МОВА СТАТТІ албанська амхарська англійська арабська бемба болгарська бікольська бірманська в’єтнамська гаїтянська креольська грецька грузинська датська естонська ефік кечуа (Аякучо) кечуа (Куско) китайська кантонська китайська кантонська (спрощене письмо) китайська мандаринська китайська мандаринська (спрощене письмо) корейська кірунді латиська литовська майя македонська малагасійська норвезька нідерландська німецька пангасинанська педі польська португальська (Бразилія) раротонга російська румунська самоа сесуто (Лесото) сетсвана сингальська словацька словенська суахілі тагальська тайська тандрой тигринья тсонга турецька угорська українська уолаїта французька фіджійська фінська хорватська хілігайнон хірі-моту цоціль чеська чичева шведська японська ібо індонезійська ісоко іспанська італійська\n«Я НЕ можу цього зрозуміти,— каже Девен.— Кожного тижня у моїй церкві багато людей, здається, отримують святий дух і починають говорити різними мовами. Дехто з них веде неморальний спосіб життя. Я ж намагаюся слухатись Божих заповідей, але скільки не молюся, ще жодного разу не отримав цього дару. Як таке можливе?»\nГейбріел теж належить до церкви, на членів якої начебто сходить святий дух, і вони говорять іншими мовами. «Мене непокоїть, що в той час, коли я молюся, інші починають голосно промовляти щось незрозуміле, навіть для них самих,— пояснює Гейбріел.— Яка з цього користь? Хіба дари Божого духу не повинні служити якійсь розумній меті?»\nЗ огляду на міркування Девена і Гейбріела виникає логічне запитання: чи сьогодні Бог наділяє людей чудесною здатністю говорити іншими мовами? Щоб знайти відповідь на це запитання, подивімося, чому Бог наділив цим даром християн у I столітті.\nВони «заговорили різними мовами»\nУ Біблії сказано, що декотрі чоловіки і жінки отримували надприродну здатність говорити мовами, яких ніколи не вивчали. Уперше це сталося у свято П’ятидесятниці 33 року н. е., через кілька тижнів після смерті Ісуса. Того дня близько 120 Христових учнів, котрі зібрались у Єрусалимі, «сповнилися святим духом та заговорили різними мовами». На свято прийшли люди з багатьох народів, і, «почувши, що учні розмовляють усіма їхніми мовами, вони були просто приголомшені» (Дії 1:15; 2:1—6).\nБоже Слово згадує ще інших послідовників Ісуса, котрі були наділені цією здатністю. Наприклад, апостол Павло під дією святого духу міг говорити багатьма мовами (Дії 19:6; 1 Коринфян 12:10, 28; 14:18). Логічно, що будь-який дар святого духу Бог дає з певною метою. Для чого ж Бог наділяв перших християн здатністю говорити чужими мовами?\nДоказ Божої підтримки\nУ своєму листі до християн у Коринфі апостол Павло пояснив, що «дар говорити мовами — це знак... для невіруючих». Дехто з коринфян, очевидно, мав цей дар (1 Коринфян 14:22). Здатність говорити чужими мовами, як і інші дари, засвідчувала, що новосформований християнський збір мав Боже схвалення та підтримку. Ці надприродні дари, наче дорожня розмітка, вказували тим, хто шукав правду, де знайти правдивих служителів Бога.\nВарто зауважити: в Біблії не сказано, що Ісус чи пророки до нього мали чудесну здатність говорити іншими мовами. Оскільки цей дар отримали Ісусові послідовники, він, очевидно, мав послужити ще іншій меті.\nЗасіб для поширення доброї новини\nНа початку свого служіння Ісус посилав учнів проповідувати добру новину про Боже Царство лише до євреїв (Матвія 10:6; 15:24). Тому учні, як правило, проповідували в територіях, де жили євреї. Але незабаром усе змінилося.\nУ 33 році н. е., невдовзі після своєї смерті і воскресіння, Ісус наказав послідовникам «робити учнями людей з усіх народів». Він також сказав, що вони будуть його свідками «навіть у найвіддаленіших куточках землі» (Матвія 28:19; Дії 1:8). Щоб поширювати добру новину в таких масштабах, учні мали говорити не лише єврейською, а й багатьма іншими мовами.\nБільшість перших послідовників Христа були «неосвічені й прості» (Дії 4:13). Як же учні могли проповідувати мовами, про які вони, мабуть, і не чули? Завдяки святому духу деякі з цих ревних проповідників отримали надприродну здатність вільно розмовляти тими мовами.