Установка вікон ціна | wilio.com.ua\nУстановка вікон ціна\nШукаєте установника вікон? У цій категорії є 26 224 віконних майстрів. Відправити запит.\nСкільки коштує установка вікон? При установці вікон ми часто надаємо такі послуги: орієнтування, транспортування, встановлення та встановлення вікон. Вартість установки вікон становить близько 65-100 євро за штуку. Найдорожчим пунктом установки вікон зазвичай є установка запобіжних вікон з багатокамерним склопакетом. До додаткових витрат можуть входити: транспортні витрати, післягарантійне обслуговування та дрібний ремонт, який коштує в середньому 15-50 євро. Коли ви введете запит, ми зв’яжемося з постачальниками 26 224. Вам більше не доведеться шукати: ціна на збірку вікон, з нами ви отримаєте найкращі пропозиції та якісну роботу.\nРемонт жалюзі ціна\nРемонт вікон ціна\nСервіс вікон, ремонт вікон ціна\nЦіна за: Установка вікон\nНизька ціна403,00 ₴/кс\nСередня ціна479,88 ₴/кс\nВисока ціна620,00 ₴/кс\nЩоб дізнатись точну ціну встановлення Windows, надішліть вимогу до наших перевірених експертів, тому ви отримуєте кілька пропозицій. Див. Ціни на кожну послугу в категорії Монтаж Windows.\nПластикові вікна80.6₴ / м\nВстановлення пластикових вікон у новобудові\nРозсувні двері155.0₴ / м\nВстановлення пластикових дверей HST, PSK та елементів понад 4 м2\nРозбирання, монтаж, кладкові роботи124.0₴ / м\nДемонтаж старого вікна, збірка нового пластикового вікна, потрібна кладнкова робота.\nЛікування з'єднувальних запчастин43.4₴ / м\nПарометричні та паропроникні стрічки\nДерев'яні вікнаСкільки коштують дерев'яні вікна? Для дерев’яних вікон ми часто надаємо такі послуги:...\nАлюмінієві вікнаСкільки коштують алюмінієві вікна? Для алюмінієвих вікон ми часто надаємо такі послуги:...\nРемонт жалюзі Скільки коштує ремонт жалюзі та ролет? При ремонті жалюзі та ролет ми...\nПластикові вікнаСкільки коштують пластикові вікна? Для пластикових вікон ми найчастіше надаємо такі послуги:...\nРозсувні вікнаСкільки коштують розсувні вікна? Ми часто надаємо такі послуги з розсувних вікон:...\nПідвіконняСкільки коштують підвіконня? При установці підвіконня ми найчастіше надаємо такі послуги: орієнтування,...\nРемонт віконСкільки коштує ремонт вікон? При ремонті вікон ми часто надаємо такі послуги:...\nСервіс вікон, ремонт віконСкільки коштує обслуговування та ремонт вікон? При обслуговуванні вікон та ремонті вікон...\nСкільки коштує вікна обміну? Ціна обміну вікна, включаючи пов'язані роботи, і відповідний матеріал може варіюватися від 200 до 600 євро залежно від розміру вікна. Витрати на обмін вікнами впливають на різні фактори, такі як кількість вікон, стиль вікон та ціна роботи. Що слід враховувати при плануванні зміни вікна: Витрати на заміну скла Чи буде вікно з одним або подвійним склом, Тип вікна: розсувне вікно, вікно перекидання ... Як і з кожним поновленням домогосподарств, вікна залежать від двох фундаментальних предметів: вартості матеріальних цін та ціни на роботу. Деякі постачальники заряджають ціну роботи в годину, інші за вікном. Коли мова йде про матеріал, тим більше Windows ви змінюєте, чим вище ваші витрати. Деякі рішення вважають за краще не змінювати всі вікна відразу, але безперервно. Якщо ви турбуєтеся про витрати, ви можете повідомити постачальника вікон, якщо він пропонує знижку, коли ви замінюєте всі вікна одночасно. Постачальник, для якого ви вирішили виконувати вимірювання перед встановленням, так що Windows Windows сидів на міліметр. На додаток до індивідуального миру, ціни на зміну вікна також впливають на три фактори: Вікно скло, Вітрина і віконні кадри. Витрати на заміну віконного скла Є два основних типи скла: розвантаження та подвійне трубопровідне скло (також називається одиночними та подвійними S). Існує також потрійний, який використовується досить в дуже холодному кліматі. Аксесуари та інші обробки можуть збільшити енергоефективність вашого вікна - такі аксесуари, звичайно, буде коштувати вам ще більше грошей. Ключові концепції. Вікно розв'язування Як ім'я, вікно одноразова (одноліндер) має лише один шар скла. Забезпечує мало або без ізоляції. Двошарове вікно Подвійні скляні вікна мають два шари, що є повітряним простором, який служить ізоляційним бар'єром. На поверхні скла, так зване скляне покриття, яке блокує теплові та ультрафіолетові промені від сонця без блокування природного світла. Газ аргон Газ аргону щільніше, ніж повітря і має нижчу теплопровідність. Він покращує потужність подвійного вікна. Ціни на такі ізоляційні окуляри варіюються від 50 EUR / м2 відповідно до типу аргону. Вартість заміни вікна крила Обмін віконними крилами коливається від 170 євро залежно від розмірів. У них є бічна петля та відкриваються з середини. Стиль крила дозволяє кращий потік повітря та менш перешкоджати в перспективі. Вартість заміни розсувного вікна Розсувні вікна переміщуються горизонтально уздовж злітно-посадкової смуги. Середні ціни варіюються від 200 євро вище. Витрати на маркування Вони вигідні в дощовому кліматі, а їхні ціни складають близько 220 євро. Відкривається знизу. Він створює маркіз, який дозволяє залишити відкрите відкрите вікно для повітряного потоку, навіть якщо йде дощ. Класичний (і дорогий) стиль вікна, вікно Аркієр тягнеться з конструкції. Вартість заміни вікна Рамка, яку ви виберете, є основою для нового вікна. При розгляді, які вікна купуєте, ви повинні спочатку подумати кадру, потім на склі. Загальні матеріали та їх переваги та недоліки: Пластикова рамка - це не так стійкий або привабливий, ніж дерево або алюміній, але пластикові вікна легко утримувати добре ізольовані та доступні. Скляна волоконна рамка - великий ізолятор; Скло волокно є сильним і енергоефективним. Виглядає схоже на пластик, але набагато дорожче. Алюмінієва рамка - алюміній - це сучасна і дуже міцна. Однак це призводить до тепла, тому це не ідеальний вибір для кулерного клімату. Композитна рамка - виготовлена з частинок та інших деревних матеріалів, які є протиповітряними, легко підтримують і є екологічними. Дерев'яна рамка - дуже міцна, енергозберігаюча не дорога. Деревина вимагає регулярного лакування та обслуговування для підтримки своєї функції та класичного вигляду. Як я можу знайти встановлювач вікна? Більшість з нас змінює Windows один раз у живих. Таким чином, ви повинні вибрати вікно та досвідчений інсталятор, щоб приділяти достатню увагу. Тому ви повинні бути не тільки засновані на цінах, хоча якість вікон дуже важлива. Важливіше, щоб Windows встановлюється правильно та професійно. Дешеве вікно встановлене правильно, може бути набагато більш ефективним, ніж неправильно встановлене вікно вищої категорії. Тут приходить до ряду професіоналів, щоб зібрати вікна з експертизами. Перед вибором це добре погоджується деталі вашої ідеї. Наприклад, зовнішній вигляд вікна є найвищим пріоритетом або віддають перевагу особливості? Як тільки ви роз'яснюєте свої ідеї, професіонал може рекомендувати вікно, яке відповідає вашим потребам, а також оцінка цін. Нові витрати на енергію Windows. Оновлення вікон з однією таблицею до нових подвійних вікон збільшує енергоефективність приблизно 10%, а ці енергозбереження збільшуються з часом. Значення нових вікон на наступному продажу Практика показує, що домовласники можуть отримати значний відсоток Windows при продажі свого будинку. Більшість покупців знають про ускладнення та витрати, пов'язані з обмін вікнами. Ваш брокер зможе вказувати в запропонованій ціні нових вікон, ніж великий плюс. Це, безумовно, проект, який вартий розглянути та варто інвестувати. Середня вартість загальних вікон сімейного будинку може становити від 1600 євро та вище, за кількістю вікон для всього будинку. Це, як правило, включає роботу, дозвіл та відправлення та розпоряджатися всіма існуючими вікнами. Вікна можуть витримати від 20 до 30, залежно від якості. Багато Windows мають гарантії, які можуть захистити клієнта 20 або 30 років. Деякі компанії гарантують захист від скла. Отже, в основному, якщо Windows зламаються з якоїсь причини, вони замінять їх. Якщо ви вже збираєтеся обмін Windows, він зазвичай рекомендується зробити обмін вікнами всього будинку. У багатьох постачальниках можна отримати кращу ціну. Крім того, будинок матиме кращу енергозбереження, якщо ви заміните їх усіх, а не лише декілька. Обмін вікнами зазвичай зберігають витрати на опалення та охолодження. При покупці Windows ви не обов'язково зосереджуєтесь на вершині маркера, іноді допомагає оглядам та використовувати їх, щоб знайти правильний постачальника, який заощадить гроші на продукт. Введіть попит сьогодні і пропонує від досвідчених постачальників, які ви отримуєте протягом декількох хвилин.


