Крилата – The Ukrainians Крилата – The Ukrainians\nЯк дівчина на візку пірнула з аквалангом, стрибнула з парашутом і очолила благодійний фонд\nНаталія Судакова, Юлія Вебер\nТато Юлі був моряком, мама — коком, тож дитинство вона провела на кораблях. Жила в маленьких каютах, бігала палубою. 26 квітня 1986 року без жодних пояснень їхнє судно відправили у Прип’ять, аби вивозити людей з міста. Після того мама почала хворіти, а батько неочікувано помер. Юлі було всього 12. Довелося ставати самостійною й змалку почати працювати.\nПісля школи дівчина вступила до університету «Україна» — єдиного інклюзивного в країні, де навчаються студенти з порушенням стану здоров’я. Чотири роки на факультеті соціальних технологій Юля вчилася допомагати людям з інвалідністю, про яких нічого не знала. Але у вересні 2006 року все змінилоcя назавжди.\nНа четвертому курсі я їхала в авто зі своїм вже колишнім чоловіком. Водій поспішав, хоча був не дуже досвідченим. Машина зачепила узбіччя, і її почало заносити. Дівчата як зазвичай реагують, коли бояться? Кричать. Але коли я зрозуміла, що ми вріжемося в зустрічне авто, — замовкла. Мене усю скував страх. За хвилину ми вилетіли в кювет. Щоправда, цього я вже не пам’ятаю. Потім лікарі мені сказали, що так влаштований мозок — він стирає усю негативну інформацію.\nЯ прокинулася спокійна. Пам’ятаю, що була вся затиснута грудою металу. Перша думка: «Ура! Я жива». Та раптом зрозуміла, що лежу в дуже незвичній позі. Було відчуття, що мене зламали. Ось так «хоп» — і поклали на бік: моє тіло склалося навпіл і ноги були, ніби окремо. Коли я доторкнулася до нижніх кінцівок — неначе торкнулася мертвого тіла. І ось тоді я почала голосно кричати і плакати. Навколо була гробова тиша, але раптом хтось підійшов і відрізав: «Тихо!».\nЗгодом приїхали рятівники, швидка — все заворушилося. Водій загинув на місці, а мій колишній чоловік серйозно не постраждав. Мене намагалися витягнути дві години. На щастя, лікарі були дуже грамотні й заборонили мене чіпати. Коли у тебе перелом хребта, будь-який зайвий рух може нашкодити. Якщо витягувати неправильно — можна залишити людину без шансів на нормальне життя. Тож лікарі вибудували живу шеренгу, усі люди витягнули руки і так передавали мене до швидкої.\nЧесно? Мені досі сняться сни про той день. Хоча я вже давно не думаю про саму аварію. Не згадую про неї з негативом і взагалі ставлюся до таких речей по-філософськи. Знаєте, Будда якось сказав: «Не шукайте дорогу до щастя, дорога — і є щастя». Десь ти спіткнувся, десь пережив випробування, але усе це воно, щастя. Бо тебе ведуть до чогось хорошого.\nЯ — металева\nЧекала на операцію чотири дні, хоча зазвичай оперують одразу. З Америки замовляли спеціальні титанові конструкції, щоб зафіксувати хребет. Операція тривала сім годин, а за кілька днів мене спробували посадити. Це було дико боляче, коли в тілі щось чужорідне. Відчуття таке, ніби я металева, а мене намагаються зігнути. Після 10-ти хвилин я завжди відчувала запаморочення і лягала.\nУвесь цей час я була у доброму гуморі, усміхалася. Мої рідні і друзі, які примчали до Львова, цілодобово стояли за дверима і тихо плакали. Я розуміла — щось не так, та все одно до і після операції усіх заспокоювала. Вже потім дізналася від мами, що не встигла вона зайти у мою палату, як їй вже повідомили — не встану. Та мені цього ніхто не казав — боялися моєї реакції.\nЯкось я залишилася на самоті з лікарем і попросила врешті сказати правду. І він сказав… Виявилося, існує лише 2% вірогідності, що я зможу ходити. Та й ті навряд чи. Занадто сильно роздроблений хребет. Я обіцяла, що відреагую спокійно. Як виявилося, я збрехала.\nКоли виписали, то дозволили їхати додому, до Києва. Зараз вже є спеціальні вагони, однак тоді мене затягували у звичайне купе. На тлі подій у мене розвинулася фобія швидкості, тож у потязі я не спала усю ніч. Здавалося, він летить і ми розіб’ємося.\nПрийняти себе нову\nНа щастя, від початку в мене був найкращий реабілітолог. Він одразу розповів, що таке контрактура (обмеження рухливості в суглобі, — TU), активний інвалідний візок (мобільні візки, які дозволяють вести активний спосіб життя, — TU). Я дізналася про усі ази і дрібні нюанси, а їх дуже багато.\nУ перший день мені розказали про пролежні (рани, які утворюються на тілі у результаті відмирання тканин, якщо людина тривалий час перебуває в одному положенні, — TU) і привезли протипролежневий матрац. Спочатку взагалі не відчувала тазових органів і не розуміла, коли хочу у туалет, — і про це теж розповів лікар.\nЗавдяки тому, що зустрічалися правильні люди, я швидше реабілітувалася. Але дуже часто це відбувається інакше. Мій знайомий «лежав» кілька тижнів, поки мама повернулася з Іспанії з грошима на операцію. У нього виникли страшні пролежні — йому могли просто відрізати ноги.\nЗ часом я потрапила на активну реабілітацію — це коли люди з інвалідністю вчать «свіженьких», як жити у візку — їздити, перевдягатися, тренуватися. Таке собі менторство. Почала їздити у Слов’янськ і Саки в Криму — там були спеціалізовані центри. Зараз їх відкрили ще в кількох містах. Так познайомилася зі світом людей з інвалідністю. Молоді хлопці і дівчата розповідали про активне життя, а я дивувалася, що воно можливе. На той момент я вже розійшлася з першим чоловіком і мене надихали жінки у візках, які все одно знайшли кохання, народили дітей.\nТим часом чуттєвість повернулася аж до коліна, я відчула поколювання в ногах. Почали навіть з’являтися якісь рухи. Лікарі були здивовані — їх не мало бути. Це тривало два роки, а потім просто зупинилося. Ці два роки я не допускала думок, що не встану.\nЗараз зі мною часто радяться травмовані, але я ніколи їм не кажу: «Та забий на ноги, ти не встанеш!» Хоча у більшості випадків, імовірно, це справді так. Я пам’ятаю себе і не хочу забирати у когось надію. Вона завжди повинна бути.\nВзагалі, за моїми спостереженнями, люди з інвалідністю діляться на три категорії. Перша — ті, які все життя присвячують реабілітації і зациклені на тому, щоб «піти». Друга — здається і просто «доживає». Третя — приймає себе нового. Остання категорія теж не ігнорує лікування, але залишається активною в суспільстві: вони кохають, працюють, розвиваються. Я зараховую себе до третьої категорії, і мене часто питають: «Ти що, не віриш вже, що встанеш?» Я вірю! Вірю! Але не зациклююся і йду вперед.\nЗараз активно змінюються пропорції у цих категоріях. Після Майдану усе більше стає останніх, активних. Між людьми з інвалідністю починається навіть своєрідне суперництво: хто зробить найбільше проектів. У нас є вже і моделі на візках, і суспільні діячі, і телеведучі. На останніх параолімпійських іграх ми зайняли 2 місце — це просто неймовірно! Здавалося б, усе так «погано», усе недоступно! Де вони тренуються, у яких умовах? Це була загадка навіть для мене. Але розумієте… Мене часто питають, чи не хотіла б я переселитися у Сполучені Штати — там комфортно. Можливо, десь трохи хотілося. Але я усвідомила — це нудно, там вже все є, тому і люди аморфніші. От, наприклад, там взагалі не розвинені танці на візках, а у нас лише чемпіони.\nПерше, на що я звернула увагу у місті, — відсутність доступності. Для багатьох — це дрібниця, мов людину з інвалідністю можна взяти на руки й кудись перенести. Ні і ще раз ні! Через те, що у місті немає доступних туалетів, люди з інвалідністю намагаються менше пити чи не пити взагалі. У результаті в них часто розвиваються хвороби нирок, вони довго сидять на діалізі і помирають від ниркової недостатності. Проста нестача туалетів — вже питання життя і смерті.\nТе саме стосується неадаптованих помешкань. Моя перша перемога, коли я сама помилася. Ми жили в хрущовці з вузькими дверними отворами, а у мене був величезний візок, на який я ледь залазила. Мама не могла сидіти зі мною цілодобово. Як правило, прибігала в обід і мила мене. У якийсь момент мені нарешті набридло бути овочем — поїхала на кухню, взяла табуретку і перетягнула її у ванну кімнату. Зараз я, звичайно, усе зробила б легко (Усміхається). Але тоді… Поставила табуретку у саму ванну і перелізла на неї. Я ще дуже погано тримала спину, тому однією рукою трималася за ванну, іншою стискала душ, а треба було ж іще помитися якось…\nМене часто питають, чи не хотіла б я переселитися у Сполучені Штати — там комфортно. Можливо, десь трохи хотілося. Але я усвідомила — це нудно, там вже все є, тому і люди аморфніші\nПроцес зайняв півдня! Збоку це, певно, виглядало смішно. Або плакати хотілося. Не знаю. Але потім у квартиру забігла мама зі словами: «Доця, зараз будемо митися!», а я вже сушила волосся. У неї був шок: як я заїхала у ті двері? Як залізла у ту ванну? А я пишалася собою і вирішила, що з того часу буду митися сама — з мене досить.\nТакож у місті не вистачає ліфтів і пандусів. Протягом п’яти років після аварії я жила на четвертому поверсі старого будинку без ліфта. Якщо мені потрібно було піднятися додому (чи в принципі кудись), я просила перехожих, таксистів, сусідів чи друзів. Навіть зірки на своїх концертах — усі мене тягали.\nБувало таке, що мені могли відмовити, наприклад, через проблеми зі спиною. Якось я приїхала на таксі пізно вночі і нікому було підняти мене на четвертий поверх. Мама не могла цього зробити фізично. Залишалося повзти. Тоді я сказала їй: «Мамо, ти береш візок, а далі я сама». Вона розхвилювалася, протестувала. Але хіба був інший вихід? Поки мама бігала навколо мене і голосила, я проповзла наверх 86 сходинок. І знаєте? Я була щаслива, що подужала їх. Звісно, більше я так ніколи не робила.\nЗа кілька років після аварії я дозріла: вже волонтерила в одній організації, хотіла бути корисною. Мені подобалося комунікувати з людьми, втілювати проекти. І я подумала, що хочу створити свою організацію. З’ясувалося, що знайомі якраз шукають керівника для однієї, — це була «Асоціація інвалідів-комп’ютерників», скорочено «АІК».\nІсторія нашого благодійного фонду почалася у 1999 році, коли Женя Монукало і Сергій Страпак, хворі на міопатію, зібрали навколо себе найактивніших людей з інвалідністю, щоб разом освоювати комп’ютерну справу. Тоді про пандуси ніхто і не заїкався, тож хлопці зрозуміли, що саме всесвітня мережа дасть можливість людям з інвалідністю знайти роботу. Першим партнером стала «Діалектика», яка видавала такі жовтенькі посібники: «Програмування для чайників», «Веб-дизайн для чайників»… Поступово створили сайт, зареєстрували його юридично, зробили першу дистанційну школу комп’ютерної грамотності. Тоді це була диковинка.\nУ 2006 році, у тому ж місяці, коли я потрапила в аварію, помер Женя і три роки фонд був фактично у замороженому стані. У 2009-му я спробувала дати організації нове життя: ми оновили сайт і почали усе спочатку. Цьогоріч ми перереєструвалися, адже слово «інвалід» має поганий відтінок, — тепер ми «Асоціація інклюзивної країни».\nНа сайті є анкети для волонтерів і для членів фонду, де може зареєструватися кожен охочий. Працюємо в основному на грантах, хоча декілька спонсорів із нами ще з 2002 року. Минула влада пропонувала нам працювати за «відкат». Так і казали, мовляв, ми дамо стільки з держбюджету, але ви витратьте стільки. Ми відмовилися.\nЗараз у нас чотири напрямки роботи: ми даємо можливість отримати освіту через дистанційні курси, допомагаємо з працевлаштуванням — у нас величезна база резюме, а HR-спеціалісти-волонтери готують охочих до співбесіди і працюють над їхньою самопрезентацією. Займаємося просвітницькою діяльністю: розповідаємо про інклюзію (залучення всіх без винятку громадян у соціум) та інвалідність, проводимо тренінги, у тому числі роботодавцям. Четвертий напрямок, звичайно, благодійність. Але грошима ми допомагаємо рідко, зазвичай даємо можливості — купуємо комп’ютер чи дорогу програму, яка полегшує життя (скажімо, для глухих).\nЗа час мого керівництва вже більш як 1000 людей пройшло через наші курси. Втім, дуже важко виміряти одразу результат нашої роботи — він має довготривалий ефект. Нещодавно мені дзвонив хлопець, який завдяки нам знайшов роботу в прекрасній IT-компанії і зараз дуже добре заробляє. А ще отримала чергову подяку від прекрасної жінки, прикутої до ліжка. Вона вчилася на курсах, які ми записували разом із «Лабораторією якості». У результаті ті взяли її на роботу і тепер вона годує усю сім’ю! Ось так — лежачи на ліжку, просто з комп’ютером в руках. Для таких людей ми і працюємо.\nЄ такий фільм — «Гори — не перешкода». Так от, люди без рук і ніг зрушують гори завдяки технологіям. Завдяки спеціальним програмам, де озвучується усе, що ти бачиш на екрані, в Україні є незрячі програмісти. Для людей без рук є «наліпка» на лоб: її сканує спеціальний пристрій і дає змогу користуватися головою, ніби мишкою. А натискати можна на велику кнопку будь-якою частиною тіла.\nВеличезна кількість жінок і чоловіків на візку думають, що приречені на самотність. Але це усе д-у-р-н-и-ц-і! Моє життя дуже змінилося, коли в 2009 році познайомилася зі своїм чоловіком Вадимом. Можна сказати, що це був кінець моїх «страждань». Вадим Ресенчук керував «АІК» після смерті друга Жені, і саме він призначив мені «співбесіду». Це було 20 грудня 2009 року.\nТой день був незвичайним. Я ніби відчувала — щось має статися. Ми зустрілися у кафе біля кінотеатру «Київ». Як я потім дізналася, Вадим помітив мене раніше, на якомусь заході, і я його зацікавила… Ну, як потенційний керівник (Сміється). На зустріч я прийшла, як на оглядини — він пильно оцінював, що я за фрукт, і був дуже серйозним.\nКоли я очолила організацію — всьому вчилася у нього. Поступово ми стали дуже близькими, він вирішував будь-які робочі проблеми. У якийсь момент відчула, що постійно шукаю привід побачитися, — і він теж. Ось так «у справах» ми ходили одне до одного дев’ять місяців.\nПропозицію Вадим зробив на Тенеріфе. Ми летіли з парашутом за катером і поки були у небі він сказав: «Якщо ти зараз мені відмовиш, то я відріжу парашут і ми полетимо в океан». Цього разу я не мучила його і погодилася\nПід час робочої поїздки у Париж на Ейфелевій вежі він сказав, що я дуже йому подобаюся, і запропонував бути разом. Я взяла час «на подумати». Досі не розумію чому. Чи настрій був своєрідний, чи що. Я дуже чекала цього моменту, але тоді злякалася. А вже у Києві погодилася — це був 2010 рік.\nПропозицію Вадим зробив на Тенеріфе. Ми летіли з парашутом за катером і поки були у небі він сказав: «Якщо ти зараз мені відмовиш, то я відріжу парашут і ми полетимо в океан». Цього разу я не мучила його і погодилася. Хоча обручку він вдягнув вже на березі — нервував і боявся впустити її у воду. У 2014 році ми одружилися. Ось така історія.\nСтрах залишитися самотнім, якщо ти на візку, як і безліч інших страхів, виникає через комплекси. Нещодавно у знайомої був день народження і ми поїхали у клуб. Вона соромилася через фігуру і не хотіла танцювати, а я відривалася сповна. Кажу їй: «Люди не бачать тих комплексів, які ти собі намалювала в голові. Але вони відчувають твою енергетику — забий на усе!». І що ви думаєте? У результаті вона теж затанцювала! Та що там, затанцювала уся зала! Люди бачили, як танцюю я, і їм вже просто було соромно цього не робити.\nЗвичайно, у мене теж був період комплексів, коли було соромно виїхати на вулицю у візку, — мене голосно жаліли за спиною, а в транспорті могли просто покласти гроші на коліна. Пам’ятаю, дівчина кинула 50 копійок, а я жбурнула їх назад. Вона злякалася і втекла (Сміється). Це тепер я розумію, що проблема була всередині мене. І я перестала злитися на людей, навпаки — віджартовувалася, мовляв, дякую, але я й сама вам можу дати гроші — маю більші купюри.\nТакож соромилася просити про допомогу. Пам’ятаю, як вперше звернулася після аварії до хлопця із сусіднього під’їзду, з яким колись фліртувала. А тут я на візку і прошу підняти мене. Тепер я розумію, що даю можливість людині допомогти. Люди у нас насправді відкриті і чуйні. До того ж тепер у мене просто немає часу сидіти-комплексувати — потрібно летіти на роботу!\nКоли ж реєструвалася у Фейсбуці — викладала фото без візка. Це ніби був мій недолік. А потім усвідомила — це моя фішка! Моя родзинка! Дуже багато у світі прекрасних жінок. А от прекрасних і активних жінок на візках — мало.\nЛюди у нас насправді відкриті і чуйні. До того ж тепер у мене просто немає часу сидіти-комплексувати — потрібно летіти на роботу!\nВадик навіть підштовхнув зробити фотосесію для чоловічого журналу. Це був крик душі — мені хотілося довести усьому світу, що жінки з інвалідністю — прекрасні. Після публікації журналу телефон не замовкав, інтернет гудів. Звичайно, з’явилися негативні відгуки. У перший вечір я таки багато ридала. Злилася на Вадика навіть, бо він заохотив. Але мені запам’яталися його слова: «Юлю, ти — лідер. Сміливі вчинки завжди провокують подібну реакцію суспільства. Це ознака того, що ти робиш щось масштабне. Ти просто повинна бачити свою ціль, а ціль у тебе правильна. Тож йди вперед!»\nТепер я анітрохи не жалкую. Більше того, якби я могла повернути час, то фотосесія була б ще яскравішою! Я усвідомлюю, навіщо її зробила. І найважливіше — мені почали дякувати дівчата як з інвалідністю, так і без. Ніколи не забуду подяки однієї дівчини: «Я у візку 10 років. Думала, що моє життя — закінчилося. Завдяки тобі я усвідомила, що здатна наповнити його новими фарбами і знайти кохання».\nНеймовірна кількість людей з інвалідністю в Україні повністю закривається від соціуму. До нас звертається усе більше роботодавців, але самі кандидати відмовляються, уявляєте? Є дві сторони проблеми — почнімо з тієї, що в головах.\nПо-перше, от у фільмах як? Часто демонструють, як після аварії героя кидають усі: кохані, друзі, рідні. Але це двосторонній процес: багато людей на візках свідомо віддаляються від оточення.\nЗі мною було дуже важко. Мій біль відчувався. А людям складно приходити до хворого роками — це ж не тижнева застуда. Якщо ти законсервував у собі сум, оточуючі рано чи пізно втікають — їм морально складно.\nМене подруги теж усе рідше провідували після аварії. Якось я сказала усім: «Досить носити мені соки, фрукти і ліки. Я не хвора! Прийміть мене такою. Ми більше не зустрічаємося у квартирі і йдемо в кафе, клуб, концерт — все одно!» Спершу ми воювали. Дівчата запевняли — мені буде важко, тому найкраще сидіти вдома. Хтось просто соромився бути поруч на людях, уявіть, вони такі усі на підборах, а я у візку — псую картину. Головне — говорити в очі те, що хвилює. Нерозумно чекати, що тебе усе життя будуть підтримувати, якщо ти будеш просто лежати й нічого не робити.\nНерозумно чекати, що тебе усе життя будуть підтримувати, якщо ти будеш просто лежати й нічого не робити\nПо-друге, дуже багато залежить від батьків. Найгірше, коли вони кажуть: «Лежи, я сам(а) усе зроблю!» Моя мама не була винятком. Всім батькам я хочу сказати: дітей треба готувати до самостійного життя. Боїтеся, що впаде з візка? Впаде раз, впаде другий, а на третій буде обережнішим. Це життя! Ось у мого чоловіка теж інвалідність — він має проблему з суглобами і, якщо впаде, то без допомоги не встане. Коли мама вперше відправила його у магазин самого, то всю дорогу таємно стежила. Вона не сказала: «Ти хворий, сиди вдома!», а дала йому шанс. Як результат, він професійно реалізувався і став справжнім чоловіком. Тому що його правильно виховали.\nПам’ятайте, якщо ви бачите людину з інвалідністю, якій щось не вдається, то не поспішайте летіти до неї зі словами «зараз я зроблю». Подивіться спочатку, можливо, вона сама впорається — нехай не так швидко і легко, але сама. Дайте їй цю можливість.\nТвій хід, державо!\nВирішити лише проблему в головах — недостатньо. Серйозні зрушення почнуться тільки тоді, коли там, зверху, дещо зрозуміють. Держава повинна перестати давати людям з інвалідністю пільги чи пенсії і створити умови для незалежного життя. У США є центри незалежного життя (SCIL) — оазис для людей з інвалідністю, а в Канаді практикують ерготерапію, коли соціальні служби за державний кошт створюють навколо людини на візку комфортну екосистему. Скажімо, додому приходять спеціалісти і облаштовують житло: можуть встановити пандус, розширити туалет і т.д. Те саме з робочим місцем. Якби на законодавчому рівні у нас було щось подібне — це був би прорив.\nНа жаль, у нас усе по-іншому. Щоби отримати адаптоване соціальне житло, ми завалювали листами усі органи. Фактично залишили їх без вибору — і тоді нам дали квартиру. Але таких будинків у Києві усього кілька, та й ті переважно для літніх людей. Так, столичні новобудови набагато краще адаптовані, але все одно часто забудовники нехтують банальним нахилом пандуса.\nЩе одна річ, яку треба перейняти зі Штатів, — освітня складова. Там ще у школі дітям розповідають про людей з інвалідністю, вчать толерантності, навіть викладають ази мови жестів. Натомість у пострадянських країнах навпаки — сприймають як хворих, намагаються «лікувати». Коли ти приходиш у поліклініку з родичем, лікар може свідомо ігнорувати тебе і говорити з ним. Це тягнеться ще з часів СРСР, коли «інвалідів» не було і їх ховали від суспільства. Але ж у нас приблизно три мільйони людей з інвалідністю! Щоби вони стали видимими, потрібно про них говорити. Якщо люди на візках не почнуть виїжджати на вулиці, то ми й надалі будемо вважати, що їх не існує. А вони і далі будуть ховатися.\nОстаннє, але не менш важливе, — держава повинна забезпечити мінімальну психологічну допомогу. Поясню. Багато років в «АІК» давали людям тверді навички, вчили програмуванню і дизайну. І що? Кількість працевлаштованих мала. Ми задумалися — не можуть люди бути настільки нікчемні чи ліниві. Проблема глибша — в країні фактично немає якісної психологічної реабілітації для людей з інвалідністю. З моменту аварії і до сьогодні зі мною жодного разу не поговорив психолог. Реабілітолог — це ясно, але душу теж треба лікувати. Людині після травми доводиться змінити усе життя, саме тому багато хто опускає руки, спивається, вчиняє самогубство.\nЯ у цій сфері з 2008 року і працювала з різною владою. Так ось, те, що зараз відбувається, і те, що було три роки тому, — небо і земля. Після Майдану дуже активізувалися усі ініціативи і роботодавці. Нам телефонують і просять дати людей! Раніше тільки люди з інвалідністю займалися своїми проблемами, а тепер слово «інклюзія» приходить в компанії та школи. Тому це лише початок!\nТернистий шлях до мудрості\nЯкщо озирнутися назад, то розумію, що все, що сталося зі мною, не відбулося за змахом магічної палички. Ось сидиш ти вдома — депресивний, злий, стомлений. Виходиш на вулицю, а там ще гірше — і ти втікаєш назад у нірку, закриваєшся у ній, консервуєшся. Або інший варіант — виходиш частіше, відчуваєш не тільки негативні емоції, а й переживаєш нові прекрасні з друзями і рідними. І життя стає схожим на хвилю — воно не ідеальне, деколи ти зверху, деколи накриває, але ти сприймаєш це мирно.\nЩо активнішим ставало моє життя, то більше я трансформувалася в нову гармонійну себе\nЩо активнішим ставало моє життя, то більше я трансформувалася в нову гармонійну себе. Наприклад, коли почала професійно займатися кінним спортом у клубі «Кеніг», де людей з інвалідністю вчать безкоштовно. Двічі на тиждень їду 50 км за місто і назад, але це того варте. Взагалі стараюся підтримувати форму, щоб виглядати привабливо, — займаюся йогою, виконую вправи на прес і робочі м’язи.\nВ Іспанії ми з чоловіком натрапили на організацію, яка влаштовує дозвілля людей з інвалідністю: ми каталися на водних лижах і їздили у гори на квадроциклах — усе адаптоване для комфортного пересування. Ще грали у гольф — сідаєш у спеціальний візок, у якому тіло повністю фіксують. І коли під’їжджаєш до лунки, то візок піднімає тебе і ставить на ноги. На Тенеріфе пірнали з аквалангом. Дайвери нами дуже перейнялися, і п’ятеро людей півгодини одягало нас у костюми (Сміється).\nСтрибнути з парашутом мене заохотив близький друг-азербайджанець, хоча я боюся висоти. Але саме те, чого ти боїшся, і треба реалізовувати. Це потім дає тобі безмежну силу, тобі більше нічого не страшно. А ще загартовує, тому я намагаюся щось таке постійно робити.\nНещодавно, до прикладу, на «Кураж базарі» провела лекцію: «Чи займаються люди на візках сексом?» Я завжди червоніла від таких розмов, але розуміла, що потрібно подолати власні страхи і заговорити про це. Коли я вийшла на сцену, на мене усі дивилися ось так (Юля насупилася і стиснула губи, — TU). Мовляв, яка молодець, на візочку, але щось там бореться, старається, розповісти нам хоче. Укінці ж вони дивилися на мене з подивом і взагалі слухали дуже уважно, ставили багато запитань. Якщо чесно, я сама дивувалася.\nДумаю, мій шлях був визначений від початку. Це ніби чийсь план. Ще в дитинстві, коли мама працювала у благодійному фонді, я допомагала їй збирати пакунки. Потім той університет… Це був нібито пазл із великої кількості маленьких «виборів». Люди часто живуть з жалем: «От якби я не сіла тоді в ту машину». У мене теж це було. Але коли ти просто приймаєш свій шлях із вдячністю — ти не пропустиш того, до чого він має тебе привести. А привести він повинен до мудрості. Щоб з кожного життєвого уроку ти зробив висновок.\nКоли ти просто приймаєш свій шлях із вдячністю — ти не пропустиш того, до чого він має тебе привести\nУ голові у мене така картинка: я старенька вже жіночка, а навколо багато-багато моїх внуків-правнуків, які слухають мої життєві поради з відкритим ротом. Оце моє щастя і мета. Зараз ми з чоловіком плануємо дитину, лише хочемо облаштувати нове житло, зробити ремонт і розпочати новий етап спільного життя.\nОкрема подяка за допомогу — магазину Black Horse Shop.\nІнтерв`ю — 30 Серпня\nПавло Бондаренко, Радіо Поділ: «Якщо хочеш робити класні речі, треба думати не лише сьогоднішнім днем»\nСпівзасновник продакшну подкастів «Радіо Поділ» — про український ринок подкастів та громадянську небайдужість\nРепортажі — 30 Жовтня 2017\nЯк переселенці у Старобільську борються із «сектою ковбаси по 2,20»\nЯрослава Тимощук, Роман Закревський


