Поняття, види та призначення референдумів (реферат) - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nПоняття, види та призначення референдумів (реферат)\tadmin\nTOC \_o «1-3» Вступ.\tPAGEREF _Toc489165382 \_h 3 1. Поняття та види референдумів.\tPAGEREF _Toc489165383 \_h 6 2. Призначення і порядок проведення референдумів.\tPAGEREF\n_Toc489165384 \_h 12 3. Предмет всеукраїнського референдуму та його особливості.\tPAGEREF\n_Toc489165385 \_h 16 4. Правова регламентація організації референдумів та визначення їх\nрезультатів.\tPAGEREF _Toc489165386 \_h 17 5. Правові наслідки референдуму.\tPAGEREF _Toc489165387 \_h 21 Висновки.\tPAGEREF _Toc489165388 \_h 23 Використана література\tPAGEREF _Toc489165389 \_h 26 Вступ.\nУ недовгій історії сучасної України майже константою стало У обговорення\nпитання про проведення конституційного референдуму, про ймовірну\nорганізаційно-правову причетність до нього різних найвищих ланок\nдержавного механізму. Іноді характер такої причетності визначали,\nзабуваючи про конституційні норми. Аналіз саме останніх, підкріплений\nзасадовими положеннями теорії конституціоналізму, об’єктивно спрощує\nзавдання тих, хто шукає відповідь на зазначене питання.\nОсновним Законом прямо передбачена можливість проведення одного з\nрізновидів конституційного референдуму — референдуму щодо внесення змін\nдо Конституції. У такий спосіб, відповідно до статті 156 Конституції,\nзатверджується законопроект про внесення змін до її розділу І «Загальні\nзасади», розділу III «Вибори. Референдум», розділу XIII «Внесення змін\nдо Конституції України». Вказаний референдум призначає Президент\nУкраїни, причому таке його повноваження має характер обов’язку, а не\nправа. Це випливає зі змісту розділу XIII і непрямо підтверджується тим,\nщо акт Президента України щодо призначення референдуму не потребує\nскріплення підписами Прем’єр-міністра України і відповідального\nПризначаючи референдум щодо внесення змін до Конституції, Президент\nУкраїни, який до того ж уповноважений ініціювати відповідний\nзаконопроект до розгляду у парламенті, нібито констатує прийняття цього\nзаконопроекту у належний спосіб Верховною Радою України. Враховуючи\nобов’язкову участь у зазначеному законодавчому процесі Конституційного\nСуду України, передбачену статтею 159 Конституції, можна говорити про\nіснування умовного трикутника, у взаємодії сторін якого\n«кристалізується» конкретна конституційна поправка.\nНаукове тлумачення різних положень Конституції не виключає можливості\nвизнання Конституційним Судом України, зокрема за поданням Президента\nУкраїни, закону про внесення змін до інших, ніж розділи І, III і XIII,\nрозділів Конституції таким, що їй не відповідає. При цьому\nневідповідність такого закону логічним буде встановлювати або за формою\nу зв’язку з порушенням конституційної процедури його розгляду, ухвалення\nчи набрання чинності, або за змістом тих розділів Основного Закону, які\nсполучені з поняттям конституційного ладу.\nЗ іншого боку, нелогічним було б визнати можливість накладання\nПрезидентом України вето на закон про внесення змін до зазначених\nрозділів Конституції (не кажучи вже про «вотування» закону, що\nзатверджується всеукраїнським референдумом). Адже Верховна Рада України,\nостаточно прийнявши цей закон так званою кваліфікованою (у дві третини)\nбільшістю, вже «випередила» вето, заздалегідь подолавши його. До того ж,\nзгідно з підходами системного тлумачення правових норм, положення про\nвето містяться в іншій структурній частині Конституції, аніж положення\nщодо внесення до неї змін, і тому вони мають стосуватися тих законів,\nякі схарактеризовані в одному розділі Основного Закону разом з вето.\nОднак викладене вище не вичерпує проблематики конституційного\nреферендуму. Іншим його різновидом є референдум щодо прийняття\nконституції. Саме такий вид конституційного референдуму є первинним,\nадже можна змінювати лише те, що вже існує. Референдна (референдарна)\nформа прийняття конституції, разом з формою прийняття її спеціально\nобраними установчими зборами, вважається класичною. У такі способи\nприймалися перші конституції кінця XVIII ст. на теренах Європи і\nПівнічної Америки. З середини XIX ст. з мотивів прагматизму поширилась\nформа прийняття конституції парламентом, хоча завжди частина теоретиків\nзастерігалась щодо відсутності у депутатів парламенту спеціального\nмандата (доручення виборців) на прийняття саме конституції.\nПроте і сьогодні референдна форма прийняття конституції є широко\nвизнаною. Зокрема, у такий спосіб були прийняті чинні конституції\nАзербайджану, Албанії, Білорусії, Вірменії. Данії, Естонії, Казахстану,\nЛитви, Росії, Туреччини, Франції тощо. В деяких країнах референдуму\nпередувало ухвалення конституції парламентом (Іспанія, Польща) або\nустановчими зборами (Румунія), чим забезпечувалися додаткові умови її\nПрийняття конституції шляхом референдуму є досить поширеним у так званих\nпострадянських країнах, що пояснюється певними причинами. Прийняття\nнових, «несоціалістичних» конституцій засвідчило принципово інший у\nпорівняні з попереднім етап у суспільно-політичному і державному\nрозвитку відповідних країн, відмову від головних здобутків радянського\nдержавного будівництва. «Освячення» кардинальних конституційних змін\nнародним волевиявленням на референдумі розглядається як додатковий\nчинник їх значущості.\nПостає запитання: чи передбачений Основним Законом вид референдуму, який\nможе бути проведений для прийняття нової Конституції? Відповідь може\nбути одна: так, і це так званий референдум за народною ініціативою,\nуможливлений статтею 72 Конституції. Подібний вид референдуму визначений\nй деякими іншими конституціями. Він об’єктивно є чи не\nнайдемократичнішим, адже, по суті, поєднує два механізми прямої\nдемократії — народну ініціативу і власне референдум.\nу Швейцари ще у 1439 p. Нині інститут референдуму законодавчо\nкраїн: Швейцарії, Франції, ФРН, США, Данії, Італії, Іспанії, Швеції,\nНорвегії т ін.\nВідповідно до ст. чинного Закону «Про всеукраїнський та місцеві\nреферендуми» референдум — це спосіб прийняття громадянами шляхом\nзагальнодержавного і місцевого значення.\nРоль референдумів в регулюванні суспільних відносин визначається з\nогляду на їхні основні соціальні функції.\nПо-перше, референдум є одним із основних інструментів реалізації права\nнародного суверенітету і легітимізації владних рішень. Легітимізація\nрішень здійснюється як шляхом прийняття закону або рішення під час\nреферендуму, так і шляхом підтвердження рішень органів державної влади з\nпитань, що належать до виняткової компетенції референдумів через надання\nвищої юридичної сили в обох випадках законам та рішенням. Певний рівень\nлегітимізації прийнятих рішень витримується і при проведенні\nконсультативних референдумів, оскільки, за законом, їхні результати\nрозглядаються і враховуються державними органами при прийнятті рішень.\nПо-друге, референдум є однією з основних форм реалізації права\nнаціонального суверенітету, оскільки, за умов виконання певної\nконституційної процедури щодо всеукраїнського референдуму і виконання\nвимог закону щодо місцевих референдумів, громадяни України, представники\nпевної нації і народності нашої країни можуть ініціювати проведення того\nчи іншого референдуму з питань, пов’язаних з конституційним чи\nзаконодавчим регулюванням їхніх національних прав і свобод.\nПо-четверте, за умов демократичного суспільства референдум може бути\nвикористаний народом як противага рішенням органів державної влади та\nмісцевого самоврядування, що не задовольняють інтереси громадян.\nЗапровадження в Україні порядку проведення референдумів за народною\nініціативою створює правові гарантії здійснення прямого народовладдя.\nВиясненню специфічних особливостей референдумів, а також визначенню їх\nролі при регуляції суспільних відносин сприяє аналіз видів референдумів.\nВраховуючи світовий і національний політичний досвід та теоретичні\nздобутки науки конституційного права, Конституція, а також Закон «Про\nмісцеві референдуми», передбачають наступні види референдумів. За\nтериторіальною ознакою референдуми поділяються на:\nб) референдум, що провадиться у межах інших\nВсеукраїнський референдум призначається Верховною Радою або Президентом\nвідповідно до їх повноважень. Згідно із ст. 73—85 Конституції виключно\nВерховна Рада призначає всеукраїнський референдум з питання про зміну\nтериторії України, Президент, згідно з ч. 6 ст. 106 Конституції,\nпризначає всеукраїнський референдум щодо внесення змін до Конституції\nвідповідно до ст. 156 цієї Конституції і проголошує всеукраїнський\nМісцеві референдуми призначають відповідні ради з питань, що належать до\nреферендуму. Теоретично предмет референдуму — це питання, вирішення\nбути прийняте іншим шляхом, окрім народного голосування, причому законом\nзавжди чітко окреслено коло цих питань. 1 грудня 1991 р. в Україні\nвідбувся перший всеукраїнський референдум, який був обов’язковим в\nпитанні про проголошення незалежності України, виходячи з положень\nрозділу III «Вибори, Референдум» і розділу XIII «Внесення змін до\npp. тут проведено 20 таких референдумів, причому 8 законів було\nфакультативного референдуму тут проходить майже З % законопроектів.\nНаприклад, в Італії та Австрії проведення референдуму передбачене\nрегламентами їхніх парламентів як факультативних стадій після прийняття\nзаконів. Можливо, і в нашому законодавстві варто передбачити проведення\nреферендуму в формі так званого «народного вето», коли народові\nнадається можливість скасувати повністю або частково вже прийнятий\nзаконодавчий акт. Закон вважатиметься прийнятим, якщо у визначений\nтермін не будуть подані заперечення від певної кількості виборців. Це\nпосилить роль референдуму як гарантії прав народу у законотворчості.\nВ українському законодавстві передбачено спеціальні предмети та переліки\nпитань, що виносяться на всеукраїнський та місцеві референдуми. Так, ст.\nЗ Закону «Про всеукраїнський та місцеві референдуми» окреслює предмет\nвсеукраїнських факультативних референдумів, до якого зараховано:\n— затвердження Конституції України, її окремих положень та внесення до\nКонституції змін і доповнень, окрім тих, що вимагають обов’язкового\n— прийняття, зміна або скасування законів України чи їхніх деяких\n— прийняття рішень, які визначають основний зміст Конституції та інших\nЗ цього переліку видно, що коло питань, які виносяться на всеукраїнський\nреферендум, обмежене нормотворчою сферою. На всеукраїнський референдум\nможуть виноситися лише загальнодержавні питання.\nПроведення всеукраїнських та місцевих референдумів регламентується\nКонституцією і Законом про всеукраїнський та місцеві референдуми. З\nточки зору порядку проведення референдум можна розглядати як референдний\nпроцес (іноді його називають референдарним процесом), який складається з\nвідносно самостійних процедур, що здійснюються у певній послідовності:\n— опублікування і введення у дію законів та інших рішень, прийнятих\nВсі стадії референдного процесу підпорядковані загальним принципам,\nвластивим виборчому процесові.\nУ всеукраїнському та місцевому референдумах мають право брати участь\nгромадяни України, які на день проведення референдуму досягли 18-ти\nроків і постійно проживають відповідно на території України або області,\nрайону, міста, району в місті, селища, села.