\nОтже, дар говорити іншими мовами служив подвійній меті. По-перше, він був доказом Божої підтримки. По-друге, з допомогою цього дару християни I століття виконали наказ Ісуса проповідувати людям з усіх народів. Чи в наш час говоріння мовами служить тій самій меті?\nЧи сьогодні це знак Божої підтримки?\nУ якому місці ви повісите важливий попереджальний знак: всередині маленького будинку чи на вулиці, де його бачитиме якомога більше людей? Звичайно, що на видному місці. З біблійної розповіді про день П’ятидесятниці 33 року н. е. ми дізнаємось, що «дуже багато людей», які перебували на вулицях Єрусалима, побачили знак — учні Христа розмовляли їхніми мовами. У результаті того дня до християнського збору приєдналося «приблизно три тисячі душ» (Дії 2:5, 6, 41). Сьогодні дехто заявляє, що має дар говорити іншими мовами, але робить це лише в стінах церкви. Чи може це служити знаком для «багатьох людей», які є невіруючими?\nБоже Слово каже, що розпуста та інші «учинки плоті» перешкоджають дії святого духу, і додає: «Ті, хто чинить таке, не успадкують Божого царства» (Галатів 5:17—21). Якщо людина веде аморальне життя і при тому говорить іншими мовами, це спантеличує. Виникає запитання: «Хіба може святий дух сходити на людину, яка порушує Божі норми моралі?» Це те саме, що вивішувати знак, котрий показує неправильний напрямок.\nЧи в наш час це служить засобом для поширення доброї новини?\nА що сказати про іншу мету, якій служив дар говорити різними мовами в I столітті? Чи сьогодні ті, хто говорить мовами, сприяють проповідуванню доброї новини людям з різних народів? Пригадайте, іноземці, котрі прийшли в Єрусалим у П’ятидесятницю 33 року н. е., розуміли мови, якими говорили учні Ісуса під дією святого духу. На противагу цьому члени сучасних церков, які нібито мають цей дар, промовляють слова, незрозумілі для інших.\nЯк бачимо, нині говоріння мовами дуже відрізняється від дару святого духу, який отримали перші послідовники Ісуса. Немає достовірних джерел, котрі підтверджували б, що після смерті апостолів хтось отримував цю надприродну здатність. Людей, котрі старанно досліджують Біблію, це зовсім не дивує. Про чудесні дари, у тому числі говоріння іншими мовами, апостол Павло під натхненням Бога сказав: «Вони зникнуть» (1 Коринфян 13:8). Як же тоді розпізнати, хто сьогодні має святий дух?\nКому Бог дає святий дух?\nІсус добре знав, що дар говорити мовами зникне через деякий час після заснування християнського збору. Незадовго до своєї смерті Ісус дав незмінну ознаку, яка вирізнятиме його послідовників. Він сказав: «По тому всі розпізнають, що ви мої учні, коли між вами буде любов» (Івана 13:35). Зауважте, в тому ж вірші, де сказано, що дари духу зникнуть, говориться: «Любов ніколи не згасає» (1 Коринфян 13:8).\nЛюбов згадується першою серед рис, котрі належать до плоду Божого святого духу (Галатів 5:22, 23). Тому ті, хто має святий дух, а отже, і Божу підтримку, виявляють справжню любов одні до одних. Інша грань цього плоду — мир. Тож люди, наділені святим духом, прагнуть миру і цураються насилля, расового упередження та фанатизму.\nПригадаймо Ісусове пророцтво, записане в Дії 1:8. Ісус сказав, що його послідовники отримають силу, щоб свідчити про нього «у найвіддаленіших куточках землі». Він також показав, що ця праця продовжуватиметься «аж до закінчення цієї системи» (Матвія 28:20). Отже, всесвітня проповідницька праця — ще один розпізнавальний знак, який показує, хто сьогодні наділений Божим духом.\nЯка група людей відповідає цим ознакам? Хто виявляє плід духу, зокрема любов і мир, та відмовляється брати в руки зброю, незважаючи на переслідування з боку урядів? (Ісаї 2:4). Які люди з усіх сил намагаються уникати вчинків плоті, як-от блуд, і навіть вилучають нерозкаяних грішників з-поміж себе? (1 Коринфян 5:11—13). Хто по цілій землі проповідує добру новину про те, що Боже Царство — єдина надія для людства? (Матвія 24:14).\nВидавці цього журналу не сумніваються, що біблійному опису людей, яких наділено святим духом, відповідають Свідки Єгови. Чому б вам не познайомитися з ними ближче і не перевірити, чи вони справді мають Божу підтримку?\nПоділитись Поділитись Говоріння іншими мовами. Чи це Божий дар?


