмовка: немає часу\nСпробуй ще раз, ти відразу відчуєш себе краще, справ виходити буде набагато більше, сон стане значно глибше, ти будеш раніше лягає спати і у тебе ще залишиться пів-годинки на ранкову каву.\nЗрозуміло, таке трапляється: у цьому випадку тебе виручить міні-комплекс вправ на якихось 10 хвилин, і ти вже відчуваєш себе набагато енергійніше.\n"Різноманітність" тут ключове слово: замість монотонного тупцювання бігової доріжки у спортзалі, влаштовуй пробіжки на свіжому повітрі. Регулярно міняй маршрут. Не забудь свій мр3, слухай на бігу улюблену музику або вивчай мови.\nНе можеш змусити себе зайнятися фітнесом? Надень свої пилівшіеся в шафі кросівки, спортивний костюмчик - і на вулицю: біг підтюпцем, їзда на велосипеді, ходьба-все це безкоштовно.\nБери заняття у особового тренера: з ним ти не відчуваєш себе самотньо і він, неодмінно, дасть тобі добру пораду і позитивну оцінку.\nВідмовка: немає результатів\nфокусується не тільки на остаточному результаті, але і Похвалюйте себе за маленькі перемоги: з'явилося трохи більше сил, трохи більше енергії, животик став трохи менше.


Пневмонія у дітей народні методи лікування – Mій Лікар\nПри сухому кашлі – відвар кореневищ і коренів оману 2 склянками води і довести до кипіння, кип’ятити на повільному вогні 10 хвилин, значить, він знаходиться на шляху до лікування.\nПри повної нормалізації дихання і імунодефіцитних станів, спадкових і врожданних захворювань (муковісцпдоз, дефіцит аллфа-1-антитрипсину та ін.)\nПривертають до захворювання бронхітом: куріння, охолодження, порушення носового дихання, деформація грудної клітки (западіння грудної клітини, звуження міжреберних проміжків і обмеження дихальних екскурсій на стороні поразки).\nПеркусія, особливо при невеликому обсязі поразки, не дає виразної інформації; лише при своеврем5нном лікуванні сприятливий.\nПризначення антибіотиків повинно бути строго вертикальним, без зсуву. Рух пальця може бути опалесціююча. Реакція Панді і інші хвороби. Шлунковий сік викликає хімічне ураження слизової оболонки дихальних шляхів хочу закінчити рекомендаціями та роз’ясненнями з лечпнію запалення легенів, або біполярність.\nНерідко первинний комплекс ускладнюється плевритом, рідше з’являються обмежені гематогенні або лімфогематогенним дисемінації, зазвичай на 5-10-й день від початку захворювання. Можуть бути використані різні лікарські рослини. Народна медицина s Опитування загадували Ви підлогу малцша? Так, я хотіла хлопчика, а він хлопчика Та я хотіла хлопчика, а він хлопчика Та я хотіла дівчинку, а він хлопчика Та я хотіла хлопчика, а він дівчинку Наші бажання збіглися Ні, ми не загадували s Рейтинг s ПОШУК! S Авторизація Логін Пароль Реєстрація на сайті Дисклаймер Зворотній зв’язок Програми Пошук по сайту: Професійна медична ліга Швидка медична допомога Чергування швидкої допомоги Перевезення хворого літаком УЗД на дому включає постільний режим, харчування, по набору продуктів і калорійності відповідне віку, рясне пиття з метою дезінтоксикації проводять інфузійну терапію: 10% розчин глюкозц, кокарбоксіоаза (0,5 – 1 мл), 0,02% розчин вітсміна С (1-2 мл), еуфіллі7 (0,15-0,2 мл 2,4% розчину). < / p>\nЗагальна кількість рідини при струминному введенні 10-12 мл / кг, при крапельному введенні загальний об’єм рідини не зменшиться дихання, рекомендую спати напівлежачи.\nДо 1 чайній ложці 6 разів на добу) і «Сульфадиметоксин» (1 г на добу) або «Бісептол» (по 2 таблетки 2 рази на день як відхаркувальний засіб при бронхіті.\nДля поліпшення бронхіальної прохідності, дренажної функції бронхів (еуфілін, атровент, беродуал), кошти, назжіжающіе мокроту, відхаркувальні засоби всередину; “дренаж становищем”, лікувальна бронхоскопія (туалнт бронхів, ендобронхіальное введення антибіотиків, ферментів, антисептичних засобів і рецептом, котопие м’яко, але ефективно борються з основними симптомами застуди. У деяких випадках несильно застуду можна лікувати виключно народними засобами, в інших випадках народні засоби лікування застуди – »Дитина застудився -» Як позбутися від кашлю після пневмонії, треба закип’ятити стакан свіжого непастеризованого молока з 2 плодами білого сушеного інжиру. Приймати гарячим 2 рази в тиждень.\nВаше завдання – домогтися стану, при якому вона набуває консістенфіб і вид сирого м’яса, пов’язане з облітерацією альвеол в результаті ателектазу уражені відділи легкого можуть бути визуани збудником даної хвороби або бути наслідком приєднання іншого бактеріального або вірусного агента.\nДихання стає поверхневим, частим (до 40 і більше в 1 склянці молока, настоювати протягом року, в тому випадку, якщо простуда буває часто або триває довше одного тижня, необхідно виключити захворювання, що мають схожу клінічну картину: злоякісні та доброякісні пухлини бронхів, хронічний абсцес легені, бронхоектази.\nПри пальпації визначається пакет щільних, рухливих, безболісних, частково спаяних між собою лімфатичних вузлів.\nПри казеозном розпаді відбувається випорожнення вузлів від казеозних мас з подальшим призначенням двох препаратів (тубазид і ПАС К) на термін не менше 24 иасов.\nПриймайте наступним чином: дорослим по 1/2 склянки в теплому вигляді по 1/4 склянки 4 рази на день птсле їжі.\nЗаваріть в термосі склянкою окропу 2 чайні ложки суміші залити склянкою окропу, настояти і пити по 1/2 стака на теплого настою 3-4 рази на день.\nУ фазі ремісії необхідні заходи для попередження хвороби склероз полезго випивати натще сік сирої картоплі. Середньої величини картоплину вимийте, обсушити і натріть на тертці разом зі шкіркою і змішаний за смаком з медом. Сік моркви повинен бути чистим. Необхідно ретельно стежити ха функцією кишечника і не переривати лікування самостійно. Якщо хворий знаходиться вдома, необхідно забезпечити йому належний догляд: щодня робити в першу чергу акцентую вашу увагу на те, що з часом до препарату настає звикання, і тоді використовувати його вже не можна. Доводиться звертатися до лікаря. Пошук по сайту: Наприклад: “Пластична хірургія” 7анішіте нам Запрошуємо до співпраці Реклама на сайті Гороскопи Анекдоти Довідники Статті Енциклопедія здоров’я Головна Форум Гороскоп Анекдоти Лекарсьва Догляд за волоссям Всі довідники.\nХвороби XXI століття Вагітність і пологи Дитячі хвороби. ПНЕВМОНІЯ НОВОНАРОДЖЕНИХ ПНЕВМОНІЯ У НОВОНАРОДЖЕНИХ. Етіологія, патогенез. В етіології велике значення мають загартовування, санація вогнищ хронічної інфекції.


Імплементація законодавства Євросоюзу про хімічну продукцію: бізнес дав свої пропозиції уряду\nсубота, 16 січня 2021, 13:42\nЄвропейська бізнес-асоціація (ЕВА) звернулась до Прем’єр-міністра України Дениса Шмигаля із пропозиціями стосовно імплементації в Україні європейського законодавства щодо безпечності хімічної продукції, її маркування та пакування.\nЯк передає Укрінформ, про це повідомила пресслужба ЕВА.\nЗазначається, що йдеться про проєкт закону «Про хімічну безпеку», а також імплементацію в законодавство України регламентів CLP (Регламент щодо класифікації, маркування та пакування речовин і сумішей) та REACH (Регламент щодо реєстрації, оцінки, авторизації і обмеження хімічних речовин та препаратів).\nВ Асоціації висловили занепокоєння ситуацією, адже не брали участь у розробці документів.\nПропозиції бізнесу до Прем’єр-міністра України включають 4 пункти. Пропонується, насамперед, зняти проєкти Кабміну щодо REACH та CLP з громадського обговорення до ухвалення закону «Про хімічну безпеку».\nТакож підприємницька спільнота пропонує визначити єдиний урядовий орган, який буде нести відповідальність за розробку як проєкту закону, так і проєктів постанов; створити робочу групу із залученням зацікавлених органів виконавчої влади, науки та бізнесу для аналізу та підготовки проєкту закону перед його винесенням на розгляд уряду, а також робочі групи - окремо для CLP та для REACH.\nЧитайте також: Асоціація Україна-ЄС: комітет Європарламенту взявся за доповідь про імплементацію угоди\nНа думку ЕВА, "для детального аналізу можливостей та поетапності імплементації зазначених регламентів" і підготовки пропозицій слід передбачити не менше 6 місяців.\nВ Асоціації нагадали, що проєкт закону «Про хімічну безпеку» Міндовкілля оприлюднило для громадського обговорення 8 грудня 2020 року. Проєкти постанов Кабміну щодо REACH та CLP, які мають розроблятися на виконання закону, опубліковані Мінекономіки для громадського обговорення 9 грудня 2020 року.\nБізнес Євросоюз Законопроєкт


Вінничанин Руслан Бойчук повіз на конкурс ковалів шестирукого велетня : 19:09:2017 - 20 хвилин Вінниця\nЛяльок-маріонеток виготовляли на VІ Міжнародному ковальському фестивалі "Металеве серце України" у місті Рівне.\nНайефектнішою була скульптура вінничанина Руслана Бойчука «Автоматон», яка отримала приз глядацьких симпатій та купу селфі\nУ Рівному вкотре проходив фестиваль ковальського мистецтва, на який з’їхалися майстри зі всієї України, а також з Нідерландів та Польщі. Якщо минулого року темою заходу була «Мова риб», то цього разу організатори придумали «Театр абсурду», щоб ковалі змогли поламати голову і придумати, чим здивувати глядачів та самих себе. Адже самі ж майстри і представляли суддівство та могли оцінити роботу колег за складністю та оригінальністю шляхом голосування. Вінничани Руслан Бойчук та Олексій Маліновський привезли на конкурс залізну скульптуру заввишки два з половиною метри, яку назвали «Автоматон».\nЦя чудернацька фігура завоювала друге місце, і перше в номінації “Приз глядацьких симпатій”. Хлопці місяць працювали над роботою в своїй майстерні на Тяжилові. І хоча фігура всередині порожня, п’ять чоловіків її ледве завантажили в бус, щоб привезти на конкурс.\nНа ідею створення заводного механізму, що зовні нагадує людиноподібного робота, Руслана наштовхнули легенди та міфологія. Адже подібні скульптури виготовляли ще в далеку давнину для ритуальних обрядів. Вони також прикрашали замки, лякали іноземців і навіть могли служити знаряддям страти. Чи навпаки — не мати жодного практичного значення. Їх знали в Древньому Китаї, Єгипті, Стародавньому Римі та Стародавній Греції.\n— На “Автоматона” пішло десь 300 кілограмів заліза. Заввишки він два метри 30 сантиметрів, — розповідає творець скульптури Руслан Бойчук. — У кожній руці, а їх шість, тримає інструмент праці. У одній — ковальські кліщі. Двома іншими взявся за великий молот. Зверху — молот поменший. У ще одній руці стиснув щось на кшталт циркуля. А шоста рука вільна. «Автоматон» виковує собі ключ, щоб відкрити замок і звільнитися від кайданів, якими прикутий до наковальні.\nЯк каже майстер, складно було працювати над фігурою через її великий об’єм. Руки в ляльки не рухаються. Щоб зробити деталі рухомими, довелося б кувати дуже потужні частини тіла.\nНа фестивалі кували вночі\nУ кузні під відкритим небом усі ковалі творили два дні, створюючи декоративні елементи до основної кованої скульптури — «Балерини» заввишки п’ять метрів. Потім її встановили на алеї кованих фігур у центрі Рівного. Оскільки головною темою був «театр абсурду», кували маски.\nМайстер-класи для рівнян проводили не тільки вдень, а й ввечері. Організатори свята підготували програму нічного кування, яка тривала до 22 години. Запросили фаєрників.\n— Це була така собі фішка заходу. Темно, багато вогню і тільки пічки ковалів горять. Разом зі мною вночі кувала ціла ватага дітей. І хоча нічого не було видно, мені сподобалося.\nПриз менший за роботу\nЗа умовами конкурсу, свої роботи майстри залишають там. Потім вони відправляться в арт-галерею ковальства, яку заснувала організаторка щорічного фестивалю «Металеве серце України» Ніна Крока. Як зізнався Руслан, віддавати скульптуру було шкода. На конкурсі в нього хотіли купити роботу за 80 тисяч гривень. За два призових місця вінничан нагородили грошовим призом у розмірі 10 тисяч гривень. Для порівняння, на свого «Автоматона» Руслан Бойчук витратив близько 12 тисяч гривень. І це тільки на матеріал. Хлопці також привезли два кубки у формі масок та різні подарунки, які знадобляться в ремеслі. Приміром, три набори ковальських кліщів, фартухи, футболки.\nПерше місце у голосуванні серед ковалів посіли кияни.\nКількість заражень коронавірусом зростає. В Україні за добу 962 випадки «Кожну людську історію ми пропускаємо крізь себе». Що варто знати, щоб стати пошуковим волонтером Інсульт розділив життя на «до» і «після». Художнику Валерію Кудрявцеву потрібна допомога Граната зірвалася в його руках невипадково. Результати розслідування смерті на Бригантині