\nБудь-яке пряме або непряме обмеження прав громадян України на участь у\nреферендумі залежно від походження, соціального і майнового стану,\nрасової чи національної належності, статі, освіти, мови, ставлення до\nрелігії, політичних поглядів, роду й характеру занять забороняється.\nГромадяни беруть участь у референдумі на рівних засадах. Кожний\nгромадянин має один голос.\nРеферендум є прямим: громадяни беруть участь у референдумі\nГолосування під час референдуму є таємним: контроль за волевиявленням\nПідготовка і проведення референдумів здійснюється на демократичних\nзасадах, відкрито і гласно.\nПідготовка і проведення всеукраїнського референдуму здійснюється за\nрахунок Державного бюджету, а місцевих референдумів — за рахунок\nПершою стадією проведення референдуму є його призначення. При цьому\nзазначимо, що розрізняють ініціативу про проведення референдуму і\nприйняття відповідного рішення про призначення референдуму. Законом\nдетально врегульована процедура реалізації права вимоги проведення\nреферендуму. Зокрема, громадяни України реалізують своє право на\nініціативу всеукраїнського референдуму шляхом збору підписів. Нагадаємо,\nщо їх має бути не менше 3 млн. і підписи щодо призначення референдуму\nмусять бути зібрані не менш, як у двох третинах областей і не менш, як\nпо сто тисяч підписів у кожній області.\nЗбирання підписів організовують і здійснюють ініціативні групи\nреферендуму, що утворюються й діють відповідно до ст. 16, 17, 18 Закону\nпро всеукраїнський та місцеві референдуми. Отже, на стадії призначення\nреферендуму відбувається утворення ініціативних груп референдумів, їх\nреєстрація, збирання підписів ініціативними групами. Детальна\nрегламентація цих процедур проведення референдуму має дуже важливе\nзначення, оскільки передбачає низку правових гарантій від всіляких\nпорушень. Зокрема, ці гарантії стосуються вимог щодо форми й змісту\nлистів для підписів громадян, порядку заповнення і збирання підписів\n(ст. 18). Передбачається також можливість оскарження в районний\n(міський) суд відмови Центральної комісії із всеукраїнського референдуму\nу реєстрації ініціативної групи, або відсутність рішення про реєстрацію\n(ст. 17 Закону).\nпідписів, дата реєстрації ініціативної групи, дата закінчення збирання\nПідписні листи по акту передаються на зберігання у встановленому в\nПісля підписання цього акту в тижневий строк група всеукраїнського\nреферендуму передає підсумковий протокол, акт і вимогу про проведення\nреферендуму до Центральної комісії із всеукраїнського референдуму (як\nвідомо, її функції покладені на Центральну виборчу комісію по виборах\nнародних депутатів України).\nЦентральна комісія забезпечує реєстрацію документів, підбиває загальні\nпідсумки збору підписів в цілому по Україні, про що складається\nПісля одержання належним чином оформленої пропозиції, органи державної\nвлади, до повноважень яких входить призначення референдуму в місячний\nтермін приймають одне з таких рішень:\nсерйозних порушень законодавства про референдуми;\n3) про прийняття рішення, пропонованого у вимозі про призначення\nУ рішенні про призначення референдуму визначається дата проведення\nреферендуму, зазначається назва проекту закону, рішення, зміст питання,\nщо виноситься на референдум.\nДата проведення всеукраїнського референдуму призначається не раніше як\nза три й не пізніше як за чотири місяці, а місцевого референдуму — не\nраніше як за місяць і не пізніш як два місяці від дня прийняття рішення\nпро проведення референдуму.\nПовідомлення про призначення референдуму та зміст проекту закону,\nрішення іншого питання, що виноситься на референдум, оголошуються\nвідповідно у республіканських та місцевих засобах масової інформації у\n10-денний строк після прийняття рішення про його призначення.\nПісля прийняття рішення про призначення наступає друга стадія\nреферентного процесу — підготовка проведення референдуму.\nВідповідно до Закону про всеукраїнський та місцевий референдуми\nстворюються структури і умови, необхідні для проведення референдуму:\nдільниці для голосувань, комісії по проведенню референдуму і списки\nНа відміну від виборів, проведення референдуму не вимагає створення\nвиборчих округів. Згідно із ст. 23 Закону про всеукраїнський і місцеві\nреферендуми, для проведення голосування і підрахунку голосів створюються\nтільки дільниці для голосування, що об’єднують від 20 до 3000 громадян,\nякі мають право брати участь у референдумі.\nКерівництво всеукраїнським референдумом покладається на Центральну\nвиборчу комісію, а також спеціально утворені для цього громадські органи\n— комісії по проведенню референдуму: дільничні, територіальні, що\nстворюються в селах, селищах, районах, містах і областях, комісія\nАвтономної Республіки Крим із всеукраїнського референдуму.\n16 квітня 2000 року Україна пережила третій в своїй історії референдум.\nГоловна його особливість, що проводився він за народною ініціативою\n(раніше ініціацію проводили Москва і Верховна Рада УРСР). В Конституції сказано, що прийняті до її затвердження законодавчі акти\nзберігають чинність в частині, яка не суперечить Основному закону. Так\nот, законом про референдум передбачається, що прийняті на референдумі\nрішення потребують негайного впровадження і не потребують затвердження\nякимось державним органом. Але справа в тому, що Конституційний Суд це\nпитання розтлумачив іншим чином. У 13 розділі Конституції виписана\nпроцедура внесення змін в Основний закон. Лише парламент наділений цим\nправом. Конституційний Суд наголосив на запровадженні результатів\nреферендуму за цією процедурою.\nПрезидент додержується рішення Конституційного Суду. На мою думку, після\nреферендуму Президент внесе на розгляд Верховної Ради проект закону про\nзміни в Конституцію, що відображатиме результати референдуму. Парламент\nмає виконати волю народу і внести відповідні зміни до Конституції.\nПереважна більшість виборців України підтримала всі чотири винесені на\nНа перше питання референдуму (про право Президента достроково припиняти\nповноваження парламенту у випадку, якщо протягом місяця Верховна Рада не\nсформувати парламентську більшість або протягом трьох місяців не\nзатвердила проект бюджету України) ствердно відповіли 84,78 відсотка.\n«Проти» висловилися 13,79 відсотка, 1,31 відсотка бюлетенів визнано\nЗ другого питання — про скасування депутатського імунітету — «за»\nпроголосували 89,06 відсотка, «проти» — 9,57 відсотка, недійсні — 1,24\nТрете питання — про скорочення кількості депутатів парламенту з 450 до\n300 — підтримали 89,97 відсотка громадян. Проти — 8,68 відсотка,\nнедійсні —1,22 відсотка бюлетенів.\nЧетвертому питанню — про необхідність формування двопалатного парламенту\n— сказали «так» 81,8 відсотка громадян, «ні» — 16,67 відсотка. Недійсні\n— 1,39 відсотка бюлетенів.\n4. Правова регламентація організації референдумів та визначення їх\nЗаконами України «Про всеукраїнський та місцеві референдуми», «Про\nЦентральну виборчу комісію» детально регламентуються повноваження цих\nкомісій, організація їх роботи. Вельми важливою з точки зору захисту\nправ суб’єктів референдуму є норма, яка передбачає можливість оскаржити\nрішення і дії комісії з референдуму у вищестоячу комісію з референдуму,\nа у випадках, передбачених Законом, і в суд (ст. 31).\nПо аналогії із законодавством про вибори у законодавстві про референдуми\nвирішено питання про право на оскарження помилок у списку громадян, які\nмають брати участь у референдумі (ст. 34 Закону).\nНа стадії підготовки референдуму відбувається також широка кампанія по\nроз’ясненню населенню мети референдуму, змісту питань, що виносяться на\nнього, ознайомленню з порядком голосування тощо. Відповідно до ст. 8\nЗакону про референдум, громадянам, політичним партіям, громадським\nорганізаціям, масовим рухам, трудовим колективам надається право вільної\nагітації за прийняття закону або іншого рішення, що виноситься на\nреферендум, а також проти прийняття закону чи рішення.\nВсі рішення щодо референдуму, а також проекти законів, інших рішень, які\nвиносяться на референдум, підлягають опублікуванню засобами масової\nінформації. Останні висвітлюють хід підготовки і проведення референдуму,\nїхнім представникам гарантується вільний доступ на всі збори і\nзасідання, пов’язані з референдумом, і одержання інформації.\nНайбільш відповідальну стадію референдуму становить голосування і\nвизначення підсумків референдуму. Саме на цій стадії виявляється воля\nнароду і відбувається ухвалення закону чи іншого рішення. Тому суворе і\nнеухильне дотримання вимог процедури, всіх процесуальних гарантій\nнабуває тут особливого значення.\nДля забезпечення повної свободи волевиявлення на референдумі Законом\nпередбачена система певних заходів і правових гарантій щодо організації\nі проведення голосування, які сприяють дотриманню таємниці голосування,\nнедопущенню різних порушень законодавства.\nУ загальному порядку голосування проводиться в день референдуму із 7 до\n20 години. Також існує процедура дострокового голосування, голосування у\nмісцях перебування громадян, коли вони за станом здоров’я або з інших\nпричин не можуть прибути в приміщення для голосування.\nГолосування відбувається у спеціально відведених і обладнаних за законом\nналежним чином приміщеннях. Кожний громадянин голосує особисто. Бюлетені\nдля голосування заповнюються голосуючим у кабіні або кімнаті для\nВажлива роль у здійсненні контролю за дотриманням встановленого порядку\nголосування належить громадськості.\nТретя стадія референдного процесу завершується підбиттям підсумків\nголосування на референдумі.\nВ українському законодавстві про референдуми детально врегульовані\nпорядок підбивання підсумків голосування, умови дійсності бюлетенів і ті\nвимоги, яким мають відповідати протоколи голосувань.\nВизначаються недійсними бюлетені для голосування невстановленого зразка,\nа також бюлетені, які не містять точно встановленого рішення громадян.\nЯкщо виникають сумніви щодо дійсності бюлетеня, питання вирішується\nдільничою комісією з референдуму шляхом голосування її членів (ст. 40\nголосів порушення Закону про референдум (ст. 41).\nменше половини громадян, внесених до списків для голосування, а\nреферендум з питань дострокового припинення повноважень Верховної Ради\nта Президента визнається таким, що не відбувся, якщо в ньому взяло\nучасть менше двох третин від загальної кількості громадян, внесених до\nсписків для голосування.\nЗакон, прийнятий шляхом референдуму, не потребує видання спеціального\nакту про введення його в дію. Згідно із ст. 44 Закону про всеукраїнський\nта місцеві референдуми, закони, інші рішення, прийняті референдумом,\nобнародуються у встановленому законодавством порядку опублікування\nправових актів Верховної Ради і вводяться в дію з моменту їх\nопублікування, якщо у самому законі, рішенні не визначено інший термін.\nДатою прийняття закону чи рішення вважається день проведення\nНа відміну від виборчого законодавства, яке передбачає кілька підстав\nдля призначення повторних виборів, ст. 43 Закону про всеукраїнський та\nмісцеві референдуми передбачає єдину умову, яка дає право Верховній Раді\nпризначити повторний всеукраїнський референдум — якщо під час його\nпроведення були допущені грубі порушення Закону. Визнання ж референдуму\nтаким, що не відбувся, не є умовою для призначення повторного\nреферендуму. Оскільки очевидно, що громадян, які проігнорували\nголосування, не цікавить, яке рішення буде прийнято, і вони згодні\nпідтримати будь-яке з них. З іншого боку, неучасть у референдумі може\nсвідчити про негативне ставлення громадян до самого законопроекту. Тому\nбудь-який результат (як позитивний, так і негативний) є рішенням самих\nгромадян, їхнім волевиявленням.