На Львівщині виписали майже півмільйона е-рецептів - Новини України\nНа Львівщині виписали майже півмільйона е-рецептів\nЯк передає Zaxid.net, Львівщина — одна з лідерок за кількістю виписаних е-рецептів в Україні. Майже 475 тисяч електронних рецептів виписали лікарі області за урядовою програмою «Доступні ліки». Регіон є одним із лідерів в Україні за кількістю виписаних і погашених рецептів.\nУ 4-ій міській лікарні електронні рецепти видають ще з квітня. За цей час до цифрової процедури звикли і медики, і пацієнти. Зараз сімейна лікарка Марта Луковська виписує рецепт пацієнтці, яка лікується вдома.\nПросто і зручно: такий процес до вподоби й лікарям, адже економить час.\n«Надзвичайно простий процес. Це просто справа декількох секунд. І мені здається, наші пацієнти вже це оцінили», — каже медсестра Ірина Сергійко.\n«Виписуючи електронний рецепт, лікар вказує лікарський засіб, як його приймати, скільки днів його приймати та тривалість курсу лікування», — додає експертка Національної служби здоров'я України Ірина Ліштаба.\nЗараз електронні рецепти виписують лише за урядовою програмою «Доступні ліки». Це препарати для лікування серцево-судинних захворювань, цукрового діабету ІІ типу чи бронхіальної астми. Електронний рецепт виписує сімейний лікар, терапевт або педіатр, з яким у пацієнта укладена декларація. А в аптеці пацієнт отримує вибір: взяти безкоштовні ліки або ж обрати інші — з доплатою. На обмін е-рецепту в людини є місяць.\n«Хворому приходить на мобільний телефон sms, де є номер рецепта, і є код підтвердження. Пацієнту більше нічого не треба. Старшим людям зі самого початку, доки вони адаптовувалися, було трошки проблемно. Вони ніяк не могли зрозуміти, де сам рецепт. Тому ми мусили інколи видруковувати його», — розповіла сімейна лікарка Марта Луковська.\nПонад 6 мільйонів електронних рецептів в Україні пацієнти уже обміняли в аптеках на препарати. А з майже півмільйона відпущених рецептів в області 160 тисяч припадають на Львів.\n«Усі аптеки, які беруть участь у даній програмі, мають наліпки на дверях, що тут можна отримати доступні ліки. Пацієнт, коли бачать таку наліпку на дверях аптеки, можуть зайти й обміняти в них, незалежно від району, від закладу», — пояснює позаштатна спеціалістка управління охорони здоров'я Ірина Цегелик.\nТаких аптек, кажуть в управлінні охорони здоров'я, у Львові є близько двох сотень.