Дмитро Джулай: тим, хто зупинився на рівні «типовий англійський футбол», треба завершувати з професією - MatchDay\nДмитро Джулай: тим, хто зупинився на рівні «типовий англійський футбол», треба завершувати з професією\nВ другій частині інтерв’ю з Дмитром Джулаєм ви дізнаєтесь, чому «Динамо» впало так низько, чому він не коментує чемпіонат України та хто такі експерти з Вікіпедії.\n18 июня 2014, Среда. 08:30 Украина Мастодонты\n«КОЛІНА ПРИЇХАВ ЗАРОБЛЯТИ, А НЕ ДОПОМАГАТИ»\n— Дмитре, ти сам футбольні програми дивишся?\n— Іспанські — дивлюсь. Іноді собі «Профутбол» закачую, але це рідко, тому що Іспанія — мій чемпіонат. Закачую ту програму, де працює Каньїсарес. Плюс мого знайомого іспанська програма. Різниця в тому, що там людям, які можуть робити якісний продукт, дають його робити. Єдина різниця. У нас можна робити те саме. Можна і людей знаходити для цього. Не так вже і страшно. Там є умови для цього. «Ельтьєдес п’єс» — програма по іспанському чемпіонату, після кожного туру цікаві історії, і Каньїсарес там ведучий. Жодного разу від них я не чув слова, що засудили «Барселону» чи «Реал». Так, як це постійно відбувається у нас. Так, там є навіжені в газетах. В газеті AS Томас Франсеро, він «мадридиста», і він буде там писати так само, як у «Ельмундо Депортіво» чуваки, які розповідають, який «Реал» поганий. У цій програмі жодного разу не пам’ятаю розмов про арбітраж. Якщо є якісь суддівські питання, то кожен з учасників програми скаже свою точку зору. На цьому закінчують, ніяких істерик не буває. Це реальна програма по тому, що відбувається на полі.\n— Якби ти робив програму в українських умовах, невже закривав би очі на суддівство?\n— В чому різниця з нами, у нас насправді проблема в тому, що часто «тримайте злодія» першим кричить злодій. У програмі розповідають: «Судді всі за «Динамо», а з іншого боку будуть говорити: «Подивіться, як тих тягнуть». Ми до того можемо підійти, що наші судді в булочну на таксі не їздять. Ти ж знаєш, що це виходить падлюка, яка загнала вчора, і далі буде це робити. Тоді виникає питання до журналістів: «Що ми з цим робимо?» Ми закриваємо на оце очі і дивимось, що відбувалось на полі з точки зору тактики. Якщо говоримо, то як говоримо, бо вони ж зажди виправдовують: так нам дають, це ж не те, що ми з прейскурантом виходимо. Хоча, можливо, хтось вже з прейскурантом і ходить. Значить, треба йти до тих, хто дає, а ми не знаємо, хто. Часто говорять, що господар клубу може і не знати, там можуть бути якісь люди. Можуть бути якісь люди, далі що? Рано чи пізно ми приходимо до того, коли в один момент маємо показати цю людину, яка дає. От мені цікаво було б це подивитись, як би це виглядало. А нам потім скажуть: «Що ви показуєте? Ви довели це? До суду готові йти доводити?» З цієї точки зору журналістика має перетворюватися на каральні органи. Журналіст не має доводити провини, він має говорити про факт. Цей факт підкріпити якомога більшими доказами. Ми бачили це, це і це, і ось цей суддя проти тієї команди так, так і так. А коли Коліна потім каже: «Що ви мені тут розказуєте? Я що, прокурор? Йдіть до прокурора!» Якщо вже Коліна це говорить...\n— Тебе дивує, що він приїхав допомагати, а став адвокатом арбітрів?\n— Він приїхав заробляти, а не допомагати. Він — людина, яка розуміється на своїй професії, але він приїхав заробляти. Якщо він зможе допомогти — це чудово, але об’єктивно подивитись. До досягнень відносять: ось він того відправив судити. Ярослав Козик зараз поїхав судити елітний раунд U-19. Це не показник. «Бетіс» грав з хорватською «Рієкою» в групі, судив Бойко. І іспанці написали, що у них є така марка напою називається «домашня», «касера». Тобто суддя, який судить на користь господарів, він «касера». Бойко був більш домашнім, ніж цей напій. Можна говорити: наші арбітри почали їздити, але це не означає, що вони змінилися. Вони ж тут судять так само. А як це змінити, не тільки від журналістів залежить? Можливо, тут мають і футболісти своє слово сказати?\n— Так а футболісти говорять відкрито. Вони питають, скільки ми можемо про це говорити?\n— Шукати методи, свої способи. Справа в тому, що всім все відомо. Всі знають, що у «Дніпрі» їм суворо заборонено навіть думати про це. І тому щороку їх можуть загнати, і вони нічим відповісти не можуть. Може, Рамос тому і пішов: зрозумів, що підняв їх на друге місце, і це максимум, все. Знамениті історії, коли «Кривбас» прибивав «Дніпро» тільки тому, що Коломойському хотілось, щоб вони рубились між собою.\n— Ти давав інтерв’ю колезі і пройшовся по «однокласниках»...\n— Проблема в тому, чому це з’являється і чому триває. Люди, які прийшли до наших футбольних клубів, не знають, що таке чесність взагалі. Стали тим, ким вони стали, не тому, що були видатними бізнесменами. І у них хронічна недовіра до всіх. І коли вони збираються і говорять: «Давайте не будемо давати суддям», то кожен з них тримає дулю в кишені. Насправді має бути цікаво. Зіграти реальний чемпіонат, щоб рубка була і за спортивним принципом. Але, мабуть, минуле все одно сидить в них. Якби воно не було. В будь-якому клубі, навіть ті, які входять до цих угруповань. Самодостатності не вистачає. Їх влаштовує така система, може така система чи звичка. Ми платимо, а воно вже йде нагору. Це все йде від стосунків в країні. Це копія. В Румунії була така група команд писали «каапєратіва». Як одне одному здавали матчі, щоб не вилетіти. Вони на кілька сезонів собі гарантували, що ніхто не вилітає. Чітко обмінювались «три в три». А потім я почав дивитись, що ці команди почали вилітати. Щось змінилось таки. «Клуж» різко став чемпіоном. А в Польщі дуже просто посадили кількох.\n— Як такі матчі коментувати чи робити про них репортажі?\n— Чемпіонат України я коментував один раз у житті. Це був матч «Арсенала» з «Іллічівцем», і Олександр Рикун тоді ще грав за маріупольську команду. Просто щастя було, що він був на полі. Матч був абсолютно нормальний. Більше з чемпіонатом України не перетинався. У нас на «Поверхності» якось була субліцензія, український чемпіонат на себе брав Вітя Вацко або Вадік Власенко.・@\n— Не цікаво було коментувати український чемпіонат?\n— Якщо ти сядеш на матч, де хтось комусь здає, і що ти будеш розповідати? Цікаві підключення правого захисника? Я, в принципі, чемпіонат Греції не вважаю за потрібне дивитись. «Олімпіакос» там всіх топче, а в кінці сезону половина команд може пропасти або в Туреччині історія з «Фенером». Дивишся, немов би, боротьба, а насправді — фігня.\n— За скільки часу можеш побачити, що матч не чистий? Леонід Кучук якось сказав, що 15 хвилин йому вистачить, щоб зрозуміти...\n— Тренер значно краще розуміє футбол. Найголовніше, як забивають, хто куди біжить, як захист грає. Якби «Динамо» не грало в чемпіонаті України, навряд би ним цікавився. Знаєш, на це боляче дивитись. Якось так вийшло, що з українським чемпіонатом майже не працював. З моїм єдиним матчем вийшла дивна історія. В Києві показували «Арсенал». Мені на роботі сказали піти прокоментувати. Я перепитав, адже там Щербачов коментує. «Іди спокійно, з Щербачовим канал „Київ“ більше не працює», — сказали мені. Я приходжу на стадіон, і в кабіну за хвилин 20 до старту матчу заходить Щербачов і питає: «А ти тут що робиш?» По суті мене підставили не сказавши. Йому нічого не сказали. Я потім попросив керівників розібратись, хто там що робить, щоб такого більше не було. Матч відкоментував я, а історія вийшла справді дурнувата. Це був мій єдиний матч чемпіонату України.\n«ДИНАМО» ЗАСТРЯГЛО НЕ ЗНАЮ В ЯКОМУ СТОЛІТТІ«\n— Казали, що ти не хочеш коментувати український чемпіонат, оскільки вболіваєш за «Динамо»...\n— Та ні! До чого це? Вболівати можна за кого завгодно. І взагалі думаю, якщо ти вболіваєш, то набагато прискіпливіше до цієї команди маєш ставитись. Це нормально явище. Зализувати одне місце — це ж не вболівання. А розповідати: «От у нас великий тренер!» Тільки тому, що він був гарним гравцем. «І от ми виграємо», дехто говорив. Та ніхера ми з ним не виграємо! Це було спочатку зрозуміло. Але були такі, хто виписував: «Ми вже побачили майбутнє «Динамо» у другому таймі матчу з «Дніпром». Якщо ти вболіваєш і, особливо, якщо ти журналіст, маєш говорити, щоб проблеми помічали, а не казати, що все класно. Тобі як вболівальнику хочеться, щоб все було класно. Та без роботи клубу нічого не буде. А клуб у нас застряг не знаю в якому столітті. Хоча команда — це окрема тема.\n— Чого ти вважаєш, що клуб застряг?\n— Про це говорять багато моментів, з якими довелось стикатись, і про які багато чув. Не найприємніші речі.\n— Ти скептично приймав прихід Блохіна до керма команди?\n— Я одному знайомому написав, що буде п’яте місце. Виявилось третє та четверте, можливо, і не так погано. Блохін для мене лишається легендою і видатним гравцем. Але ми ж не брали якогось невідомого тренера. Зараз, наприклад, Реброва ніхто не знає, він починає працювати. Може ні, але є якась надія, що щось спрацює. А тут одразу все було видно, і от мій песимізм був виправданий.\n— Результат Блохіна у збірній можна пояснити специфікою роботи тренера збірної? Не потрібно постійно бути з командою, проводити збори...\n— Іспанія — 0:4, Італія — 0:3. Аравія зрозуміло, Туніс теж «точку» не поставили, коли Ворона (Андрій Воронін. — Прим. авт.) рукою зіграв. Швейцарія — пенальті. З точки зору результату — чудово. Не скажеш, що це щось таке. Якщо говорити про вихід на чемпіонат світу, то група була без Франції та Італії. Потім почали говорити, що ось там був Альтман, Альтмана не було на відборі до Євро. Це інші нюанси. Блохін до клубу прийшов. Ми всі знали, як він працював з клубами в Греції, Росії та Україні. По «Чорноморцю» питання, там він був спортивним директором. Суть в тому, що, на жаль, можна було спрогнозувати. Проблема в тому, що прогнозуванням у «Динамо» ніхто не займався.\n— В твіттері ти написав: «Коли здається, що це вже дно, Ігор Суркіс стукає знизу». Це ти про вибір тренера?\n— Ні! Про четверте місце. Ще ж є п’яте! А що Ребров? Він починає працювати. Про нього поки немає інформації. Фінал Кубку перший тайм команда гарно зіграла. Віда два забив, це взагалі важко усвідомити. Тільки уявіть — Віда робить дубль. Суть в тому, що ми забили два зі стандартів. І там теж були спеціалісти з Вікіпедії, які писали: «Начало второго тайма плохое было». Вибачте, але ми з «Шахтарем» грали, а не з командою другої ліги. Це нормально, що «Шахтар» почав активніше діяти, їм треба було забивати. Не сказав би, що було страшно програти 2:3 чи 2:4. Згадується домашній матч в чемпіонаті навесні. Сідаю дивитись, і одразу було зрозуміло, чим закінчиться. А тут справді був бій. Мої слова були про четверте місце. В Україні ми ніколи так низько не падали. В 1991 ще в Союзі ми п’яте посіли. Програли 0:1 в останньому турі «Торпедо» і опустились. А в Україні ось так, щоб за 10 років тебе опустили з міцного першого на четверте, це треба талант мати.\n— Ти розкритикував «динамівський» менеджмент. В той же час можна виправдати президента клубу, який вклав шалені гроші у трансферну кампанію...