\nзаконодавства, норми якого визнають конкретні міри покарання за вчинені\nСт. 129-1 Кримінального кодексу України передбачає, що перешкоджання\nздійсненню громадянином права брати участь у референдумі, вести агітацію\nу день проведення референдуму — карається позбавленням волі на строк до\nп’яти років або виправними роботами на строк до двох років, чи штрафом\nдо десяти офіційно встановлених мінімальних розмірів заробітної плати.\nТі самі дії, вчинені членом комісії з референдуму або іншою службовою\nособою, караються позбавленням волі на строк від одного до п’яти років,\nабо виправними роботами на строк до двох років чи штрафом від семи до\nп’ятнадцяти офіційно встановлених мінімальних розмірів заробітної плати.\nПідлог документів референдуму, приписка, завідомо неправильний\nкомісії з референдуму або іншою службовою особою, караються позбавленням\nволі на строк від одного до п’яти років, або виправними роботами на\nстрок до двох років чи штрафом від семи до п’ятнадцяти офіційно\nПрийняття конституції шляхом референдуму звичайно супроводжується\nзапровадженням відповідного порядку (єдиного, одного з можливих чи\nальтернативного) внесення до неї змін. Іншими словами, референдна форма\nприйняття конституції забезпечує останній якість підвищеної\n«жорсткості», тобто порівняно ускладнений порядок її змін. Водночас\nіснує думка, що конституції, прийняті шляхом референдуму, є більш\nдосконалими у порівняні з тими, які прийняті представницькими органами,\nі юридична коректність конституцій залежить від ступеня участі політиків\nу процесі їх прийняття. Однак значення цієї тези не треба\nперебільшувати. Реалізація конституційних положень залежить не тільки\nвід їх коректності, а значно більше від якості того\nсоціально-політичного і економічного тла, на якому конституція має\nНерідко також стверджують, що референдна форма прийняття конституції\nзабезпечує їй найвищий рівень легітимності у зв’язку з тим, що механізми\nпрямої демократії, до яких віднесений референдум, є первинними і\nзверхніми відносно механізмів представницької демократії, уособлених у\nпершу чергу парламентом. Подібні твердження нерідко дістають\nпідтвердження в юридичних актах.\nЗа приклад можна навести цитоване положення статті 5 Конституції, за\nзмістом якого зміна найголовніших положень щодо конституційного ладу не\nможе бути здійснена шляхом прийняття відповідного акта Верховною Радою\nУкраїни навіть на основі кваліфікованої більшості від її конституційного\nскладу і потребує затвердження цього акта всеукраїнським референдумом.\nДо того ж майже загальним є порядок, за яким рішення, прийняті\nреферендумом, не потребують затвердження державними органами і можуть\nбути змінені або скасовані тільки референдумом. Нерідко закони, прийняті\nреферендумом, офіційно вважаються такими, що мають відносно вищу\nюридичну силу на «підконституційному» рівні правотворчості.\nАле навряд чи тезу про найвищу легітимність конституції, прийнятої\nшляхом референдуму, треба вважати вихідною. Головним є те, щоб вона була\nвзагалі легітимною, тобто прийнятою у спосіб, який прямо визначений у\nпопередній конституції або очевидно випливає з її змісту. Інакше усе\nбуде зведене до питання політичної доцільності щодо прийняття нової\nконституції. Без усяких сумнівів є легітимною чинна Конституція, адже\nвона була прийнята у спосіб, який прямо передбачався її попередницею: в\nстатті 97 Конституції (Основного Закону) 1978 p. із змінами і\nдоповненням до компетенції Верховної Ради України було віднесено\nприйняття Конституції і внесення до неї змін. Саме з відповідних позицій\nнеобхідно розглядати можливість прийняття нової Конституції.\nМожливість прийняття нової Конституції, як і можливість внесення змін до\nчинної, є питаннями доцільності, які уповноважені ставити і належними\nспособами вирішувати учасники безпосереднього політичного процесу. Але і\nз суто юридичних позицій можна стверджувати, що чинна Конституція, як і\nосновні закони інших держав, несе у собі своєрідний «ген смерті», адже\nвона включає розділ, поіменований «Внесення змін до Конституції\nУкраїни». Вочевидь, за змістом цього розділу не може бути прийнята нова\nКонституція, хоча може бути здійснена ревізія (прийняття нової редакції)\nчинної. Характерно, що у вітчизняній юридичній практиці ревізія\nзвичайних законів здійснюється шляхом прийняття, по суті, нового за\nзмістом закону, поіменованого «закон про внесення змін» до попереднього.\nУже саме уможливлення конституційних змін спростовує віднесеність тези\nпро так звану стабільність Основного Закону до інструментарія тих, хто\nуповноважений здійснювати його офіційну експертизу. Конституція не може\nбути «священною коровою», адже вона покликана забезпечувати суспільний\nпоступ і зумовлений ним державно-правовий розвиток. Своєчасність тих чи\nінших конституційних змін, їх зміст і рівень радикальності залежить\nнасамперед від політичного вибору, здійснюваного в конкретних умовах. Як\nзасвідчує світовий досвід, цей вибір і його практична реалізація завжди\nсупроводжується політичною боротьбою, що є, по суті, складовою\nперманентного конституційного процесу.\nДуцил Д. Референдум рефренам//Україна молода. — 2000.- 18 січня.\nКонституційне право України. — К., 1999.\nКонституція України. — К., 1997\nШаповал В. Основний Закон України і референдум//Право України. — 2000. —\n№2. — с. 3-6


Якщо ви молодята або дружини зі стажем і любите романтику і екзотику, тоді вирушайте в Таїланд, на церемонію тайської весілля.\nПропонуємо вам незабутні символічні церемонії в найкрасивіших куточках Таїланду!\nТайський весільний ритуал - захоплююча комбінація релігії, забобонів і фестивалю, одна з найдавніших традицій країни.\nПідготовка до весілля починається задовго до самої церемонії. Молоді пари йдуть до астролога-ченця і запитують його про дату проведення обряду.\nБільшість сучасних тайців самі обирають свою половину. Шлюби за погодженням батьків - сьогодні велика рідкість, але трапляються, наприклад, якщо з'ясовується, що пара вже перебуває в близьких відносинах. Тоді їх швидше за все змусять одружитися - щоб зберегти сімейну честь. Як тільки молоді люди вирішили одружитися, на сцену відразу виходять батьки, до того начебто зовсім байдужі спостерігачі. Відповідно до традицій, старші представники родини нареченого звертаються до старших представників родини нареченої за згодою і схваленням. Заручини зазвичай проходять до весілля, хоча нині воліють об'єднувати заручини і весілля - щоб заощадити. Наречена отримує від нареченого обручку і Сін-Сот - викуп грошима або речами. Як і в старовину, сьогодні ця церемонія часто супроводжується процесією Хан-Маак - коли родичі та друзі нареченого в танці проходять весь шлях від його будинку до будинку нареченої з подарунками в руках.\nЦеремоніальні підношення з боку нареченого бувають найрізноманітнішими, але деякі з них є обов'язковими.\nХан Мун - прикрашений весільний кубок, повний квітів, їх число обов'язково має бути непарним. Хан Маак- кубок з бетелем, який теж прикрашають свіжими квітами. Усередині повинні знаходитися два сирих горіха бетель, по 12 срібних, золотих і мідних листочків, два мішечки рисового насіння, два мішечки бобів і два мішечки насіння кунжуту. Хан Нгеун Сінсод, або кубок з приданим - показник, як сильно наречений любить наречену і наскільки він фінансово спроможний. Кхао-Квун (кхао - рис, Квун - природний дух) - коротка, але значуща церемонія. вона закликає щастя і процвітання в майбутню сім'ю. Під час цієї церемонії на стіл обов'язково подають рис, десерти і фрукти.\nТрадиційне тайське весілля починається рано вранці з молитов 9 ченців, яких спеціально для цього запрошують з сусіднього храму чи монастиря. Молодята та їхні родичі пригощають ченців святковою трапезою, після якої молитви поновлюються. Старший і найповажніший з ченців окроплює молодих святою водою.\nПісля полудня починається найважливіший етап весілля, який називається Рот Нам Санг. Наречений і наречена сидять поруч один з одним на підлозі або невеликому помості, який нагадує сцену, їх руки складені в традиційному тайському вітанні - вай. Руки молодят з'єднує намисто з живих квітів. Найстаріший житель села або співтовариства, в якому живуть молодята, є почесним гостем і ведучим церемонії, з великої раковини (яка, до речі, і дала назву всій церемонії) він поливає водою на руки молодят і бажає їм щастя. Кожен запрошений учасник весільної церемонії по черзі (яку регулюють найстаріші родичі нареченого і нареченої) робить те ж саме: поливає на руки молодят з раковини і бажає щасливого сімейного життя. Воду черпають з невеликих срібних кубків хан, в яких плавають пелюстки лотоса - символу плодючості, а також інших кольорів, які символізують щастя і процвітання.\nГостям заборонено надягати чорне - для тайців, як і для нас, це колір трауру, і поява людини в чорному на весіллі - поганий знак. Взагалі підбір одягу для участі у весільній церемонії часто перетворюється в виснажливий марафон, особливо для нареченої. Адже відповідно до традицій в найважливіший день свого життя вона змінює до десятка нарядів - найрізноманітніших кольорів, включаючи традиційний білий. Умаслене волосся нареченої прикрашають квітами і укладають в складну зачіску.\nЯк тільки останній гість виголосив традиційні побажання щастя і процвітання, починається банкет - столи ломляться від випивки і закуски, гості розважаються і танцюють, молодята працюють, але про це трохи пізніше. У різних частинах Таїланду весільні церемонії мають варіації, пов'язані з відмінностями в традиціях і звичаях. Кращим подарунком для молодят вважаються гроші - в основному вони йдуть на оплату банкету. Адже число запрошених часто доходить до тисячі чоловік! Кількість грошових знаків в конверті безпосередньо залежить від соціального становища гостя - якщо людина поскулась, про це обов'язково стає відомо, що, ясна річ, поганого позначається на репутації. Головна людина на банкеті - майстер церемоній, зазвичай близький друг нареченого або нареченої. Перший виступаючий - почесний гість, в ролі якого часто виступає шановна в співтоваристві людина - місцевий політик або роботодавець когось із молодят.\nПісля виступу почесного гостя всі гості встають і три рази проголошують здоров'я молодим словами "чай-о". Під час банкету наречені неодмінно обходять всіх гостей і з усіма фотографуються. Тайська приказка стверджує: якщо у нареченого 50 друзів, то на весіллі він повинен випити 50 склянок віскі, а тому в першу шлюбну ніч нехай дружина не ображається, що він не зможе виконати свій подружній обов'язок.


До Верховної Ради України знову внесено проект Закону України «Про самоврядування медичних професій в Україні» за номером 2445-Д. Законопроект є «доопрацьованою» версією попереднього законопроекту 2445, що суттєво змінює функціонування медичної галузі. Детальніше про це тут: http://ums.org.ua/samovryaduvannya-medychnyh-profesij-chy-kriposne-pravo-v-zakoni.html\nЛікарі покидають Україну\nНа сайті «Радіо Свобода» опублікована велика стаття про те як тисячі наших співвітчизників вистоюють по 7-9 годин на кордоні, щоб виїхати на заробітки в Польщу.\nМайже кожен п’ятий українець, у якого виявлено коронавірус, – медик!\nЗагалом за весь час, від початку пандемії в Україні захворіло 5710 осіб, із них 1074 медичних працівника! Це офіційна інформація, надана МОЗ під час брифінгу 20 квітня.