Курт Людвіґ фон Ґінант — Вікіпедія\nКурт Людвіґ фон Ґінант\nнім. Curt Ludwig von Gienanth\nКурт Далюге, Ганс Франк та Курт Людвіґ фон Ґінант. Церемонія в замку Кракова (1939).\n6 грудня 1876(1876-12-06)\n3 квітня 1961(1961-04-03) (84 роки)\nКурт Людвіґ Фрайгерр фон Ґінант (нім. Curt Ludwig Freiherr von Gienanth; нар. 6 грудня 1876, Айзенберґ — пом. 3 квітня 1961, Гейдельберг) — німецький військовик, барон, генерал кавалерії (1.9.1940).\n23 березня 1896 року Ґінант вступив у кавалерію, 20 липня 1897 року отримав звання лейтенанта 23-го драгунського полку. Учасник Першої світової війни. Після демобілізації армії залишений в рейхсвер.\nЗ 1 жовтня 1923 року Ґінант командир 13-го кавалерійського полку. З 1 квітня 1925 року начальник штабу кавалерійської інспекції. З 1 березня 1927 року командир 6-го піхотного полку. З 1 квітня 1929 року командир 29-ї кавалерійської дивізії. 1 лютого 1931 року отримав звання генерал-лейтенант. З 1 листопада 1931 року командувач 4-ю дивізією і IV військовим округом.\nНезабаром після приходу НСДАП до влади Ґінант був звільнений (30.9.1933) у відставку з чином генерала від кавалерії.\n1 вересня 1939 року знову призваний на дійсну службу і призначений командувачем фортеці Бреслау та прикордонної ділянки.\nЗ 19 жовтня 1939 — 14 травня 1940 року Ґінант очолив 36-те командування особливого призначення.\n5 травня 1940 року недовго був головнокомандувачем на Сході — в його підпорядкуванні були всі війська, залишені на радянсько-німецькому кордоні.\nЗ 21 липня 1940 року командувач частинами вермахту в генерал-губернаторстві. Однак Ґінант як офіцер старої школи не зміг спрацюватися з Гансом Франком і Фрідріхом-Вільгельмом Крюгером, тому що вважав завданням підлеглих йому війська не репресії проти цивільного населення, а несення функцій окупаційних військ. 30 вересня 1942 року був знятий з поста.\nЧорний нагрудний знак "За поранення" (1918)\nПочесна застібка на орденську стрічку для сухопутних військ\nНімецький хрест в сріблі (30 червня 1943).\n↑ Heinrich Himmler, Uwe Lohalm, Wolfgang Scheffler Christians: Der Dienstkalender Heinrich Himmlers 1941/42, 1999, S. 682.\n↑ Christian Hartmann, Johannes Hürter, Peter Lieb, Dieter Pohl: Der deutsche Krieg im Osten 1941—1944: Facetten einer Grenzüberschreitung, S. 235.\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Курт Людвіґ фон Ґінант\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Курт_Людвіґ_фон_Ґінант&oldid=23424576\nГенерали кавалерії (Вермахт)\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 18:39, 29 вересня 2018.


Інтерактивну карту проєктів місцевих ініціатив розробили на Львівщині — Visicom API\nІнтерактивну карту проєктів місцевих ініціатив розробили на Львівщині\n← Де в Запорізькій області вакцинуватися від COVID-19\n→ На Волині створюють новий річковий маршрут\nНа Львівщині реалізовують проєкти місцевих ініціатив в межах Комплексної програми регіонального розвитку.\nПро це повідомляють Новини картографії від Візіком з посиланням на portal.lviv.ua.\nДля зручності в облраді розробили інтерактивну карту, на якій можна знайти детальну інформацію про кожен проєкт місцевих ініціатив. Про це Львівському порталу повідомили у пресслужбі Львівської облради.\nТак, профільним відділом облради було розроблено інтерактивну карту, на якій можна знайти інформацію про проєкти місцевих ініціатив. На карті вказано стадії реалізації, а також наявні ілюстрації проєктів.\nСтаном на зараз уже повністю завершили роботи на 260 проєктах. З обласного бюджету профінансували 52,5 млн грн, що становить 55,7% від запланованого ресурсу, касові видатки – 38,8 млн грн (41,2%), з місцевих бюджетів та небюджетних коштів – 68,55 млн грн (69,5%), освоєно – 60,9 млн грн (61,8%).\nЗа інформацією відділу реалізації проєктів регіонального розвитку, повністю завершили роботи на своїх проєктах Глинянська, Гніздичівська, Підкамінська та Славська громади. Тривають роботи ще на 253 проєктах, наразі не розпочаті роботи на 58 проєктах, з них 38 перебувають на етапі закупівель, а 13 – уклали угоди з підрядниками й проєкти уже можуть стартувати, 7 – угоди на етапі укладення.\nЩодо розподілу за пріоритетами, то найбільше проєктів зроблено в галузі освіти, а саме 112, а також в пріоритеті культура, вуличне освітлення, інші пріоритети, найменше наразі реалізованих проєктів від обласних закладів та установ, некомерційні комунальні підприємства обласної ради, – зазначають у відділі.\nНагадаємо, у 2021 році у рамках конкурсу проєктів місцевих ініціатив планувалось реалізовувати 577 проєктів на суму 192,8 млн грн. З цього переліку на прохання заявників 6 проєктів було виключено, оскільки частина з них будуть реалізовані за кошти з інших джерел або з певних причин не можуть бути втілені в життя. Відповідно до кінця року очікується реалізація на Львівщині 571 проєкту місцевих ініціатив, додали у виданні.