\n— Можна взяти дерево і купити йому всіх футболістів, але чемпіонами ми не станемо. Тобто вибір тренера — це стратегічний крок. Від цього залежить дуже багато. Ми пам’ятаємо, що було, коли прийшов Валерій Газзаєв. Він зруйнував чемпіонську команду, яку побудував Сьомін. Можна було її доробити. Газзаєву теж купили всіх гравців. Андре-клоуна привезли. Скільки він там коштував? 8 мільйонів? І от так подумати, зарплата Газзаєва, витрати на футболістів. Ми пам’ятаємо, що Сьомін пішов, оскільки акції «Локомотива» міг втратити. Я думаю, вони коштували менше, ніж зарплата Газзаєва і витрати на нових футболістів. Може було краще Сьоміну дати ці гроші, щоб він лишився? Бо другий прихід Сьоміна, це вже був не той Сьомін, як виявилося. Зовсім інша атмосфера в команді. Я про глобальні рішення, які приймаються не зрозуміло як. Ми «сабомазохізмом» займались невідомо скільки разів. Коли його призначали тренером, тому що він казав: «Давай, давай». До цього все йшло, що ми рано чи пізно будемо четвертими.\n— Свого часу ти відзначав і позитивні моменти. Наприклад, оренди молоді до «Слована»...\n— Ми якось давно, як були на базі — тоді дублю не було, а грало «Динамо-2» — говорили з колегами, що молодь віддавали в оренди до команд без турнірних завдань. Подивіться, є чехи та поляки, які грають в єврокубках. Чому туди не віддавати? І коли пацани поїхали до Чехії, це був досвід. Рибалка зіграв Лігу Європи зі «Слованом». Інше життя побачив. Інше сприйняття футболу. Ми давно про це говорили. Це не така і проблема — співпрацювати з клубами Словаччини, Польщі. Ще перед стартом сезону відомо, чи гратиме команда в єврокубках і, судячи з цього, можна розуміти, чи буде людина там прогресувати. Добре, хоч зараз до цього прийшли. Про це можна було говорити 10 років тому. Коли ми були першими, то здавалось, що так буде завжди. В футболі це нічого не означає. Коли ти думаєш, а все так і буде. Не буде!\n— Конкуренти пояснюють не суто футбольними факторами домінування «Динамо» стільки років. Говорять про конфлікт інтересів та присутність на чолі федерації Григорія Михайловича Суркіса. З цим погодишся?\n— Це так само як головний редактор іспанського видання «AS» розповідає, що «Барселона» вигравала титули з Пепом Гвардіолою, тому що Анхеля Марію Вільяра (президента федерації футболу Іспанії. — Прим. авт.) свого часу не підтримав Флорентіно Перес (президент «Реала» — Прим. авт.) на виборах президента. І це була помста «Реалу», тому судді допомагали каталонцям. Всі бачили ту «Барсу». Просто тоді був дуже великий футбольний розрив, особливо коли повернувся Лобановський. Проблема в тому, що в «Динамо» проґавили підйом конкурентів. Що вони роблять, як працюють, кого купують? Просто вважали все нормально, все так буде. Тут не в чиїсь владі справа, все якось по інерції відбувалось. Це найбільша втрата, коли не плануєш на кілька років вперед, а думаєш саме якось буде.\n— Кажуть, ти дивишся дуже багато футболу. Колега Костянтин Андріюк навіть розповідав, що на Євро-2008 ти міг ввечері переглядати матчі відбору до чемпіонату світу серед таких екзотичних країн, як Екваторіальна Гвінея...\n— Це ж цікаво. Я розумію, можливо не всім. Мій іспанський знайомий Хуліо Мальдонадо, коли йому було 13 років, то почав обмінюватись відеокасетами з записами матчів. У журналі побачив оголошення. Записував іспанські матчі, відправляв кудись до Уругваю, а йому присилали поєдинки з усього світу. Тепер у нього колекція з кількох тисяч касет. Про нього Хорхе Вальдано якось казав: «Коли гратимуть Габон — Ботсвана U-20 і „Барса“ — „Реал“, він буде дивитись Габон та Ботсвану». Тому, що «Барса» — «Реал» можна потім подивитися запис, а Габон ти не знайдеш. Він собі повно тарілок розставив і дивиться. Я йому навіть тюнер «Віасату » привіз, щоб він чемпіонат України дивився. Я його розумію. Хоча не кожній людині це буде цікаво. І це нормально. Абсолютно нічого страшного, може тому я ідеалістично ставлюсь до питань рейтингу. Як же можна так дивитись тільки на цифри, якщо це цікаво. Стрімів нещодавніх кваліфікаційних матчів Кубку Африки не було. Якщо шукати тарілками, то це тарілка має бути метра три. Коли працював на «Поверхності», то просив, коли був африканський чемпіонат U-20, щоб налаштовували мені тарілки. На матчі Алжир — Гамбія, посеред трансляції пішла молитва. Команди грали далі, їм дозволено. Молитва пройшла, і трансляція повернулась на матч.\n2010 рік. Денис Босянок, Віктор Вацко та Дмитро Джулай на фіналі Ліги чемпіонів\n— Який найбільш екзотичний матч ти дивився?\n— Я щойно закачав собі матч за титул у Люксембурзі. В останньому турі зустрілись команди, які претендують на чемпіонство. Зрозуміло, що рівень там смішний, це просто для себе.\n— Футболістів вдається запам’ятовувати? До тебе можна звертатись нашим селекціонерам?\n— Все записувати треба. Якщо хтось з Південної Америки переходить, а мене питають: «А що ти про нього скажеш?» Чуваки, треба сісти, знайти ті матчі на дисках і передивитись. Коли Ескобар перейшов, то я про нього писав, передивившись. Я не міг сказати одразу: «А, Ескобар!» Я його бачив, є люди, які виділяються, сильні люди, на яких всі звертають увагу. Коли я вперше побачив Бертольйо, то у мене про нього було записано. Чисто випадково. В цьому випадку можна було не передивлятись, я знав його характеристики. Мене здивувало, що його Газзаєв запросив. Газзаєв і Бертольйо — це зовсім різні світи. У нас аргентинці не дуже заграють. Спочатку Роберто Нанні — бідолашка, зі своїми страшними колінами, а потім Бертольйо — травма. Ми якось говорили з Жекою Сідашем (головний редактор сайту «Динамоманія». — Прим. авт.) про Бразилію. І він мене запитав: «А там є хтось, хто б зараз міг прийти і реально підсилити?» Я назвав Азеведо. Через півроку він перейшов до «Металіста». Це випадок, але я скажу, що він в «Ботафого» очевидно додавав. Це помітно було. А так сказати, що через п’ять хвилин розкажи нам все про футболіста... Несерйозна розмова. Треба подивитись матчі. Подивитись, де він грав, у мене записи залишаються.\n«ЧЕМПІОНШИП — СПРАВЖНЯ АНГЛІЯ»\n— Багатьох цікавить, чому ти про Чемпіоншип любиш говорити більше, ніж про Прем’єр-лігу?\n— Це кайф. Можливо неправильно буде сказати, що це справжній англійський футбол. Але для мене це справжня Англія. Тут йдеться не про стиль гри, а про атмосферу на стадіоні, про сприйняття команди містом. Це треба прожити, відчути.\n— А у Прем’єр-лізі цього немає?\n— Поки цей зв’язок лишився, хоча його дуже стараються розірвати. Я про зв’язок команди з містом. Це вирвати неможливо. Тому всі ці шейхи не можуть знищити це. Китайці не вболівають за «Рочдейл». Зараз цей клуб піднявся з Ліги два в Лігу один. Там є те, чого у нас можливо не вистачає. Ось четвертий дивізіон, і ти відчуваєш, що там йде реальна боротьба. Там ніякої підстави не буде. Якщо там суддя свиснув не так, він просто помилився. Можливо, рівень слабкий, чи не помітив, не побачив. Люди які виходять на поле, будуть пахати до останнього. Жоден інший четвертий дивізіон не транслюється на міжнародний рівень. Матч Ліги 2 транслював «Спорт 1». Це особливий світ. Якщо туди їдеш, то не дуже дорого зайти на матч, якусь десятку фунтів. Ти стоїш і відчуваєш це все. Ми якось у Стамбулі пішли на «Касимпашу». Йдеш по центру, завертаєш у вуличку, а там стадіон «Касимпаші», і дві ліри коштував квиток (це один євро). До прикладу, на «Галатасарай» тоді квиток коштував 70 лір. Ми просто після гри «Динамо» з «Бешикташем» лишились. «Касимпаша» був на останньому місці. У команди була одна чи дві перемоги, і ми побачили, як вона виграла втретє в сезоні у Анкари. Дуже цікаво. Є люди, які казали, що Туреччина нецікава. От «Манчестер Юнайтед» для них — інша справа.\n— В Ірландії є час сходити на футбол?\n— Вони дуже часто, щоб матчі не перетинались з англійською Прем’єр-лігою,ставлять матчі на п’ятницю на вечір. В цей час в основному робота. Ми з Льохою Івановим (коментатор Setanta Sports Eurasia. — Прим. авт.) якось ходили. Рівень там відверто смішний. Це навіть не наша перша ліга. Ірландці рідко ходять на футбол, більше люблять англійську Прем’єр-лігу. Та на збірну вони повний стадіон збирають, плюс коли гельський футбол, у них теж забитий стадіон. Там більша цікавість до місцевого футболу. У них з Північною Ірландією спільна ліга і у гельському футболу, і у регбі. Це тільки у футболі вони проводять окремі чемпіонати.\n«БУЛО ЧУТНО, ЯК ЗАВАНТАЖУЄТЬСЯ ВІКІПЕДІЯ»\n— Що основне для коментатора?\n— Є речі, які розумієш не одразу. Я ніколи не збирався на телебачення. У мене були однокурсники, які одразу пішли на телевізійну спеціалізацію і потім реально працювали в телевізорі — Ігор Мірошниченко, Саня Власенко, Олег Шумейко. Я був на газетній журналістиці і випадково потрапив на ТВ. Все розуміння навалюється з часом. Коли ти молодий, важко усвідомити. Треба говорити про гру, яку ти сів коментувати. Якщо у тебе «Мальорка» — «Депортиво», треба говорити саме про цю гру, про ці команди. Є така тема у вченого Умберто Еко, називається «інтертекстуальна компетентність». Це коли людина читає текст і впізнає цитати з інших творів. Та сама ситуація з футболом. Коментуєш, ось тут так. З досвідом розумієш, де це має бути. Перші роки ти всі ці гулі маєш набивати, ніхто за тебе не наб’є. З часом ти починаєш розуміти цю дозованість, чого має бути більше. Не завжди це виходить. Дивлюся трансляції, буває, люди відволікаються. Є важливий нюанс. У нас частіше ти один працюєш. В Іспанії, в Південній Америці мінімум двоє. Мене злить, коли кажуть: «У Південній Америці коментатори кричать!» Так от я таємницю можу відкрити. В Південній Америці коментатори ніколи не кричать, ніколи. Той, хто називається коментатор, це друга людина. Той, що кричить, «релатор» — це оповідач по-нашому. Він ганяє м’яч, дає емоції, жарти. В Аргентині є кілька таких людей. Хуліан Брікко, наприклад. Просто людина скаже, можна лежати від сміху. Коментатор потім вступає, коли той вже відкричав. У нас ти маєш робити, те що там роблять двоє. І кричати, і потім говорити, що відбувалось. Це ще один момент, який потрібно враховувати. Бо людина ганяє м’яч, вона дає можливість іншому (це не обов’язково колишній футболіст) зосередитись на грі. В Аргентині на Fox Sport є Дієго Латторе, який з Марадоною колись грав, а зараз працює коментатором. Він працює у парі з журналістом. Коли його партнер коментує, у нього є можливість на грі зосередитись. Ти ж коли ганяєш м’яч, ти задіяний. У нього є можливість спокійно щось помітити, те, що ти не помітиш, коли стежиш за м’ячем. І там вибудовується дуже гарний діалог. Це знову таки повертаючись до експертів. Коли працюється в дуеті. Коли він один — він не те, що архаїчний, він менше може дати аудиторії. Якщо є можливість працювати або з колишнім спортсменом, або з журналістом, який в темі, то це може бути значно цікавіше, аніж коли людина одна. Хоча це справді таке саме знаряддя, питання, як ти його використовуєш. Коли ти бачиш приклади гарного використання, то там реально буває дуже смішно. В Аргентині не тільки дві людини коментує, ще дві людини біля поля. Вони включаються і розповідають: один по одній команді, другий — по іншій. Діалоги між ними, коли вони знають один одного, і люди їх вже добре знають.\n— Вони часто дозволяють собі те, що ми собі дозволити не можемо...