День працівників освіти | Шкільний сайт\nГоловна > Новини > День працівників освіти\nВсесвітній День працівників освіти відзначають в першу неділю жовтня, і святкують більш ніж в 100 країнах світу. У цей день відзначають заслуги вчителів і всіх працівників сфери освіти та їх неоціненний внесок у розвиток суспільства.\nУ КЗ «Яблунівський ліцей» відбулося свято, присвячене Дню вчителя. Всі дуже чекали цієї події. Уже з самого ранку у ліцеї панувала атмосфера урочистості: вітання від учнів піднімали настрій, сповнювали серця радістю. Адже професія вчитель – це не тільки букет квітів у день свята, це недоспані ночі, проведені над зошитами, це десятки облич, а за кожним із них – душа, яка потребує особливого підходу і ставлення. Тому на знак подяки учні підготували чудовий концерт, який не залишив байдужим жодного глядача в актовому залі ліцею.\nСвяткова програма до Дня учителя розпочалося з поетичних рядків вітання, які прочитали учні вчителям. Директор ліцею Шаповаленко Неоніла Олександрівна привітала усіх присутніх із професійним святом, побажала міцного здоров’я, творчих успіхів, щастя й людської шани. Приєдналася до привітань і голова профспілкового комітету ліцею Отрошко ВіраГригорівна.\nУчні вітали своїх вчителів піснями, танцями та іншими виступами. Було багато позитивних емоцій, сміху і сліз радості.\nПодякою за свято були щирі усмішки та гучні оплески всіх присутніх.


Руйнуючи наш безлад — Інститут Теологічний ім.св.Йосифа Більчевського\nРуйнуючи наш безлад\nРоздумувати над Словом Божим і натхненно чекати відповіді. Це ефективний засіб, щоб відчути рятівну присутність Господа у нашому житті.\nПрийшов час глибше пізнати себе і повніше, ніж коли-небудь. Настав час осягнути глибину Божого прощення і любові. Все таки, пізнаючи нашу крихкість, відчуваємо глибоку вдячність. Відкривши правду про своє життя, розуміємо нашу гріховну впертість. Ми просимо Господа, щоб Він пролив світло на все, що Він хоче нам відкрити і показати.\nМи неначе «оголюємо» наше життя. Це не туманні відчуття чи розмиті образи. Це конкретні події, вчинки і особи, яким ми завдали біль. Ми розуміємо свою слабкість і нікчемність. Але водночас розуміємо, що Бог любить нас, незважаючи на ті чи інші наші вчинки. Він любить нас такими, якими ми є, якими були і якими стали. Він дарує можливість нового, наповненого сенсом життя.\n«Христос бо, тоді як ми були ще безсилі у свою пору, помер за безбожних. Воно навряд чи хто за праведника вмирає, ще бо за доброго може, хтось і відважився б умерти. Бог же показує свою любов до нас тим, що Христос умер за нас, коли ми ще були грішниками» (Рим 5.6-8).\nНас руйнує гріх. Руйнує нас непослух Його Волі. Ми ігноруємо і підмінюємо істинне ставлення Бога до природи і речей. А своєю власною егоїстичною поведінкою руйнуємо іншим життя. Це все правда і кожен із нас має досвід падінь, має досвід гріха і свого непослуху Господу.\nАле пам’ятаймо, ми відкуплені Його любов’ю. Він (Бог) не припиняє діяти, аби здивувати нас. Господь дивує нас своїм милосердям і любов’ю. Цим Він бажає оживити нас, щоб ми прокинулися і усвідомили Його присутність в усьому, що є довкола нас.\nТак, постійно прощаючи, Він постає перед нами справедливий. А невпинно творячи нас і наше життя, Він постає перед нами співчутливий.\nТому нас шлях триває далі…


Курс долара в обмінниках знизиться до 5,9-6,1 грн. – експерт | УНІАН\nКурс долара в обмінниках знизиться до 5,9-6,1 грн. – експерт\n11:18, 31 жовтня 2008\nА у 2009 підніметься до 7,5-8 грн.\nНапередодні надходження траншу від Міжнародного валютного фонду і переходу комерційними банками з листопада на новий порядок купівлі валюти для клієнтів курс наявного долара в обмінних пунктах у найближчі два тижні знизиться до рівня 5,9-6,1 грн. за долар, можливо навіть - до рівня 5,5-5,6 грн.\nТак спрогнозував агентству УНІАН ситуацію на валютному ринку начальник відділу з управління активами ТОВ КУА ”Велес Менеджмент” Володимир СУХАНОВ.\nНа його думку, потім національна валюта здаватиме позиції, і її середній курс до Нового року складе 6,3 грн., як і було узгоджено на спільному засіданні НБУ провідних банкірів і Президента 30 жовтня. При цьому він зазначив, що в 2009 році девальвація гривні продовжиться. «Думаю, курс буде на рівні 7,5-8,0 грн. за долар», - сказав він.\nПрогнозувати показник євро експерт не став, зазначивши, що макроекономічний прогноз щодо ситуації в Європі зараз на перегляді.\nЗниження курсу долара в четвер, 30 жовтня, експерт пояснив виходом Національного банку на міжбанківський ринок з продажем валюти за курсом 6,05 і задоволенням усіх заявок без обмеження, чого не було з початку жовтня.\n«Не всі обмінні пункти змогли швидко зреагувати на зміну ситуації. Коли до обіду стало остаточно ясно, що курс долара до кінця дня впевнено знижуватиметься, багато хто вирішив продати валюту. Але обмінники або були зачинені, або в них не було гривні. Сьогодні ця тенденція продовжиться», - зазначив В.СУХАНОВ.


ДРАМАТИЧНА ПОЕМА «СВІЧЧИНЕ ВЕСІЛЛЯ»\nДРАМАТИЧНА ПОЕМА «СВІЧЧИНЕ ВЕСІЛЛЯ»\nЗадум цього твору виник ще під час праці над «Алмазним жорном». Увагу Кочерги привернула згадка в грамотах литовських князів від 1494 і 1506 pp. (Литва володіла тоді частиною України і Києвом) про заборону палити світло в житлах киян, викликаною нібито небезпекою пожеж. Ця заборона протривала близько півтора десятиліття, аж доки її скасував новий король Сигізмунд. Вихідний матеріал давав змогу драматургові реконструювати життя середньовічних українців, їхні змаганняза свої права. При цьому\nКочерга використав іправо історичного письменника доповнювати документальні свідчення власними припущеннями, аби лишень вони узгоджувалися з духом зображуваної доби. Скажімо, таким: після марних багаторічних скарг кияни виступили проти порушення литовськими феодалами цехових і міських (магдебурзьке право) привілеїв.\nПоєднання історичної правди з вимислом і правдою художньою, перше в драматургії України відтворення середньовіччя та життя ремісничих цехів, які стають на чолі боротьби за національну незалежність і соціальну справедливість, визначили оригінальність драматичної поеми. Вона була відмінною від поширеної в 10—20-х pp. драматургії «історичного анекдоту». Провідною у «Свіччиному весіллі» стала ідея всенародного визвольного руху, виборення кращої долі й людських прав, яка підпорядкувала собі мотив помсти за «лупецтва» і наругу феодалів. Історична точність автора, який добре знав, бо спеціально вивчав середньовічну історію Києва, виявилась у достовірності показу громадського і побутового життя кравців, зброярів, кожум'як, золотарів, ковалів, кушнірів, бондарів та ін., топографії міста. Водночас самобутність манери драматурга характеризується ліро-романтичною наснаженістю, символічним підтекстом.\nКомпозиція. П'єса, написана 1935 p., Має 5 дій, 38 відмін. Своєрідною композиційною облямівкою у «Свіччиному весіллі» є масові сцени першої та останньої дії, де чується народне багатоголосся навіть не індивідуалізованих реплік («—А Свічка де? —Гнобителі... Кати! —Чи був хто в замку? —В замок не пускають...»).\nЕкспозиційна І дія вводить глядача в суть конфлікту, позицій персонажів. У ній починається протистояння влади й народу, починаються незгоди Воєводи з дружиною Гільдою, зароджується пристрасть каштеляна Ольшанського До Меланки. Тут зброяр Іван Свічка, виразник волелюбності ремісників Подолу й усіх киян, стає на прю з Воєводою, який безсоромно загарбав грамоту про привілеї та вольнос-ті міщан. Започатковане саморозкриття персонажів виявляє єство самовільного і пихатого Воєводи, демократичної та співчутливої до чужої біди Гільди, вольового і мужнього Свічки, ніжної Меланки, яка передчувала лихо, безвільного 1 "Фиого не киянам —владі війта Шавули та ін. Наприкінці Дії конфлікт, що загострився, переростає в сутичку озброє-"их вартових з обуреними городянами, які хочуть оружно визволити героїню.\nЗнавець драматичної техніки, Кочерга чергує епізоди різної тональності, і це сприяє сценічності твору. Ліричний обряд «женити свічку» змінюється епічною сценою вибуху народного гніву. Гумор епізоду з Козеліусом і дівчатами підводить до сатиричної характеристики війта. Цікаво, що остання оформлена за принципом нищівної конкретизації (подібно до сатиричних куплетів В. Самійленка):\nШавула: Я сто раз казав... П е р е д е р і й: Про осетрів. Шавула: Я піклувався щиро... Чіп: За слив'янку.\nДобре розуміючи можливості комедійних епізодів для емоційної розрядки напруження, драматург майстерно ними користується (II дія: «переперченість» коменданта Кез-гайла підготовлює вагому перипетію зіткнення Свічки і Воє--води). Аналогічно погруповано любовні дуети. Центральній серйозній парі Меланка — Іван відповідають жартівлива (Пріся —Чіп) і легковажна (Рузя —Флоріан).\nРозвиток драматичної дії, посилюючи загострення (як-от арешт Свічки просто на його весіллі), розбудовує протиборство утискуваного народу та його чужинецьких хазяїв і через зіткнення ватажків протидіючих сторін. У прекрасній вузловій сцені IV дії особливо яскраво виявляються конфлікт світоглядів і моральних позицій, поданий як словесний двобій протагоністів. Цей діалог боротьби гідних супротивників, побудований на грі слів символічного підтексту та прогностичній зіркості в прокресленні ходи історії, стверджує неподоланність народу в боротьбі за волю:\nВоєвода: Ну що, гаряча Свічко, ще тебе\nСьогоднішняя буря не задула? Свічка: Немає в світі бурі, щоб вогонь\nМогла задутивільний таправдивий...\nТаких. місць, опромінених глибокою думкою, крилатим висловом, у п'єсі немало. Часто вони увиразнюють бага-тоаспектний образ світла-свічки-вогню. Він, еволюціонуючи, стає символічним відповідником того прагнення свободи, «Що з тьми віків та через стільки бур Проніс народ відважний...» (Свічка—Воєводі), композиційним осереддям твору.\nНапруга доходить краю, коли швидкий і неправий суд У IV дії визначає для «зухвалого бунтівника» Івана кару на\nсмерть, а Меланка береться рятувати коханого. В кульмінації вона несе живий вогник свічки вулицями нічного буряного Києва, долаючи перешкоди від втручання жовнірів, даючи відкоша підгуля-лим ченцям Фоці й Симеонові. Красуня в уже подертому і брудному шлюбному вбранні втрачає вогник, та запалює новий, виявляє всю силу своєї любові-самопожертви. Однак у вирішальну мить на шляху Меланки стає Ольшанський...