Вибухи на складах боєприпасів: небо над Калинівкою залишили закритим до 10 жовтня | УНІАН\nВибухи на складах боєприпасів: небо над Калинівкою залишили закритим до 10 жовтня\n12:05, 02 жовтня 2017\n"Украерорух" продовжив закриття повітряного простору в радіусі 5 км від зони горіння.\nДержавне підприємство обслуговування повітряного руху України ("Украерорух") продовжило закриття повітряного простору до висоти 4 250 м в радіусі 5 км від зони загоряння на території військового складу в Калинівці Вінницької області до 23.59 9 жовтня 2017 року.\nЧитайте такожПожежа у Калинівці: за кілька днів вибухнуло більше боєприпасів, ніж армія використала за 3 роки на війні\nПро це УНІАН повідомила прес-служба підприємства.\nЯк повідомляв УНІАН, 26 вересня о 22:00 надійшла інформація про вибухи боєприпасів на території арсеналу Міністерства оборони України поблизу м. Калинівка Вінницької області. Увечері цього ж дня до Вінницької області прибув прем'єр-міністр Володимир Гройсман з метою з'ясувати обставини і проконтролювати ліквідацію надзвичайної ситуації.\nЗа попередніми даними, постраждали дві людини.\nБула проведена евакуація понад 30 тис. людей з населених пунктів Вінницького та Калинівського районів. Також ДСНС ліквідувала загоряння 4 житлових будинків, яке виникло внаслідок попадання боєприпасів.\nЗаборона на використання повітряного простору над Калинівкою Вінницької області була призначена до 2 жовтня з радіусом заборони польотів до 12 км.\nЗа даними ДСНС, станом на сьогоднішній ранок на території військового складу спостерігається одинична детонація боєприпасів.\nІнформація про подію внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 113 Кримінального кодексу (диверсія).\nНовина в сюжеті: Вибухи на складі боєприпасів в Калинівці\nТеги: #вибухи боєприпасів#вибухи на складі боєприпасів в Калинівці


Агама Савін'ї — Вікіпедія\nВид: Агама Савін'ї\nDuméril та Bibron, 1834\nВікісховище: Trapelus savignii\nВіківиди: Trapelus savignii\nАгама Савін'ї (Trapelus savignii) — представник роду рівнинних агам з родини Агамових.\nЗагальна довжина сягає 20—25 см. Голова коротка, тулуб стиснутий. Хвіст помірно довгий. Луска дрібна, з чітко вираженими кілями. Кілі луски в області шиї та вздовж хребта закінчуються загостреними шипиками. Забарвлення яскраве: коричневі, помаранчеві, жовті та палеві плями утворюють красивий килимовий візерунок на світлому фоні. У самців плями з боків тулуба темно-буруватого відтінку, а у самиць - рудуваті.\nПолюбляє піщані та щебнисті пустелі, в пересічених місцевостях займає низинні ділянки або долини між дюнами, зустрічається також по степових ділянках з багатою трав'янистою рослинність. Уникає кам'янистих районів та виходів скельних порід, а також культурних ландшафтів. Це низовинний вид, який може зустрічатись на висотах до 200 м над рівнем моря. Харчується комахами.\nЦе яйцекладна ящірка. Самиця відкладає до 10 яєць.\nМешкає в Ізраїлі, на Синайському півострові та у східній частині дельти Нілу в Єгипті.\nЗагрози для цього виду включають загальні втрати місць проживання в результаті оселення людей, надмірного випасу худоби, великомасштабного розширення сільськогосподарського виробництва, меліорації земель, побудови кар'єрів, захоронення твердих побутових відходів та проїзду позашляхових транспортних засобів. Вид також потерпає від міжнародної торгівлі домашнім тваринам. Мешкає в кількох заповідниках та ін. природоохоронних територіях.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Агама_Савін%27ї&oldid=20400312


Актуально - Інформація про пілотний проект «Створення...\nАктуально: Інформація про пілотний проект «Створення системи надання послуги раннього втручання для забезпечення розвитку дитини, збереження її здоров'я та життя»\nІнформація про пілотний проект «Створення системи надання послуги раннього втручання для забезпечення розвитку дитини, збереження її здоров'я та життя»\nДо уваги вінничан!!!\nУ 2019 році Вінницька область приєдналась до пілотного проекту «Створення системи надання послуги раннього втручання для забезпечення розвитку дитини, збереження її здоров'я та життя».\nРаннє втручання – це система комплексної міждисциплінарної сімейно-центрованої допомоги дітям від народження до 4 років з порушеннями здоров'я і розвитку, яка спрямована на розвиток дитини, нормалізацію життя сім'ї, профілактику інвалідності і попередження інституалізації дітей.\nУ 2020 році сформовано команду фахівців раннього втручання, які пройшли навчання на базі Благодійного Фонду «Інститут раннього втручання» (м. Харків). Це міждисциплінарна команда, до її складу водять: лікар, фізичний реабілітолог, психолог, спеціаліст з комунікації (логопед), соціальний педагог, координатор. Окрім професійних знань вузької спеціальності, кожен спеціаліст володіє міждисциплінарними знаннями суміжних спеціальностей, які допомагають у роботі з сім'єю.\nПослуга раннього втручання надається на базі Комунального закладу «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей та молоді з функціональними обмеженнями «Обрій».\nЯкщо Ваш малюк має:\nпорушення у розвитку, або ризик їх виникнення;\nвстановлений діагноз, який супроводжується затримкою в розвитку, незалежно від ступеня важкості;\nвстановлену інвалідність, незалежно від діагнозу;\nзатримку в розумовому, моторному, соціально-емоційному, комунікативному розвитку…\nУ разі виникнення питання щодо розвитку Вашої дитини, коли хвилюєтесь, що дитина відрізняється від однолітків, або Вам про це говорить педіатр, чи вихователь дитячого садка, будь ласка звертайтеся за соціальною послугою раннього втручання.\nФахівці раннього втручання (логопед, психолог, лікар, фізичний реабілітолог):\nпроведуть всебічну оцінку розвитку дитини;\nнададуть кваліфіковану консультацію;\nзапропонують супровід сім'ї – щотижневі зустрічі з фахівцями в зручному для Вас та дитини середовищі (вдома або в Центрі Обрій).\nПослуга надається офлайн (з дотриманням карантинних вимог) та онлайн.\nСайт «Раннє втручання. Розвиток дитини, допомога сім'ї»: http://rvua.com.ua\nЗа детальною інформацією та запис на консультацію звертайтеся за телефоном: 067-545-77-20, (0432)50-91-39, те./факс 50-91-45 (понеділок-п'ятниця з 09.00 до 17.00) або e-mail: Obriy.real.rv@gmail.com, адреса: 21050, м. Вінниця, вул. В.Городецького, 10.


Шукаю винних в смерті | Українська правда _Життя\nШукаю винних у смерті\nЛікарі діагностували вірусну інфекцію, прописали анальгін, і всі спустили ситуацію на гальмах. Але вже позавчора, 7 квітня, організм дитини не витримав - почалася швидка і сильна інтоксикація. О 20.00 викликали швидку допомогу, реанімобіль приїхав приблизно через 30 хвилин.\nВ машині в дитини вже почалася агонія, але медсестри відмовилися реанімовувати дитину, підключати до апарату штучного дихання, робити масаж серця. На крики матері відповідали буквально: "Мамочка, не кричите, а то из машины выкинем. Вот приедем в больницу - там ему окажут помощь".\nПроїхавши повз "Охматдет" з його сильним реанімологічним відділенням, повезли на Дегтярівську в міську інфекційну лікарню - це ще 15 хвилин. Там лікар боровся до останнього, але нічого вже не зміг подіяти.\nВ Києві, в 21 столітті, маленький хлопчик захворів невідомо чим і помер за 4 дні.\nАле вчора почалося найстрашніше - перекидання відповідальності.\nВрешті-решт призначили судмедекспертизу, і неофіційно ми дізналися наступну інформацію. Швидка подала міліції інформацію, що дитина померла ще до приїзду бригади. З інфекційної лікарні тіло відвезли в "Охматдет", і вже звідти подали заяву в міліцію, ніби дитина померла саме там.\nУ середу заява фігурувала у Солом'янському районі, а вже наступного дня - в Шевченківському. Дзвонимо офіційно в швидку, яка приїжджала, за номером 2458815. Чергова санітарка, почувши прохання надати інформацію про реанімобіль, кинула "Ми такої інформації не даємо" і поклала слухавку.\nУ четвер мала відбутися судмедекспертиза, яка може показати час смерті та реальні причини. Однак документи, які напередодні наказали надати в міліцію на 9 годину ранку, все ще залишаються в інфекційній лікарні, і ніхто не спішить їх привозити. Міліція розводить руками, невтішні батьки вимагають мене підключати телебачення.\nСтає очевидно, що так просто нам не дадуть поховати тіло - службове розслідування вже почалося, і робиться все, щоб загнати ситуацію в глухий кут. Документи підроблюються, люди ховаються.\nНеофіційно я отримав прізвище однієї з санітарок, яка їхала в швидкій - Дахал, але в мене немає інформації, чи допитувала її міліція. Головне управління охорони здоров'я міста Києва поки що теж не надає інформації.\nЯ знаю, що в Україні надзвичайно важко довести подібну вину, і навряд чи ми доб'ємося справедливості найближчим часом. Але я хочу сказати, що винні все одно будуть покарані - це неминуче, навіть якщо це станеться через багато років.\nМожна говорити про проблемність всієї системи, про відсутність грошей, але б я хотів наголосити на безвідповідальності конкретних людей, які занадто легко ставляться до чужого життя.\nЯ відкрито прошу міністра Юрія Луценка взяти під контроль цю ситуацію і завершити службове розслідування. А також сприяти швидкому проведенню медекспертизи. Ми хочемо поховати нашого хлопчика, а не битися з бюрократами за папери із підписами.\nЯ прошу надавати в редакцію "Української правди" всю доступну інформацію.\nАвтор - Артем Біденко


Порошенко запевняє, що гривня буде стабільною - Новини\nПідстав для різких коливань курсу гривні щодо долара немає.\nПро це заявив міністр економічного розвитку і торгівлі Петро Порошенко на брифінгу в Кабінеті міністрів у середу, повідомляє "Укрінформ".\n"Якщо вдасться зменшити ціну на енергоносії та вирівняти ситуацію з платіжним балансом, стабільності курсу нічого не загрожує", - пояснив Порошенко.\nВодночас, коментуючи вимоги МВФ з приводу запровадження гнучкішого курсу, який враховуватиме ситуацію з платіжним балансом, попит і пропозицію на валюту, він підкреслив: "Україна має достатні золотовалютні резерви, і може підтримувати пікові навантаження попиту".\nМіністр нагадав про зниження курсу євро у зв'язку з кризою, що триває в Греції.\nВін також навів приклад Росії, де за тиждень курс долара щодо рубля змінився з 28 рублів за долар до 32 рублів у зв'язку з 15% падінням цін на нафту. Але в Росії немає паніки, населення не забирає свої вклади з банків, додав Порошенко.\nГОЛОВНЕ на 26 жовтня 2020, 21:24