\n— Там є такий Тіті Фернандес. Дідусь біля поля працює, відомий журналіст. І є там теж досвідчений журналіст Фернандо Ньємбро. Якось кілька років тому Фернандес розповідає: «Я раненько піднявся, вийшов, там по пляжу бігають». А Ньємбро у нього питає: «Коли? У 7 годині? Це коли відчиняється кондитерська». У Фернандо такі щічки. І після цієї фрази всі випадають. Людям це подобається, реально прикольно. Живі деталі. Це так само з Каньїсаресом та його дітьми. Або як дружина затягнула його на программу, де треба танцювати. Як у нас є «Танці з зірками». Тепер його кожну програму питають: «Що ти там вивчив? Покажи нам!» Такі речі прості, але невимушену атмосферу створюють. Серйозність зберігаються, але є гарні паузи. І ми переходимо до того, що це журналістська робота. Коли спеціалісти з Вікіпедії говорять: «Не нужно учиться на журналиста!» Ну давайте, а на хірурга треба вчитись? Приходиш, кажеш, мені треба операція, а тобі відповідають, що є пацан, 19 років мріє бути хірургом, хай він на тобі спробує. А чим відрізняється журналістика від роботи з людьми, з головами людей? З мізками! Це ж та сама історія, і якщо у тебе немає професійного підґрунтя, тоді буде те, що у нас іноді буває на різних каналах. Коли ти розумієш, що людина далека від усього. Від професії, від спорту.\n— Що тебе настільки здивувало?\n— Сідаєш дивитись матч Ліги чемпіонів, слухаєш іноді 10-15 секунд, і ти все розумієш! Ні! Ні! Не хочеться того чути. Повне нерозуміння, що це за команда, як вона грає, в якому стилі. Це ще добре, журналісти, у нас, бувало, експерти приходили на «Спорт 1» і кажуть: «Я „Марсель“ не дивився, але зазвичай французькі команди грають так». Хочеться сказати: «Якого хєра тоді прийшов, якщо ти „Марсель“ не дивився? А у нас „Марсель“!» Вони в цю культуру не вписані, ці експерти.\n— Кого ти називаєш «спеціалістами з Вікіпедії»?\n— Це загальне поняття. Від Льохи Іванова пішло. Він якось процитував ще одного чувака, який на сайті Football.ua працює і дивився якийсь матч Прем’єр-ліги. Не можу сказати чи це був наш канал чи російський, і він тоді вжив дуже класний вислів: «Було чутно, як завантажується Вікіпедія». Виходить людина на заміну: «Ось виходить такий-то», і тут пауза. Настільки часу, щоб якраз встигла завантажитись Вікіпедія. Після цього у нас з Льохою пішло про Вікіпедію. Можемо один одного перепитати, чи було чутно як завантажується Вікіпедія. Він, коли до матчу готується, то часто завантажує «НТВ» і «Росію», бо це швидше, а я чекаю коли з’явиться іспанський коментар.\n— Скільки матчів суперників дивишся перед туром?\n— Якщо Іспанія, то я сам коментую матчів 5-6 , решту потім закачую в понеділок-вівторок. Мені читати не треба. Коли були 90-ті роки, показували один матч, тоді треба було читати. Зараз стільки розвелося блогерів, навіть за кордоном, що краще просто подивитись, занотувати, зберегти, щоб мати повну картину. І от коли Льоха закачує «НТВ», у нього дах зриває. Він мені цитує, сміється. Каже, грає «Еспаньйол» — «Хетафе», на 25-й хвилині розмірковують, хто з цих футболістів міг би грати в чемпіонаті Росії. Це серйозна тема. (Усміхається.) Для матчу «Еспаньйол»- «Хетафе» те, що треба... З досвідом має приходити розуміння.\n— В Україні люди навпаки ставлять в приклад російських коментаторів...\n— Я це напевне і не сприймаю. Не пам’ятаю, коли востаннє це слухав або дивися, але дуже сумніваюсь, навіть по тим шматочкам, які я чув. Це пішов реально момент, коли люди сідають з відчуттям, що десь там у Голландії люди вишли грати в футбол, щоб тільки ці двоє про це поговорили. Навколо них крутиться навколишній світ. Люди в футбол грають не для цього, щоб говорити, чи заграють вони в «Ростові» чи ще якійсь перді в чемпіонаті «п...». Там немає рівня, який був, коли вони починали. Я про «НТВ», Льоха слухав молодих. Це занадто самозакохано. Я не спеціаліст з Італії, але там іноді таке лунає, що навіть я, який Італію роблю 1-2 матчі за тиждень, мені здається не зовсім так. Знаєте, це як у нас російські серіали йдуть. Коли десь більше грошей, і це ще накладається на якийсь культурний вплив, то здається: це ж рівень! Хоча насправді мені було достатньо було послухати Аргентину, Бразилію, щоб розуміти, що таке робота журналіста — і не тільки коментатора, а і внизу біля поля.\n— Є люди які розділяють поняття «коментатор» і «журналіст». Мовляв, коментатор — це не журналіст...\n— Тут потрібно розуміти одну просту річ — це професія. Журналістська професія, вона вимагає певного рівня підготовки. І зрозуміло, що може бути людина, яка прийшла з іншої професії, вона вливається органічно. Але небагато прикладів є. І це винятки, які підкреслюють, що є певні правила. Коли не сприймають журналістику як професію, то це найгірше. Думають, а що там сісти, півтори години потриндіти, це ж кожен зможе. А потім кожен сідає і все виходить по-іншому. Мені Вацко розповідав, як вони конкурс коментаторів проводили. Його жахає, що вони нічого не знають. Я перепитав, невже вони про футбол не знають? Вітя сказав, вони всі дуже борзі приходять, потім звичайно сідають в ефір і можуть обісратись. Вітя сказав, приходять без знань. Я не міг цього зрозуміти. Коли ми росли, то у нас вибір був невеликий — газета «Советский спорт», «Спортивна газета», «Футбол-Хоккей» і все. І ми знали все, що потрібно було знати. Зараз тільки одного Інтернету море, океан. А вони не знають. Мабуть, зацікавленість, допитливість — це основа. Має бути цікаво. Бажання виростати. Журналіст не тому, що мене покажуть у телевізорі, а тому, що це цікаво. Мені цікаво дізнатися про це, про це і про це, а потім це переповісти. Ця професія дозволяє розповідати. Футбольний світ величезний. Він не обмежується, хто кому дав у чемпіонаті України. Є багато інших чемпіонатів зі своїми цікавими історіями.\n— Можеш якоюсь поділитися з нами?\n— Ще приклад, з того самого іспанського «Канала плюс» Майкл Робінсон, колишній англійський футболіст, який закінчував в Іспанії, і працює там на телебаченні. У нього теж своя програма, і не тільки футбольна. І вони зробили те, що я б із задоволенням зробив. От вони підготували сюжет — Аргентина, Росаріо, футбольне місто. І вони зробили сюжет про найкращого футболіста в історії міста Росаріо. Це не Ліонель Андрес Месі. Коли я побачив, це ж реальна історія. Це один з найкращих сюжетів, які я колись бачив. Підіть запитайте, хто такий Трінче Карловіч. Всі не знатимуть. А ви скажіть це в Росаріо, і вони запитували, а люди з відкритими очима розповідали. Людина грала у другому дивізіоні чемпіонату Аргентини в 70-х роках. Його досі вважають одним з найкращих в історії. Зрозуміло, після нього з’явився Марадона, але Трінче Карловіч досі живий. Він у цій програмі бере участь. В нього запитали: «А що б ви хотіли повернути?» Він відповів, що хоче повернутись на поле і почав плакати. Саме це журналістська робота! Це цікаво, тому що це історія людини, яка 1974 року грала за збірну Росаріо проти національної збірної Аргентини, яка їде на чемпіонат світу до Німеччини. І вони виносять Аргентину 3:1. І тренер збірної Аргентини перепитав, що це за п’ятий номер у складі Росаріо? Та він у другому дивізіоні грає. Як у другому дивізіоні? А там пояснюється, чому другий дивізіон, як його кар’єра склалась. Про нього говорять Менотті, Вальдано. Суть в тому, що люди підходили до стадіону і питали: Трінче грає? Якщо не грав, то вони поверталися і йшли. Це історія. І якщо немає допитливості, і якщо ти вважаєш: «Ну аргентинський футбол — це...» Так само, як «типовий англійський футбол». За це вішати треба. За цю фразу. «Типовий англійський футбол, 4-4-2 — типова англійська схема». Там стільки історій, все це можна розказувати. Це ж не тільки з точки зору телебачення. Зараз і сайти є. В газету це все не влізе. У світі багато цікавих речей, коли починаєш дізнаватись, і ще більше хочеться дізнатись. А зупинятись на рівні «типовий англійський футбол», то треба завершувати з професією.\nД К Украина мастодонты Дмитрий Джулай\nОдин з найкращих коментаторів.Дуже шкода,що в Україні не вистачає таких людей.Повертайся до нас Дмитро!\nлента новостей время: 08:15 (Киев)


Як зробити з паперу конячку: символ 2014 року\nНастав 2014 рік — час правління синьою коні. З його початку і донині, іграшки і поробки, пов'язані з цим граціозних тварин, не втрачають своєї актуальності. У багатьох народів вважається, що царствений кінь приносить удачу, багатство і високі досягнення всім людям. Саме тому «кінська атрибутика» у вигляді підкови — частий мешканець родинних гнізд. Конячку для свого будинку можна зробити різними способами, найпростіший з яких — паперовий. З паперу можна створити красиву декоровану кінь, і розмістити її на стіні, а можна сконструювати об'ємну фігурку і поставити на улюбленій полиці.\nКонячка на японський манер\nОрігамі — це не просто стародавнє мистецтво азіатської культури. Сьогодні техніці орігамі навчають навіть дітей у школах, щоб розвинути не тільки творчий потенціал, але і акуратність у виконанні дрібної детальної роботи. Конячка в стилі орігамі, зрозуміло, не стане реалістичним доповненням вашого інтер'єру, але буде оригінальною стилізованої родзинкою.\nБіла або кольорова папір формату А4;\nЗігніть аркуш паперу так, щоб з нього вийшов трикутник, об'єднавши між собою два протилежних діагональних кута. Решту відріжте з допомогою ножиць або канцелярського ножа. Слідкуйте за тим, щоб трикутник був рівним, якщо знадобиться, отчерчивайте окремі лінії, використовуючи лінійку і простий олівець;\nЗ отриманого трикутника зробіть ще один, зігнувши діагональні кути. Це потрібно для позначення лінії згину. Розгорніть лист до стану першого трикутника;\nПерший трикутник зігніть так, щоб вийшов квадрат, підігнувши зайву частину. Позначивши лінію згину, розправте її;\nЗагніть невеликий куточок складеного аркуша. В результаті у вас повинно вийти квадратну підставу;\nЗігніть виріб так, щоб вийшла п'ятикутна фігура. Гострий кут розташуйте підставою вниз;\nПроріжте гострий кут фігури ножицями на 2/3 частини. В результаті маніпуляції, в вашій фігурі повинно бути кілька кінчиків папери;\nСформуйте мордочку конячки, склавши один з кінців і знову прорізавши його;\nНоги коня створюйте наступним чином: один з кінців складіть таким чином, щоб вийшла тонка смуга. Слідом виверніть цю частину вироби вбік. Інші три ноги складаються ідентичним шляхом;\nФігурка готова! За бажанням, ви можете прикрасити її візерунками, приклеїти очі-намистинки і створити гриву, використовуючи нарізану в стилі бахроми папір.\nОб'ємна аплікація у вигляді коня\nЦе виріб чудово підійде в якості подарунка або листівки, а також прикрасить ваш інтер'єр, подібно картині або ікебани.