\nРозв'язку поеми становить повстання киян під гаслом «За Свіччи-не весілля!», підпал в'язниці й палацу, визволення Свічки та покара ним каштеляна. Присутній у ній і трагізм:гине якпатріот сліпий Передерій, умирає Меланка. Останнє прощання героїв виразне вимовністю уривчастих слів .любові Дівчини та експресивної сили болю молодого зброяра. Врешті він тамує той біль задля довершення справи всенародної. Кволий вогник Меланчиної свічки розростається в фіналі полум'ям воленосного повстання. Так викінчено контраст світла і темряви, композиційне провідний у «Свіччи-ному весіллі».\nКиїв і його мешканці. Неоромантична поетична легенда про силу кохання і народного гніву багата на історичну конкретику у відтворенні образу середньовічного міста та його мешканців—автохтонних (місцевих) і зайшлих. Цей археографічний інтерес автора проступає в зачинній «топографічній» ремарці, виразно виявляється в його передмові, в художніх сценах побутово-етнографічно-г0' Цехового життя початку XVI ст. І. Кочерга розумів "ебезпеку втрати драматичної напруженості через надмір\nГ. Якутович. Ілюстрація до поеми І. Кочерги чСвіччине весілля»\nзвичаєвих сцен. Уводив їх ощадно й доречно.Так, звичай «женити свічку» на Семена (з 1 на 2 вересня), який характеризує киян як носіїв народного обряду, що зберегли йоїо аж до кінця XIX ст., пов'язаний з основним конфліктом. Із наскрізним образом світла (свічки) не раз сконтактовано картину весілля в III дії — вправну стилізацію на фольклорні мотиви. Туг узагалі драматург-поет дав лише весільну «символічну поетизацію в рамці цехових мотивів» (М. Ласло-Куцюк), багату на обрядову лірику хорового співу.\nДавню столицю княжої Руси-України Кочерга заселив яскравими характерами. Повноти їхнього розкриття досягнуто, згідно з засадами драматурга, через поставлення головних персонажів у центр гострих протиборств і межових ситуацій. Так, долання Іваном перешкод у боротьбі за повернення киянам світла виявляє в образі навіть героїчні риси. В зустрічах же з Меланкою бачимо ліричного закоханого юнака. Характерним є його лицарський захист жінки (і Гільда, донька чеського зброяра, віддячує добром Свічці). Герой уміє взяти гору в чесному поєдинкові з сильним ворогом—Ольшанським, не гне гордої шиї й перед Воєводою, здобуває над ним духовну перевагу. Цей захисник української правди виголошує знаменне «Свічки мирної не варта та країна, що в боротьбі її не запалила...» Можливо, дещо не по століттю свідомий молодик є таким саме тому, іцо символізує історичну волелюбність кращих синів України.\nКращою справою свого літературного життя вважав Кочерга образ Меланки. На долю юнки випадає багато складних випробувань, навіть спеціально загострених автором. Але вона не тільки проносить свічку буряної ночі — залишає чистим вогник кохання. Бо зберегла дівочу честь, опершися жазі Ольшанського. Цілісна Меланчина вдача зіткана не тільки з лагідності голубки, а й з високого морального обов'язку, відповідальності за долю власну й любого, з альтруїстичного самозречення неоромантичної героїні (порівняйте з жіночими образами п'єс Лесі Українки). За задумом автора, Меланка є не лише втіленням дівочої вірності та цнотливої грації, а й поетичним символом України, незгасності багаття її волі та культури. Проте така символічна природа образу більше здекларована в «Передмові», ніж розкрита в тексті поеми.\nПерсонажі з литовського табору Гори, хоча й не раз не-прихильно атестуються киянами як «драпіжники», «гноби-\nтелі», «кати», в більшостіне є одновимірними. Скажімо, «шекспіризованими» є Воєвода й Ольшанський. Хижий і свавільний правитель, перший є деспотичним навіть щодо дружини (зневажає її як «слюсарівну»), ласим до зиску від проїжджих купців. Але водночас Воєвода—сильний супротивник Свічки —здатен пошанувати лицарство ворога. Каштелян попервах поводиться як закоханий мрійник (але його пристрасть егоїстична, не освітлена добротою). У розв'язці Ольшанський виявляє мужність перед загрозою смерті. Виразниками духу історичного часу є й другорядні образи; істотність .їхньої драматичної функції в тому, що вони не лише увиразнюють основні образи, а й мають певну самоцінність. Колоритними є постаті благородного, хоч і смішного, Кезгайла, легковажної його жінки, навіть бундючного чарколюба Пирхайла.\nПрикметна риса п'єси—широке представництво в ній образів людей з народу. Ремісники 12 цехів Подолу не є загальною аморфною масою. Навпаки, вони стисло, але вправно індивідуалізовані (докладніше—могутній кожум'яка Чіп, осліплий ювелір Передерій, цехмайстер Капуста, кравець Коляндра, бублейниця Тетяна). Водночас вони єдині у визвольному пориві, в любові до свого ремесла і до рідного міста, в умілості та людській гідності. Про всеукраїнське стремління до волі свідчить образ «зем'янина Звенигородського» і ватажка козаків Кмітича, який серед литовських феодалів підносить сміливість козацьких захисників українського півдня (дія і відміна II).\nМовно-стильова майстерність «Свіччиного весілля» виявляється в інтонаційному розмаїтті монологів та діалогів (то лірично схвильованих, то гордо піднесених, щироспові-дальних, драматичних і героїчних, живомовних або й книжних —в устах законників), в динаміці масових сцен, в афористичності виразу і прозорості підтексту. Так, гостра розмова Воєводи і Свічки начебто точиться навколо бортництва (згадуються бджоли, віск), насправді ж ідеться про Дочасність покори і нуртуючу підспудно непокору киян. Мовні партії останніх передбачають влучну ідіому («не схаменувсь, як хрону піднесла»), дотепне порівняння-примовку («Який швидкий! Неначе рак на греблі!»), дореч-"е означення («дівчата-чепурушки») тощо. Історичне тло причиняє функціонування в тексті архаїзмів («осмник», "ДЖура», «п'ять ліктів» сукна) й історизмів («кляштор», ^УДебник» та ін.), церковнослов'янізмів. Умотивованими є "ісенні аплікації тексту—народного («Цур тобі, прудиву-\nсе», «Ти жмене підманула..,») й авторового складання (весільна пісня «Ой пройшла Меланочка крізь вогонь»). Гнучким, універсальним—бо однаково виразним у ліричних, драматичних і патетичних місцях—є вірш п'ятистопного ямба. Різноплановими—мізансцени і ремарки, не завжди технічно скупі (подекуди й образні: «Далеко дівочі співи наче тануть у вечірньому повітрі»).\nТематичне новаторство і гуманістичний пафос, струнка «фрескова» архітектоніка і національна ментальність характерів, ліричний струмінь драматичної поеми, результативний за психологічного розкриття героїв,—ці та інші високомистецькі прикмети забезпечили «Свіччиному весіллю» гідне місце в золотому фонді драматургії України і славну сценічну історію.\nЯк до «Свіччиного весілля», так і в час написання цієї драматичної поеми І. Кочерга цікавився філософською проблематикою. Це породило, зокрема, проблемну комедію «Майстри часу». Вона ще раз виявила: самобутні мистецькі принципи Кочерги не узгоджувались із режимно-пропагандистськими приписами (скажімо, на противагу панівній у літературі 30-х pp. «теорії безконфліктності» драматург уважав, що треба відтворювати «всі найкращі конфлікти духовного життя людства»). Тому написана 1933 p. п'єса «Майстри часу» була визнана на Батьківщині автора тільки після успіху на всесоюзному конкурсі 1934 р. у Москві.\nФілософська комедія є художнім дослідженням проблеми часу—через зіткнення матеріалістичного і метафізичного до неї підходів, через людські долі та зміни історії. «Майстри часу» показують не тільки крах намагань зупинити часоплин чи повернути його назад (Карфункель), а й особистий занепад тих, хто, як фанатики ідеї світової революції комісар, Званцева, Черевко й Таратута, намагаються примусити час, собі служити і цим ґвалтують його. Цей завуальований підтекст твору про закономірний невпинний рух часу (в ньому треба знайти себе, самореалізуватись, як показує доля письменника Юркевича) відчула радянська критика. Еволюцію комуністів до куроводів вона потлумачи-ла як схематичне зображення радянських людей. Не було віддано належне довершеній композиції (в ній час організовує саму сценічну дію в перших двох діях, ущільнює п\nтемпоритм) комедії,що сполучила символістську виражаль-ність (образи годинника й курки—символу добробуту)таекспресіоністський динамізм.\nУ центрі філософської драми«Підеш — не вернешся»(1935), як і ранішої—«Викуп» (1924),—проблема простору. Його подолання Кочерга в новій п'єсі осмислив як перемогу над фізичними відстанями (тисячокілометрові пустелі долає дослідник Мальванов) та психологічною дистанційованістю між людьми. В обох випадках потрібне напруження волі. Таке «необ'єктивне» розуміння простору було оцінене критикою як «немарксистське». Своєрідним відгуком творчих незгод із утилітарно-цинічною критикою є діалоги про літературу в комедії«Екзамен з анатомії». В них поет Василь Шелест—друге «Я» Кочерги—в суперечці з критиком Рафальським виступає за піднесення митцем найкращих мрій людства, за розкриття в людях благородних почуттів.\nУ роки другої світової війни вже немолодий письменник редагував в Уфі газету «Література і мистецтво», працював як майстер слова. Поруч з іншими п'єсами створив у цей час п'ятиактівку«Чаша» —перше наближення до теми ранньоукраїнського середньовіччя. Дія твору концентрується навколо золотої чаші князя Ярослава, захопленої фашистами. А вже 1944 р. з'явилася друком визначна драматична поема «Ярослав Мудрий». З довгого життя володаря увагу Кочерги тут привернули 1030—1036 pp., коли князь змінив меч вояка на плідну державно-культурну працю будівничого. А втім, провідна ідея п'єси пов'язана не тільки з часом її писання, але й має універсальний — позачасовий характер. У визначенні автора цією ідеєю є «нелегке і часом болісне шукання правди і мудрості життя разом з народом на користь вітчизні». Такий шлях і проходять сам Ярослав, монах-художник Микита, каменяр Журейко.\nЛінії сюжету. Взаємини князя і цих важливих персонажів укладаються в самостійні сюжетні лінії. Так, вдовий майстер книжкових мініатюр, як виявляється з І дії «Сокіл», є сином скараного Ярославом новгородського посадника Коснятина. Микита прибув до Києва в чернечо-№/ одязі, щоб помститися жорстокому зверхникові за "атька, за зламані під час побудови централізованої держави вольності рідного міста. Та драматург крок за кроком\nГ. Якутович. Ілюстрація до п'єси I. Кочерги «Ярослав Мудрий»\nПІДВОДИТЬ ЦЬОГО «ЧЄСНОГО\nворога» Ярослава до розуміння нехибності державницького розуму князя. До того ж лицарське серце чорноризця полонить Єлизавета Ярославівна. Врешті, після пережитих психологічних ек-стрем, Микита «таємним другом» гине, захищаючи Київ та єдину Русь-Україну. Підпорядкування особистого загальнодержавному в п'єсі гідно винагороджується — така концепція прикінцевої яви. В ній Мудрий підтверджує «новгородські вольності святі» та посилає туди князювати сина замість чужоземного вояка Ульфа.