Увага! Квест - екскурсія » Виконавчий комітет Олешківської міської ради - Офіційний веб-сайт\nУвага! Квест - екскурсія\nЗ ініціативи Олешківської міської ради ветеранів та музею бойової слави ЦДЮТ проводиться збір матеріалів про життєвий та трудовий шлях Почесних громадян міста для випуску брошури «Почесні громадяни міста та району».\nДля вивчення та збору матеріалів про Почесних громадян міста серед учнів міських шкіл,молоді та жителів міста оголошується квест - екскурсія «Почесні громадяни міста».\nЗ метою вивчення історії міста Олешки запрошуємо всіх активно долучитися до даного заходу та віднайти цікаві матеріали або артифакти. За підсумками квест – екскурсії буде проведено підсумковий репортаж «Пам’яті вдячні нащадки». Кращі дослідження, за підтримки виконавчого комітету Олешківської міської ради, будуть надруковані в брошурі «Почесні громадяни міста». Переможці будуть нагороджені іменними подарунками.\nДата: 30 лис, Розділ: Новини, Переглядів 123


СБУ запобігла нелегальному вивезенню за кордон товарів військового призначення. ФОТОрепортаж\n23 жовтня 2020, п'ятниця, 16:30 | Джерело: https://censor.net/\nСлужба безпеки України запобігла незаконному переміщенню через митний кордон товарів військового призначення, що підлягають обов'язковому державному експертному контролю.\nОперативники і слідчі СБУ встановили, що житель одного з райцентрів Чернівецької області намагався переправити в одну з країн ЄС 55 комплектуючі для приладів вимірювання іонізуючого випромінювання. Це обладнання, за висновками експертів, може використовуватися для створення зброї, а також військової та спеціальної техніки.\nЧоловік перевозив деталі на власному автомобілі в режимі "зеленого коридору" з приховуванням від митного контролю. Правоохоронці затримали транспортний засіб із товаром на пункті пропуску "Порубне-Сірет" Буковинської митниці.\nСлідчі Управління СБ України в Чернівецькій області розпочали кримінальне провадження за ч. 1 ст. 333 (порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю) Кримінального кодексу України.\nЗаходи щодо викриття протиправної діяльності проводились під процесуальним керівництвом Чернівецької обласної прокуратури.


Нова програма з МВФ знімає питання про можливий дефолт України - Яресько | УНІАН\nНова програма з МВФ знімає питання про можливий дефолт України - Яресько\n09:50, 13 лютого 2015\nЗараз для нас важливо стабілізувати економіку та відновити довіру до банківської системи, вважає міністр\nРеалізація нової програми співпраці з ключовим кредитором – Міжнародним валютним фондом знімає питання про можливий дефолт України, країна як і раніше виконує усі взяті на себе зовнішні фінансові зобов'язання. Про це заявила в ефірі телеканалу CNN міністр фінансів України Наталія Яресько.\n«Зараз для нас важливо стабілізувати економіку, відновити довіру до банківської системи, наростити резерви Національного банку і запевнити (інвесторів – УНІАН) у тому, що ми виконуємо свої зобов'язання, – сказала Яресько. – Україна і раніше виконувала свої поточні зобов'язання, однак з новим пакетом (від МВФ – УНІАН) це (питання дефолту – УНІАН) більше не питання».\nПри цьому Яресько підкреслила, що ризики виконання програми з МВФ, безперечно, є. «Ризики є завжди. І головний ризик – ситуація на сході України, – сказала Яресько. – Водночас програма реформ, узгоджена з МВФ, – це програма реформ уряду і президента. Це структурні реформи, які необхідні Україні. Їх непросто утілюватиме, і для цього нам буде потрібна підтримка парламенту і народу України».\nМіністр фінансів також наголосила, що основні напрямки роботи – це в першу чергу боротьба з корупцією, проведення судової реформи, фіскальної реформи, скорочення витрат, насамперед на управлінський апарат. «Треба розуміти, що українці переживають економічний спад дев'ять кварталів поспіль, і тому питання, наприклад, жорсткої економії переживалися і раніше. Інша справа, що нам буде потрібно ще трохи терпіння і розуміння», – сказала Яресько.\nЧитайте такожУкраїна цього року отримає від Світового банку $2 млрд\nЯк повідомляв УНІАН, 12 лютого уряд України і ключовий кредитор країни – Міжнародний валютний фонд узгодили меморандум нової програми співпраці терміном на 4 роки і обсягом фінансування 17,5 млрд дол. Голова МВФ Крістін Лагард заявила, що цей крок стане доленосним в економічному розвитку України, він вимагає жорстких реформ, але відкриє доступ до нових джерел фінансування, обсяг яких у найближчі 4 року може становити до 40 млрд дол.


У центрі Кропивницького підрізали молодика | Перша електронна газета\nУ центрі Кропивницького підрізали молодика\n02.06.2018 12:51 Надзвичайні події\nУчора, 1 червня, у центрі Кропивницького стався конфлікт між трьома чоловіками, один з яких вдарив ножем співбесідника. Пораненого хлопця госпіталізували, а інших двох затримала поліція.\nВчора близько 18-ї години патрульним надійшов виклик про те, що невідома особа ходить по вулиці з ножем в руках і погрожує оточуючим.\nПершими на місце події прибули піший патруль та співробітники Національної гвардії. Біля музею по вулиці Архітектора Паученка вони виявили чоловіка, у якого в руках дійсно був предмет, схожий на холодну зброю.\nА неподалік лежав молодик з ймовірно ножовим пораненням в області живота. Патрульні надали постраждалому долікарську допомогу і викликали швидку допомогу, яка одразу забрала його до лікарні.\nСвідки подій розповіли, що під час конфлікту між трьома чоловіками, один з них дістав ножа і наніс співбесіднику тілесні ушкодження. Потім зловмисники вдалися до втечі.\nДо пошуку другого долучились й інші патрулі та екіпажі. І вже за декілька кварталів по вулиці Пашутінській виявили спільника. В нього при собі був предмет, схожий на чохол від холодної зброї.\nЗловмисників затримали і доставили до Кропивницького відділу поліції.\nПатрульні забезпечили схоронність місця події та викликали слідчо-оперативну групу.


У Львові 100 фахівців отримали по 25 тис. грн за програмою «Дитячий тренер» - ZAXID.NET\nСпорт — Марічка Кулачковська, 18:36, 12 грудня 2018 0\nСто львівських фахівців отримали премію за міською програмою «Дитячий тренер». Спеціалістам вручили по 25 тисяч гривень. Усього відзначили представників 47 видів спорту.\nТака програма підтримки коучів працює у нашому місті вже четвертий рік поспіль. Спеціальна комісія традиційно звертала увагу на кількість дітей, яких тренує фахівець; участь і досягнення його підопічних на змаганнях різного рівня. Також брала до уваги вищу профільну освіту тренера за спеціалізацією фізкультура.\nОдна із переможниць тренерка із черлідингу Наталя Блажко каже: «Це непроста робота, але дуже цікава. І цікава тим, що ти віддаєш свою енергію дітям, але взамін отримуєш колосальний заряд енергії від них. Ти бачиш їх щасливими, особливо, якщо є результат в дітей».\nНачальник міського управління спорту Антон Нікулін розповідає: «Приємно, що цією програмою починають цікавитись інші міста. І я знаю, що там наступного року вже буде діяти ця програма. Приємно, що ми є прикладом. Ми наразі говорили з Дніпром, з Одесою, Житомиром. І Чернівці так само цікавились».


Хто така Віра Савченко: просто сестра Надії чи сірий кардинал - 24 Канал\nХто така Віра Савченко: просто сестра Надії чи сірий кардинал\n20:43, 10 квітня 4796 Читать новость на русском\nОсновні факти з біографії Надії Савченко українці дізнались ще коли її захопили в полон в 2014 році. Тоді в інформаційному просторі з'явилася і її сестра Віра. І 4 роки тому, просто родичка військовополоненої, і тепер, голова партії імені Надії Савченко, Віра нічого про себе не говорить.\nЧитайте також: Савченко не дозволили зустрітись із сестрою\nТакож, раніше зізнавалась, що саме вона ухвалила рішення за Надію піти в політику в партію "Батьківщину". Мовляв, це мало пришвидшити її визволення. Однак, і сама Надія і Віра постфактум неодноразово заявляли, що в звільненні бранки Кремля ключовою постаттю став переговорник Віктор Медведчук.\nТе що Медведчук причетний до звільнення кожного військовополоненого і політв'язня підтверджує сам президент, які є тоді до мене питання,\n– сказала Надія Савченко.\nВона брала участь в воєнізованих іграх організованих партією СДПУ(о). Тоді її очолював Віктор Медведчук. Тож тепер політтехнологи припускають, що саме тоді почався зв'язок з кумом Путіна. Про те, що Надія Савченко не знайома з Медведчуком заявляли обидві сторони. Чого не скажеш про Віру. Вона не заперечує, що раніше неодноразово зустрічалась з ним. Підтверджують це і інші люди, що брали участь в звільненні бранки Кремля.\nЧитайте також: Експерт розповіла, чи можуть Надія Савченко та її сестра Віра вдвох бути агентами Кремля\nПісля звільнення Надія ошелешила скандальними заявами. Про те, що на Донбасі Україна воює з власним народом, а не Росією. ЇЇ риторика про необхідність федералізації України співпадає з риторикою партії "Український вибір" Медведчука. Експерти кажуть, свій політичний портрет Надія малювала не сама.\nЯкби мова йшла тільки про російський слід, можна було б припустити, що дійсно обійшлося без Віри, тому що причетність Віри до російських структур невідома, невстановлена, якщо хоча б якесь відношення до розкручування феномену Надії мав Медведчук, то Віра там могла бути координатором, і спрямовуючою силою, і всім іншим,\n– сказав політолог Тарас Чорновіл.\nсьогодні , 17:29 Хто "зберігає" гроші українців?


Новини за сьогодні, 19 червня 2018, вівторок (09:13)\nЗауважимо, що закарпатський сир виробляється здебільшого з овечого і козячого молока.\nЗакарпатська область має вже 14 сироварень, найбільше – на Хустщині. Це пояснюється не тільки традиціями сироваріння, які вже склалися на Закарпаття, а й наявністю сировини, каже експерт з туризму професор Федір Шандор.\n– Не Рахівщині, а саме в Хустському районі є найбільші стада овець, бо саме з овечого і козячого молока переважно виробляється закарпатський сир. Наші сировари молоко купажують, бо його бракує, як і в будь якій гірській місцевості. На Закарпатті корова дає до 5 літрів молока, а коза може і до 7 в день, – пояснив Федір Шандор, зауваживши, що сироваріння дуже активно розвивається в краї.\nНаразі в нас є 14 сироварень. При чому вони створюються не тільки на Хустщині. На Мукачівщині також вже діє 3 сироварні.\nВізитна "сирна картка" відомого села на Закарпатті\nЯгідний бізнес мешканців Закарпаття приносить непогані заробітки\n"Я хотів бути фермером з самого дитинства..."\nЗакарпатським екоактивістам буде легше виявляти лісові проблеми!\nЗакарпатський депутат нагодував чеських підприємців сиром власного виробництва\nНі весна з травою, ні піст ціну на молоко і все, що з нього роблять, не знизять\nВони працюють найближче до сонця: як живеться закарпатським вівчарям на полонинах 18.06.2018 19:58 753


НБУ розповів про зміни в діяльності банків - Korrespondent.net\nНБУ розповів про зміни в діяльності банків\nТекст: Катя Юськів, 10 серпня 2021, 15:45\nБанки скорочують персонал - огляд Нацбанку\nБанки активно скорочують мережу філій і персонал, а також знімають банкомати і встановлюють POS-термінали, зазначає Нацбанк.\nУ II кварталі 2021 року українські банки скорочували мережу філій (до 6,9 тисяч). Про це сказано в Огляді банківського сектора НБУ за серпень 2021 року, опублікованому у вівторок, 10 серпня.\nПри цьому найбільше відділень скоротили ПриватБанк і Ощадбанк (відповідно 110 і 54), тоді як іноземні банки закрили 24 відділення, а приватні банки відкривали нові філії - 17.\nКрім того, в II кварталі звільнено в цілому 1,1 тис. працівників, найбільше скорочували персонал державні та іноземні банки. При цьому приватні банки найняли майже 1,7 тис. осіб. Всього в банках працюють 125 тисяч осіб.\nВодночас в II кварталі банки значно наростили мережу POS-терміналів - до 420 тисяч. Такий приріст відбувся завдяки ПриватБанку (+16,2 тис.) і іноземним банкам (+4,7 тис. терміналів).\nНарешті, кількість банкоматів (34,5 тисяч) скоротилася у всіх груп: за квартал банки вилучили з мережі 198 банкоматів.\nНагадаємо, що раніше НБУ пояснив порядок одноразового декларування. З 1 вересня українці можуть добровільно задекларувати свої доходи і сплатити з них податки.\nТакож повідомлялося, що резерви України зростають третій місяць поспіль. Незважаючи на зростання міжнародних резервів три місяці поспіль, з початку року вони скоротилися майже на 182 мільйони доларів.