Через неможливість потрапити в Україну водії заблокували КПП на кордоні з Угорщиною | Діловий Переяслав\nЧерез неможливість потрапити в Україну водії заблокували КПП на кордоні з Угорщиною\n31 Травня, 2020 31 Травня, 2020 adminsvitoh 0 коментарів водії, кордон, Угорщина\nВодії мікроавтобусів зранку у неділю заблокували пункт пропуску “Тиса” на кордоні з Угорщиною через неможливість потрапити в Україну. Про це повідомляють співрозмовники “Європейської правди”, зазначаючи, що конфлікт накалявся протягом кількох днів.\nРух через пункт пропуску в обидва напрямки був заблокований у неділю о 9.30 ранку, уточнює закарпатське видання Mukachevo.net. Після цього на КПП “Тиса” прибули резервні сили прикордонної служби.\n31 травня відновили пропускні операції через контрольний пункт пропуску “Тиса” на кордоні з Угорщиною. На місце виїхав голова Державної прикордонної служби України Сергій Дейнеко. Про це в коментарі РБК-Україна повідомив речник Державної прикордонної служби Андрій Демченко.\nЗа його словами, невдоволення людей, які заблокували в’їзд і виїзд в пункт пропуску, було пов’язано з оформленням окремих транспортних засобів, які перевозять в Україну товари та вантажі.\n“В даний час ситуація, коли блокувалися під’їзди до пунктів пропуску, через що фактично було призупинено будь-які оформлення як на в’їзд, так і на виїзд, локалізована. Пропускні операції в пункті пропуску поновилися”, – сказав Демченко.\nТакож в ДПСУ повідомили, що учасники протесту намагалися провокувати прикордонників. Для недопущення провокацій на місце були відправлені додаткові сили прикордонної служби.\n“Люди були вкрай незадоволені, намагалися провокувати прикордонників в плані фізичного впливу на військовослужбовців. На даний момент ситуація стабілізувалася. Щоб провокацій не відбулося, на місце були підтягнуті додаткові сили ДПСУ. На місце з Києва вибув голова ДПСУ, щоб розібратися в ситуації і щоб не допустити будь-яких провокацій “, – повідомив Демченко.\nНагадаємо, увечері 30 травня прикордонники повідомили, що водії транспортних засобів, які зараз знаходяться на КПП, займаються перевезенням посилок на замовлення без відповідних дозволів. У зв’язку з цим їм було відмовлено у пропуску на територію України.\nСьогодні вранці водії цих транспортних засобів заблокували роботу КПП “Тиса” в Закарпатській області.\n← Що відбувається в суспільстві? У Харкові п’яні підлітки побили вчителя\nНа посаду міністра екології розглядаються два кандидати →\nВже близько: Кириленко зробив гучну заяву про створення в Україні автокефалії\nГенпрокурор заявив, що отримав компромат ще на одного нардепа, а Аваков вантажить “штабелями”\nЗавтра Зеленський виступить у Давосі зі спеціальним зверненням


Нафтогаз придумав, що робити з багатомільярдними боргами облгазів - Korrespondent.net\nНафтогаз придумав, що робити з багатомільярдними боргами облгазів\n6 липня 2010, 13:15\nНАК Нафтогаз України запропонувала облгазам реструктуризувати борги за газ, спожитий ними у попередні роки, за умови повного розрахунку за поточний, пише Коммерсантъ-Украина в статті Нафтогаз змінює минуле на сьогодення.\nПри цьому в компанії нагадали, що в травні НКРЕ підвищила тарифи для облгазів на транспортування природного газу в середньому на 34,4%, до 109,3 грн за тисячу кубометрів, на постачання - на 8,7%, до 37,5 грн за тисячу кубометрів.\n"Нафтогазом ведеться робота з НКРЕ щодо подальшої можливості приведення тарифів на транспортування і постачання газу до економічно обґрунтованого рівня. Це дозволяє нам розраховувати на конструктивну позицію облгазів щодо оплати", - заявили в монополії.\nУ самих облгазах заявляють, що для своєчасних розрахунків тарифи потрібно збільшити ще на 30-40%.\n"Жоден облгаз не може повністю розплатитися з наявними боргами. Тому реструктуризація є єдино можливим шляхом виходу із ситуації", - вважає перший заступник голови правління Київгазу Павло Явтушенко.\nА в Одесагазі говорять, що навіть після підвищення тарифів грошей ледь вистачає на те, щоб виплачувати заробітну плату та сплачувати поточну закупівлю газу.\n"Якщо нам знадобиться провести ремонт мереж, нам доведеться затримувати платежі Газу України - залучати кредити, як раніше, зараз можливості немає", - говорить співрозмовник видання в компанії.\nВодночас експерти не відкидають, що замість цього НАК може ініціювати банкрутство облгазів, що відмовилися від пропозиції.\nНагадаємо, що загальний борг облгазів на 1 липня, за даними Газу України, складає близько 10 млрд грн. З них за цей рік - 670 млн грн. Найбільше зростання заборгованості з початку року у Луганськгазу (77,4 млн грн), Одесагазу (73,1 млн грн), Дніпропетровськгазу (52,9 млн грн) і Житомиргазу (41,1 млн грн).


Життя та творчість художника Ігора Луценка – Новини Культури | PMG.ua\nКультура 24 червня 2019 року, 09:14 Василь Гарагонич 1156 ФОТО\nЦе прізвище в Україні носять чимало достойних людей. Проте свіжий приклад нашого генпрокурора показує, як за кілька років бурхливої хаотичної непрофесійної діяльності, спрямованої на збереження і консервацію режиму владного кума, можна не тільки скомпрометувати саму посаду, а навіть власне прізвище.\nПроте розповідь, вміщена у газеті "Панорама" в номері від 20 червня про іншого Луценка, який своєю творчістю прагне не лише власної популярності, але хоче принести славу Україні та її героям. Як мовиться – Луценко, – та не той!\nМова про Ігоря Вікторовича Луценка – живописця, члена Закарпатської обласної організації Національної спілки художників України, кандидата мистецтвознавства, доцента кафедри рисунку Закарпатської академії мистецтв. Признатись чесно, досі не доводилось спілкуватись із практикуючим художником – професійним мистецтвознавцем та ще й з науковим ступенем.\nНародився Ігор 8 січня 1970 року у селі Ділове на Рахівщині. Десь у четвертому класі мама несподівано запитала його, чи не хоче він вчитись малюванню. Так він став відвідувати приватні заняття у професійного художника, який переселився у Ділове. Яке село – такі і люди – ділові. Першу мистецьку освіту здобув в Ужгородському училищі прикладного мистецтва, яке для більшості з нині здрастуючих митців Закарпаття стало першою і, на жаль, кінцевою зупинкою в їх освітньому процесі. Для Луценка – навпаки, училище послужило стартовою лінією в його мистецьких університетах. У 1998 році стаціонарно закінчив Львівську академію мистецтв і вже тоді виявляв схильність до наукового пошуку й дослідження мистецьких явищ. Із студентської лави почав працювати творчо, виставлявся на багатьох престижних вернісажах. Мине півтора десятиліття, і він у стінах рідної академії захистить дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата мистецтвознавства. Тема його роботи – «Живопис Закарпаття кінця ХІХ – першої половини ХХ століття: жанри та художньо-стилістичні особливості», що, вочевидь, була б цікавою не лише для вузьких фахівців, а й усіх, хто у більшій чи меншій мірі цікавиться мистецтвом рідного краю та його історією. Хоча текстова частина роботи вже перекладена на англійську мову і майже готове двомовне видання, проблема залишається за малим – знайти гроші для його повноцінного повнокольорового видання на гарному папері. Тоді б книжка могла стати ще однією туристичною родзинкою нашого краю як для вітчизняних гостей, так і іноземців.\nУ тривалій зацікавленій розмові з’ясувалося, що Ігор Вікторович притримується позиції систематичної творчої практики у студії і на пленері, бо розглядає це як спосіб власного вдосконалення митця. У пошуках мистецьких образів звертається до натурних компонентів навколишнього середовища, розглядає всі образні системи як можливість самовираження. Саме таку методику впроваджує у педагогічну роботу Закарпатської академії мистецтв. Активно практикує дослідницьку роботу у сфері мистецтвознавства, а в рамки його зацікавлення потрапляє живопис європейського простору ХХ століття, його взаємозв’язки та взаємовпливи. Особливий наголос робить саме на регіональних осередках, важливе місце в окремих дослідженнях відводить питанням сучасної мистецької аналітики та критики.\nВ арсеналі художника-мистецтвознавця участь у понад 60 виставках і пленерах, у тому числі міжнародних. Його твори розпорошило по світу мов українську діаспору. Це і Румунія, Угорщина, Польща, Словаччина, Чехія, Канада, США... Мав шість персональних виставок, остання з яких була нещодавно у Польщі, де проходив стажування і вивчав їхній досвід.\nОдним із здобутків художника стала участь у Всеукраїнському мегапроекті «Світ Левкасу» (The World of Levkas) (2005-2006 рр.), виставка якого проходила в українських містах: м.Київ, м.Одеса, м.Чернівці, м.Івано-Франківськ, м.Львів; а також у м.Паланга (Литва), Нью-Йорку (США) (альбом, 3 томи).\nМитець представлений у виданні «Енциклопедія сучасної України».\nХоча художник Ігор Луценко з порівняно молодшої генерації закарпатських митців, а йому вже скоро 50. До свого золотого ювілею автор самобутніх оригінальних полотен та наукових праць підходить із вагомими здобутками. У 2017 році в номінації «мистецтвознавча праця» став лауреатом обласної мистецької премії імені Йосипа Бокшая та Адальберта Ерделі, а нещодавно міський голова Мукачева Андрій Балога вручив йому диплом лауреата міської премії імені Олександра Духновича в галузі образотворчого та декоративно-прикладного мистецтва за 2018 рік.\nОтже, мукачівець за пропискою і митець за духом творчості Ігор Луценко продовжує мистецький шлях на гору Олімп, щоб своїми творами, мальованими й друкованими, і далі радувати й дивувати вдячних глядачів-читачів. І відновлювати «статус кво» свого чесного доброго імені.


Вселенського Патріарха зняли в українському фільмі ~ Помісна Церква\nВселенського Патріарха зняли в українському фільмі\n13.2.13 Вселенський патріарх, Константинополь, новини, новини помісних церков, УПЦ МП\nЗ благословення Предстоятеля УПЦ (МП) митрополита Володимира 7-11 лютого знімальна група Київської митрополії УПЦ на чолі з директором Паломницького Центру при ВЗЦЗ УПЦ Володимиром Теліженко перебувала в Константинополі (Стамбулі) для зйомок нової документальної кінострічки, присвяченої 1700-річчю Міланського едикту і особистості святого царя Костянтина, повідомляє "Релігія в Україні" з посиланням на сайт УПЦ.\nФільм створюється сумісними зусиллями Синодального Інформаційно-просвітницького відділу Української Православної Церкви і Паломницього Центру УПЦ, за підтримки благодійників.\nПід час перебування в Константинополі директор Паломницького Центру В.Теліженко мав зустріч з Вселенським Патріархом Варфоломеєм. Патріарх цікавився станом здоров'я блаженнішого митрополита Володимира, життям Української Церкви. Під час зустрічі Володимир Теліженко передав Патріарху пам'ятний подарунок від Предстоятеля УПЦ, а також презентував йому переклад українською мовою книги Патріарха "Віч-на-віч із Тайною", виконаний видавництвом "Дух і літера".\nУ неділю, 10 лютого, знімальна група була за богослужінням у константинопольскому храмі сщмч.Харалампія, де торжественна літургія з нагоди престольного свята відбулася, за константинопольським статутом, у присутності Константинопольского Патріарха. У своїй проповіді Патріарх згадав недавнє минуле християн у Радянській державі, і проголосив "вічну пам'ять" всім невинно загиблим під час репресій і голодомору. Після богослужіння Патріарх Варфоломей, відповідаючи на прохання блаженнішого митрополита Київського і всієї України Володимира, дав знімальній групі Київської митрополії спеціальне інтерв'ю, яке увійде у фільм, що готується, в якості прологу.


Андрій Сенченко: для деокупації Криму треба примусити Росію виконати Будапештські гарантії\n15 Червень 2016, 18:48\nВідправною точкою для деокупації Криму мають стати гарантії Будапештського меморандуму, який передбачав утримуватися від загрози чи застосування сили проти територіальної цілісності або політичної незалежності України. Про це заявив голова громадської організації «Сила права» Андрій Сенченко під час парламентських слухань щодо реінтеграції Криму 15 червня.\n«Формат таких переговорів – це точно не Мінськ і не «Женева плюс». Точкою опори можуть бути тільки Будапештські гарантії... І на цьому етапі необхідно виробляти заходи примусу Російської Федерації до діалогу, до виконання Будапештських гарантій і деокупації Криму й Донбасу», – сказав він.\nУ сесійній залі Верховної Ради України в середу 15 червня проходять парламентські слухання на тему: «Стратегія реінтеграції в Україні тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь: проблемні питання, шляхи, методи і спроби».\nЕксперти вважають, що парламентські слухання допомагають громадськості оцінити позицію і бачення питання українською владою.