\nЛист щільного паперу (зернистої акварельного, картону або ватману);\nЗаздалегідь роздрукований силует з фігурою коні. Краще брати готовий стилізований варіант шаблону, де частини тіла розташовуються окремо і виділені пунктирною лінією для зрізів;\nДві невеликі красиві гудзики;\nФарби і пензель, приналежність для техніки тампования;\nРоздрукуйте фігурку коня для вирізання. Прикладаючи шаблони до картону, виріжте ноги, тулуб і голову майбутньої конячки. Краще робити це за допомогою загостреного канцелярського ножа;\nЯкщо картон звичайного сіро-коричневого кольору, покрийте його білою гуашшю і дайте просохнути. Якщо матеріал білий, можна відразу приступити до прикрашення коні. Можна робити це будь технікою, яка вам подобається, і вибирати кольори на свій розсуд і смак. Найбільш ніжно буде виглядати кінь, виконана в техніці «Жорстка кисть». У цьому випадку, поверхня вийде трохи пористої, а також можна домогтися гарних тіньових переходів;\nПриклейте хвіст і гриву. Для хвоста краще використовувати кілька вовняних ниток в тон фігури конячки, а для гриви підійде шматочок гіпюрової тканини;\nСкладіть готові сухі частини шаблонів відповідно тулуба тварини. У місцях, де деталі з'єднуються (ноги з тулубом), акуратно пришийте гудзики. Замість ниток можна використовувати тонку дріт;\nПрикріпіть коня до чистого щільному аркушу. Можна закріпити кнопками, а можна створити додатковий обсяг для аплікації. Для цього змастіть стійким клеєм старі гудзики, приєднайте їх до основи, потім виконайте ті ж дії для їх верхній частині і накладіть тулуб коня;\nОсновний аркуш, куди кріпиться конячка, можна прикрасити будь-яким способом: намалювати фон, приклеїти красиві фігури квітів, складні сніжинки та інші елементи декору.\nУ процесі створення декоративної конячки з паперу, ви можете експериментувати і творити як завгодно вашій душі.\nІграшка або виріб, створена своїми руками — найкращий подарунок і унікальне прикраса для дому. Навіть неухильно дотримуючись технологію виготовлення цього маленького аксесуара, кожен може доповнити її чимось своїм, створити колір за смаком, доповнити цікавинками декораціями на власний розсуд. Витративши всього годину часу, ви можете створити красу власними руками і подарувати її близьким. А царствена кінь наповнить ваш будинок затишком, теплом, принесе у ваше життя удачу, щастя і багатство.\nНа спині зявилися прищі: що робити?\nПлетіння кошики з волосся: інструкція до зачіски\nПрепарати підвищують артеріальний тиск: боротьба з гіпотонією\nЯкий макіяж підходить рудим: під вогненні волосся\nЧим чистити латунь: ефективні засоби\nМистецтво орігамі: спритність рук — і краса готова!


А Б В Д Є З І К Л М О П Р С У Ф Ч Ю\n«Антиколекторська» робота – послуга захисту позичальника від зазіхань на його майно з боку банку чи колекторів, яка здійснюється за певну грошову винагороду.\nБанківські колекторські агентства – колекторські фірми, які створюються співробітниками кредитних організацій та намагаються працювати «по-білому», тобто обережно, в рамках чинного законодавства, шляхом проведення переговорів з боржником.\n«Білий» колектор – легітимна колекторська фірма, яка провадить свою діяльність зі стягнення боргів на прозорій основі: показ документів, що засвідчують їхню особистість і право ведення справ із боржником, є обов’язковим, і оплата прострочених заборгованостей здійснюється внесенням коштів на кредитний рахунок позичальника, як і звичайний поточний платіж по кредиту.\nБюро кредитних історій* (Бюро) – юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію. Бюро кредитних історій створюється у формі господарського товариства та засновниками Бюро можуть бути юридичні та фізичні особи. Юридичні особи повинні здійснювати діяльність не менше трьох років з дня реєстрації та не мати заборгованості із сплати податків та інших обов’язкових платежів за останні три роки. Статутний капітал Бюро формується виключно за рахунок грошових коштів засновників Бюро і має бути не менше п’яти мільйонів гривень.\nБюро кредитних історій (БКІ) – 1) спеціалізовані організації, що займаються збором та розповсюдженням інформації про позитивні та негативні сторони діяльності юридичних та фізичних осіб, що претендують на отримання позики; 2) архів/інформаційний центр, що містить демографічні дані про кредитні історії фізичних осіб (іноді також малих і середніх підприємств); 3) інформаційний пул; 4) «керуючий» даними щодо кредитів; 5) інформація, що зібрана, накопичена і збережена у комп’ютері, розміщеному в безпечному місці. Поява перших БКІ була обумовлена необхідністю збору інформації роздрібними торговцями про платоспроможність клієнтів, які прагнули придбати товари у кредит. З підвищенням попиту на споживче кредитування великі мережі торговців витіснили роздрібних власників, а наприкінці 70-х рр. інформацію про кредитні історії клієнтів постачали банки, створюючи електронні бази даних з автоматичним доступом. Сьогодні бюро кредитних історій, які мають переважно приватну форму власності, існують у більшості країн світу та надають повний комплект інформаційних послуг (включаючи кредитні рейтинги, аналіз і т.д.). В США зараз існує 3 головні мережі – Trans Union, Equifax та Experian, які збирають, зберігають, утримують та розповсюджують дані. В Україні функціонує лише 4 БКІ – Перше всеукраїнське бюро кредитних історій, Українське бюро кредитних історій, Міжнародне бюро кредитних історій та Перше бюро кредитних історій, які поки що не володіють достатньою інформацією про недобросовісних позичальниках. Очевидно, що для підвищення ефективності роботи та якості бази БКІ необхідно, щоб усі вони співпрацювали між собою, а в ідеалі – об’єдналися в єдину структуру, що, на жаль, сьогодні є неможливим через небажання великих банків розкривати свою інформацію.\nВартість послуг колекторського агентства – сума, яка складається з двох частин, перша з якої визначається за згодою з клієнтом колекторського агентства і стягується за кожного боржника за умов 100% передоплати, а друга частина складає від 10 до 40 відсотків від вартості фактично стягнених сум з боржника і сплачується повністю протягом трьох днів з моменту надходження суми заборгованості на рахунок банку. Чим більший розмір передоплати, тим більша сума буде гарантовано компенсована за рахунок відповідача. На практиці іноді трапляються випадки, коли друга частина не стягується. Договором між банком і колекторським агентством може бути змінено співвідношення першої і другої частин у бік збільшення першої з метою покладання ще більшої частини витрат на боржника. Розмір другої частини залежить від підстави виникнення боргу (споживчий кредит, автокредит, іпотека тощо), розміру заборгованості, терміну неповернення. У США вартість послуг колекторських фірм залежить від того, на якому етапі вони підключаються до роботи з "поганим" кредитом, оскільки найголовніше в роботі колекторського агентства - це не одержати постанову суду, а разом з інститутом судових приставів досягти його виконання.\nВедення кредитної історії* – діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію.\n«Вишибайли» – «чорні» колектори, основне завдання яких є «вибиття» грошей з боржника шляхом загроз, реальної фізичної шкоди майну, бізнесу та здоров’ю клієнта або його близьких. Метод дуже ефективний, крім тих випадків, коли сам боржник може влаштувати "замовнику" ще гіршу ситуацію.\nДержавна кредитна реєстратура – Кредитні бюро, які зазвичай управляються центральними банками і служать в основному для підвищення якості регулювання діяльності фінансових інститутів. Розповсюджені в Європі та Латинській Америці.\nДержавні реєстри кредитної інформації – організації, управління якими здійснює Центральний банк чи установа банківського нагляду та головною метою діяльності яких є надання інформації для установ банківського нагляду. Державні реєстри кредитної інформації пропонують обмежений обсяг і низьку якість інформації, не орієнтовані на надання послуг і не зацікавлені у розробці додаткових продуктів, які можна було б запропонувати клієнтам на ринку.\nДжерела формування кредитних історій* – 1) відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб’єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; 2) відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.\nДиректива про захист особистих прав при обробці персональних даних – нормативно-правовий акт, прийнятий Європейським Парламентом, який встановлює мінімальні стандарти щодо захисту особистих прав клієнтів та персональних даних.\n«Діставайли» – «сірі» колектори, робота яких ґрунтується на підкресленій ввічливості і незворушності і схожа з методом «психологічного тиску», який застосовують у цілком респектабельних колекторських агентствах. «Діставали» не чинять жодних протиправних дій, але більшість боржників не витримують «морального тиску» і повертають борги.\nДоговір цесії – договір, на основі якого на Заході здійснюють свої операції більшість колекторів і який означає поступку прав вимоги, тобто викуп боргів. При купівлі боргу колектор здобуває і ризик повного або часткового неповернення боргу, тому ціна поступки прав вимоги істотно нижча від номіналу. Так, у США борг купується приблизно за 10% його вартості, тобто з дисконтом у розмірі 90%. У Європі, де більш ліберальне законодавство у відношенні позичальників – фізичних осіб, і за 5-7%. У Росії, де відсутнє законодавство, що регулює колекторський бізнес, а сам ринок боргів тільки формується, угоди з продажу боргів виняткові.\nЄдина інформаційна система обліку позичальників (ЄІС) – «реєстр позичальників», створений у 2001 р. за ініціативою Національного банку України. В ЄІС беруть участь 126 банків, які контролюють більше ніж 80% активів банківської системи країни.\nЗаконодавче забезпечення діяльності бюро кредитних історій – законодавство, що стосується захисту персональних даних та інформації, а також споживчого кредитування і включає в себе: 1) вимоги, дотримання яких необхідно для початку та підчас функціонування; 2) принципи, яких повинні дотримуватися при роботі з даними; 3) вимоги щодо якості та передачі інформації; 4) вимоги щодо прозорості та стандартів безпеки. В Україні відносини у сфері формування та обігу кредитних історій регулюються Конституцією України, Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» та виданими на виконання цього Закону іншими нормативно-правовими актами, змінами до Закону України «Про банки та банківську діяльність», а також міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.\nЗакон України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» – закон, який визначає правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб’єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації БКІ. Закон України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» був прийнятий 23 червня 2005 року Верховною Верховною Радою України та набрав чинності через шість місяців з дня його опублікування. Закон складається з 3 розділів: 1) у першому розділі визначено загальні положення Закону (мета Закону, законодавство у сфері формування та обігу кредитних історій, визначення основних термінів та принципи формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію); 2) другий розділ присвячений регламентує правила діяльності бюро кредитних історій (джерела формування кредитних історій, склад, порядок збору, зберігання, захисту та вилучення інформації про позичальників; права суб'єктів кредитної історії; порядок створення та державне регулювання БКІ); 3) у третьому розділі зазначено зміни, які необхідно внести до інших законів, що регулюють діяльність БКІ України.