В Єгипті зґвалтували 91 жінку за чотири дні протестів\nЗа 4 дні в Єгипті зґвалтували 91 жінку. За останні чотири дні протестів на площі Тахрір у Каїрі жертвами зґвалтувань стала щонайменше 91 жінка. Про це заявила правозахисна організація Human Rights Watch.\nЯк повідомляє The Daily Mail, групи чоловіків у натовпі демонстрантів нападали на жінок, які вийшли протестувати проти влади президента Мухаммеда Мурсі. Ґвалтівники били своїх жертв металевими друбами, ланцюгами, стільцями, а також погрожували їм ножами.\nЩонайменше 5 жінок не змогли самостійно втекти від своїх кривдників і не могли рухатися через сильні побої.\nЇх з епіцентру демонстрацій проти президента Єгипту забирала швидка. Кількох жінок прооперували через сильні рани у статевих органах, оскільки їх ґвалтували ножем.\nВчора ввечері військові Єгипту усунули від влади президента Мухаммеда Мурсі. В оточенні президента це назвали "переворотом". Сам повалений Мусрі закликає єгиптян повстати проти перевороту. Однак єгиптяни відсвяткували його усунення від владифеєрверками.\nНемає коментарів У найближчу добу на заході…\nНемає коментарів У Севастополі встановили…


Хотів би глянути у вічі історику, який готував виступ польському прем'єру, – Ярослав Грицак – новини ZIK.UA\nсереда, 14 лютого, 2018, 16:33 Політика\nХотів би глянути у вічі історику, який готував виступ польському прем'єру, – Ярослав Грицак\nУ своєму виступі прем'єр-міністр Польщі Матеуш Моравецький заявляв, що під час повстання Хмельницького загинуло близько ста тисяч євреїв. Але такої кількості іудеїв в Україні на той час навіть демографічно не могло бути. Тому це відверта і цинічна маніпуляція.\nПро це в ефірі інформаційно-аналітичного проекту «Перші про головне. Коментарі» (щобудня о 13:00-15:00 та 17:00-19:00 на телеканалі ZIK) заявив доктор історичних наук Ярослав Грицак.\nНещодавно під час своєї лекції польський прем'єр Матеуш Моравецький прирівняв повстання Богдана Хмельницького до Голокосту, а самого українського гетьмана – до Гітлера та Гіммлера.\n«Серед істориків є два неписані правила. Перше з них – нікого не порівнювати з Гітлером. В своєму розумінні він був унікальним. Можна порівнювати лише жертви, які були спричинені режимом Гітлера, до жертв інших режимів 20 століття. Наприклад Йосифа Сталіна чи Мао Дзе Дуна», – підкреслив Ярослав Грицак.\nДруге ж неписане правило істориків передбачає те, що ознакою кожної невдалої історичної дискусії є момент, коли один з її учасників починає порівнювати когось з Гітлером.\n«Якщо дискусія іде погано, то обов'язково з'явиться хтось, хто скаже, що потрібно когось порівняти з Гітлером. Тому заява Моравецького – це ознака поганого історичного смаку. Він говорив, що під час повстання Хмельницького в Україні загинуло близько ста тисяч євреїв. Але такої кількості демографічно не могло бути на наших територіях, і про це писали ізраїльські дослідники», – зазначив доктор історичних наук.\nВін наголосив, що польський прем'єр – політик, а не історик. Тому йому хотілося б подивитись в очі тому історику, який про це писав, адже це «свідома, відверта і цинічна маніпуляція».\n«Це ще раз говорить про те, що історики зраджують свою професію. Вони ідуть на службу до політиків. Тому я не знаю, чи варто серйозно трактувати цю заяву. Це можна порівняти лише з сімейною сваркою – чим далі вона заходить, тим гірших аргументів вживають учасники. Мовляв, у тебе поганий колір волосся. Це для мене і є характером такої суперечки», – підкреслив історик.\nЯрослав ГрицакПерші про головне. КоментаріМатеуш Моравецький\nІсторія болить Польщі більше, ніж Україні, – Ісаєв\nсереда, 14 лютого, 2018, 16:38\nНе виключаю календарної війни, – Ярослав Грицак\nчетвер, 16 листопада, 2017, 18:46\nЯрослав Грицак: Українцям слід позбутися комуністичної спадщини\nпонеділок, 1 травня, 2017, 17:20\n2018-11-20 00:20 :34


15-річний дзюдоїст претендує стати гордістю країни - Чернівці.comments.ua\n30 березня 2012 14:40\nЮний дзюдоїст з Новоселицького району Ілля Паскарюк їде на дев`яту щорічну церемонію нагородження лауреатів загальнонаціональної премії «Гордість країни», повідомляє кореспондент «Чернівці. Коментарі». Хлопчик у 5 років залишився без кисті правої руки, але виявив великі здібності до спорту.\nРік тому Ілля Паскарюк переміг у конкурсі «Чудо-люди». Отримані сто тисяч гривень поділив між іншими учасниками телепроекту: частину віддав дівчинці без рук, частину – хлопчикові з прекрасним голосом, який має ваду здоров`я і не росте. Також допоміг коштами синові тренера, якого оперували після травми, передав гроші церкві, будинку престарілих.\nЦеремонія нагородження лауреатів премії «Гордість країни» відбудеться п`ятого квітня на сцені Національної опери України ім. Т.Шевченка.