\nДечим споріднена з попередньою сюжетна лінія Ярослав — Журейко. Бо й тут пізнав князь: «Як важко це — творити правий суд...» Драматург ставить Ярослава, що впровадив перший правничий кодекс «Руська Правда», в складну колізію. Варяга-вбивцю він згідно з ним засудив до подвійного штрафу. Кияни ж і чорнобородий Журейко, майстер на будівництві храму святої Софії, вимагають кари на горло, відповідно до давнього звичаєвого права. Загострюючи ситуацію до краю, Кочерга ставить каменяра проти князя (Журейко вбиває зухвалого Турвальда). Вивершують характеристику образу патріотичні почуття і вчинки сина працьовитого народу; навіть ховаючись від гніву Ярослава, він протистоїть варязькій змові проти князя, назирає зі степу за ордою та організовує новгородську рать на допомогу стольному Києву.\nЩе одна лінія сюжету—«варязька» (Ярослав—його дружина Інгігерда). Причини меншої її переконливості—в частині історично-концепційній — очевидні (не випадково ідеологи німецького фашизму використали для обґрунтування експансії на схід і теорію «норманського походжен-\nня» Русі). Тому й акцентує Ярослав не свій варязький, а народноукраїнський родовід у схвильованому й гордому монолозі («З усіх небесних благ Найвищим благом кров я цю' вважаю, Що є з народом вірний мій зв'язок...»). Тож за його конфліктом із варягами взагалі й владолюбною Інгігер-дою (образ виліплено на свідченнях ісландської «Еймундо-вої саги» за браком інших джерел) зокрема стоїть акцентована Кочергою зросла самосвідомість давніх українців, здатних вирішувати власну долю за невтручання цих «ярлів без землі, які на Русь по золото плили». Роки в монастирі та втрата доньки «знімають» конфлікт подружжя: з гордої Інгігерди у відміні «Гуслі й меч» народжується лагідна й любляча Ірина.\nУ центрі драматичної поеми як уособлення ідеалу правителя-патріота стоїть Ярослав. У вистражданих думках, послідовних вчинках і взаєминах з іншими дійовими особами, опосередкованих оцінках і щирих самохарактеристиках він постає сильним князем, який залізними полками забезпечив державі «святий мир», хай іще нетривкий. Спраглим Софії-мудрості книгочтителем. Меценатом культури. Володарем, який упровадженням твердого, але справедливого закону рівняє шляхи благодаті освіти, народного добробуту. Але й прихильником ідеї державної необхідності: «Як цар Давид, люблю я мирні гуслі, Як цар Саул, вражаю їх мечем».\nУ цьому—джерело драматизму образу, його внутрішньої конфліктності: діяч, який мріє про «тишину і мудрість благодаті», замість ведення улюбленої мирнобудівничої діяльності мусить проливати кров, щоб створити «мудрий лад». І тут до честі драматурга слід сказати: він наділив героя зболеним визнанням помилковості деяких кроків, а часом —шуканням дороги навпомацки (монолог наприкінці ГУ дії). Зробивши свого Ярослава, вірного історичним свідченням про нього як про «монументальну трагічну постать» (І. Кочерга), незламним у головному, а саме — захистові й розбудові Київської держави, автор, проте, не поглибив образ і ще не зайвими сумнівами: Чи ж можна на Крові збудувати «кроткий вік»? Чомусь путньому «людей навчити страхом»? Та це був би вже тоді твір про інший ^с, і не романтична драматична поема, а якась реалістично-психологічна монодрама.\nУ міру тогояк сюжетні лінії концентруються навколо ідеї патріотичного служіння єдності наших земель, їхнього захисту й розквіту, образ Ярослава Мудрого розгортається в гідності гордощів за славну історію Батьківщини, набутки її давньої культури, а глибока доцільність його діянь визнається всіма. В уста князя вкладаються вистраждані автором філософські думки про сенс людського життя як безнастанного виборювання миру і щастя. Про джерела мудрості, що дається (коли дається) людині ой як нелегко,— «Береться мудрість не із заповітів, А із шукань і помилок гірких». А ось ці слова—настанова-заповіт Кочерги нашим сучасникам:\n...А ми, кому судилося ще жити, Життя трудом повинні заслужити І сили всі вітчизні присвятить.\nПри втіленні взаємин видатної особи і народу драматург показав і гострі зіткнення князя (дещо ідеалізованого в показі постійної турботи про народ і пишанні кровним із ним зв'язком) із киянами та новгородцями. Ці незгоди викликані конфліктами різних правових норм, централізованої та місцевих політичних правд. Але Ярослав тим і великий, згідно з поглядом письменника, що вмів здобути народну підтримку, злити воєдино поривання оборонити рідний край. Кочерга протиставив далекосяжні благородні помисли Мудрого з'єднати руські землі, запровадити спокій на землі — егоїзмові князів типу Святополка Окаянного, які за великокняжий вінець шматують отчий край полками чужих королів.\nРеставрований до життя силою творчої уяви драматурга і його мистецьким великим темпераментом світ давніх пращурів сучасних українців дає вірогідне пізнання багатого жорстокостями, але й історичними звершеннями часу. Художня правда п'єси не завжди збігається з історичною (про ці факти каже сам Кочерга в «Передмові»), проте свідомі анахронізми, відлети авторської фантазії не суперечать внутрішній правді XI ст. Показово: проекції твору «минуле-сучасне» набули нової актуальності для України кінця XX ст.—соборницьким і державотворчим пафосом, ідеалом сильного державця-патріота.\nГлибинне входження в національну історію дало непересічні мистецькі результати. Гармонійна краса поетичної форми виявляється, скажімо, в майстерному розгортанні плетива конфліктів, «заякорених» .у символіці назв дій і\nвідмін (як-от «Закон і благодать», де маємо зав'язку; «Ка-менщик і князь» —кульмінацію всіх протистоянь; «Гуслі й меч» —напруження, підтримане нападом печенігів на Київ). Вправним і продуманим є й виведення на поверхню тієї чи тієї вплетеної нитки-мотиву. Наприклад, того ж серцевинного патріотичного—прищеплена дочкам любов до міста над Славутою зумовлює протиставлення краси Києва — Парижу Анною Ярославною, смерть від туги за Україною в норвезькій чужині Єлизавети. Прегарно й зворушливо висловлює набуте в мандрах світами почуття патріотичної відданості Батьківщині вже «випрямлений» Свічкогас (початок IV дії): краще бути свинопасом у ярах рідного Києва, ніж «розкошувати по чужих краях» вельможним лицарем.\nПривабливими є драматична форма й концентрованість зовнішніх подій, своєрідна симетрія чергування високої патетики (програмові монологи Ярослава в ритмах небуденної мужності) та комічних, ліричних і драматичних сцен (один із найсильніших епізодів — загибель морально чистої та самовідданої Милуші), пластика й афористичність вірша та взагалі висока художньо-драматична культура. Всецезначною мірою спричинилося до сценічних тріумфів «Ярослава Мудрого» починаючи вже з 1946 р. Серед кращих утілень—вистави Харківського драмтеатру ім. Т. Шевченка (Державною премією СРСР 1948 р. було відзначено режисуру М. Крушельницького, інших творців п'єси —«забули» лише І. Кочергу) з І. Мар'яненком у головній ролі; Запорізького музично-драматичного (лауреатами Шевченківської премії стали С. Сміян і К. Параконьєв) і київських «фран-ківців» із пам'ятним Ярославом у виконанні А. Гашин-ського.\nЦя драматична поема — не просто продовження традицій української історично-романтичної драматургії М. Костомарова, П. Куліша, 1. Франка, М. Старицького, Лесі Українки. Це продовження новаторське —духом активного пізнання і філософського збалансування суперечностей індивідуального і загального, минулого й авторової сучасності. За обставин же функціонування літератури в УРСР — Утвердженням національної самобутності давніх українців та вагомості їхнього внеску в розвій світової культури і мистецтва.\nУ повоєнний час І. Кочерга перекладав. Інтерпретація рідною мовою Шекспірової комедії «Приборкання непокірної» стала останньою з завершених. Багато писав про літе-\nратуру — в статтях, передмовах та листах. Створив і дві нові оригінальні п'єси—«Істина» (1947) та«Пророк»(1948). Ця остання, драматична поема про три останні роки життя Тараса Шевченка, є значним явищем української художньої Шевченкіани. На противагу вже виробленим у ній стереотипам письменник дав глибше ліро-драматичне висвітлення складного психологічного стану героя, обійденого неласкавою долею у звичайних родинних радощах. Вийшов за рамки камерності показом суперечності між «світом радісного мистецтва» і самодержавною кріпосницькою дійсністю. Головне ж —утілив справедливу концепцію Шевченка як національного пророка (в СРСР була забороненою), підніс значення його діяльності для самоусвідомлення українського народу.\nОтже, творча спадщина Івана Кочерги ввібрала досвід західноєвропейської класики, спадкоємне продовжила велику традицію української драматургії XIX — початку XX ст. щодо поетичного вистудіювання уроків минулого у зв'язках із сучасністю. Доробок видатного майстра художньо освоєного часопростору засвідчує: він не згубив індивідуальності й власного естетичного кредо за умов партійного насильства над культурним процесом. Мусив писати, що правом на творчість завдячує Радянській Україні, та в повну щирість цієї ритуальної формули не дає повірити знання складної його письменницької долі й потаємної глибини його п'єс. «Свіччиним весіллям» він став у першу лаву національного відродження саме в добу нечуваного етноциду голодом і найжорстокіших репресій. «Ярославом Мудрим» і «Пророком» не дався в полон догм «соціалістичного реалізму». Посприяв розвоєві українського поетичного театру О. Левадою (драматична поема«Фауст і смерть») та ін.;\nстав певною мірою предтечею («Марко в пеклі», «Підеш — не вернешся»: завгосп Спичаковський із його кумедною ногою) «химерної» стильової лінії нашого письменства. Вже державною Батьківщина І. Кочерги мала б, нарешті, приділити (зокрема видавництва і театри) більше уваги набуткові творця гуманістичних і патріотичних п'єс та образів, освітлених глибокосутньою філософською думкою та оздоблених поетичними коштовностями.