\nЗаява про надання судового наказу – документ, який подає до суду Служба судового стягнення у разі несплати боржником свого зобов’язання та відсутності в нього майна. Це спрощений процес, що закінчується швидко і не вимагає присутності сторін на суді. Рішення про надання судового наказу має силу виконавчого листа.\nЗміст кредитного файлу (інформація кредитної історії)* – 1) відомості, що ідентифікують особу: для фізичних осіб - прізвище, ім’я та по батькові; дата народження; паспортні дані; місце проживання; ідентифікаційний номер згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов’язкових платежів (у разі наявності); відомості про поточну трудову діяльність; сімейний стан особи та кількість осіб, які перебувають на її утриманні; дата і номер державної реєстрації, відомості про орган державної реєстрації та основний предмет господарської діяльності фізичної особи - суб’єкта підприємницької діяльності; для юридичних осіб - повне найменування; місцезнаходження; дата і номер державної реєстрації, відомості про орган державної реєстрації; ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; прізвище, ім’я та по батькові, паспортні дані керівника і головного бухгалтера; основний вид господарської діяльності; відомості, що ідентифікують власників, які володіють 10 і більше відсотками статутного капіталу юридичної особи; 2) відомості про грошове зобов’язання суб’єкта кредитної історії: відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); сума зобов’язання за укладеним кредитним правочином; вид валюти зобов’язання; строк і порядок виконання кредитного правочину; відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов’язання за кредитним правочином; дата виникнення прострочення зобов’язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання; 3) інформація про суб’єкта кредитної історії, яка складається із сукупності документованої інформації про особу з державних реєстрів, інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел: наявність заборгованості за податками та обов’язковими платежами; рішення судів, що стосуються виникнення, виконання та припинення зобов’язань за укладеним кредитним правочином; рішення судів та органів виконавчої влади, що стосуються майнового стану суб’єкта кредитної історії; інші відомості, що впливають на спроможність виконання суб’єктом кредитної історії власних зобов’язань; 4) відомості про операції з інформацією, яка складає кредитну історію: дата оновлення кредитної історії; найменування Користувача, який надав інформацію до кредитної історії, у разі його згоди на це; коментар суб’єкта кредитної історії у випадках, передбачених Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».\nІнститут державної реєстрації кредитів (Public credit registers (PCR)) – інститут, який в ряді країн виконує функції бюро кредитних історій, надання інформації у базу даних якого є обов’язковим і встановлене відповідним правилом. У більшості країн PCR управляються центральними банками.\nІнформація реєстру запитів* – дата запитів про надання кредитних звітів, інформація про надання кредитних звітів, вид наданого кредитного звіту та відомості про Користувача, який надав інформацію до кредитної історії суб’єкта кредитної історії, а також про Користувача або Бюро, яким було зроблено запит про надання інформації, що складає кредитну історію: для фізичних осіб - суб’єктів підприємницької діяльності – це прізвище, ім’я та по батькові, ідентифікаційний номер, місце проживання та номер телефону; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код та відомості про уповноважену особу - представника Користувача або Бюро, яка зробила запит, місцезнаходження та номер телефону. Інформація в реєстрі запитів зберігається протягом трьох років з дня її надходження.\nІнформація, що підлягає вилученню із кредитної історії* – 1) відомості про грошове зобов’язання суб’єкта кредитної історії (у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними); 2) вся інформація, що міститься у кредитній історії, (у разі відсутності письмової згоди суб’єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього); 3) відомості про грошове зобов’язання суб’єкта кредитної історії; інформація про суб’єкта кредитної історії, яка складається із сукупності документованої інформації про особу з державних реєстрів, інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел; відомості про операції з інформацією, яка складає кредитну історію (у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії).\nІнформація, яка не підлягає збору* – інформація про фізичних осіб щодо національності, расового та етнічного походження, політичних поглядів, релігійних і філософських переконань, стану здоров’я, членства в партіях та інших об’єднаннях громадян.\nКолекторство – засноване на законі конвеєрне стягнення великої кількості переважно однотипних (однакова кількість однотипних документів, які підтверджують борг і різняться лише персональними даними позичальника) та безспірних боргів (нема про що сперечатися з боржником: останній має повернути гроші і сплатити нараховані відсотки та санкції).\nКолекторська програма – CRM-система з функцією скорингу та підготовки всіх необхідних документів, які стосуються боржника, яка використовується колекторськими фірмами для внесення всієї наявної інформації про боржника, а також інформації про результати досудового процесу.\nКолекторська служба виїзду – служба колекторського агентства, яка допомагає приставам швидко і вчасно прибути на місце здійснення виконавчих дій, а наявна в колекторів інформація полегшує значну частину роботи з пошуку як самого боржника, так і його майна.\nКолекторські агентства (collectіon agency) – фірми, основною функцією яких є конвеєрне стягнення великої кількості переважно однотипних та безспірних боргів. У кожному колекторському агентстві зазвичай функціонує 3 служби: служба досудової роботи з боржником, служба судового стягнення та служба виконання. Перші колекторські агентства з'явилися в США. Сьогодні в США діють 6500 подібних структур, діяльність яких регулюється спеціальним нормативним актом (Faіr Debt Collectіon Practіces Act). В Росії зараз функціонує близько 40 колекторських агентств, більшість з яких об'єднані Асоціацією розвитку колекторського бізнесу (АРКБ). Однак, на практиці поява колекторських агентств у Росії не зменшила обсяги тіньового бізнесу вишибайл боргів, а навпаки - додала їм нового імпульсу. На ринок України вже вийшло близько 10 професійних «вишибайл» боргів – як вітчизняних, так і іноземних, - які поки що займаються лише стягненням проблемної заборгованості у сфері комунікації, мобільного зв’язку і прямого продажу. Очікується, що в перспективі колекторські агентства зможуть створити ринок боргів, на якому будуть обертатись непогашені борги, перекуплені в банків, що дозволить останнім значно покращити показники своєї фінансової звітності.\nКористувач Бюро* – юридична або фізична особа - суб’єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію. Користувачами Бюро можуть бути банки, небанківські фінансові установи та інші суб’єкти господарської діяльності, які надають послуги з відстроченням платежу або надають майно в кредит.\nКредитне бюро – установа (зазвичай приватна), що займається збором, обробкою і розповсюдженням відомостей, що стосуються кредитної історії окремих громадян та організацій, включаючи такі відомості, як залишок заборгованості або кредитні лінії, історія внесення платежів, випадки непогашення кредиту, банкрутства тощо. У Європі та Америці застосовуються різні підходи до регулювання діяльності К.б. В Європі регулюється збір і розповсюдження інформації в цілому, незалежно від мети її використання. Відповідно, загальний закон ЄС і підлеглі йому закони країн – членів Євросоюзу діють відносно персональних даних про громадян, що збираються будь-якою організацією – як приватною, так і державною – і в будь-яких цілях. Кредитні довідки – це тільки одна із субкатегорій. Тільки у декількох країнах ЄС прийняті спеціальні закони про кредитні довідки, що видаються К.б. У США діє декілька законів, що регулюють збір і розповсюдження персональних даних у залежності від складу відомостей і того, хто їх збирає. Видача кредитних довідок у США регулюється Актом про точність кредитної звітності (АТКЗ). Він прийнятий у 1970 році. У 1996 у нього внесено суттєві зміни, що відображають накопичений за 25 років досвід роботи. У ЄС основним законом є Директива Ради Європарламенту № 95/46/ЄС від 25.10.1995 року „Про захист громадян у зв’язку із обробкою персональних даних і про вільний рух таких даних" (Директива про приватність), прийнята у 1995 р. Вона не використовувалась в усіх країнах-членах ЄС аж до 1998 р. Деякі (але не всі) країни-члени ЄС прийняли власні закони, що відображають загальні принципи Директиви. Система приватного К.б. – це добровільне об’єднання п’яти учасників: громадян, кредиторів в якості користувачів кредитних довідок громадян, кредиторів в якості збірників даних для К.б. та регуляторних органів.\nКредитний архів – установа, створена для забезпечення збору, обміну та захисту інформації про позичальників з метою мінімізації кредитних ризиків для кредиторів. Кредитні архіви створюються у приватній та державній формах власності. Приватні кредитні архіви можуть здійснювати обмін інформацією як через бюро кредитних історій, так і всередині однієї обмеженої групи (напр., між банками), подаючи до бази даних повідомлення про власні рахунки для інформування інших членів групи (обмін між кредиторами). При цьому другий спосіб передачі інформації є обмежувальним порівняно з її роз поширенням через БКІ, нерегульованим і не надає подробиць кредитної історії, констатуючи лише наявність кредитної історії в минулому чи на поточний момент.\nКредитний звіт* – сукупність інформації про суб’єкта кредитної історії, яка є повним або частковим відображенням його кредитної історії.\nКредитна історія* – сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов’язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону.\nКредитна історія – послідовність подій та фактів, відображених у банку даних Бюро кредитних історій за повідомленнями кредиторів, які свідчать про платіжну дисципліну позичальників при виконанні зобов’язань по банківських позиках, товарних кредитах, поставках товарів та послугах з відстрочкою платежу. Передача, систематизація і розповсюдження К.і. здійснюється Бюро кредитних історій.\nКредитний правочин* – правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов’язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування).\nЛіцензія* (на діяльність бюро кредитних історій) – юридичний документ, з моменту отримання якого Бюро починає здійснення своєї діяльності. Ліцензія надається Міністерством юстиції України на підставі заяви Бюро та документів, що підтверджують наявність сплаченого статутного капіталу в розмірі, що передбачений цим Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій»; Положення Бюро, яке, зокрема, повинно містити правила збору, опрацювання, коригування, зберігання, захисту та передавання інформації, надання кредитних звітів та ведення реєстру запитів кредитних історій.