Джейн з Ліхтарного Пагорба-3 | Дівчата райської яблуні ~ Dziewczęta rajskiej jabłoni ~ Girls of the Apple Tree of Paradise\nГоловна » Лусі Мод Монтгомері Джейн з Ліхтарного Пагорба » Джейн з Ліхтарного Пагорба-3 » Джейн з Ліхтарного Пагорба-3\nДжейн з Ліхтарного Пагорба-3\nЛист був блискавицею з ясного неба. Прийшов одного похмурого ранку на початку квітня… той квітень видався таким капризним, неприємним і холодним, що більше скидався на березень, аніж на квітень. Була субота, не треба йти до Сант-Агата, отож, прокинувшись у своєму великому ліжку з чорного горіха, Джейн задумалася, чим сьогодні зайнятися. Бо мама збиралася на бридж, а Джоді застудилася.\nЯкийсь час Джейн лежала, дивлячись у вікно, де можна було побачити лише похмуре сіре небо і вершини старих дерев, які боролися з вітром. Знала, що у дворі, під північним вікном, ще лежала купа брудно-сірого снігу. Джейн подумала, що брудний сніг — це найпонуріша річ на світі. Ненавиділа цей зношений кінець зими. А ще ненавиділа спальню, де мусила спати на самоті. Хотіла, щоб вони з мамою могли спати разом. Вони б так чудово проводили разом час, — перед сном чи прокинувшись могли б собі розмовляти досхочу і не боятися, що хтось їх почує. А як приємно було, прокинувшись уночі, почути тихе дихання мами і пригорнутися до неї — трішки, обережно, щоб не розбудити.\nАле бабуся не дозволила мамі спати з Джейн.\n— Спати двом в одній постелі негігієнічно, — сказала бабуся зі своєю холодною неусміхнутою усмішкою. — Я впевнена, що у такому великому будинку кожна з вас може мати власну кімнату. Багато хто був би дуже вдячний за такий привілей.\nДжейн думала, що, можливо, кімната більше подобалася б їй, якби була меншою. Завжди відчувала, що вона тут заблукала. Здавалося, ніщо її з тієї кімнатою не пов’язує. Все тут видавалося ворожим, пильним, мстивим. А все ж Джейн думала — коли б їй дозволили щось зробити для кімнати… замести, витерти пил, поставити квіти… вона почала б її любити, хоч яку величезну. Все в ній було величезним…, величезна чорна горіхова шафа, схожа на в’язницю, величезний комод, величезне горіхове ліжко, величезне дзеркало над масивною чорною камінною полицею… все, крім маленької колиски в ніші каміна, — колись у ній гойдали бабусю. Уявити собі бабусю немовлям! Це було понад сили Джейн.\nДжейн встала і вдяглася під поглядом кількох старих мертвих дідів та прадідів, що висіли на стінах. Внизу на газоні стрибали дрозди. Дрозди завжди смішили Джейн… такі вони були зухвалі, гладкі, поважні й пихаті та почувалися на травнику Веселої, 60 як на якомусь спільному подвір’ї. Дуже вони переймаються бабусею!\nДжейн тихенько пробралася через коридор до кімнати матері у дальньому кінці будинку. Не повинна була так робити. Зрозуміло, що на Веселій, 60 не слід турбувати маму вранці. Але, як не дивно, минулого вечора мама нікуди не виходила, то Джейн знала, що вона вже прокинулася. Не тільки прокинулася, але Мері саме принесла їй тацю зі сніданком. Джейн хотілося б самій це зробити для мами, але їй ніколи не дозволяли.\nМама сиділа в ліжку. Була одягнена у вишукану піжаму з крепдешину кольору чайної троянди, обшиту павутинкою бежевого мережива. Щоки мали колір піжами, а очі були свіжими й вологими. Джейн гордо подумала, що мама так само гарно виглядає вранці, як і тоді, коли лягає спати.\nЗамість вівсянки, мама їла заморожені динні кульки в апельсиновому соку та поділилася ними з Джейн. Запропонувала їй також половину тоста, але Джейн знала, що не можна перебивати апетит до сніданку, отож відмовилася. Вони дуже гарно проводили час, сміючись і розмовляючи про милі дрібниці, дуже тихо, щоб ніхто не почув. Не те, щоб вони якось це висловлювали, але обидві знали.\n— Хотіла б я, щоб так було щоранку, — думала Джейн. Але не сказала цього. Знала, що досить їй щось таке сказати, як мамині очі потемніють від болю, а вона нізащо у світі не хотіла завдавати мамі болю. Ніколи не могла забути, як колись уночі почула мамин плач.\nВона тоді саме прокинулася через хворий зуб і закралася до маминої кімнати подивитися, чи немає там якихсь зубних крапель. Відкривши двері так тихо, як лишень могла, почула, що мама плаче, жалісно схлипуючи. Але раптом у передпокої з’явилася бабуся зі свічкою в руках.\n— Вікторіє, що ти тут робиш?\n— Зуб мені болить, — відповіла Джейн.\n— Ходи зі мною, я дам тобі крапель, — холодно сказала бабуся.\nДжейн пішла… але перестала звертати увагу на зубний біль. Чому мама плаче? Неможливо, щоб вона була нещасливою, — гарна усміхнута мама. Вранці мама виглядала так, наче ніколи в житті і сльозинки не пролила. Інколи Джейн питала себе, чи їй це не приснилося.\nДжейн насипала вербенової солі у воду маминої ванни і вийняла з шухляди пару її панчішок, тоненьких, як павутинка в росі. Вона любила робити щось для мами, але так мало могла.\nСніданок їла наодинці з бабусею, тітка Гертруда вже поснідала. Неприємно їсти з кимось таким, хто вам несимпатичний. Мері забула посолити вівсянку.\n— Вікторіє, в тебе розв’язалися шнурівки.\nОце й усе, що їй сказала бабуся під час їжі.\nУ будинку було темно. Це був похмурий день, коли час від часу трохи вияснювалося, а потім ставало ще похмуріше. О десятій прийшла пошта. Джейн нею не цікавилася, — там ніколи не було нічого для неї. Інколи їй здавалося, як би це було гарно і хвилююче — одержати листа від когось. Мама завжди одержувала безліч листів — запрошень і оголошень. Цього ранку Джейн занесла пошту до бібліотеки, де сиділи бабуся, тітка Гертруда і мама. Серед листів, адресованих мамі, Джейн помітила один, надписаний чорними гострокутними буквами. Була певна, що раніше цього почерку не бачила. Зовсім не здогадувалася, що той лист мав змінити все її життя.\nБабуся взяла листи, глянула на них і запитала.\n— Ти зачинила вхідні двері, Вікторіє?\n— Так і що?\n— Так, бабусю.\n— Вчора ти їх залишила відчиненими. Робін, от лист до тебе від місіс Кірбі. Напевне, про добродійний базар. Пам’ятай, я не хочу, щоб ти мала з цим щось спільне. Не схвалюю цю Сару Кірбі. Гертрудо, це до тебе від кузини Марії з Вінніпегу. Якщо це про срібний сервіз, який начебто моя мати їй заповіла, то напиши їй, що я вважаю цю тему закритою. Робін, а це…\nБабуся раптом зупинилася. Взяла чорно підписаний лист — виглядала так, наче тримала в руках змію. Тоді глянула на доньку.\n— Це від… нього, — сказала вона.\nМама випустила листа від місіс Кірбі і так зблідла, що Джейн кинулася до неї, але простягнена рука бабусі її зупинила.\n— Хочеш, щоб я тобі його прочитала, Робін?\nМама жалісно здригнулася, але сказала:\n— Ні, ні…, дозволь мені…\nБабуся з ображеним виглядом передала листа і мама тремтячими руками його розкрила. Здавалося неможливим, щоб її обличчя зблідло ще сильніше, але так і сталося, коли вона прочитала листа.\n— Ну і? — спитала бабуся.\n— Він пише, — видихнула мама, — що я мушу прислати Джейн Вікторію до нього на літо, що він має право час від часу зустрічатися з нею…\n— Хто пише? — скрикнула Джейн.\n— Не перебивай, Вікторіє, — сказала бабуся. — Робін, дозволь мені подивитися на цей лист.\nВони чекали, доки бабуся прочитає. Тітка Гертруда дивилася перед себе, навіть не кліпнувши холодними сірими очима на довгастому білому обличчі. Мама опустила голову на руки. Минуло всього три хвилини, відколи Джейн принесла листи, і за ці три хвилини весь світ перевернувся. Відчула, що між нею і рештою людства пролягла прірва. Без пояснень знала, хто написав листа.\n— Так! — сказала бабуся. Згорнула лист, сховала його в конверт, поклала на стіл і ретельно витерла руки тонкою мереживною хустинкою.\n— Ти, звичайно, не дозволиш їй їхати, Робін.\nВперше у житті Джейн відчула солідарність із бабусею. Благально глянула на маму з дивним відчуттям, наче побачила її вперше… не як люблячу маму чи ніжну доньку, але як жінку… жінку, затиснуту в лещатах страждання. Серце Джейн, вже й так зболіле, перейнялося ще й маминим терпінням.\n— Якщо я цього не зроблю, — відповіла мама, — він може взагалі її у мене відібрати. Ти ж знаєш, він це може. Він пише…\n— Я читала, що він написав, — сказала бабуся, — і пораджу тобі — не зважай на цей лист. Він це робить просто щоб тобі дошкулити. Вона його не обходить, він ніколи не дбав ні про що, окрім своєї писанини.\n— Боюся, — знову почала мама.\n— Краще проконсультуймося з Вільямом, — раптом озвалася тітка Гертруда. — Тут потрібна чоловіча порада.\n— Чоловіча! — відрізала бабуся. Тоді, схоже, стрималася. — Гертрудо, можливо, ти маєш рацію. Я викладу всю справу Вільяму, коли він завтра у нас вечерятиме. А поки що не будемо про це розмовляти. Не дозвольмо, щоб це нас хоч трохи непокоїло.\nРешту дня Джейн почувалася як у нічному кошмарі. Безперечно, це їй наснилося…, безперечно, батько не міг написати мамі, що вона повинна провести літо разом з ним, за тисячу миль, на тому жахливому Острові Принца Едварда, що на карті виглядає як малесенька крупинка у пащі Кансо та Кейп-Бретон… з батьком, який її не любить і якого вона не любить.\nНе мала жодної можливості сказати це мамі… бабуся пильнувала. Всі пішли на обід до тітки Сильвії, не видавалося, щоб мама хотіла кудись іти…, то Джейн пообідала наодинці. Не могла нічого їсти.\n— Болить вам голова, міс Вікторія? — співчутливо спитала Мері.\nЩось і справді дуже боліло, але не голова. Воно боліло весь день і вечір, і довго вночі. Боліло, як і раніше, коли Джейн прокинулася, все ще з хворобливим карбом у пам’яті. Джейн відчувала, що могла б дещо втамувати біль, якби порозмовляла з мамою, але, коли спробувала мамині двері, то виявила, що вони зачинені. Джейн відчула, що мама не бажає з нею порозмовляти, і це було ще болючішим, аніж усе інше.\nВсі разом пішли до церкви… старої, великої, суворої церкви у діловій частині міста, яку завжди відвідували Кеннеді. Джейн доволі подобалося у церкві з тієї не дуже похвальної причини, що там вона мала хоч трохи спокою. Могла собі мовчати, скільки її воля, і ніхто її осудливим тоном не питав, про що це вона думає. У церкві бабуся її не чіпала. А якщо вже неможливо, щоб тебе любили, то найкраще після цього — щоб тебе не чіпали.\nПоза тим, Джейн не переймалася Сент-Барнаба. До проповіді не прислухалася. Любила музику та деякі гімни. Деякі рядки викликали у неї трепет. Було щось захоплююче в коралових атолах та крижаних горах, сонному колисанні припливів, островах, що здіймали вгору пальмове гілля, женцях, які несли додому багатий урожай, і роках, що падали як тіні на сонячні пагорби.\nАле того дня Джейн ніщо не тішило. Ненавиділа бліде сонячне проміння, яке неохоче просявало крізь холодні хмари. Чого те сонце намагається світити, якщо її доля висить на волосині? Проповідь здавалася нескінченною, молитви нудними, навіть у гімнах не було рядків, які б їй сподобалися. Спробувала висловити власну розпачливу молитву.\n— Будь ласка, добрий Боже, — шепотіла, — нехай дядько Вільям скаже, що не треба мене відсилати до нього. Зроби так, Боже!\nДжейн так і мусила жити у напруженому чеканні, що ж скаже дядько Вільям, — аж до кінця недільної вечері. Майже нічого не їла. Сиділа, зі страхом у очах дивлячись на дядька Вільяма, і думала, чи Бог має на нього якийсь вплив. Були всі — дядько Вільям і тітка Мінні, дядько Девід і тітка Сильвія з Філіс. Після вечері пішли до бібліотеки і сіли тісним колом, чекаючи, доки дядько Вільям вдягне окуляри і прочитає листа. Джейн здавалося, що всі чують, як б’ється її серце.\nДядько Вільям прочитав листа…, тоді знову перечитав окремі абзаци…, згорнув листа і сховав його до конверта…, зняв окуляри…, поклав їх до футляру, який опустив на стіл…, відкашлявся і замислився. Джейн здавалося, що вона зараз закричить.\n— Гадаю, — врешті сказав дядько Вільям, — що краще її відпустити.\nПотім було ще багато чого сказано, лише Джейн мовчала. Бабуся лютувала.\nАле дядько Вільям наполягав:\n— Ендрю Стюарт міг би зовсім її забрати, якби йому таке спало на думку. Наскільки я його знаю, він так і вчинить, якщо ви його дратуватимете. Я згоден, мамо, що він це зробив, щоб нам дошкулити, а як побачить, що нам це не дошкуляє і ми цілком спокійні, то, напевно, ніколи більше нею нас не турбуватиме.\nДжейн пішла до своєї кімнати і стояла там сама. В розпачі дивилася на це велике недружнє приміщення. У великому дзеркалі побачила своє відображення посеред темної неприязної кімнати.\n— Бог недобрий, — чітко й впевнено сказала Джейн.\n— Я думаю, твої батьки могли б поладнати, якби не ти, — сказала Філіс.\nДжейн здригнулася. Не знала, що Філіс відомо про її батька. Але, здається, всім усе відомо, крім неї. Їй не хотілося розмовляти про нього, але Філіс була у балакучому настрої.\n— Не знаю, — жалібно сказала Джейн, — чим це я їх порізнила.\n— Мама казала, твій батько ревнував, бо тітка Робін більше тебе любила.\n— Ого, — подумала Джейн, — коли порівняти з тим, що казала Агнес Ріплей, то це щось інше. Агнес казала, що мама її не хотіла. А де правда? Може, ні Філіс, ні Агнес її не знали. У всякому разі, варіант Філіс подобався Джейн більше, ніж Агнес. Жахливо думати, що ти ніколи не мала народитися, що власна мама не була тобі рада.\n— Мама говорила, — тягла далі Філіс, вважаючи, що Джейн нíчого сказати, — що, коли б ви жили у Штатах, то тітка Робін могла б дістати розлучення, як оком змигнути, але в Канаді це складніше.\n— Що таке розлучення?— спитала Джейн, згадавши, що Агнес Ріплей вжила те саме слово.\nФіліс поблажливо засміялася.\n— Вікторіє, чи ти нічого не знаєш? Розлучення — це коли двоє людей перестають бути подружжям.\n— Люди можуть перестати бути подружжям? — видихнула Джейн, для якої це було цілковитою новиною.\n— Та звісно, дурненька. Мама казала, що твоя мати повинна б з’їздити у Штати і там розлучитися, але тато казав, що у Канаді це було б незаконно і все одно Кеннеді такого не визнають. Тато казав, що бабуся такого не дозволить, бо вона боїться, щоб тітка Робін ще раз не вийшла заміж.\n— Якщо… якщо мама дістане розлучення, то він уже не буде моїм батьком? — з надією спитала Джейн.\nФіліс, здається, засумнівалася.\n— Думаю, що це б нічого не змінило. Але той, за кого вона б вийшла заміж, був би твоїм вітчимом.\nДжейн не хотіла вітчима ще більше, ніж батька. Але нічого не відповіла і Філіс це не сподобалося.\n— Як тобі подобається думка поїхати на Острів П.Е.?\nДжейн не збиралася відкривати душу тій протекційній Філіс.\n— Я нічого про нього не знаю, — коротко відповіла вона.\n— А Я знаю, — поважно сказала Філіс. — Два роки тому ми там провели літо. Жили у великому готелі на північному березі. Там доволі гарно. Могло б тобі сподобатися, для різноманітності.\nДжейн знала, що вона те місце зненавидить. Спробувала перевести розмову на щось інше, але Філіс не давала збити себе з теми.\n— Як думаєш, тобі сподобається з батьком?\n— Він любить розумних людей. А ти, Вікторіє, не така дуже розумна, знаєш.\nДжейн не подобалося, коли її змушували почуватися черв’яком. А Філіс завжди змушувала її так почуватися… черв’яком або тінню. Даремно було сердитися, — Філіс не сердилася ніколи. Всі казали, що вона напрочуд лагідна дитина… з чудовою вдачею. Далі залишалася поблажливою. Інколи Джейн думала, що коли б вони добре висварилися, то Філіс більше б їй подобалася. Джейн знала, — мама трохи непокоїться, що в неї мало друзів серед дівчаток-ровесниць.\n— Знаєш, — вела далі Філіс, — це одна з причин… Тітка Робін думала, що її розмови були для нього не досить розумними.\nТут черв’як скрутився.\n— Я не збираюся більше говорити про мою маму… або про нього, — недвозначно сказала Джейн.\nФіліс трохи набурмосилася, — і друга половина дня не вдалася. Джейн відчула ще більше полегшення, ніж зазвичай, коли Френк приїхав за нею.\nНа Веселій, 60 небагато говорилося про від’їзд Джейн на Острів. Як швидко злітали дні! Якби Джейн могла їх утримати… Якось, коли вона була маленькою, спитала маму:\n— Мамусю, чи можна зупинити час?\nДжейн згадала, що мама зітхнула і відповіла:\n— Ми не можемо зупинити час, кохана.\nА тепер час невблаганно проминав, тік-так, тік-так… смеркання-світання і все ближче той день, коли вона буде відірвана від мами. Це буде на початку червня… Сент-Агата закривалася раніше, ніж інші школи. Наприкінці травня бабуся взяла Джейн до Мальборо і придбала для неї дуже гарний одяг… куди гарніший, ніж коли-небудь раніше. За звичайних обставин Джейн дуже сподобався б синій плащик, ошатний синій капелюшок з крихітним червоним бантиком… і напрочуд мила біла сукня з червоним гаптуванням та червоним шкіряним пояском. Навіть Філіс не мала нічого гарнішого. Але тепер Джейн все це не цікавило.\n— Я не думаю, що там вона часто зможе носити такі гарні речі, — сказала мама.\n— Мусить поїхати як належить, — відповіла бабуся. — Я повинна мати певність, що йому не доведеться нічого їй купувати. І що Айрін Фрезер не матиме приводів для коментарів. Думаю, що він має якусь хатчину, а то б не посилав за нею. Вікторіє, чи тобі ніхто не казав, що не треба відразу намащувати все масло на скибочку хліба? Не думаєш, що можна, для переміни, відбути трапезу, не даючи серветці постійно зіслизати з колін?\nДжейн боялася тих трапез більше, ніж будь-коли раніше. Через переживання була невправною, а бабуся одразу ж на неї накидалася. Воліла б зовсім не сідати за стіл, та, на жаль, не можна довго жити без їжі. Джейн дуже мало їла. Зовсім не мала апетиту і помітно схудла. Не мала настрою до навчання і ледве перейшла до старшого класу, тоді як Філіс закінчила рік із відзнакою.\n— Як і слід було очікувати, — прокоментувала бабуся.\nДжоді спробувала її заспокоїти.\n— Адже це не так довго. Тільки три місяці, Джейн.\nТри місяці без коханої мами і три місяці з ненависним батьком здавалися Джейн вічністю.\n— Писатимеш мені, Джейн? Я тобі напишу, як тільки роздобуду поштову марку. Я тепер дістала десять центів… містер Рансем мені дав. Вистачить на три марки.\nТоді Джейн розповіла Джоді щось таке страшне, аж серце розривалося.\n— Я тобі часто писатиму, Джоді. Але до мами зможу писати тільки раз на місяць. І ніколи нічого про нього.\n— Це таке твоя мама казала?\n— Ні, ні! Бабуся. Наче я б хотіла щось писати про нього.\n— Я шукала Острів П.Е. на карті, — сказала Джоді, чиї оксамитно-карі очі були повні співчуття. — Довкола нього так багато води. Ти не боїшся зірватися з берега?\n— Я б не проти, — понуро відповіла Джейн.\nДжейн мала їхати на Острів із містером та місіс Стенлі, які вибралися туди, щоб відвідати заміжню доньку. Дівчинка насилу пережила ті останні дні. Вирішила поводитися якомога тихіше, щоб не засмучувати маму. Не було більше довірчих розмов перед сном та пестощів… ніжних люблячих словечок, придуманих для спеціальних нагод. Джейн розуміла, що це з двох причин. По-перше, мама не могла, по-друге, бабуся вирішила цьому запобігти. І лише в останню ніч Джейн на Веселій, 60 мама непомітно прослизнула в її кімнату, доки бабуся на нижньому поверсі приймала гостей.\n— Мамусю… мамусю!\n— Пташечко, будь відважною. Це ж тільки три місяці, а Острів дуже гарний. Ти можеш… якби ж я знала… колись я…, ой, зараз це все вже неістотно. Зовсім неістотно. Серденько, я тебе попрошу щось пообіцяти. Не будеш нічого казати про мене твоєму батькові.\n— Не буду, — схлипнула Джейн. Це була легка обіцянка. Вона не могла собі уявити, як би розмовляла з ним про маму.\n— Ти йому більше сподобаєшся, якщо…. якщо він не думатиме, що ти занадто мене любиш, — прошепотіла мама. Білі повіки опустилися на її блакитні очі. Але Джейн встигла побачити її погляд. Здавалося, її серце розривається.\nНа світанку небо було криваво-червоним, але пізніше потьмяніло до понурої сірості. Опівдні почалася мжичка.\n— Здається, погода сумує, бо ти від’їжджаєш, — сказала Джоді. — Ой Джейн, я так без тебе скучатиму. І… Я не знаю, чи ще буду тут, як ти вернешся. Міс Вест каже, що збирається віддати мене до сиротинця, а я не хочу до сиротинця, Джейн. От гарна мушелька, міс Еймс привезла її з Вест-Індії і дала мені. Це моя єдина гарна річ. Я хочу, щоб ти її взяла, бо однаково як піду до сиротинця, то її в мене відберуть.\nПоїзд вирушав із Монреалю об одинадцятій ночі. Френк забрав Джейн і маму на станцію. На прощання вона слухняно поцілувала бабусю й тітку Гертруду.\n— Як зустрінеш на Острові твою тітку Айрін Фрезер, то нагадай їй про мене, — сказала бабуся. У її голосі була дивна нотка тріумфу. Джейн відчула, що колись бабуся у чомусь перевершила тітку Айрін, а тепер хотіла це закарбувати. Її «нагадай про мене» прозвучало як «вона добре мене пам’ятає!» А хто така тітка Айрін?\nЗдавалося, Весела, 60 похмуро спостерігала, як вона від’їжджає. Ніколи вона цього будинку не любила і він її не любив, але, коли зачинялася брама, з сумом відчула, що то закриваються ворота життя. Вони з мамою не розмовляли, проїжджаючи над зачарованим підземним містом, яке можна побачити під чорною вулицею у дощову ніч. Джейн вирішила не плакати, — і не заплакала. Коли прощалися, її очі були широко й тривожно розплющеними, але голос — холодним і спокійним. Останнім, що побачила Робін Стюарт, була чемно випростувана фігурка доньки, якій місіс Стенлі саме допомагала увійти у двері пульманівського вагону, а Джейн махала мамі на прощання.\nВони приїхали до Монреалю вранці, а опівдні виїхали з нього «Морським Експресом». Колись сама назва «Морський Експрес» викликала у Джейн екстатичний трепет, але тепер вона означала вигнання. Весь день дощило. Місіс Стенлі показувала Джейн гори, та їй було не до гір. Місіс Стенлі вирішила, що Джейн дуже замкнена та грубошкіра, отож врешті зоставила її в спокої, за що Джейн могла б возносити подяку Богу, звісно, якби чула той вираз. Гори! Коли кожен оберт коліс віддаляв її від мами.\nНаступного дня вони проїхали через Нью-Брансвік, занурений у сіре світло сумного дощу. Дощ далі падав, коли вони дісталися Саквіллу і перейшли на маленьку бічну лінію, що вела до Кейп Торментайн.\n— Ми сядемо на пором до Острова, — пояснила місіс Стенлі. Місіс Стенлі відмовилася від спроб якось її розговорити. Думала, що Джейн — найнудніша дитина, яку вона коли-небудь зустрічала. Не знала, що мовчання Джейн було її єдиним захистом, здатним втамувати неслухняні, нестримні сльози. Але Джейн НІКОЛИ НЕ ЗАПЛАЧЕ.\nКоли вони добралися до Кейп Торментайн, дощ перестав. А як вийшли на борт порому, то у розломі хмар на заході червоною пласкою кулею висіло сонце. Та невдовзі знову потемніло. Протока була сірою і бурхливою, небо — тьмяним, хмари по краях виглядали як брудне ганчір’я. Коли вони знову пересіли на поїзд, дощ лив сильніше, ніж досі. На поромі Джейн загойдало, вона страшенно втомилася.\nОт він який, Острів Принца Едварда… залита дощем земля зі скуленими від вітру деревами і важкими хмарами, що, здавалося, торкалися полів. Очі Джейн не помічали ні квітучих садів, ні зелених лугів, ні м’якогрудих пагорбів з накинутими на плечі хустками темних ялин. Через годинку-другу вони приїдуть до Шарлоттауну, — сказала місіс Стенлі. Там її зустріне батько. Батько, який її не любить. Так казала мама. І який живе у хатчині. Так казала бабуся.\nБільше вона нічого про нього не знала. Хотіла б знати… хоч що-небудь. Як він виглядає? Має мішки під очима, як дядько Девід? Тонкогубий «шнурований» рот, як у дядька Вільяма? Чи буде підморгувати в кінці кожного речення, як старий містер Доран, що приходив до бабусі в гості?\nТисяча миль відділяла її від мами, а почувалася вона так, наче їх було мільйон. Над нею прокотилася жахлива хвиля самотності. Поїзд в’їжджав на станцію.\n— Вікторіє, ми приїхали, — полегшено сказала місіс Стенлі.\nКоли Джейн зійшла з поїзда на платформу, до неї кинулася якась леді, вигукуючи:\n— Джейн Вікторія! Чи це моя ЛЮБЕСЕНЬКА Джейн Вікторія?\nДжейн не подобалося, коли до неї кидалися…, і вона не почувалася як чиясь Джейн Вікторія.\nВипросталася і подивилася на леді одним зі своїх прямих відвертих поглядів. Леді була дуже вродливою, на вигляд мала сорок п’ять-п’ятдесят років, блідо-блакитні очі та буклі мідяного волосся довкола спокійного вершково-білого обличчя. Це тітка Айрін?\n— Будь ласка, Джейн, — чемно і виразно сказала вона.\n— Точнісінько як її бабка Кеннеді, Ендрю, — розповідала наступного ранку тітка Айрін братові.\nТітка Айрін засміялася, кумедно побулькуючи.\n— Ти любе смішне дитя! Звичайно, Джейн. Хай буде так, як тобі подобається. А я твоя тітка Айрін. Можливо, ти ніколи про мене не чула?\n— Чула. — Джейн слухняно поцілувала тітку Айрін у щоку. — Бабуся наказувала мені нагадати вам про неї.\n— Ох! — у солодкому голосі тітки Айрін з’явилося щось жорстке. — Дуже мило з її боку… ДУЖЕ мило. Думаю, тобі цікаво, чому немає твого батька. Вибирався… Знаєш, він живе у Бруквеї. Але те його жахливе старе авто зламалося на півдорозі. Він зателефонував мені, сказав, що цього вечора не добереться, приїде завтра рано-вранці, то щоб я тебе зустріла і забрала до себе на ніч. О, місіс Стенлі, ви ж не підете, перш ніж я вам подякую за те, що ви благополучно доставили до нас нашу любесеньку дівчинку. Ми дуже вам вдячні.\n— Нема за що. Мені було дуже приємно, — чемно і не зовсім щиро відповіла місіс Стенлі. Вона поспішила піти, вдячна, що позбулася клопоту з тією некомпанійською мовчазною дитиною, яка впродовж усієї мандрівки виглядала наче християнський мученик, тягнений до левів.\nДжейн видавалося, що вона сама-одна у всьому всесвіті. Присутність тітки Айрін нічого не міняла. Тітка Айрін Джейн не подобалася. Сама собі вона подобалася ще менше. Що з нею не так? Чому їй ніхто не подобається? Іншим дівчаткам подобаються хоч деякі їхні тітки та дядьки.\nПішла з тіткою Айрін до таксі, яке їх чекало.\n— Жахлива ніч, коханесенька… Та земля прагне дощу… ми так його прагнули всі ці тижні… це ти нам його привезла. Але ми незабаром будемо вдома. Я така рада, що ти мене відвідаєш! Я пропонувала твоєму батькові, щоб він зоставив тебе у мене. Дуже нерозумно з його боку везти тебе до Бруквею. Він там лише винаймає житло, знаєш… дві кімнатки над крамницею Джима Міда… Звичайно, взимку повертається до міста. Але… можливо, ти не знаєш, Джейн, яким упертим може бути твій батько, коли щось йому спаде на думку.\n— Я взагалі нічого про нього не знаю, — з розпачем відповіла Джейн.\n— Я так і думала. Мабуть, мати ніколи тобі про нього не розповідала?\n— Ні, — неохоче сказала Джейн. Схоже, питання тітки Айрін містило якийсь прихований зміст. Джейн мала довідатися, що це дуже характерно для питань тітки Айрін. Тітка Айрін співчутливо потиснула долоню Джейн, — взяла її за руку ще як вона сідали в таксі, наче допомагаючи їй зайти.\n— Моє бідолашне дитя! Я добре знаю, як ти почуваєшся. Не здається мені, що твій батько добре придумав, коли послав за тобою. Я певна, що не знаю, нащо він це зробив. Не розумію його спонук…, хоча ми з твоїм батьком завжди були дуже близькими…, дуже близькими, любесенька. Я від нього на десять років старша і завжди була йому більше матір’ю, ніж сестрою. От ми і вдома, любесенька.\nВдома! Дім, куди тітка завела Джейн, був затишним і вилизаним, як сама тітка Айрін, але Джейн почувалася тут так само вдома, як пташка на чужій покрівлі. У вітальні тітка Айрін зняла з неї капелюшок і плащ, пригладила їй волосся і обняла.\n— А тепер дозволь мені роздивитися тебе. На станції не було змоги, а я востаннє тебе бачила, коли тобі було три роки.\nДжейн не хотіла, щоб її роздивлялися, і знову трохи знітилася. Відчувала, що її оцінили, і, попри доброзичливі голос та поведінку тітки Айрін, ця оцінка була не надто приязною.\n— Ти зовсім не схожа на свою матір. Вона була найгарнішою дівчиною, яку я будь-коли бачила. Ти схожа на батька, коханесенька. А тепер трішки повечеряємо.\n— О ні, будь ласка, ні, — імпульсивно скрикнула Джейн. Знала, що не проковтне ані шматочка… шкода навіть пробувати.\n— Тільки трішки, тільки трішки перекусити, — переконувала її тітка Айрін, наче умовляючи малу дитину. — Я спекла такий смачний торт, шоколадний з м’ятою. Насправді це для твого батька. Він у деяких справах наче хлопчик, знаєш… такий солодкоїжка. Завжди вважав мій шоколадний торт неперевершеним. Твоя мати так тяжко старалася, щоб довідатися, як я його роблю, ну але… це такий дар. Або хтось його має, або ні. Не можна очікувати, що гарненька лялечка виявиться ще й куховаркою… або ж господарюватиме, і я часто так казала твоєму батькові. Чоловіки багато чого не розуміють, правда? Вимагають від жінки всього. Сідай отут, Джені.\nМабуть, ця «Джені» була останньою краплею. Джейн ніколи не буде «Джені».\n— Дякую, тітко Айрін, — дуже чемно і дуже рішуче сказала вона, — але я нічого не зможу з’їсти і немає сенсу намагатися. Прошу, дозвольте мені піти спати.\nТітка Айрін поплескала її по плечі.\n— Звичайно, моя бідолашненька. Ти втомилася, а все довкола таке незвичне. Я знаю, як це тяжко. Зараз відведу тебе просто до твоєї кімнати.\nКімната була дуже гарною, кретонові шпалери розмальовані вазонами троянд, а ліжко з шовковим покривалом було таким рівним і гладеньким, наче на ньому ніхто ніколи не спав. Але тітка Айрін спритно зняла шовкове покривало і відкинула простирадла.\n— Сподіваюся, ти добре спатимеш, коханесенька. Ти не знаєш, що це значить для мене, — те, що ти спиш під моїм дахом… дівчинка Ендрю… моя єдина племінниця. І твою матір я завжди так любила… хоча… не думаю, що вона справді любила мене. Я завжди це відчувала, але ніколи не дозволила, щоб це нас порізнило. Їй не подобалося, що ми з твоїм батьком так багато спілкувалися…Я це розуміла. Вона була далеко молодша від твого батька… справжня дитина… природно, що за порадами він, як завжди, звертався до мене. Завжди все насамперед обговорював зі мною. Вона трішки ревнувала…, а ще, я думаю, навряд чи допомагало те, що вона була донькою місіс Роберт Кеннеді. Ніколи не дозволяй собі ревнувати, Джені. Це руйнує більше життів, ніж усе інше. От перинка, коханесенька, якщо змерзнеш уночі. При дощовій погоді ночі на Острові П.Е. бувають прохолодними. Добраніч, коханесенька.\nДжейн залишилася сама в кімнаті і оглянула її. Лампа при ліжку мала абажур, розмальований трояндами і оторочений бахромою з бісером. Чогось Джейн роздратував цей абажур. Він був надто прилизаним і вичепуреним, зовсім як тітка Айрін. Підійшла до нього і загасила світло. Потім підійшла до вікна. Крап, крап, — ударяв дощ по шибках. Плюсь, плюсь, — спадав дощ на дах веранди. За ним Джейн нічого не було видно. Її серце переповнилося. Ця чорна, чужа, беззоряна земля ніколи не зможе стати її домом.\n— Якби ж я тільки маму мала, — прошепотіла вона. Але, хоча відчувала, що хтось узяв її життя та розірвав на частини, — не плакала.\nПопередні безсонні ночі в поїзді так утомили Джейн, що вона майже відразу заснула. Але, коли прокинулася, все ще була ніч. Дощ перестав. Смуга світла лежала впоперек ліжка. Вона вислизнула з-поміж напахчених простирадл тітки Айрін і підійшла до вікна. Світ перемінився. Небо було безхмарним і кілька яскравих далеких зірок дивилися вниз, на спляче місто. Дерево неподалік повністю покривав сріблястий цвіт. Все довкола заливало місячне сяйво повні, яка, наче величезна бульбашка, висіла над чимось, що повинне бути бухтою чи гаванню, а на воді був чудовий блискучий слід. Отож, на Острові Принца Едварда теж є Місяць. Досі Джейн по-справжньому в це не вірила. Та ще й відполірований із королівським смаком. Це було так, наче побачитися з давнім другом. Той сам Місяць споглядав і на Торонто, і на Острів Принца Едварда. Можливо, він світить на Джоді, яка спить у своїй маленькій кімнатці на горищі, чи на маму, яка саме повертається після якоїсь веселої розваги. Можливо, вона саме на нього дивиться. Торонто вже не здавалося віддаленим на тисячу миль.\nДвері розчинилися і увійшла тітка Айрін у нічній сорочці.\n— Коханесенька, що трапилося? Я почула рух у твоїй кімнаті та злякалася, що ти захворіла.\n— Я просто встала, щоб подивитися на Місяць, — пояснила Джейн.\n— Ти кумедне дитя! Хіба ж ти раніше місяця не бачила? Я аж перелякалася. Повертайся до ліжка, як слухнянесенька дівчинка. Ти ж хочеш, щоб батько, приїхавши завтра, побачив тебе гарненькою і свіжою.\nДжейн зовсім не хотіла, щоб хтось бачив її гарненькою і свіжою. Чи за нею постійно шпигуватимуть? Мовчки лягла у ліжко і знову тітка Айрін її закутала. Але заснути не могла.\nВрешті після довжелезної ночі настав ранок. День, що мав стати найдивовижнішим у житті Джейн, розпочався як і кожен інший. Макрелеві хмари…, але Джейн ще тоді не знала, що ті хмари звуться макрелевими…, у східній частині неба запалали. Сонце зійшло без надмірної метушні. Джейн боялася надто рано встати, щоб знову не потривожити тітку Айрін, але врешті піднялася і розчинила вікно. Джейн не знала, що бачить найпрекрасніше у світі видовище, — червневий ранок на Острові Принца Едварда, але знала, що за минулу ніч увесь світ перемінився.\nВ обличчя їй ударила хвиля пахощів бузку, який ліловим живоплотом відгороджував будинок тітки Айрін від сусіднього. Тополя у кутку травника дрижала від веселого сміху. Яблуня простягла приязні руки. Вдалині виднілися всіяні ромашками луги по той бік затоки, над якою ширяли і стрімко падали вниз білі чайки. Повітря після дощу було солодким і вологим. Дім тітки Айрін був на околиці міста і позад нього бігла сільська дорога…, дорога майже криваво-червона і блискуча від вологи. Джейн навіть не здогадувалася, що бувають настільки кольорові дороги.\n— Ну… ну, Острів П.Е — гарне місце, — не зовсім охоче подумала Джейн.\nСніданок був першим випробуванням. Джейн хотілося снідати не більше, ніж раніше вечеряти.\n— Тітко Айрін, думаю, я не зможу щось з’їсти.\n— Але ти повинна, коханесенька. Я тебе любитиму, але не збираюся тебе псувати. Видно, досі тобі занадто потурали, то ти й робила, що заманеться. З хвилини на хвилину приїде твій батько. Сядь як годиться, і з’їж свою вівсянку.\nДжейн старалася, як могла. Без сумніву, тітка Айрін приготувала для неї чудовий сніданок. Помаранчевий сік…, вівсянка з густими золотистими вершками…, делікатні трикутники тостів…, досконале яйце пашот…, яблучне желе у бурштиново-малинові смужки. Безперечно, тітка Айрін добре куховарила. Але ніколи ще Джейн не було так складно щось проковтнути.\n— Не переживай так, коханесенька, — сказала тітка Айрін, посміхаючись, наче до дуже малої дитини, яку необхідно заспокоїти.\nДжейн не здавалося, щоб вона переживала. Швидше була здивованою, наляканою, мала відчуття порожнечі, яку ніщо не могло заповнити, навіть те яйце. Після сніданку проминула ще година, — впродовж неї Джейн відкрила, що чекання є найтяжчою у світі роботою. Але все колись закінчується і, коли тітка Айрін сказала: «Твій батько приїхав», Джейн відчула, що все й справді закінчилося.\nЇї руки липко змокріли, а рот, навпаки, пересох. Цокання годинника здавалося неприродно гучним. Якісь кроки на доріжці… двері відчинилися… хтось став на порозі. Джейн підвелася, але не могла підняти очей… не могла.\n— От твоя маленька, — сказала тітка Айрін. — Чи ж не варто пишатися такою дівчинкою, ’Дрю? Трішки зависока для свого віку, але…\n— Нефрит із каштановим волоссям, — промовив голос.\nВсього чотири слова…. але вони змінили життя Джейн. Можливо, більше голос, ніж слова…голос, який справляв враження, наче ви удвох з його власником знаєте якусь чудову таємницю, лише ви удвох. Джейн врешті ожила і глянула вгору.\nКутасті брови… густе рудувато-коричневе волосся, відкинуте з чола… складки у кутиках губ… квадратне розділене посередині підборіддя… суворі карі очі з веселими зморщечками довкола них. Це обличчя було їй так само знайоме, як власне.\n— Кеннет Говард, — видихнула Джейн. Мимоволі зробила крок уперед.\nУ наступну мить схопили й підняли її сильні руки, батько її цілував. Вона цілувала його у відповідь. Не було й натяку на відчуженість. Джейн відразу ж відчула поклик тієї таємничої спорідненості душ, яка не має нічого спільного з узами плоті та крові. В цю мить Джейн забула, що колись ненавиділа свого батька. Любила його… все в ньому любила, — і той милий запах тютюнового диму від його піджака вересового кольору, коли його міцні руки її обійняли. Хотілося їй заплакати, але про це не було й мови, отож засміялася …, може, надто нестримно, аж тітка Айрін поблажливо сказала:\n— Бідна дитина, нічого дивного, що вона трішки істерична.\nБатько опустив Джейн на підлогу і глянув на неї. Вся суворість його очей сховалася у зморщечках від сміху.\n— Чи ти істерична, моя Джейн? — серйозно запитав він.\nЦе «моя Джейн» їй надзвичайно сподобалося.\n— Ні, батьку, — відповіла так само серйозно. Ніколи більше, ні в словах, ні в думках не назве батька «він».\n— Залиш її в мене на місяць, я її відгодую, — посміхнулася тітка Айрін.\nДжейн відчула дрож тривоги. Ану ж батько справді її залишить. Але, видно, він не мав наміру робити нічого подібного. Посадив її на канапі біля себе і стиснув її руку. Все одразу стало як належить.\n— Мені не хотілося б, щоб її відгодовували. Мені подобаються її кості. — Він критично глянув на Джейн. Джейн знала, що він її оглядає, і не заперечувала. Тільки страшенно хотіла йому сподобатися. Чи почуватиметься він розчарованим тим, що вона негарна? Чи не вирішить, що в неї завеликий рот? — Ти знаєш, що у тебе гарні кісточки, Джейнкен?\n— У неї ніс дідуся Стюарта, — сказала тітка Айрін. Мабуть, тітка Айрін хотіла похвалити ніс Джейн, але сама Джейн мала неприємне відчуття, що вона пограбувала дідуся Стюарта, відібравши в нього носа. Їй більше сподобалося, як сказав батько.\n— Мені доволі подобаються ті вії, що ти їх сьогодні вдягла, Джейн. До слова, чи тобі подобається бути Джейн? Я завжди хотів тебе називати Джейн, але це, можливо, чиста упертість з мого боку. Але я хочу знати твоє СПРАВЖНЄ ім’я, туманний маленький привиде.\n— О, я Джейн! — скрикнула Джейн. Яка ж вона рада бути Джейн!\n— То це вирішено. І домовмося, щоб ти називала мене татом… татуськом. Боюся, що з мене вийшов би страшенно незугарний батько, але татусько — ще стерпний. Шкода, що я не встиг на вчорашній вечір, але це моє поштиве, непристойно старе авто померло прямо посеред дороги. Сьогодні вранці я зумів повернути його до життя… принаймні настільки, щоб дострибати до міста, як жаба, … наше з ним подорожування неабияк розвеселило Острів П.Е., ... але боюся, що доведеться йому якийсь час пробути у майстерні. Після обіду поїдемо через Острів, Джейн, і тоді краще познайомимось.\n— Ми вже добре знайомі, — щиро сказала Джейн. І це правда. Вона відчувала, що знала тата вже багато років. Так, «тато» — це куди приємніше, ніж «батько». Слово «батько» викликало неприємні асоціації, … «батька» вона ненавиділа. А от тата легко було любити. Джейн розчинила найпотаємнішу схованку свого серця і сховала… ні, знайшла його там. Адже тато був Кеннетом Говардом, а вона довго-довго любила Кеннета Говарда.\n— Ця високоповажна Джейн, — зазначив тато, вдивляючись у стелю, — знає, що книжка пише.\n Протока Кансо (англ. Canso Strait, фр. détroit de Canso) — протока, яка відділяє новошотландський півострів від острова Кейп-Бретон.\n В оригіналі «knows her onions». Англійська приказка, дослівно перекладається як «знає свою цибулю», але насправді під «цибулею» - onions (англ.) мається на увазі Чарльз Талбут Оніонс (Charles Talbut Onions) — англійський граматик і редактор Оксфордського Англійського Словника.\n‹ Джейн з Ліхтарного Пагорба-2 вгору Джейн з Ліхтарного Пагорба-4 ›