\nГ?] ЗАПИТАННЯ І ЗАВДАННЯ\n4. Який твір можна назвати історичним? Як у ньому співіснують історичні факти і вимисел автора? Чи можна, на вашу думку, вивчати історію за історичними творами?\n6. Які проблеми порушує автор у цій п'єсі?\n10. Які художні засоби допомагають психологічному розкриттю українських характерів героїв «Свіччиного весілля»?\n14. Схарактеризуйте образи монаха-художника Микити, Жу-рейка.\n16. Напишіть творчу роботу на одну з тем: «Патріотична ідея і її художнє втілення в драматичній поемі "Ярослав Мудрий" І. Кочерги», «Особливості драматичного конфлікту і його розгортання в п'єсі "Свіччине весілля" І. Кочерги».\n17. Поясніть значення творчості І. Кочерги в українській драматургії XX ст.\nй РЕКОМЕНДОВАНА ЛІТЕРАТУРА\n1. Брюховєцький В. С. Іван Кочерга // Іван Кочерга.Драматичнітвори: Бібліотека української літератури.—К., 1989.\n2. Голубєва 3. С. Іван Кочерга.—К., 1981.\n3. Кузякша Н. Б. Драматург Іван Кочерга.—К., 1968.\n4. Чорній Степан. Драматичні твори Івана Кочерги // Український театр і драматургія.— Мюнхен—Нью-Йорк,1980.\nОЛЕКСАНДР ДОВЖЕНКО •\nАмериканський актор і режисер Чарлі Чаплін сказав про нього: «Слов'янство поки що дало світові в кінематографі одного великого митця, мислителя і поета — Олександра Довженка»'.\nВін творив у той самий час, що й Ейзенштейн, Пудовкін, Александров, Ромм. Разом із цими видатними майстрами екрана торував шлях новому кіномистецтву не лише на рідній землі, а й у широкий світ. Фільми О. Довженка «Звени-гора», «Арсенал», «Земля» в 30-х pp. із великим успіхом демонструвалися в Англії, Голландії, Бельгії, Франції, Південній Америці, Канаді, США, Греції, Туреччині.\nУ 1958 р. на підсумковому кінофестивалі Всесвітньої виставки в Брюсселі серед 12 найкращих фільмів «усіх часів і народів» було названо його «Землю». І донині цей фільм не втратив своєї дивовижної мистецької досконалості та естетичної сили. Парадокс, але схоже на те, що чим далі ми віддалятимемося від часу його створення, тим з більшою притягальною енергією він діятиме на нас. Не випадково дехто вважає, що сучасники «не доросли» до розуміння О. Довженка, що справжнє його пізнання ще попереду. Цей фільм не можна сприймати «масово», його ніколи не розумітимуть глибоко всі, як і фільми А. Тарковського чи Ф. Фелліні. Його мистецтво, попри всі зовнішні ідеологічні нашарування,—зразок вишуканої, елітної культури. Такий наш Довженко!..\nА з'явився він на світ 10 вересня 1894 р. в селі Сосниці,\nДовженко і світ: Творчість О. П. Довженка в контексті світової культури.—К., 1984.—С. 104.\nна його околиці, що називалася В'ю-нище, на Чернігівщині в родині неписьменних селян. Батьки мали аж 14 дітей, із них вижило тільки двоє — Сашко і Поліна, яка згодом стала\nВелика дружня родина майже ніколи не вилазила із злиднів, але тим особливоне журилась. «Основна риса характеру нашої сім'ї,—скаже потім О. Довженко,—насміхатись над усім і в першу чергу один над одним і над самими собою. Ми... сміялись у добрі і в горі, сміялися над владою, над богом і над чортом... Дід, батько, мати, брати і сестри»1.\nУ Сосниці створено меморіальний музей митця. На подвір'ї колишньої садиби скульптура стрункого замисленого хлопчини —юного Сашка. Звідси вирушив він у великий світ мистецтва.\nСпочатку його стежина вела в місцеві школи (початкову, вищу). Учився добре, багато читав, аж мати часом сварила. Як писав в «Автобіографії», в дитинстві «був дуже мрійливим хлопчиком. Мрійливість і уява були такими сильними, що іноді життя, здавалось, існувало в двох аспектах, які змагалися між собою,—реальному і уявному, що, проте, здавався нібито здійсненним»2.\nЗ 1911 р. вчиться у Глухівському вчительському інституті, займається самоосвітою, потай читає заборонену українську літературу... Його з радістю чекали вдома на канікули: прибирали, варили смачний обід, пекли пироги з яблуками. Мама з цієї нагоди вдягала святкове вбрання — Сашка-бо любила найбільше з усіх. Та його й не можна було не любити: ніжний, охайний, працьовитий, завжди усміхнений і добрий. Умів розмовляти з людьми. Під час таких приїздів сходилися до Довженків у садок сусіди, розмови, бувало, тривали до ранку. Про це згадує сестра письменника Поліна.\nДовженко О. Україна в огні: Кіноповість, щоденник.—К., 1990.— С. 268—269.\nДовженко О. Твори: У 5 т.— К„ 1983.— Т. 1.— С. 19.\nНарешті 1917 p. вступив до Київського комерційного інституту на економічний факультет.\nРеволюційні події в Україні захоплюють і його, він вірить у національне визволення рідного народу, намагається докласти і власних зусиль для досягнення довгожданної свободи. Стає вояком УНР, служить у петлюрівській армії. Нещодавно розсекречені документи з архівів ЦК ВКП(б) засвідчують, що органи ЧК у 1919 р. за антибільшовицьку діяльність присудили Довженка до ув'язнення в концентраційному таборі. Але про нього потурбувалася партія боротьбистів (щойно перед тим УПСР—Українська партія соціалістів-революціонерів, або есерів). У 1920 р. він разом із В. Елланом-Блакитним (лідером боротьбистів) приєднався до КП(б)У, з якої під час однієї з політчисток був виключений. Працює лектором при штабі Червоної дивізії. В Житомирі завідує партшколою, бере участь у підпільній боротьбі проти білополяків. У Києві працює секретарем губернського відділу наросвіти, комісаром Українського державного театру ім. Т. Шевченка.\nХто знає, скільки ще тривала б ця партійна і громадська діяльність О. Довженка, якби 1921 р. його не послали за кордон на дипломатичну службу. Старовинна європейська Варшава, вишуканий Париж, похмурий і загадковий Лондон...\nУ 1922—1923 pp. живе в Берліні, обіймає посаду секретаря генерального консульства YPCP у Німеччині, але найголовніше — приватно вчиться в майстерні відомого в Європі художника Віллі Еккеля. Часто відвідує виставки і музеї, слухає лекції в Берлінській академічній вищій школі образотворчого мистецтва. Безперечно, все це мало велике значення для формування світогляду майбутнього кінорежисера і письменника, яким він увійшов в історію світового мистецтва.\nУ 1923 р. повертається в Україну,до Харкова. Дуже скоро стає художником-ілюстратором, автором політичних карикатур, що їх друкував у газеті «Вісті ВУЦВК» під псевдонімом «Сашко». То був його заробіток, а у вільний час малював зовсім інше, навіть улаштував собі вдома невелику майстерню, бо потай мріяв «виробитися на хорошого художника». Він шукає себе, але поки що не знаходить. Відвідує засідання «Гарту», невдовзі стає одним із засновників найпрогресивнішої на той час літературної організації письменників—ВАПЛІТЕ. Йому імпонує ідейно-естетична позиціяїї лідераМ. Хвильового: вільний, самостійний шлях\nукраїнського мистецтва, орієнтація на здобутки світової культури, а не російської. Такі погляди О. Довженка викладено в його статті «До проблеми образотворчого мистецтва», надрукованій у першому збірнику ВАПЛІТЕ 1926 р. Статтю, ясна річ, було розцінено як контрреволюційну і шкідливу, а тому ідеологічною владою заборонено до вжитку, як і все, що видавалося ваплітянами.\nТой переломний у творчій долі О. Довженка 1926 рік! Доля «посилає» його до Одеси, яка в ті роки була колискою українського кіномистецтва, що тільки-но народжувалося. Там, на Одеській кінофабриці, знімалися А. Бучма, М. Зань-ковецька, І, Замичковський, М. Надемський та ін. Десята муза притягала до себе багатьох літераторів: М. Бажана, В. Сосюру, М. Вороного, Д. Загула, Г. Епіка, В. Маяков-ського, І. Бабеля.\ninfopedia.su Все материалы представленные на сайте исключительно с целью ознакомления читателями и не преследуют коммерческих целей или нарушение авторских прав. Обратная связь - 3.215.22.151 (0.026 с.)


Головна » Новини » Всупереч негоді урожай зібрали непоганий\nНа Кам’янеччині завершили збирати ранні зернові та зернобобові культури. За інформацією начальника відділу агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів райдержадміністрації Надії Сузанської, всіма категоріями господарств обмолочено 20434 га, намолочено 101175 т, при середній урожайності 50 ц/га, у той час як по Україні цей показник становить 39,1 ц/га (зібрано 98%). І хоча цьогоріч урожай зернових та зернобобових очікується високим, та через червневу спеку, прогнозують в Мінагропроді, торішній рекорд побитим не буде. Чого не скажеш про наш район.\n– Результати збирання ранніх зернових та зернобобових культур в поточному році дещо перевищують показники 2018 року, – каже Надія Михайлівна. – В минулому році з площі 20180 га було намолочено 95832 т, при середній урожайності 47 ц/га. І це не може не радувати.\nОтже, підбиваючи підсумки І етапу жнивної кампанії, у цьому році зібрано:\n– озимої пшениці –14369 га, намолочено 73005 т, при урожайності 51 ц/га (в 2018 році пшениця зародила по 52 ц/га). Найвищу урожайність даної культури отримали ПП «Аграрна компанія 2004», ТОВ «Фірма «Династія», ПП «Калинський Ключ», ТОВ ВКФ «Агро- Еко ХХІ» та СТОВ «Зоря».\n– озимого ячменю – 1465 га, намолочено 7316 т, при урожайності 50 ц/га (46 ц/га). Найкращих показників досягнуто агроформуваннями СТзОВ ВФ «Гуменецьке», ПП «Мрія 2010», ПП «Гринчуцьке».\n– озимого жита – 445 га, намолочено 2607 т, при урожайності 59 ц/га (49 ц/га). Найвища урожайність в ТОВ «Максфарм», ТОВ ВКФ «Агро Еко ХХІ» та ФГ «Колос – Агро».\n– ярого ячменю – 3493 га, намолочено 15308 т, при урожайності 44 ц/га (35 ц/га). Найкраще ця культура зародила в СТОВ «Гарант», ПП «Аграрна компанія 2004» та ПП «Деметра 2010».\n– ярої пшениці – 581 га, намолочено 2667 т, при урожайності 46 ц/га (в 2018 – по 43 ц/га). Найвищу урожайність отримали в ТОВ ВКФ «Агро Еко ХХІ» та СТОВ «Гарант».\nТакож зібрано 52 га гороху, 14 га викосуміші та 5 га вівса.\nКрім того, завершився збір ранніх технічних культур. Обмолочено 7128 га озимого ріпаку, намолочено 21402 т, при урожайності 30 ц/га (в 2018 році з площі 5372 га, намолочено 16589 т, по 31 ц/га) та зібрано 52 га гірчиці. Найвищий показник урожайності озимого ріпаку отримано агроформуваннями ПП «Мрія -2010», СТОВ «Гарант», ТОВ «Фірма «Династія» та ТОВ «Максфарм».\nНаразі аграрії району продовжують посів озимого ріпаку. Станом на звітну дату посіяно 2842 га або 40% прогнозованих площ, з них найбільші площі засіяні агроформуваннями ТОВ «Промінь Галичина», філією «Кам’янець-Подільська» ТОВ СП «НІБУЛОН» та ТОВ «Максфарм».