\nЛіцензія споживчого кредитування (consumer credit license) – юридичний документ, який отримується у Великій Британії під час спеціальної реєстрації бюро кредитних історій та надає їм право на функціонування.\nМета діяльності бюро кредитних історій – 1) формування відкритого ринку капіталів, що дозволяє його учасникам правильно встановлювати ціни на грошові (кредитні) ресурси; 2) зменшення асиметричності інформації та значне здешевлення та прискорення процесу отримання достовірних відомостей про партнера; 3) створення конкурентного середовища для позичальника, в якому добросовісні мають незаперечні переваги перед недобросовісними, в тому числі для використання широкого спектру боргових зобов’язань; 4) встановлення рівноправного інформаційного положення кредитора та позичальника, коли перші також мають змогу обирати собі потенційних позичальників; 5) здешевлення кредитних ресурсів для позичальника, що сприяє зростанню прибутків фінансових установ, підвищує споживчий та інвестиційний попит на товари та послуги та стимулює економічне зростання.\nМіжнародне бюро кредитних історій – українське БКІ, створене Національною асоціацією кредитних спілок та інвестиційно-фінансовою групою «ТАС». У кінці 2006 р. одним з акціонерів БКІ стала ісландська компанія Creditinfo, яка отримала однакову поряд з іншими співвласниками частку участі у статутному капіталі в 5 млн. грн.\nОхоронні колекторські агентства – колекторські фірми, які створюються колишніми співробітниками міліції або охоронних структур і працюють жорстко на стадії, що передує суду, часто звертаються до незаконних дій.\nПерше всеукраїнське бюро кредитних історій (ПВБКІ) – перше в Україні бюро кредитних історій, створене в 2005 р. 30 банками, двома страховими компаніями та Асоціацією українських банків. ПВБКІ підписало угоду з ісландською компанією Creditinfo про постачання системи БКІ. За прогнозами ПВБКІ, нова база даних буде найповнішою і міститиме інформацію приблизно про 1 млн. позичальників.\n«Позивайли» – «білі» колектори, які працюють винятково в рамках закону і беруть на себе всі дії, пов'язані з правовим переслідуванням боржника: позовна заява до суду, ведення процесу, робота зі службою судових приставів у випадку сприятливого для кредитора результату суду тощо. «Позивайли» можуть також запропонувати своїм замовникам покарати боржника, а більш м'який варіант їхньої роботи - від імені кредитора мирно домовитися з боржником про поетапне погашення, часткове прощення заборгованості або передання під заставу матеріальних цінностей.\nПозитивна («біла») інформація – детальний звіт, який містить повний комплекс інформації про активи та пасиви позичальника, гарантії та структуру його заборгованості, строк та час погашення, про працевлаштування позичальника та історію його родини. В деяких країнах, таких як Фінляндія, Данія, Бельгія, Норвегія, Іспанія, існує заборона на розповсюдження «білої» інформації, хоча в більшості країн Євросоюзу переважає практика надання обох видів інформації – позитивної і негативної.\nПозовні заяви – документи, які подаються до суду Службою судового стягнення у разі несплати боржником свого зобов’язання та наявності у боржника якої-небудь нерухомості або автомобілів з метою накладення на них арешту для задоволення з їхньої вартості вимог кредитора надалі. Позов триває довше і вимагає присутності представника кредитора на процесі.\nПоложення Бюро* – правила формування і ведення кредитних історій, які затверджуються виконавчим органом Бюро та погоджуються Уповноваженим органом.\nПослуги бюро кредитних історій – 1) збирання в окремі файли кредитної і демографічної інформації про фізичних осіб; 2) надання клієнтам, на їхній запит, можливості отримувати окремі файли з кредитними історіями фізичних осіб; 3) відкриття широкого доступу до надійної стандартизованої інформації про потенційних позичальників.\nПредмет діяльності Бюро* – це виключно ведення кредитних історій, а також здійснення іншої діяльності, що має на меті реалізацію положень Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».\nПретензія боржнику – письмовий документ, який складає колекторська фірма для оповіщення боржника про початок судового переслідування по відношенню до нього і який доставляються особисто в руки боржника та його керівництва службою виїзду колекторської фірми.\nПринципи діяльності кредитної спілки* – 1) добровільність вступу та свободи виходу з к.с.; 2) рівноправність членів к.с.; 3) самоврядування; 4) гласність. Відповідно до П.д.к.с. ніхто не може бути примушений вступати до кредитної спілки, а виключення з членів кредитної спілки дозволяється лише у випадках, визначених статутом спілки; усі члени кредитної спілки мають рівні права, в тому числі у разі голосування на загальних зборах, незалежно від розміру пайового та інших внесків; забороняється будь-яке втручання в діяльність кредитної спілки, за винятком випадків, передбачених законом; кредитна спілка зобов'язана забезпечити повне та своєчасне інформування своїх членів з питань власної діяльності, на їх прохання ознайомлювати з протоколами загальних зборів і засідань інших органів управління к.с., видавати копії документів та витяги з них у порядку, визначеному статутом.\nПринципи захисту персональних даних БКІ – а) права особи знати, отримувати та оскаржувати власну персональну інформацію, що знаходиться у володінні бюро кредитних історій; б) обмеження на збір даних, використання та зберігання; в) обов’язок бюро кредитних історій (БКІ) вказувати мету обробки інформації, зберігати інформацію належним чином (акуратність та своєчасність оновлення), вдатися до відповідних меж безпеки при зберіганні інформації та нести відповідальність за дані, які вони контролюють.\nПринципи формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію* – забезпечення конституційних прав і свобод суб’єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об’єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб’єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро.\nПрофесійні об’єднання Бюро* – об’єднання кредитних Бюро, які засновуються у формі асоціацій (спілок) на принципах добровільності та діють з метою захисту і представлення інтересів своїх членів, розвитку міжрегіональних і міжнародних зв’язків, забезпечення наукового та інформаційного обміну, професійних інтересів, розроблення рекомендацій щодо діяльності Бюро. Професійні об’єднання Бюро можуть здійснювати комерційну діяльність виключно з метою досягнення та відповідно до цілей, для яких вони створювалися, і мають право приймати для членів об’єднання правила професійної діяльності Бюро. За рішенням Уповноваженого органу професійному об’єднанню Бюро може бути надано статус саморегульованої організації, яка по відношенню до своїх членів має право здійснювати методичне забезпечення діяльності Бюро, навчання та підвищення кваліфікації його фахівців, розробляти і впроваджувати правила професійної поведінки фахівців та здійснювати інші функції відповідно до статусу саморегульованої організації.\nРегіональне бюро кредитних історій – неприбуткова організація, створена торговими палатами та асоціаціями, яка функціонує на ринку інформаційних послуг поряд з БКІ приватної форми власності.\nРейтингова система оцінки банків CAMELS – методика оцінки стану банка. У фокусі уваги знаходяться 5 ключових факторів, так звані компоненти «CAMEL», до яких відносяться: С (capital adequacy) – показники достатності капіталу, що визначають розмір власного капіталу банку, необхідний для гарантії вкладників, і відповідно реального розміру капіталу. А (asset quality) – показники якості активів, що визначають ступінь «поверненості» активів і позабалансових статей, а також фінансова дія проблемних запозичень. М (management) – показники оцінки якості управління (менеджменту) роботи банку, політики, що проводиться, виконання законів та інструкцій. Е (earnings) – показники доходності або прибутковості з позицій її достатності для майбутнього росту банка.L (liquidity) – показники ліквідності, що визначають достатню ліквідність банку, щоб виконати звичайні і досить неочікувані зобов’язання. Кожний показник отримує номер від «1» (добре) до «5» (незадовільно). П’ять показників складаються і діляться на 5 для отримання зведеної оцінки. В США банки, які одержали за системою CAMELS високий рейтинг (1 або 2), перевіряються кожні півтора роки, а ті, які визнані проблемними (4 або 5), - частіше. Рейтинг зазвичай має конфіденційний характер і використовується наглядовими органами.\n«Сірі» колектори – дрібні фірми та індивідуальні підприємці, які найчастіше працюють під егідою співробітників міліції, що значно розширює їхні можливості «позасудового» тиску на боржників, і дають у газетах оголошення про здійснення допомоги по стягненню боргів. Причому ця «допомога» може бути різною - від простого встановлення місцезнаходження боржника, до «роботи під ключ»: стягнення необхідної суми боргу. «Сірими» колекторами є зазвичай колишні «братки», контрактники і професійні «силовики».\nСлужба виконання колекторського агентства – служба колекторського агентства, спеціально створена в структурі агентства для сприяння судовим приставам-виконавцям у здійсненні їхньої законної діяльності шляхом негайної передачі приставам виконавчих листів та судових наказів.\nСлужба досудової роботи – служба колекторського агентства, яка здійснює дзвінки по всіх імовірних місцях проживання і роботи боржника, забезпечує інформаційну базу для ефективної роботи зі стягнення, консультація боржника стосовно шляхів вирішення проблеми боргу (нагадування про розмір боргу, поради щодо можливих джерел його погашення), переконання боржника здійснити хоча б мінімальну виплату боргу. Якщо борг не погашається, то при повторних і наступних дзвінках, боржнику докладно і з прикладами розповідається про негативні наслідки неповернення боргу (цивільна, кримінальна відповідальність, погана кредитна історія тощо). Якщо борг не погашається і надалі, то дзвінки адресуються керівництву боржника на його роботу, близьким родичам і навіть діловим партнерам. Потім складається письмова претензія, що сповіщає несумлінного боржника про судову справу, що подається як за місцем його проживання, так і за місцем роботи на ім'я керівника. Претензія і додаткові до неї матеріали доставляються особисто в руки боржнику і його керівнику службою виїзду колекторського агентства, проводяться роз'яснювальні бесіди. Усі результати досудової роботи служби досудової роботи заносяться в колекторську програму, а картка боржника стає своєрідним його «лікарняним листом». Зазвичай службою досудової роботи стягується близько 20 відсотків боргів за переданим портфелем (плюс - мінус 5 відсотків).\nСлужба судового стягнення – служба колекторського агентства, яка здійснює підготовку та подання до суду позовних заяв і заяв на надання судових наказів у випадку невиконання боржником свого зобов’язання за основною сумою боргу.\nСуб’єкт кредитної історії* – будь-яка юридична або фізична особа, яка уклала кредитний правочин та щодо якої формується кредитна історія.