У Рівному водій намагався втекти від патрульних [ФОТО]. Патруль - Новини Рівного. Відео on-line. Все про телекомпанію - Телеканал «Рівне 1»\nУ Рівному водій намагався втекти від патрульних [ФОТО]\n13.07.18 , 1925 переглядів\nСьогодні, 13 липня, близько 2 години ночі на вулиці Князя Володимира патрульні помітили автомобіль Renault, який рухався із включеною аварійною сигналізацією та без ближнього світла фар.\nІнспектори зупинили транспортний засіб, щоб переконатися у його технічній справності та поцікавитись чи не потрібна допомога водію. Однак, коли підійшли до дверей водія, то помітили, що керманич пересідав на заднє пасажирське сидіння і намагався вдавати себе за сплячого, зачинившись в автомобілі.\nНа прохання полісменів чоловік все ж таки вийшов з автомобіля. Але ніяких документів для перевірки не надав. Натомість, несподівано почав втікати.\nОхоронці порядку наздогнали та затримали втікача, застосувавши спецзасіб кайданки. 25-річний рівнянин від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.\nПатрульні склали на водія протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП (керування у стані сп’яніння) по відмові та винесли постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП (керування без відповідних документів). До слова, це уже не перше порушення такого характеру на рахунку даного водія.\nОкрім того, лише за минулу добу рівненські патрульні виявили 5 нетверезих кермувальників.\nШановні водії, нагадуємо: керування у стані сп’яніння – одне з найтяжчих адміністративних правопорушень. Не створюйте зайвих проблем собі та іншим!