Комплекти сигналізацій - ROZETKA | Купити комплект сигналізації в Києві, Харкові, Одесі, Львові: ціна, відгуки, продаж\nНа сьогодні комплекти сигналізацій є найефективнішим засобом захисту майна. Це пристрій, який за необхідності своєчасно сповіщає людину про незаконне вторгнення на її територію. Найчастіше сигналізація видає надзвичайно неприємний гучний звук. Звісно, існують і інші види охорони. Наприклад, велика зла собака або втомлений охоронець. Але вони не завжди ефективні та досить дорогі. А комплект охорони — це одиничне вкладення, яке забезпечить ефективний захист від злодіїв і інших непрошених гостей.\nЩоб правильно дібрати охоронний пристрій, потрібно чітко уявляти, яким способом буде передаватися сигнал тривоги і яке обладнання буде використано. Але найголовніше все-таки вибрати систему. Існує два варіанти:\nДротова. Це сповіщувальний пристрій, який передає сигнал виключно через кабель. Така охоронна система існує досить давно та користується великим попитом.\nБездротова. Вона вважається порівняно новою розробкою. Але завдяки компактності та зручності розміщення займає лідирувальні позиції на ринку подібної продукції.\nУ кожної з них є як переваги, так і недоліки. Дротова сигналізація використовується досить часто. Датчики можуть перебувати на відстані 400 м. Це дуже зручно в будинках, де понад один поверх. Сигналу не заважають фізичні перешкоди. Але в цього виду є й недоліки. Наприклад, наявність видимих для злочинця елементів: дроти, кріплення.\nБездротова сигналізація — це більш сучасний зразок. Вона практично непомітна, портативна, проста у встановлені, незалежна від електрики, ефективно передає сигнал за допомогою радіохвиль. Але в цієї системи також є недоліки: необхідність заряджання акумулятора та зміни батареї, висока вартість, чутливість до перешкод, складність у ремонті.\nОстаннім часом великою популярністю користується саме GSM-сигналізація. Це охоронний пристрій, у структурі якого міститься один або кілька слотів, що дає змогу встановити SIM-картки GSM мобільного оператора. Все, що потрібно зробити, — вибрати оператора мобільного зв'язку, активувати SIM-картку, зробити один дзвінок, поповнити рахунок і розблокувати PIN код. Потім необхідно вставити активовану SIM-картку в охоронний пристрій. Після виконаної процедури на телефон власника будуть приходити сповіщення.\nЯк вибрати комплект сигналізацій\nДуже часто покупці замислюються над запитанням — як вибрати? Охоронне обладнання використовують досить давно, і це вже перестало бути екзотикою в наш час. Існує безліч видів подібних приладів. З появою перших сигналізацій їх власники зіткнулися з великою кількістю помилкових викликів і їх наслідками. У надії заощадити люди вважають за краще купувати найпростіший варіант обладнання. Такі бюджетні пристрої часом не можуть відрізнити домашнього вихованця від злочинця, який проник на територію, що охороняється. У такому разі охоронний пристрій стане не зовсім помічником, а справжнім головним болем.\nПід час вибору охоронного пристрою потрібно враховувати, для охорони якого приміщення він буде куплений. Якщо комплект призначений для дому, то потрібно звернути увагу на кілька нюансів. Будинок — це таке місце, де має бути добре, затишно та гарно. Дроти, кабелі та кріплення дротового приладу навряд чи впишуться в інтер'єр. Але вибираючи красу, не потрібно забувати про технічні характеристики. Адже на відміну від GSM сигналізації, дротова не потребує постійного підзаряджання акумулятора, а працює від електрики. Тож перш ніж вибрати комплект охорони для будинку, потрібно чітко зважити всі за та проти, а також проконсультуватися з фахівцем.\nНа відміну від будинку, гараж — місце, для якого слово інтер'єр є недоречним. Естетичний чинник можна сміливо відкинути. Тут головне — надійність. Адже в гаражі зберігається святая святих: улюблена та єдина машина. У цьому разі потрібно брати до уваги такий вагомий чинник як віддаленість від місця проживання господаря. Для гаража дуже підійде вже згадана GSM сигналізація. Адже якщо він розміщений на великій відстані, то власник навряд чи зможе почути несамовиті крики дротової сигналізації. А ось СМС, яке прийде на телефон господаря гаража, точно буде ефективніша.\nНа просторах інтернету можна натрапити на багато різних відгуків про те, який вид охоронного пристрою кращий Але попри це вибір комплекту сигналізації краще довірити професіоналу.\nКомплект сигналізації Covi Security GSM Guardian Kit (24111)\nКомплект сигналізації Supretto Домашня мінісигналізація Біла (5261-0001)\nАвтономна система охорони периметра Green Vision GV-092-GM-DIG20-10 (LP9319)\nАвтономна система охорони периметра Green Vision GV-093-GM-DIG20-10 (LP9320)\nБездротовий внутрішній двоканальний сповісник Hikvision DS-PD2-D10P-W (868 МГц)\nКомплект бездротової сигналізації з брелоком і картою Hikvision DS-PWA32-NKST\nКомплект бездротової сигналізації з брелоком Hikvision DS-PWA32-NKG\nБезпровідна GSM сигналізація для будинку, дачі, гаража комплект Kerui alarm G18 (Economy House3) 433мГц\n158 ₴ ціна по промокоду\nКомплект сигналізації Kerui alarm G01\nGSM сигналізація для будинку з датчиком руху Alarm JYX-G1 MBF\nКомплект GSM-сигналізації GSM A10\nКомплект GSM сигналізації KERUI G-18 Plus Сенсорне управління ЖК екран\nКомплект сигналізації Kerui alarm G505 Wi-fi Start\nСенсорна сигналізація UKC з датчиком руху і брелоками (par_AL 105 0944)\nСигналізація для будинку квартири домашня бездротова на вікно двері на батарейках Beluck датчик на розрив магнітний Протикрадій з сигналом сирени для дачі, Біла\nСигналізація GSM-015 бездротова Набори комплектів (З-015) №2\nСигналізація сенсорна (Smart 105 Дцп) Kerui + датчик руху + сирена (чутність до 300 м)\n240 ₴ ціна по промокоду\nПерсональна кишенькова сигналізація сирена Doberman Security SE-0120, срібна (100175)\nКомплект бездротової gsm сигналізації для 3-кімнатної квартири Kerui G18\nКомплект сигналізації Kerui G18 для 2-кімнатної квартири\nКомплект бездротової gsm сигналізації з WiFi камерою 2 Mp відеоняня Kerui G18\nСигналізація Luxury 107 OMEGA MD (1002-985-00)\nСенсорна сигналізація Alarm Sensor з датчиком руху\nБезпровідна GSM сигналізація для будинку, дачі, гаража комплект Kerui alarm G01 (House 3) 433мГц\nМіні GSM-Сигналізація з Датчиком Руху і Камерою Leshp Mini x9009 Original\nКомплект GSM-сигналізації G 360 GSM\nДатчик руху з сигналізацією TOPVIKO (319)\nСенсорна сигналізація з датчиком руху Alarm Sensor + 2 пульта\nСигналізація Kerui Security Alarm System G10 (1323280943326)\nАвтономна Сенсорна Сигналізація 105 С для будинку гаража і дачі з Датчиком Руху +2 Брелка Alarm Sensor (ОК0006)\nІнші продавці (2131)\nDoberman Security (43)\nSensor Alarm (18)\nGeos Electronics (12)\nITV Systems (21)\nНемає в наявності (1435)


Сертифікаційний іспит з польської мови – де можна здати і як приготуватися? | inPoland.net.pl\nПольща видасть спеціальну стипендію митцям з України та Білорусі\nТроє іноземців перетнуло кордон з Польщею, їдучи… під машиною\nВо Вроцлаве появится еще один аквапарк\nВ яслях Вроцлава осталось еще 240 свободных мест\nЗ 1-го липня можна складати заявки на «500+»\nУряд Лодзі хоче, аби в місті залишились жити українські родини\nУ Нижній Сілезії знайшли бомбу: евакуйовано понад 300 людей\nПольську шефову, яка вивезла українця помирати до лісу, затримано: деталі справи\nШокуючі подробиці вбивства 10-річної Кристини: вбивця був закоханий в маму дівчинки, яка була його тіткою\nНаближається аномальна спека: з понеділка в Європі до +40 градусів\nПроведи літо на стадіоні Вроцлав — 1-17 липня\n«Бєдронка» кличе українців на роботу\nВ Лодзі українець пограбував магазин\nУкраїна вперше отримала власного менеджера у Facebook\nСертифікаційний іспит з польської мови – де можна здати і як приготуватися?\nОпубликовано : 08.01.2019 - Автор inPoland.net.pl- Нет комментариев 961\nІноземець, який хоче залишитися в Польщі на тривалий час, повинен знати основи польської мови. Наявність сертифіката про знання польської мови, допомагає в вирішенню багатьох офіційних питань, в тому числі полегшує отримання громадянства.\nТакий документ також часто просять показати роботодавці, особливо на добре оплачуваних робочих місцях, а також він вам знадобиться при вступі до університету, — перераховує інтернет-портал jdm-recruitment.eu.\nХто може приступити до іспитів?\nВсі іноземці мають можливість здати сертифікаційний іспит з польської мови незалежно від того, скільки часу вони проживають в Польщі. Володіння іноземною мовою прийнято ділити на 6 рівнів, відповідно сам тест має 6 варіантів. Деякі з них адаптовані для дітей і підлітків, інші – для дорослих. Дитина повинна мати 14-17 років, а після 18 років потрібно здавати іспит, призначений для дорослих. Це означає, що людина у віці 21 року, не може здавати іспит на рівень B2 для підлітків.\nЯк проходить сертифікаційний іспит з польської мови?\nЗалежно від рівня знання мови, іспит може тривати від 205 до 260 хвилин.\nСпочатку ви пишите письмову частину, яка ділиться на наступні частини:\nрозуміння мови на слух,\nчитання і переклад письмових текстів,\nУсну частину іспиту ви здаєте в той же день, що і письмову. У другій частині іспиту, вам потрібно буде вибрати тему і підготувати короткий виступ, потім екзаменатор перевірить правильність вашої вимови і побудови тексту. Ваша оцінка буде залежати від таких факторів, як раціональна аргументація, граматична правильність мовлення і легкість формулювання думок.\nВАЖЛИВО! План проведення сертифікаційного іспиту з польської мови завжди однаковий в незалежності від Вашого рівня знань. Проте завдання різні, в тому числі довжина аналізованих текстів і їх складність.\nДе і коли можна скласти іспит?\nКонкретна дата сертифікаційних іспитів з польської мови оголошується спеціальною комісією не пізніше, ніж за три місяці до тестів. Інформацію про це можна знайти на веб-сайті certyfikatpolski.pl. Найчастіше іспити проводяться в великих містах, які мають спеціальні університети. Останній іспит в минулому році відбувся в 13 містах, в тому числі в Варшаві, Кракові, Вроцлаві, Ополе та Перемишлю.\nВарто знати, що подібні іспити іноді також проводяться за межами Польщі, що може бути надзвичайним полегшенням для іноземців. Наприклад, останній такий тест був проведений в травні цього року в українських містах Луцьк та Миколаїв.\nВАЖЛИВО! Сертифікаційний іспит з польської мови платний, таке правило застосовується також і до перездачі. Ціна залежить від рівня ваших знань:\n90 € – іспити A1-B2 для дітей і підлітків,\n120 € – рівні A1, A2 у дорослій групі,\n150 € – рівні B1, B2 у дорослій групі,\n180 € – рівні C1, C2 у дорослій групі.\nУ містах Польщі, де проживає велика кількість іноземців, організовуються безкоштовні курси, які допоможуть вам підготуватися до іспиту. Однак слід пам’ятати, що рівень знань на безкоштовних тренінгах може бути нижче, ніж той, якому Вас навчать на платних заняттях у вищих навчальних закладах.\nПеред здачею іспиту також варто пройти кілька тестів онлайн, завдяки яким, ви зможете перевірити себе і дізнатися, чи достатньо ваших знань, щоб пройти перевірку на певний рівень володіння польською мовою.\nВроцлав: батько дитини виявив сюрприз в дитячому одязі, купленому у відомому магазині\nВроцлав: п’яний водій міського автобуса спричинив зіткнення з пожежною машиною\nТроє іноземців перетнуло кордон з Польщею, їдучи… під машиною – U.P.M.P - Троє іноземців перетнуло кордон з Польщею, їдучи… під машиною\n[…] схованими, навіть 24 години. Про це повідомляє Upmp.news з посиланням на In […]\nУкраїнці перемогли в численних спортивних змаганнях у Польщі – U.P.M.P - Українці перемогли в численних спортивних змаганнях у Польщі\n[…] які нагороди вони отримали. Про це повідомляє Upmp.news з посиланням на In […]\nЗ 1-го липня можна складати заявки на «500+» – U.P.M.P - З 1-го липня можна складати заявки на «500+»\n[…] 500+” у розширеній версії. Про це повідомляє Upmp.news з посиланням на In […]\nВ яслях Вроцлава осталось еще 240 свободных мест – U.P.M.P - В яслях Вроцлава осталось еще 240 свободных мест\n[…] управлении образовании города. Об этом сообщает Upmp.news ссылаясь на In […]\nElena Merezhko - Во Вроцлаве появится еще один аквапарк