Ціна таксі в Бориспіль. Замовити таксі в аеропорт Бориспіль. Дешеве таксі 902 Київ\nВартість таксі в Бориспіль\nПропонуємо вам ознайомитися з таблицею цін таксі в Бориспіль. Точну вартість ви можете цілодобово розрахувати за допомогою форми онлайн замовлення, або звернувшись до нашого оператора - 902 (callback).\nКИЇВ - АЕРОПОРТ БОРИСПІЛЬ\nАЕРОПОРТ БОРИСПІЛЬ - КИЇВ\nНаведені ціни розміщені для ознайомлення, точну вартість за вашим маршрутом можна розрахувати онлайн, або набравши - 902 (callback)\nЦіна таксі в аеропорт Бориспіль\nТаксі в аеропорт досить популярна послуга серед жителів та гостей Києва, адже більшість вважає за краще користуватися послугами таксі, а не залишати на парковці свій автомобіль, або тіснитися в громадському транспорті. Однак як вибрати не тільки якісне обслуговування, але й розумні ціни? В даному випадку достатньо звернутися в Таксі 902!\nТаксі 902 має багаторічний досвід обслуговування поїздок в аеропорти Києва. Звернувшись в нашу компанію, ви зможете оформити замовлення таксі на найближчий час, або завчасно. Якщо вам потрібно организувати зустріч в аеропорту, то професійний водій зустріне вас, або ваших гостей, з табличкою біля виходу з паспортного контролю.\nНа сторінках сайту Таксі 902 ви можете ознайомитися зі приблизними цінами на поїздки в аеропорт Бориспіль та аеропорт Київ (Жуляни). Одною з переваг замовлення таксі в нашій службі є низька вартість поїздки, адже Таксі 902 може по праву вважатися одним з найдешевших таксі в Києві.\nЯк розрахувати точну вартість таксі в аеропорт\nВи можете розрахувати точну вартість таксі в аеропорт Бориспіль та Київ (Жуляни) самостійно, або звернутись до оператора. Для цього достатньо скористатися формою онлайн замовлення, або звернутися за коротким номером замовлення таксі у Києві - 902 (callback).\n- розрахувати вартість онлайн - для цього буде потрібно в формі вказати маршрут (адреса подачі та необхідний аеропорт). Після чого буде зроблено розрахунок точної вартості таксі в Бориспіль або Київ (Жуляни).\n- розрахувати через оператора - для цього достатньо набрати короткий номер - 902 (callback). Після чого вам передзвонить наш оператор та розрахує точну вартість.\nНа сьогодні Таксі 902 пропонує найбільш лояльні ціни в аеропорт. Якщо ви шукаєте дешеве таксі в Бориспіль або Київ (Жуляни), то наші тарифи вас приємно здивують. Ми розуміємо те, що таксі в Києві має бути доступним, саме з цієї причини був сформований найбільш доступний тариф серед всіх таксі міста.\nКрім низьких цін на поїздки в аеропорти Києва важливо було зберегти якість обслуговування, щоб кожен наш замовник отримував якісне обслуговування та при цьому не переплачував. Для цього було докладено максимум зусиль, як технічних, так і організаційних. Саме тому Таксі 902 ламає стереотипи та ще раз підтверджує те, що дешеве таксі в Києві це ще і якісне обслуговування.


Ковід, сексизм і пропаганда – проблеми, з якими стикаються локальні медіа Чернігівщини, обговорили під час виїзного засідання Національної ради - Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення\nМедіабранч за участі чернігівських журналістів і керівників місцевих медіа відвідали члени Національної ради під час робочого візиту на Чернігівщину. У заході взяли участь голова Національної ради Ольга Герасим’юк, член регуляторного органу Максим Онопрієнко, керівниця юридичного управління Ганна Літвіщенко та кілька десятків представників місцевої медіаспільноти.\nОдна з найболючіших тем – складнощі, з якими стикаються локальні мовники під час карантину. Пандемія Covid-19 суттєво ускладнила роботу локальних медіа – від пошуків рекламодавців до виготовлення власного продукту і висвітлення актуальних тем.\n«Коли я хворіла, мені найбільше допомагали позитивні емоції, які я отримувала від своїх друзів, родини і навіть від свого пса, який заглядав у вікно. Я не даремно цим ділюся, нам сьогодні треба давати позитивні емоції нашому суспільству. Не брехати, в жодному разі не казати, що немає тих, хто у ковід не вірить, не обіцяти, що всі врятуються, але давати їм надію, вчити і допомагати вистояти», – поділилася Ольга Герасим’юк.\nМедійників турбує, як коректно висвітлювати тему вакцинації, щоб і балансу думок дотриматись, і не сприяти просуванню антивакцинаторських меседжів. Вплив такої дезінформації в регіоні відчутний, навіть чимало місцевих журналістів не змогли долучитися до заходу, через те, що не мають ковід-сертифікатів.\n«Журналісти мають ретельно перевіряти джерела інформації і не поширювати фейковий контент про коронавірус та вакцинацію. Насправді йдеться про дотримання стандартів журналістики і вимог законодавства щодо достовірності та об’єктивності висвітлення подій. Це тест на професійність, хоча і в екстремальних умовах», – наголосив Максим Онопрієнко.\nЩе одна тема, яку зачепили чернігівські журналісти, – гендерний баланс в медіа. Проблема полягає в тому, що часто ані місцеві депутати, ані представники бізнесу, ані самі медійники не приділяють уваги гендерній дискримінації в ЗМІ. Навіть під час самої зустрічі виникла дискусія щодо сексистського матеріалу в одній із чернігівських газет: одна частина учасників заходу вважала його неприпустимим, інша – зважала на вподобання цільової аудиторії видання і розділ «гумор», де власне і був розміщений матеріал.\n«Жарти подібного характеру – неприпустимі, навіть якщо вони орієнтовані на аудиторію, якій це подобається. Це якраз стереотип, що у нас загалом все гаразд, а є тільки окремі винятки. А щоб переконатися, зайдіть на сайт Національної ради, де ми запропонували методологію, щоб ми всі, й особливо медіа, могли перевірити себе», – підсумувала Ольга Герасим’юк.\nОкрім того, чернігівські мовники порушили питання про конкуренцію з онлайн-платформами і блогерським контентом. Мовляв, вони ніким не регулюється, автори часто не дотримуються журналістських стандартів і не несуть відповідальності за поширення фейкової інформації. Керівниця юридичного управління Національної ради Ганна Літвіщенко пояснила, що вплинути на ситуацію можна лише через оновлення медійного законодавства.\n«У законопроєкті про медіа є новела – це створення органу співрегулювання. Це експертний орган, який має розробити кодекси мовлення і допомагатиме засобам масової інформації в аналізі їх контенту – на відповідність цим кодексам і законодавству. До складу цього органу увійдуть представники всіх видів ЗМІ. Законодавством все-все врегулювати не вдасться, але необхідно домовитися про певні стандарти, щоб допомогти журналістам висвітлювати болючі теми так, щоб не нашкодити суспільству», – зазначила Ганна Літвіщенко.\nНеформальна зустріч-обговорення стала фінальним заходом у рамках робочого візиту членів Національної ради на Чернігівщину, втім співпраця з чернігівськими медійниками продовжиться у дистанційному форматі.


Ми настільки сильно звикли до зручності та комфорту в повсякденному житті, що стали все частіше «занурюватися» в інтернет: знайти потрібну інформацію, замовити послугу, оформити кредит і навіть купити продукти харчування. Але щоб уникнути обману з боку численних аферистів потрібно знати та дотримуватися базових правил покупок в інтернеті.\nПоняття дистанційної торгівлі\nДистанційний продаж товару - це угода, що укладається без безпосередньої присутності продавця та самого товару на момент її оформлення. Такі покупки базуються на ознайомленнi покупця з інформацією про товар, що пропонується продавцем в різних формах (текст, фото, відео), в тому числі взятої із загальнодоступних джерел:\nдруковані каталоги, тощо.\nДистанційно не може реалізовуватися алкогольна продукція та товари, продаж яких обмежується або зовсім забороняється чинним законодавством. А при реалізації інших груп товарів продавець зобов'язаний надавати споживачеві масу уточнюючої інформації державною мовою:\nдетальний опис товару та його ключові характеристики;\nматеріал, з якого річ виготовлена, а для продуктів харчування - склад та харчова цінність;\nтермін придатності (або гарантійний термін), умови зберігання та використання;\nдетальна інформація про виробника;\nціна, умови покупки, оплати, доставки та повернення;\nчи був товар у вживанні, чи усувалися якісь його недоліки.\nТакий вид торгівлі регламентується правилами продажу товарів дистанційним способом.\nПереваги та недоліки інтернет-покупок\nОсновна перевага - це, звичайно ж, зручність. Що особливо актуально для тих, хто працює з ненормованим робочим днем. Все найнеобхідніше можна замовити в мережі, коли з'явилося «віконце» в напруженому робочому графіці, та там же й оплатити.\nЩе один плюс - вартість товарів. У звичайних торгових точках продавець витрачає вагомі суми на оренду та утримання приміщення, а також оплачує працю найманих працівників. Само собою, такі витрати включаються в остаточну вартість товару. Інтернет-магазин позбавлений такого роду витрат, тому ціни в ньому не набагато вище, ніж у безпосереднього виробника. До речі, багато віртуальних торгових точок відкриваються і самими виробниками, а, значить, товар можна придбати, уникаючи посередників. На додаток до цього на сайті продавця завжди є інформація про акції та сезонні знижки, які допоможуть додатково заощадити.\nНе можна залишати в стороні й швидкість пошуку потрібного товару, вона теж заслуговує на увагу. Будь-який інтернет-магазин надає можливість знайти товар в каталозі по ключовому запиту. Та й сторонніх сервісів для пошуку потрібної речі теж вистачає - в них не просто можна знайти все необхідне, але й порівняти цінові пропозиції від різних продавців.\nНедолік такої покупки всього один - ризик, який буває декількох видів:\nотримання від недобросовісних постачальників неякісного товару або товару, що не відповідає опису;\nможливість потрапити на сайт фірми-одноденки, яка дешево «розпродає» товар, а після отримання передоплати просто зникає;\nіноді довгі терміни отримання товару - ви його отримаєте тоді, коли вже відпала в цьому необхідність;\nнайпоширеніший - втрата грошей з банківської картки відразу ж після проведення оплати в мережі.\nЩоб мінімізувати ризики і не зіпсувати собі настрій, завжди потрібно пам'ятати про правила купівлі в інтернеті.\nБазові правила інтернет-покупок\nПомилки під час шопінгу


30 вересня 2020, Київ 03:39\n31 липня 2009, 17:03\nПідкарпатське воєводство – східний кордон Польщі, знаний серед туристів завдяки унікальним природним ландшафтам: «шахівниці» лісів і полів, бескидські полонини і пагорби, старі палаци та ренесансні храми. А з українського боку кордону розкинулась Львівщина, зелена галицька земля. Туристичні оператори безмовними перевагами цього регіону вважають «зелені легені» лісів, цілющі мінеральні джерела й історичні пам’ятки, що нагадують про бурхливу історію Прикордоння.\nДиректор представництва Польської туристичної організації Влодзимеж Щурек зазначає: «У рамках Євросоюзу вирішено, що багато грошей буде спрямовано на східну стіну Польщі, де розвиток гірший, ніж в інших частинах країни. Тож ми будемо віддавати багато грошей для просування туристичних атракцій і туристичних об’єктів східної Польщі. Щодо нинішньої кампанії – ми сподіваємось, що українці побачать у Польщі не тільки спосіб продати дешеву горілку або купити дешеву ковбасу, але й спосіб відпочинку».\nЗалишаються проблеми «творчого характеру»\nПривабити туристів у Прикордоння готові не лише українські туристичні фірми, а й видавці. Адже наявного матеріалу про регіон вистачить і на видання путівників, і на фотоальбоми. Але залишаються проблеми, скажімо так, творчого характеру. «Наша проблема, – каже київський видавець Діана Клочко, – це проблема тих людей, які змогли б гідно, цікаво, гарно, змістовно, несподівано описати Україну!»\nТак, видано цікаві змістовні путівники по Львову та Львівщині, але поки що ані українські, ані польські видавці спільно не охопили цілого Прикордоння, зазначає Діана Клочко. У свою чергу, польська сторона залучила до промоції Прикордоння найкращі видавництва країни, які до «бабиного літа», а це якраз «пік» сезону в регіоні, мають видати яскраві путівники та інформаційні матеріали.\nНа шляху здійснення маршруту є і перешкода під назвою «візовий режим», але поляки обіцяють співпрацювати з українськими тур-компаніями, надаючи потенційним мандрівникам візи у встановлений термін, щоб допомогти туристам ознайомитися зі скарбами Прикордоння.