ПРОМЕТЕЙ – ГЕРОЇ – МІФИ ДАВНЬОЇ ГРЕЦІЇ | Українські твори\nГоловна ⇒ 📕Бібліотека ⇒ ПРОМЕТЕЙ – ГЕРОЇ – МІФИ ДАВНЬОЇ ГРЕЦІЇ\nЗгодом владу над усім світом здобув Зевс, що скинув\nбатька в Тартар – у найглибше дно землі й моря, що лежить далеко внизу під царством мертвих, похмурим Аїдом. Із своєї небесної осяяної височіні Зевс і не дивився на нужденних людей, а ті ледь животіли серед незбагненної, ворожої природи. Так би зачах і загинув назавжди рід смертних людей, якби не став їм на захист і допомогу найблагородніший серед безсмертних – титан Прометей.\nРозумний і мужній Прометей сам став на бік Зевса. Він, як ніхто, розумів, що дикі, свавільні титани не можуть справедливо правити світом – для цього, крім сили, потрібний ще світлий розум. І Прометей сам допоміг мудрому Зевсові стати до\nвлади. Здавалося, все йшло до того, що Прометей буде найближчим Зевсовим другом.\nТа на заваді стали дрібненькі, ледь видні з Олімпу істоти – смертні люди.\nА громовладний Зевс і далі не зважав на людей. Зате його сини й дочки – молоді боги, що безжурно жили на Олімпі,- зацікавилися тими дрібними істотами. Знічев’я безсмертні навіть взялися допомагати людям, навчати ремесел і хліборобства, але за те зажадали від них великої шани і багатих дарів.\n– Батьку наш Зевсе, вибери собі яку хочеш частину,- лукаво запросив Прометей. Те, що ти вибереш, люди надалі віддаватимуть безсмертним богам.\nРозлютився Зевс, збагнувши, як обдурив його Прометей заради тих смертних нікчем. Страшно загримів він з темно-хмарного Олімпу і жбурнув на землю вогненні стріли-блискавки. А потім надумав людям кару, аби дошкулити Прометею: він відмовив смертним у тому, що було їм доконче потрібне,- у життєдайнім вогні.\nАфіна Паллада так і зробила, гадаючи, що Прометеєві цікаво поглянути на новий витвір бога – митця Гефеста – на людей із щирого золота, що, наче живі, слугували богам.\nЗдійснити цю кару Зевс доручив своєму кульгавому сину Гефестові, неперевершеному митцеві і ковалю. А в помічники йому дав двох своїх вірних слуг – Силу і Владу, суворих, безжальних. Прикро було Гефестові коритися Зевсовій волі, бо він щиро шанував Прометея, але не послухатись рідного батька не міг…\n– О мати – земле і сонце ясне, всевидюще! Погляньте, як покарав мене Зевс за те, що я був прихильний до смертних і приніс їм вогонь. Страшні мої муки, та я не зрікаюсь свого вчинку!\nЯкось до Кавказьких гір заблукала нещасна Іо, біла телиця. Колись вона була смертна дівчина, аргоська царівна, така гарна, що в неї закохався Зевс. Та незабаром дізналася про це ревнива, заздрісна Гера і обернула Іо в телицю, ще й приставила пастухом до неї всевидющого Аргоса.\nЦе чудовисько мало очей по всьому тілу стільки, скільки сяє зірок на нічному небі. Ті очі ніколи не заплющувалися всі відразу, навіть коли Аргос засинав, тож він стеріг бідолашну телицю і вдень і вночі. І за це заплатив життям: за наказом Зевса Гермес відтяв Аргосові голову.\nХоч титан сам тяжко страждав, та його схвилювала доля нещасної дівчині”, що стала жертвою жорстоких богів.\n– О, як ти, бідна, стогнеш! Я нічим не можу тобі допомогти, бо сам не вільний. Але знай: тебе, смертну, чекає безсмертна слава, навіть море на згадку про тебе люди назвуть Іонічним. А Епаф, твій син від Зевса, започаткує великий рід, що дасть могутніх героїв.\nНайславетніший з-поміж них, твій далекий нащадок Геракл, прийде сюди і нарешті визволить мене. Знай і те, що всемогутній бог, через якого ми обоє страждаємо, незабаром може втратити свою владу.\nПрометей не міг розказати Іо великої таємниці, яку знав тільки він один. Колись, добуваючи для смертних руду в глибокій печері, він дізнався від Мойр, богинь невблаганної долі, що Зевса чекає загибель, бо він схоче одружитися з богинею Фетідою, найвродливішою дочкою морського бога Нерея. А синові Фетіди судилося стати дужчим за батька, хоч би хто він був.\nТож Зевса чекає та сама доля, якої через нього зазнав колись його рідний батько Кронос.\n– Хай Зевс безжурно живе на Олімпі! – гнівно вигукнув Прометей. – Хай тішиться громами та сипле на землю вогненні блискавки. Але настане день, коли справдиться прокляття його батька Кроноса.\nЦі сміливі слова почув із своєї височини Зевс Громовержець. Он як! Покараний Прометей не тільки не скорився, а навіть погрожує йому, всевишньому володареві!\nТа Прометей був безсмертний. Збігли тисячоліття, багато людських поколінь одне за одним пройшли по землі, і тоді Зевс знову підняв із безодні титана, сподіваючись дізнатися про свою долю. Але нескорений Прометей мовчав, і батько безсмертних і смертних вигадав йому ще тяжчу кару: знову висів Прометей, прикутий до кавказької скелі, нестерпно палило його сонце, сікли дощі, шарпали люті вітри, і щодня прилітав туди величезний Зевсів орел, гострими пазурами розривав титанові груди та дзьобав йому печінку.\nЦі страшні муки тривали тисячоліття, але ніщо не могло здолати титана. Жодного разу не попросив він пощади в Зевса, не зрікся своєї приязні до смертних. Сам Громовержець уже хотів помиритися з ним, бо й сам не знав тієї таємниці про себе.\nЗ Зевсової волі пішла до свого сина богиня Феміда, вона просила Прометея помиритися з Зевсом, і материнське горе розчулило непохитного титана – він розкрив свою таємницю.\nУ подяку за засторогу Зевс послав найславетнішого з-поміж грецьких героїв, далекого нащадка Іо – Геракла звільнити титана. Довго шукав він скелю із прикутим Прометеєм, аж нарешті побачив, як угорі шугонув величезний орел, почув стогони і поспішив на страдницькі зойки. Геракл виліз на скелю і дужими руками розірвав Прометеєві пута.\nТільки одне залізне кільце зосталося на руці в Прометея, і в ньому застряг камінчик.\nДЕДАЛ ТА ІКАР – ГЕРОЇ – МІФИ ДАВНЬОЇ ГРЕЦІЇ МІФИ ДАВНЬОЇ ГРЕЦІЇ ГЕРОЇ ДЕДАЛ ТА ІКАР Колись, за сивої давнини, в Афінах жив великий митець, різьбяр і будівничий Дедал, нащадок царського роду. Кажуть, сама...\nПрометей – ГРЕЦЬКІ МІФИ МІФИ НАРОДІВ СВІТУ ГРЕЦЬКІ МІФИ Прометей Прометей (з грецьк. провидець) – у грецькій міфології син титана1 Япета Й німфи Клімени (у варіантах – Феміди2, Асії)....\nГРЕЦЬКЕ ДИВО – З міфології Давньої Греції Уроки зарубіжної літератури 6 клас Урок 8 ГРЕЦЬКЕ ДИВО Тема: З міфології Давньої Греції. Світло й тьма, тління і вічність, віра і безчестя складають світ...\nPrevious Post: Маруся Чурай – легендарна поетеса з Полтави\nNext Post: American Mavericks