\nУкраїнське агентство фінансового розвитку – інформаційно-аналітичне агентство, створене у 2002 році. Головною метою діяльності УАФР є сприяння розвитку фінансового сектору України шляхом розробки та розповсюдження інформаційних продуктів, надання рейтингових, аналітичних, інформаційних та інших послуг. Одним з пріоритетних напрямків роботи агентства є рейтингування фінансових установ та їх боргових зобов’язань. Агентство займається також оціночною діяльністю, є видавцем щомісячника “Фінансовий ринок України", на сторінках якого, зокрема, оприлюднюються результати ренкингування компаній, що беруть участь у проектах “Рейтинг автостраховиків України" та “Рейтинг страховиків життя"\nУкраїнське бюро кредитних історій – бюро кредитних історій, створене ПриватБанком та компанією BigOptima.\nУповноважений орган* – орган виконавчої влади, визначений Кабінетом Міністрів України, що здійснює державне регулювання діяльності Бюро у наступних напрямках: 1) приймає відповідно до вимог Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» власні нормативно-правові акти та рекомендації щодо діяльності Бюро; 2) здійснює функції органу ліцензування, які визначені законодавством України про ліцензування певних видів господарської діяльності; 3) веде Єдиний реєстр Бюро та письмово інформує Бюро про всі зміни в Реєстрі; 4) контролює відповідність діяльності Бюро вимогам Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», нормативно-правових актів Уповноваженого органу та Положенню Бюро; 5) здійснює контроль за цільовим використанням інформації, що міститься в кредитній історії під час реорганізації або ліквідації Бюро; 6) звертається до Бюро з письмовим застереженням щодо припинення порушення та вжиття необхідних заходів для його усунення; 7) звертається до суду з вимогою про застосування фінансових санкцій; 8) здійснює інші повноваження, що передбачені законами України.\nФінансові санкції* – заходи, які можуть бути застосовані до Бюро Уповноваженим органом у випадку порушення першим законодавства України, які включають в себе наступні міри: 1) за проведення діяльності з ведення кредитних історій без ліцензії, одержання якої передбачено Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», - штраф у розмірі до 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) за порушення Бюро законодавства України та нормативно-правових актів Уповноваженого органу - штраф у розмірі до 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання письмового застереження Уповноваженого органу - штраф у розмірі до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 4) за системні порушення прав суб’єктів кредитних історій - відкликання ліцензії та порушення питання про ліквідацію Бюро.\n«Чорні колектори» – тіньовий бізнес, основою якого є борги громадян банкам і один одному і який реалізується за наступною схемою: «вишибайли боргів» купують базу даних про боржників, а потім, з’являючись біля дверей їхньої квартири, вимагають сплатити заборгованості готівкою, в обмін на яку вишибайли видають папірець із сумнівною печаткою чи просто написану від руки розписку. Далі шахраї зникають, залишаючи з носом і боржника і банк.\nЮридичні колекторські агентства – колекторські фірми, які відокремлюються від юридичних фірм і функціонують переважно за «сірою» схемою, шляхом судів, приставів і міліції, іноді навіть перебільшуючи для боржника можливі негативні наслідки.\nFitch Ratings – міжнародне рейтингове агентство, що було створене у 24 грудня 1913 році Джоном Ноулзом Кітчем, як видавництво Fitch Publishing Company. Видавництво Fitch Publishing Company починало свою діяльність з публікацій фінансових статистичних даних, і одним з клієнтів компанії була Нью-Йоркська фондова біржа. Незабаром компанія стала визнаним лідером у наданні ключових статистичних даних членам інвестиційного співтовариства через свої видання, такі як «Портфель облігацій Фітч» і «Керівництво Фітч по акціям і облігаціям». У 1924 році для задоволення зростаючого попиту на незалежні дослідження за фінансовими інструментами Fitch ввело зараз усім відому рейтингову шкалу від «ААА» до «D». Введена рейтингова шкала, у поєднанні з глибоким і детальним аналізом, що проводився інвестиційними експертами агентства, швидко завоювала визнання і стала орієнтиром у прийнятті інвестиційних рішень. Fitch було одним із трьох агентств, які першими отримали загальнонаціональне визнання як статистичні рейтингові організації від Комісії з цінних паперів і бірж США у 1975 році. Після 1989 року до Fitch прийшла нова команда менеджерів і агентство почало демонструвати значне зростання. Стрімкий розвиток агентства у 90-х рр. був особливо успішним у сфері структурованого фінансування: Fitch надавало інвесторам оригінальні аналітичні дослідження, прості і зрозумілі пояснення складних кредитних продуктів, а також різнилося інших рейтингових агентств більш прискіпливим моніторингом. У 1997 році відбулося злиття Fitch і компанії IBCA Limited із штаб-квартирою у Лондоні. Злиття значно посилило позиції і присутність агентства по всьому світові, а також розширило покриття емітентів у банківському секторі, у сокирі фінансових інститутів і суверенних рейтингів. Наступним кроком у створення глобального конкурентноздатного агентства стала покупка у квітні 2000 року компанії Duff&Phelps Credit Rating Co із штаб квартирою у Чикаго. Пізніше цього ж року Fitch купило компанію Thomson Bank Watch. Ці надбання дали змогу агентству надавати більш повне покриття корпоративних емітентів, фінансових інститутів, страхового сектору і сектору структурованого фінансування. Крім того, агентство змогло значно збільшити кількість своїх представництв і дочірніх компаній по всьому світу. У результаті значного росту і проведених злиттів і поглинань, Fitch Ratings сьогодні нараховує 1900 працівників, включаючи більш ніж 740 аналітиків, у 50 філіалах і дочірніх компаніях по усьому світу. Зараз Fitch Ratings надає кредитні оцінки по 5600 фінансовим організаціям, у тому числі по 2970 банкам і 2500 страховим компаніям, 1700 корпоративним емітентам, більш ніж 90 суверенним країнам і 81200 муніципальним зобов’язанням. Крім того, агентство надає кредитні оцінки по більш ніж 9000 емісій у сфері структурованого фінансування, де Fitch Ratings традиційно займає лідируючі позиції.\nMoody`s Investment Service – одне з найавторитетніших міжнародних рейтингових агентств. Джон Муді у 1909 році вперше запропонував у якості послуги інвесторам – кредитні рейтинги, як спробу підвищити цінність статистичної інформації про компанії з управління залізницями та каналами. З часом ці рейтинги почали відігравати ключову роль на ефективних ринках капіталу. На сьогоднішній день, Moody’s рейтингує підприємства, фінансові установи та їх боргові зобов’язання, присвоює рейтинги урядам країн світу. Також одним з продуктів агентства є рейтинг корпоративного управління. В умовах, коли глобальні ринки капіталу більш ніж коли залежать від кредитних рейтингів, рейтинги агентства Moody’s мають важливе значення і створюють цінні можливості як для емітентів, так і для інвесторів. Для емітентів мова іде про більш широкий, стабільний і більш гнучкий доступ до глобальних ринків капіталу, а також про зниження вартості залучення засобів і про підвищення ліквідності. Інвестори використовують рейтинги агентства Moody’s для визначення ціни кредитного ризику цінних паперів з фіксованим доходом, що купуються або продаються ними. Moody’s регулярно публікує аналітичні огляди, коментарі та результати досліджень. Агентство має офіси у 18 країнах світу.\nMorningStar – інформаційно-аналітична компанія, що спеціалізується на рейтингуванні взаємних фондів. Розпочала свою діяльність у США з 1991 р. Сьогодні агентство аналізує діяльність близько 8000 фондів, що діють в США, тобто практично всі діючі в країні взаємні фонди. Інформаційними послугами фірми MorningStar користуються CNN, The New York Times, The Wal1 Street Journal, Money, фінансовий портал Yahoo.com, фінансові сайти SmartMoney.com, Multex.com. З кінця 90-х років MorningStar на основі партнерських відносин з місцевими компаніями і під своєю торговою маркою просуває свої методики і технології на інших фінансових ринках, враховуючи Азію, Австралію, Японію, деякі європейські країни. Фірмовим продуктом MomingStar є система рейтингування фондів шляхом присвоєння їм зірок - від однієї до п'яти, як готелям.\nStandart&Poo’rs (S&Р) – міжнародне рейтингове агентство, що було створене у 1941 році, в результаті злиття двух корпорацій: Standard Statistics і Poor’s Publishing Company. Однак початок історії бізнесу Standard&Poor’s прийнято пов’язувати з виходом у 1860 р. дослідження Генрі Варнума Пура «Історія залізничних шляхів і каналів в Об’єднаних Штатах». Саме у цей час Генрі Пур почав оприлюднювати фінансову інформацію, у якій мали потребу європейські інвестори. У 1867 році Генрі Пур разом з сином відкривають компанію Poor’s Railway Manual Company (потім - Poor’s Publishing Company). У 1906 році Лютер Блейк створює Standard Statistics Bureau, що надавало американським компаніям інформацію, що раніше була недоступною. У 1916 році Standard Statistics почало встановлювати кредитні рейтинги корпоративним облігаціям, а після – і рейтинги суверенних боргових зобов’язань. У 1940 році з’явились перші рейтинги муніципальних облігацій. У 1941 році Standard Statistics і Poor’s Publishing Company злилися, утворивши компанію Standard&Poor’s. У 1966 році Standard&Poor’s була придбана корпорацією MGraw-Hill, Inc. Компанія Standard&Poor’s стала признаним світовим лідером в області надання незалежних високоякісних послуг по оцінці кредитних ризиків, виданню аналітичних і довідкових матеріалів для світового фінансового ринку. Standard&Poor’s створила ряд продуктів та послуг для фондового ринку, у томи числі системи відстежування фондових індексів і серію Інтернет-послуг, що полегшують працю міжнародних спеціалістів в області фінансового аналізу, планування і інвестиційної діяльності. Своєю задачею вважає надання послуг, що сприятимуть підвищенню прозорості ринку та ефективності його механізмів. Загальна сума боргових зобов’язань, що мають рейтинги S&P, перевищує 30 трлн. дол. S&P першим почало визначати рейтинги сек’юритизованих фінансових інструментів, банківських холдингів та рейтинги корпоративного управління. Штат агентства нараховує більше 6,3 тисячі працівників, які працюють в офісах компанії, що розташовані в 21 країні світу, у їх числі більше ніж 1500 аналітиків.


У Путіна висловилися щодо ймовірної зустрічі з Зеленським\nср, 10/13/2021 - 09:38\nОчільник Кремля Володимир Путін немає наміру обговорювати з президентом Володимиром Зеленським питання окупованих російськими військами українських територій. Теми для розмови відрізнятимуться змістовно від порядку саміту "нормандської четвірки".\nПланується створення "окремого порядку денного". Про це 13 жовтня повідомив речник президента РФ Дмитро Пєсков.\nВін заявив, що порядок денний абсолютно зрозумілий. Чиновник натякнув на обговоренні комплексу заходів стосовно виконання "Мінська".\nASPI news повідомляло, Зеленський пропонує створити новий формат для обговорення війни. Керівник держави позитивно оцінив першу зустріч у нормандському форматі.\n21 жовтня, 11:47