Трансплантація органів в Індії - Оксану Славунік відновили в листі очікування на пересадку легенів - «ФАКТИ»\n25.08.2021 383635 12 21:07 — 25 серпня 2021\n«Я не знімаю кисневу маску, навіть коли їм або приймаю душ, тому що живу фактично без легень». У матеріалі під таким заголовком, опублікованому в «ФАКТАХ» 3 червня, ми розповідали про мешканку Полтавської області 47-річну Оксану Славунік, яка третій рік чекає на трансплантацію легень в Індії. Трагізм ситуації полягає в тому, що госпіталь припинив планові операції у зв'язку з пандемією коронавірусу, видалив Оксану з листка очікування, хоча в ньому вона стояла першою. Без пересадки легенів жінка вже не перенесе дорогу додому. До того ж у неї закінчується дія банківської картки, на яку близькі і родичі відправляють матеріальну допомогу. При знятті грошей з картки береться менший відсоток, ніж по іншим електронним системам грошових переказів. А невеличкі індійські лавки, де продукти дешевші, не приймають електронні картки.\nРедакція «ФАКТІВ» надсилала листа до Міністерства охорони здоров'я України, сподіваючись, що там звернуть увагу на історію нашої співвітчизниці, яку в числі десяти інших хворих держава відправило в Індію, перерахувавши за трансплантацію кожного пацієнта 140 тисяч доларів. Ніхто з пацієнтів не був прооперований. Як виявилося, в Індії кілька років тому заборонили надавати іноземцям донорські органи, якщо вони підходять будь-кому з жителів країни. Ось чому наші співвітчизники або вмирали на чужині, або поверталися на батьківщину і вмирали тут. Оксана залишилася в Індії одна.\nЧитачі нашої газети дивувалися: «Невже нічого не можна зробити? Чому вже оплачена послуга не надається?» У МОЗ зверталися чоловік Оксани Сергій, який невідступно знаходиться з нею, родичі, представники посольства України в Індії. Зрештою, крига скресла. Днями Оксана Славунік була відновлена в листі очікування. Але не під першим номером, а… під 22-м. На жаль, стан жінки погіршується.\nЯк пояснили фахівці чоловікові Оксани Сергію, зараз дуже багато донорських легенів (дев'ять з десяти) після аналізів і досліджень бракується. Причина цього — ковід: перенесені прижиттєві пневмонії залишають в легенях рубці та тромби. Тому кількість трансплантацій в Індії різко скоротилася. Але надія є! У Оксани практично немає конкурентів, оскільки вона має другу групу крові з негативним резусом. Госпіталь має замовити потрібний донорський орган в координаційному центрі. Правда, для пацієнта-іноземця його нададуть тільки в разі, якщо орган не підійде нікому з індійців, що потребують пересадки.\nЗ продовженням банківської картки проблема залишається невирішеною. Термін її дії закінчується 31 серпня. Але поки що можна підтримати сім'ю матеріально, перерахувавши гроші на ім'я Оксани Славунік: номер картки 5169 3052 0349 5188 в «УкрСиббанку».\nРаніше «ФАКТИ» розповідали про подружжя з Миколаєва Олену та Артура Олійник, яким держава оплатила трансплантацію нирки в Білорусі. Чоловікові чотири місяці тому операцію вже виконали. У Олени надія тільки на українських фахівців.


ЦВК призначила вибори до 5 районних рад Сумщини — Сумські Дебати\nЦВК призначила вибори до 5 районних рад Сумщини\n20:52 / 17 августа 2020\nЦентральна виборча комісія 14 серпня ухвалила рішення про проведення виборів депутатів районних рад 25 жовтня. На Сумщині буде створено таких п’ять – Сумська, Охтирська, Роменська, Конотопська і Шосткинська районні ради.\n“І це пов’язане не тільки з територіальним збільшенням відповідних районів, а ще і з тим, що до складу цих районів входять і міста обласного значення такі, як Суми, Лебедин, Охтирка, Ромни, Конотоп, Шостка і Глухів. Повний склад повноважень районних рад буде відомий тільки, я думаю, вже пізніше. І на даний момент важко ще їх уявити, оскільки більшість повноважень, які були у “старих” районних рад, вже перейшли до міських, сільських, селищних рад, які існують на даний момент”, – розповів у коментарі «Суспільному» Агаджанов-Гонсалес.\n← У Недригайлові ЦРЛ відновлює роботу\nКупрейчик розкритикувала мера Лебедина через піар на чужому стадіоні →


13.06.2020 18:06 Читайте по-русски\nТакож Ляшко нагадав, що з 15 червня знімається заборона на зовнішні авіаперельоти\nУ межах України досить безпечно – враховуючи епідемію коронавірусу – наразі можна відпочивати щонайменше у чотирьох областях. У цих регіонах показники захворюваності відповідають критеріям, задекларованим Кабміном, заявив головний санітарний лікар Віктор Ляшко, передає "Цензор.нет".\n"Відкрито все зараз в областях, в яких показники відповідають критеріям, задекларованих урядом. Тобто можна поїхати в Одеську, Херсонську область, Запорізьку, Миколаївську. І відпочивати в Україні", – перерахував він.\nТакож Ляшко нагадав, що з 15 червня припиняє дію заборона на зовнішні авіаперельоти.\n"Євросоюз каже також, що з 1 липня відкриє для нас свої кордони, для іноземних громадян третіх країн, якщо ці країни дотримуються певних епідеміологічних норм", – додав головний санітарний лікар.\nДивіться також: Сервіс не гірший, ніж у Європі: як курорти України готуються зустрічати туристів\nкоронавірус і COVID-19 відпочинок Віктор Ляшко карантин


Чистий прибуток "Закарпаттяобленерго" за 2011 р. виріс на 13% - до 4,49 млн грн - | РБК Украина\nЧистий прибуток "Закарпаттяобленерго" за 2011 р. виріс на 13% - до 4,49 млн грн\nНовость на русском → П'ятниця 10 лютого 2012 14:28\nЧистий прибуток ПАТ "Закарпаттяобленерго" за 2011 р. виріс на 13% - до 4 млн 492 тис. грн в порівнянні з 3 млн 973 тис. грн за 2010 р. Про це повідомляє держустанова "Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку" при Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку (НКЦБФР).\nДохід від реалізації продукції за 2011 р. виріс на 25,2% і склав 900 млн 833 тис. грн (у 2010 р. - 719 млн 317 тис. грн), валовий прибуток зріс в 2 рази, склав 107 млн 265 тис. грн проти 52 млн 094 тис. грн в 2010 р., прибуток від операційної діяльності збільшився в 3,9 рази - до 25 млн 247 тис. грн (проти 6 млн 401 тис. грн).\nНагадаємо, раніше повідомлялося, що Фонд державного майна України (ФДМУ) 13 лютого планує провести аукціон з приватизації ВАТ "Закарпаттяобленерго".


ФРАНКІВКА ПРОПЛИВЛА МИЛЮ У КРИЖАНІЙ ВОДІ\nМарині вдалося проплисти навіть на кілька метрів більше – 1612 м у воді 4,3С за 44 хвилини, — повідомляє Galka.if.ua.\n“Сказати що було важко – то нічого не сказати. Більшу частину дистанції я пропливла спокійно, а на останніх 300 метрах від переохолодження м’язи просто стали відмовляти. Я з усіх сил пнуся плисти – а вони просто не слухають! Доплила я тільки завдяки команді підтримки, яка всі 300 останніх метрів кричала «Давааай!! Ще!!!! Ще трохи!!! Ти зможеш!!! Даваааай!!!!”, – говорила дівчина.\nЛьодова миля – це індивідуальний заплив на 1609 м в крижаній воді з температурою нижче 5 в одному купальнику, шапочці і окулярах. Встановлення рекорду відбувалося в Польщі, під наглядом рятувальників та міжнародної асоціації плавання у крижаній воді.\nДо того ж, цікавий факт, в льодовому плаванні заплив вважається закінченим не коли плавець вийшов з води, а коли прийшов до себе, загроза життю минула і стан організму стабілізувався – адже процес відігрівання перемерзлого організму довший і часто набагато небезпечніший, ніж саме плавання.\nІсторичний заплив на 1609 метрів відбувся зранку 16 січня у Польщі. Температура води становила +4,3°, температура повітря була -1,1°.\nМарина розповіла, що плавати навчилася лише п’ять років тому. І майже одразу взялася за марафонські дистанції. А вже згодом зацікавилася плаванням у крижаній воді.


Відгуки про шуруповертах Деволт, представлені на даній сторінці нашого сайту, неодмінно стануть в нагоді вам у виборі професійного інструменту. Марка Dewalt зарекомендувала себе як якісна і надійна, вона отримала визнання у всьому світі. Електроінструмент, в тому числі і шурупокрути Деволт, призначені для професійних робіт. Існує безліч видів як мережевих, так і акумуляторних моделей, серед них ви обов’язково підберете потрібний вам шуруповерт, а коментарі користувачів вам в цьому допоможуть.\nКачестворактічностьаше мненіечень зручний, надійний, практичний. Заряду акумулятора вистачає на довго. Купівлею задоволений на всі 100% 05E311CCПлюсиккумулятор, ергономікаінусие обноруженорок іспользованіяолее одного годаекомендація другімекомендую Show moreОтзив корисний? Миколай\nШуруповерт DeWalt DCD771S2, Li-ion 18 В.Прожіл Недовго!\nnbsp; The review are waiting to approve.ачестворактічностьаше мненіеуруповерт DeWalt DCD771S2, Li-ion 18 В. Купили даний девайс для роботи, постійної і тривалої. Спеціально вибирали поупрофессіональний інструмент. Нас переконали, що він розрахований на тривалу роботу і до розряду побутових бути недійсними. Тим більше гарантія 3-и года.После 2-х місяців зважилися придбати другий такий же, так як все влаштовувало. Але через 4 місяці перший шуруповерт зламався, перестав крутити. Здали в сервіс по гарантії, сказали критичний знос щіток, але в даній моделі вони не змінюються, а змінюється повністю мотор. Поміняли по гарантії. Минуло 2-а місяці і зламався другий шуруповерт (знову 4 місяці з початку використання) .І знову та ж проблема. Але тепер уже випадок визнали негарантійним і сказали лагодити за свій рахунок. Ремонт обійшовся в 1600руб. (Діватися нікуди було, потрібно було терміново працювати). В Підсумку забрали з сервісу другий шуруповерт, а виявився не наш. Серійний номер не співпадав з документами. Так-що ось така якість і сервіс у хваленого Де Волт і типу гарантія 3-року. Як результат, це звичайний побутовий шуруповерт.люсиощний, добре справляється з матеріаламі.інусиломался через 4 місяці, Дві штуки і обидва через чотири місяці, при заявленій гарантії 3 года.рок іспользованіяесколько месяцевекомендація другімім рекомендуюhow moreОтзив корисний? Артёмтзивов: 2тветов: 1\nnbsp; The review are waiting to approve.ачестворактічностьаше мненіеупер апарат, подумав я з першого дня, що тільки ми не робили з цим інструментом -бетон, метал, граніт, пластик, цегла, скло все свердлили цілих 4 роки. Купив після того як дізнався що легкий і потужний. Ось тільки сьогодні подзвонив в магазин Кубаньінструмент по сервісу. Іскрить моторчик вчасно роботи сказали пара міняти моторчик. Я навіть не здивований після того що і як я працював з цим Шуріком це радує що тільки моторчик і то тому що там немає цих щіток або як вони там ще називаються через це змінювати треба моторчик за 1600р приблизно. Я задоволений дуже навіть. Спасибі компанії Кубань інструмент за можливість придбати хорошу техніку. Всього найкращого вам бажаю друзі і успіхів вамлюсиачество на 1000% .інусиервіс в одному місці і довго їхати до них на вул ьскую.рок іспользованіяолее п’яти летекомендація другімекомендую Show moreОтзив корисний? Денис\nDeWalt DCD 790 – Компактний, потужний шуруповерт\nnbsp; The review are waiting to approve.ачестворактічностьаше мненіеуруповерт, звичайно не першої необхідності річ в господарстві, але дуже корисна. Тому як тільки у мене з’явилися вільна денюшка, я тут же придбав шуруповерт, мій вибір припав на модель DeWalt DCD 790.Агрегат швидкісний і дуже потужний, я навіть не очікував від такої крихітки цього. Відразу попереджу модель важка, рука від нього втомлюється, але зате я впевнений що там не всі всередині пластикове. Для мене особисто це тільки в плюсик, викликає більше довіри.\nБатарейки у нього невеликі, ємністю на 2 і 1.3 Ач. Але з іншого боку вони і заряджаються дуже швидко і по вазі набагато легче.арядное пристрій з ним йшло на 120 Вт, переробив без праці під нашу, для цього потрібно купити тільки конденсатор і все шнури перепаять, великого розуму там не потрібно.\nХороший і потужний шуруповерт, враження у мене від нього вкрай позитивні, раджу цього помощніка.люсикономічний безщіткових мотор, зручно в руці, металевий патрон дуже добре затискає інструмент.Заряд тримає довго навіть з акумулятором 1,3 А * год, мабуть без щітковий мотор економічніше .Подсветка відмінна. Приємно працювати таким агрегатомінусинопка дуже чутлива, малий хід низьких оборотів, трохи сильніше натиснув і вже великі обороти.рок іспользованіяолее п’яти летекомендація другімекомендуюhow moreОтзив корисний?\nDeWALT DCD 710 – маленький але стоїть!\nnbsp; The review are waiting to approve.ачестворактічностьаше думку шуруповертом від DeWALT DCD 710 знаком трохи більше 2 років. Він дуже зручний, компактний, при цьому в руці лягати дуже надійно, важить він з усіма прибамбасами всього 920 гр. Акумуляторів в комплекті – 2 штуки, батарейки літевие, однієї зарядженої мені вистачає на цілий день не дуже інтенсивної роботи. До шуруповерту також додається інформативне зарядний пристрій, дуже зручна штука, за допомогою нього можна побачити несправність батарейки (наприклад якщо не до кінця вставиш її в зарядний). Пластмаса на інструменті якісна, не раз уже падав з висоти і нічого не відламати. Виконано шуруповерт в дуже соковитий яскравому жовтому кольорі, він відразу кидається в глаза.люс до всього шуруповерт оснащений підсвічуванням, також на ньому стоїть сервогальма, для безпеки дуже добре. В цілому інструмент радує мене і залишається незамінним помічником по хозяйству.люсиачество збірки, легкий, компактний, надійний і безопасний.інусие обнаружіл.рок іспользованіяолее трьох летекомендація другімекомендую Show moreОтзив корисний? Микита\nШуруповерт DeWALT DW907K2 – хороший помічник для домашнього ремонту!\nnbsp; The review are waiting to approve.ачестворактічностьаше мненіеосле того, як я придбав шуруповерт DeWALT DW907K2, мені відразу кинулася в очі напис, що даний інструмент, виготовлений в Китаї, але сподіваючись на краще, я вирішив продовжити огляд своєї покупки. Шуруповет зроблений досить добре, все краю і кріплення добротно підігнані, ніде не стирчать не оброблені краю пластикового літья.Ручка має зручну форму, тримати «шурик» дуже зручно, рука майже не втомлюється (що досить важливо, коли працюєш на пристойній висоті). Заряду батареї, вільно вистачає на 2-3 години, сам процес зарядки АКБ, займає всього 1.5 години. Чув, що будівельники скаржаться, що на даній моделі часто спостерігали люфту редуктора, за своїм «Шуріка» такої хвороби не помічав, все добре відцентрувати. Єдине що мені не дуже подобається, так це дуже тугий хід перемикача скоростей.люситлічная модель.інусиугой хід перемикача скоростейрок іспользованіяолее одного годаекомендація другіматрудняюсь ответітьhow moreОтзив корисний?\nDewalt DW984 14.4V – Потужний і якісний шуруповерт\nnbsp; The review are waiting to approve.ачестворактічностьаше мненіеля роботи і вдома знадобився шуруповерт. Зупинили свій вибір на професійному акумуляторному інструменті американської фірми DeWALT, модель DW984 14.4V. Користуємося вже два роки і нарікань на нього немає. Весь час його використовуємо як вдома так і на роботі. При ударної роботі акумулятора вистачає практично на весь день і заряджається він бистро.Недостатком є ??велика вага. Коли працюєш на першій швидкості, тоді він стає більш потужним, але при цьому працює повільніше. На другій швидкості він працює швидше, але тоді не такий потужний. Будинки з його допомогою зібрали кухню. Залишилися задоволені. На роботі шуруповерт ми зазвичай використовуємо для установки гіпсокартону на саморізи, але завдяки його потужності ми їм навіть замішуємо шпаклівку. Ще один мінус – це висока ціна, але якість їй повністю соответствует.люсиачество, потужність, безопасностьінусирок іспользованіяолее трьох летекомендація другіматрудняюсь ответітьhow moreОтзив корисний?\nВідгуки про шуруповертах DEWALT (Деволт) різних моделей Ссылка на основную публикацию\nЕкструдований пінополістирол і миші або щури як вони з ним поводяться?Миші і ...