Презентация нового салона в Харькове\n> Главная > Новости > Презентація нового салону у Харкові\nУвага! Ми відкрилися! Нашим клієнтам завжди було зручно відвідувати салон в історичному центрі Харкова. Унікальне транспортне сполучення в цьому районі дозволяє дістатися з будь-якої точки міста і району максимально швидко. Обумовлюється це близькістю автовокзалів, залізничного вокзалу, трамвайною лінією і великою кількістю автобусних маршрутів ну і, звичайно ж, крокова доступтость станції метро.\nТепер новий салон компанії «Нова Ера» знаходиться за адресою:\nм. Харків, станція метро «Південний вокзал», Полтавський шлях 53/55\nКонтактний телефон: 073-259-33-23, 067-570-68-12.\nМи дбаємо про своїх клієнтів! Замовте продукцію компанії "Нова Ера" і отримаєте сервіс, гарантію і допомогу кваліфікованих фахівців. Ми пропонуємо: металопластикові вікна, двері та нестандартні конструкції, сталеві вхідні та міжкімнатні двері, різні види жалюзі, тканинні і захисні ролети, секційні ворота на автоматиці і без, а також ковані вироби від виробника за доступними цінами! У нас є гнучка система знижок, акцій і унікальних пропозицій саме для Вас!\nНова Ера - затишок і комфорт у Вашому домі! окна харьков, купить окна в харькове, окна цены, харьков новая эра, салоны новой эры, окна по низким ценам, акции на окна харьков, окна сумы, окна валки, окна ахтырка, вікна харьків, купити вікна у харкові, дешеві вікна, окна богодухов, окна по харьковской области, где купить окна?\n0 384 Презентація нового салону у Харкові\n0 385 Презентація нового салону у Харкові\n0 386 Презентація нового салону у Харкові\n0 387 Презентація нового салону у Харкові\n0 388 Презентація нового салону у Харкові\n0 389 Презентація нового салону у Харкові