США вирішили ще раз відкласти введення санкцій відносно Huawei\nГлавная » США вирішили ще раз відкласти введення санкцій відносно Huawei\nОпубликованно 29.11.2019 00:51\nДжерела кажуть, що Міністерство торгівлі США збирається продовжити пільговий період для роботи з Huawei ще на 90 днів.\nЯкщо хто забув, у середині травня уряд США внесло компанію Huawei в «чорний список», який передбачає заборону американським партнерам продавати китайцям деталі та комплектуючі. Але заборона відразу вводити не стали і надали компаніям 90-денний пільговий період. І він закінчується вже в цей понеділок, 19 серпня. Що тепер\nАле «кінець світу» для Huawei, схоже, відкладається. В черговий раз.\nДжерела інформагентства Reuters повідомляють, що Міністерство торгівлі США збирається продовжити пільговий період і дозволити американським компаніям співпрацю з Huawei ще на 90 днів. Правда, до понеділка можуть знову передумати.\nСправа в тому, що в ці вихідні президент США Дональд Трамп і голова КНР Сі Цзіньпін обговорять питання про Huawei в рамках запланованих телефонних переговорів. Можливо, про щось домовляться, адже американські влади вже не приховують, що Huawei стала інструментом тиску на уряд Китаю.\nПоки ні Huawei, ні китайський МЗС не прокоментували цю інформацію.\nДжерело: Reuters Для тих, хто хоче знати більше: Трамп передумав прощати Huawei, і це його остаточне рішення (а може і ні) США і Китай помирилися: мито скасують, Huawei помилують Трамп все-таки вводить нові мита на товари з Китаю. Постраждає Apple На смартфонах Huawei з'явиться російська операційна система «Аврора» Huawei і Google скасували випуск смарт-колонки та інші спільні проекти з-за санкцій США


Криворізька загальноосвітня школа №41 Криворізької міської ради Дніпропетровської області - Режим роботи ГПД\nГоловна » Навчальний процес » Режим роботи ГПД\nКовальчук Наталля Миколаївна\nШашликова Світлана Миколаївна\nРежим роботи ГПД 1 класів наступний:\n12.00 - 12.05 - організація роботи групи\n12.05 - 12.10 - прийом дітей до групи, спілкування вихователя з вчителями\n12.10 - 13.40 - прогулянка, перебування дітей на свіжому повітрі\n13.40 - 14.05 - обід\n14.15 - 15.00 - рольові ігри\n15.00 - 16.15 – виконання домашнього завдання\n16.15 – 16.30 - підвечірок\n16.30 – 18.00 – дозвілля дітей(участь у заходах емоційно - розвиваючого характеру,\nробота в гуртках,ігри ,вікторини тощо,підсумок роботи\nРежим роботи ГПД 2-4 класів наступний:\n12.00 - 12.30 - організація роботи групи\n12.30 - 12.50 - прийом дітей до групи, спілкування вихователя з вчителями\n12.50 - 13.30 - обід\n13.30 - 13.40 - хвилинка здоров’я\n13.40 - 15.30 - прогулянка, перебування дітей на свіжому повітрі (робота гуртків, секцій, проведення рухових ігор, вікторин тощо)\n15.30 – 17.00 - самопідготовка\n17.00 - 17.50 - гурток дозвілля\n17.50 – 18.00 – спілкування з батьками учнів, підведення підсумків роботи.\nПриміщення груп продовженого дня для учнів I-VIII класів доцільно розміщувати в межах відповідних навчальних секцій, включаючи рекреації.\nРекомендується для учнів I класів групи продовженого дня виділяти спальні приміщення та ігрові кімнати. При відсутності в загальноосвітньому закладі спеціальних приміщень для організації сну та ігор можуть бути використані універсальні приміщення, що об'єднують спальню та ігрову, обладнані вбудованими меблями: шафи, одноярусні ліжка.\nДля учнів II-VIII класів в залежності від конкретних можливостей рекомендується виділити закріплені приміщення для організації ігрової діяльності, гурткової роботи, занять за бажанням учнів, денного сну для ослаблених.\nДля забезпечення максимально можливого оздоровчого впливу та збереження працездатності учнів, які відвідують групи продовженого дня, необхідна раціональна організація режиму дня, починаючи з моменту приходу в загальноосвітній заклад, і широке проведення фізкультурно - оздоровчих заходів.\nНайкращим поєднанням видів діяльності що навчаються у групах продовженого дня є їх рухова активність на повітрі до початку самопідготовки (прогулянка, рухливі і спортивні ігри, суспільно корисна праця на ділянці навчального закладу, якщо він передбачений освітньою програмою), а після самопідготовки - участь у заходах емоційного характеру (заняття в гуртках, ігри, відвідування видовищних заходів, підготовка і проведення концертів самодіяльності, вікторин та інші заходи).\nВ режимі дня повинні обов'язково передбачатися: харчування, прогулянка, денний сон для учнів I класів і ослаблених учнів II-III класів, самопідготовка, суспільно корисний працю, гурткова робота та широке проведення фізкультурно-оздоровчих заходів.\n3. Відпочинок на свіжому повітрі\nПісля завершення навчальних занять у загальноосвітньому установі для відновлення працездатності учнів перед виконанням домашніх завдань організовується відпочинок тривалістю не менше 2 ч. Основна частина цього часу проводиться на свіжому повітрі. Доцільно передбачити прогулянки:\n• до обіду тривалістю не менше 1 год, після закінчення учбових занять в школі;\n• перед самопідготовкою протягом 1 ч.\nПрогулянки рекомендується супроводжувати спортивними, рухливими іграми та фізичними вправами. У зимовий час корисно організувати заняття ковзанярським спортом, лижами 2 рази в тиждень. У теплу пору року рекомендується організувати заняття легкою атлетикою, волейболом, баскетболом, тенісом та іншими спортивними іграми на відкритому повітрі. Рекомендується також використовувати плавальний басейн для занять плаванням і водним спортом.\nУчні, віднесені до спеціальної медичної групи або перенесли гострі захворювання, під час спортивних і рухливих ігор виконують вправи, не пов'язані зі значним навантаженням.\nОдяг учнів під час занять на відкритому повітрі повинна охороняти їх від переохолодження і перегрівання і не утрудняти рухів.\nВ негоду рухливі ігри можна переносити в добре провітрювані приміщення.\nМісцем для відпочинку на свіжому повітрі та проведення спортивного години може бути пришкільний ділянку або спеціально обладнані майданчики. Крім того, для цих цілей можуть бути використані прилеглі сквери, парки, ліс, стадіони.\n4. Організація денного сну для першокласників і ослаблених дітей\nСон знімає втому і збудження дітей, які тривалий час перебувають у великому колективі, підвищує їх працездатність. Тривалість денного сну повинна бути не менше 1 ч.\nДля організації денного сну повинні бути виділені спеціальні спальні, або універсальні приміщення площею з розрахунку 4,0 м на одного учня, обладнані підлітковими (розміром 1600 х 700 мм) або вбудованими одноярусними ліжками.\nПри розстановці ліжок необхідно дотримувати відстань між довгими сторонами ліжка - 50 см; узголів'ям - 30 см; ліжком і зовнішньою стіною - 60 см, а для північних районів країни - 100 см.\nЗа кожним які навчаються повинно бути закріплено певний спальне місце зі зміною постільної білизни в міру забруднення, але не рідше 1 разу в 10 днів.\nСпальні приміщення рекомендується провітрювати за 30 хв до сну, сон проводити при відкритих фрамугах або кватирках.\n5. Підготовка домашніх завдань\nПри виконанні навчаються домашніх завдань (самопідготовка) слід дотримувати наступні рекомендації:\n• приготування уроків проводити в закріпленому навчальному приміщенні, обладнаному меблями, що відповідає зростанню навчаються;\n• починати самопідготовку в 15-16 год, так як до цього часу відзначається фізіологічний підйом працездатності;\n• обмежувати тривалість виконання домашніх завдань, щоб витрати часу на виконання не перевищували (в астрономічних годинах): у II-III класах - 1,5 год, у IV-V класах - 2 год, в VI-VIII класах - 2,5 год, у IX-XI класах - до 3,5 год;\n• надавати на розсуд навчаються черговість виконання домашніх завдань, рекомендуючи при цьому починати з предмета середньої труднощі для даного учня;\n• надавати їм можливість влаштовувати довільні перерви по завершенні певного етапу роботи;\n• проводити фізкультурні хвилинки тривалістю 1-2 хв;\n• надавати курсантам, які закінчили виконання домашніх завдань раніше всієї групи, можливість приступити до занять за інтересами (в ігровій, бібліотеки, читальні).\nПозаурочну діяльність реалізують у вигляді екскурсій, гуртків, секцій, олімпіад, змагань і т. п.\nТривалість занять залежить від віку та виду діяльності. Тривалість таких видів діяльності, як читання, музичні заняття, малювання, ліплення, рукоділля, тихі ігри, повинна становити не більше 50 хв в день для учнів I-II класів та не більше 1,5 год в день для інших класів. На музичних заняттях рекомендується ширше використовувати елементи ритміки та хореографії. Перегляди телепередач і кінофільмів не слід проводити частіше двох разів на тиждень з обмеженням тривалості перегляду до 1 год для учнів I-III класів і 1,5 год - для учнів IV-VIII класів.\nРекомендується для організації різних видів позаурочної діяльності використовувати загальношкільні приміщення: читальний, актовий і спортивний зали, бібліотеку, а також приміщення близько розташованих будинків культури, центри дитячого дозвілля, спортивні споруди, стадіони.\nПравильно організоване і раціональне харчування є важливим оздоровчим фактором. При організації продовженого дня в загальноосвітньому закладі має бути передбачено триразове харчування учнів: сніданок - на другій або третій перерві під час навчальних занять; обід - у період перебування на подовженому дні в 13-14 год, полуденок - в 16-17 ч.


Статті Archives - Ремонт побутової техніки\nРемонт побутової техніки > Статті\nДефрагментація жорсткого диска ноутбука є одним з найшвидших, простих і ефективних методів для збільшення продуктивності вашого ноутбука. На сьогоднішній день на ринку представлені сотні дефрагментаторів, що пропонують дефрагментацію жорсткого диска і оптимізацію налаштувань ноутбука. Чи знаєте Ви що підходить для вашого ноутбука і які функції із запропонованих вам варто використовувати, для підтримки вашого жорсткого диска в найкращому стані?\nУ цій статті Ви дізнаєтесь як правильно дефрагментировать Ваш жорсткий диск і отримати результати, які ви шукаєте.\nВи напевно чули про фрагментацію і її вплив на продуктивність ноутбука, і нарешті вирішили, що з цим треба щось робити. Насамперед Ви шукаєте в інтернеті поради по дефрагментації вінчестера, і виявляєте, що Вам потрібен дефрагментатор для цього завдання. Ви також виявляєте, що одна з подібних програм вбудована в о.с. Windows. При детальному вивченні цієї програми і багатьох інших, Вам найімовірніше захочеться знайти програму з більш широкими можливостями і більш швидку. Якщо Ви вирішили використовувати безкоштовну програму Auslogics Disk Defrag ця стаття буде особливо корисна для Вас, тому що ця програма буде використовуватися в якості прикладу.\nРада №1: Чи не дефрагментируйте сміття;\nРада №2: Робіть дефрагментацію, тільки тому, що необхідно;\nРада №3: Точки відновлення системи Windows;\nРада №4: Якщо ви боїтеся працювати з SSD краще нічого не робити;\nРада №5: Робіть розміщення файлів у відповідному місці;\nРада №6: Налаштуйте колірні профілі за своїм бажанням.\nКваліфікований ремонт електроплит Gorenje у Києві\nОдин з напрямків нашого сервісного центру – це ремонт електроплит Gorenje в Києві. Особливостями плит Гореньє є:\n2. Легкість в користуванні;\n3. Управління на основі електроніки;\n4. Мала потреба в електроенергії.\nНезважаючи на те, що характеристики плит Гореньє досить високого рівня, вони також рано чи пізно ламаються. Часто це відбувається внаслідок неправильного використання, а також у зв’язку з природним зносом деталей.\n1. Не працює таймер духовки, не вимикається автоматично;\n2. Збої в роботі конфорок, не працює перемикач;\n3. Плита відключається повністю при включенні конфорок (Несправна пробка-автомат).\nБуває також, що порушення роботи плити Гореньє може бути пов’язано з перебоями в електричній мережі будинку. Ні в якому разі не намагайтеся вирішити проблему самостійно! Довірте ремонт електроплит Gorenje в Києві фахівцям сервісного центру «ТЕСТ Майстер». Тільки досвідчені майстри проведуть діагностування, виявлять джерело несправності і допоможуть в найкоротші терміни вирішити це питання. Втручання в роботу системи пристрою недосвідченим людиною, загрожує небезпекою здоров’ю, а також подальшого пошкодження техніки. Після проведення якісного ремонту електроплит Gorenje в Києві, Ви знову зможете приступити до приготування їжі. Зв’яжіться з нашими фахівцями в зручний для Вас час. На всю виконану роботу видається гарантія.\nВідремонтую блок живлення\nНовинка Compute Stick від Intel представлена в двох модифікаціях: у одній встановлена система Windows 8.1, при цьому вартість становить 150 доларів, у другий – Ubuntu Linux 14.04, така обійдеться покупцям дешевше, в 110 доларів. Хвиля замовлень на новий міні-комп’ютер почалася вже навесні цього року.\nСвоє чергове дітище Compute Stick компанія Intel анонсувала ще взимку цього року. Початок продажів припало на перший місяць весни. За початковим розрахунками, модель, що базується на Linux, мала б коштувати трохи менше: передбачувана вартість визначалася 89 доларами. І ще один цікавий факт, який також слід відзначити: всього через місяць після появи Compute Stick команда Beelink представила майже аналогічний пристрій.


7 способів набрати м'язову масу » журнал здоров'я iHealth\niHealth » Схуднення » 7 способів набрати м’язову масу\nНе обов’язково бути бодібілдером, щоб знати, як наростити м’язову масу – існує багато корисних порад як для чоловіків, так і для жінок. Наростивши її, ви зможете поліпшити обмін речовин, так як м’язи спалюють жир і збільшують швидкість метаболізму. Це також допоможе зміцнити кістки, запобігти остеопороз або переломи, а також дозволить вам залишатися стрункою і в тонусі. Спробуйте ці поради по массонабору — всі вони безпечні на 100%.\n1. Їжте білок\nОдин з кращих рад – білок повинен бути присутнім в кожному вашому прийомі їжі. Він просто необхідний для нарощування міцних м’язів і запобігання катаболізму – руйнування м’язових волокон. Всупереч загальній думці, тварини джерела білка – це не кращий варіант, так як вони мають запальний характер, і вашому організму важко їх перетравити. Білок є скрізь, наприклад, в овочах, цільних зернах, листяних овочах, горіхах, насінні і бобових. Ви також можете вибрати сухий білок на рослинній основі.\nСилові тренування допомагають швидко набрати масу і запобігти атрофії м’язової тканини. Вага, який ви повинні піднімати, залежить від того, як сильно ви хочете збільшити свої мускули. Чим більше «горбів» хочете, тим важче повинні піднімати і робити менше повторів (менше 8 або скільки зможете). Якщо ви просто хочете тримати їх в тонусі, можна піднімати меншу вагу і збільшити кількість підходів (до 15, наприклад). Якщо ви можете підняти більше, ніж написано вище, значить, ваги цього недостатньо для вашої мети.\n3. Спіть досить\nСон і відпочинок достатньої тривалості дозволить м’язам відновитися і зрости. Без достатнього часу на відпочинок вони можуть ослабнути і почнуть «ламатися». Поки ви спите, волокна м’язів відновлюються і повертаються до зростання, так що ви можете продовжувати свої тренування без втрати результату.\nЗа темою: Гипохолестериновая дієта №10 для хворих на гіпертонію\n4. Силові тренування після кардіо\nЯкщо ви хочете схуднути, робіть кардіо після силових тренувань, але якщо ви хочете набрати м’язову масу, робіть все в точності до навпаки. Кардіотренування руйнують м’язові волокна, так що останнє, що вам потрібно, це біг після силових тренувань.\n5. Виконуйте вправи з ваговими навантаженнями\nТакі вправи, як ходьба, випади, йога, вправи у хореографічного верстата і пліометріка, — це відмінний спосіб збільшити масу, не перекачиваясь. Вони допоможуть вам створити стрункі м’язи поступово, а також зроблять вас більш міцною і гнучкою. Силові навантаження також захистять ваші кістки від переломів і остеопорозу.\n6. Їжте багаті кальцієм продукти\nКальцій дуже важливий для здоров’я кісток, відновлення і нарощування маси. Однак найкращими джерелами кальцію є зовсім не молоко. Замість цього краще привчити себе до вживання мигдалевого або соєвого молока, шпинату, насіння чіа, горіхів, насіння, тофу і зеленолистих овочів – у всіх цих продуктах в два рази більше кальцію, ніж у коров’ячому молоці, не кажучи вже про те, що вони мають не таке запальне вплив на ваш організм.\n7. Їжте відразу після тренування\nТакож важливо приймати їжу відразу після тренування. Глікоген в м’язах необхідно поповнити відразу ж після тренування, він сприяє відновленню. Після фізичних навантажень ви повинні їсти білок і здорові джерела вуглеводів, щоб почався процес їх відновлення. Банан або ягоди в смузі з додаванням сухого білка на рослинній основі – це відмінний варіант, та як він наситить вас цими двома поживними речовинами.\nЯкщо ви шукаєте способи, щоб набрати м’язову масу, не варто просто сидіти і чекати результатів. Ви не станете качком за один день, але якщо будете дотримуватися цих порад, то побачите результати вже дуже скоро.


″Парсифаль″ на ваґнерівському фестивалі: скандал не відбувся | Музика й кіно, література й мистецтво з Німеччини | DW | 31.07.2004\n"Парсифаль" на ваґнерівському фестивалі: скандал не відбувся\nМузичний фестиваль Ріхарда Ваґнера, що проходить до кінця серпня в баварському місті Байрейт, відкрився наприкінці минулого тижня незвичною постановкою ваґнерівської опери “Парсифаль”.\nСцена з опери "Парсифаль" у постановці Крістофа Шлінґензіфа\nПеред початком цьогорічного 93-го фестивалю імені Ріхарда Ваґнера багато хто очікував від прем”єрної вистави за оперою “Парсифаль” чи справжнього скандалу, чи принаймні сенсації. Це й не диво, адже режисером постановки був відомий в Німеччині театральний провокатор Крістоф Шлінґензіф.\nCкандалу чи сенсації з прем”єри “Парсифаль” у постановці Крістофа Шлінґензіфа на Зеленому пагорбі в Байрейті не вийшло. Вистава пройшла успішно, хоча думки публіки щодо неї розділилися.\n43-річний Крістоф Шлінґензіф інсценував пізній твір Ваґнера “Парсифаль” у стилі язичницько-християнського культу про народження, смерть і спасіння Господнє. Доповнили його ще африканські традиції та ціла низка давніх міфів. Так, приміром, замок, у якому зберігається святий Ґрааль у виставі постає у вигляді котла, в якому перемішуються різні нацї та релігії. Вони очікують, коли Господь позбавить їх від страждань.\nШлінґензіф насичив виставу, особливо її перший акт, символами та картинами. Серед нагромадження декорацій на сцені можна було розрізнити предмети різних культів, фрагменти будівель, стіни зруйнованих споруд. Оскільки сцена оберталася, то в глядача складалося враження, що діючі особи опери ніби “подорожують” нею. Сцени часто переривали демонстацією відеофільмів. Головний персонаж у цих уривках – заєць. Крістоф Шлінґензіф так пояснює появу цього образа в опері:\n”До образу зайця я прийшов через пастора на ім”я Ганс-Генріх Вольфф, який поширював християнську віру в 19 сторіччі. Саме він часто розповідав тодішню легенду про зайця. Заєць, який спустився на Землю, щоб сповістити людям: хто був мертвим, воскресне. Але заєць сказав, що хто помер, залишатиметься мертвим. З того часу зайця вважають блазнем. Але заєць відіграє велику роль, приміром і у буддизмі. Тобто всі ці різні фактори й наштовхнули мене на створення цього образу”.\nПісля вистави критики зазначали, що для того, аби зрозуміти постановку, треба було б переглянути її принаймні чотири рази. Настільки насиченими і різноманітними є символи, мотиви й декорації, які дуже швидко змінюються. Інколи складається враження, що їм не вистачає логіки. Пояснює драматург вистави “Парсифаль” Карл Геґеманн:\n”Історії, про які можна сказати: так, тепер все зрозуміло, тепер мені ясно, що малося на увазі, ми більше не можемо розповідати. Таким чином ми вводимо в оману самих себе. Як на мене, то не треба розуміти річ до кінця, щоб її пізнати. Достатньо загального враження, яке виникає у глядача. Наша постановка відображає той хаос, в якому ми живемо. І вона не покликана впорядковувати цей хаос”.\nХаос і невизначенвість є характерними для творчості режисера Крістофа Шлінґензіфа. Він охоче поляризує публіку. Своєю постановкою ваґнерівської опери “Парсифаль” йому це точно вдалося. Поляризувати публіку однозначно не вдалося французькому диригенту П”єру Булезу. Саме він, за оцінками критиків, був зіркою прем”єри, гарантувавши глядачам насолоду від музики Ваґнера.\nАвтор Леся Юрченко, Рік Фулькер\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/APBX\nСША заявили про початок виведення своїх військ із Сирії 19.12.2018\nБілий дім заявив про перемогу над "Ісламською державою" у Сирії та початок виведення американських військ з країни.\nПідозрюваний у справі Бабченка вийшов на волю 19.12.2018