Суд не побачив у діях свободівців "приниження честі й гідності Партії регіонів" | Бровари - Маєш право знати\nСуд не побачив у діях свободівців “приниження честі й гідності Партії регіонів”\n14 жовтня відбулось судове засідання за цивільним позовом Віктора Семенюка до броварської районної “Свободи”. Регіонал Семенюк, що був довіреною особою Федоренка на парламентських виборах, вимагав від районної організації партії «Свобода» публічних вибачень за «приниження честі й гідності Партії регіонів» та його, як члена даної партії. За словами позивача, пострілами з іграшкової рушниці і звинуваченнями Партії регіонів в корупції на акції підтримки захисників парку “Перемога” 10.09.2013 «порочать» його власну честь та гідність. Однак суд ухвалив рішення відмовити Семенюку в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Впродовж 10 днів позивач має право на апеляцію.\nНа підтримку до судових стін зібрались активісти політичних партій “Удар”, “Свобода” та інші броварчани.\nДо суду прийшли також представники броварської Батьківщини, які хотіли розгорнути прапор з символікою партії. Однак заступник начальника міліції Руслан Хартанович заборонив це робити, бо, мовляв, заявки на акцію від партії Тимошенко ніхто не подавав. Заступник міського осередку “Батьківщини” Сергій Губанов не став довго заперечувати вимогам Хартановича і заховав прапор.\nНа фото: Роман Сімутін, Сергій Губанов, Руслан Хартанович\nПід час судового розгляду справи Семенюк обурено підкреслював, що свободівці своїми діями образили не лише його, а й завдали шкоди діловій репутації партії влади. Цікаво, що броварський осередок Партії регіонів, як виявилось, не надав доручення Семенюку захищати імідж партії в суді: цивільний позов він подав з власної ініціативи.\nКерівник броварської районної «Свободи» Олег Шевчук не визнав своєї провини, аргументувавши, що про причетність до курупції конкретно Семенюка як члена Партії Регіонів на акції нічого не було сказано. Також Шевчук заявив, що є непоодинокі загальновідомі факти притягення до відповідальності членів Партії регіонів за корупційні дії, про що неодноразово говорив очільник МВС. Тому Шевчук порадив Семенюку вимагати вибачень у Віталія Захарченка.\nТакож в залі було переглянуто відеозапис акції, де активісти “стріляли в корупцію”. Адвокат захисту підкреслив, що 10 жовтня учасники акції реалізовували конституційне право на вираження думок, що жодним чином не може ображати Семенюка ні як члена Партії Регіонів, ні як фізичну особу.\nДалі суд перейшов до судових дебатів. Олег Шевчук заявив, що не збирається вибачатись за заклик боротись з корупцією. Однак Семенюк ніяк не заспокоювався: “Ви стріляли в прапор Партії Регіонів. Невже незрозуміло, що ви стріляли в усіх членів партії?! Ви написали “президент”. Ви що – в Африці живете? Ви розумієте, що ви стріляли в Президента України?”.\nПісля повернення з нарадчої кімнати суддя Андрій Шинкар відмовив Віктору Семенюку в задоволенні позову, не виявиши доказів, які б підтверджували приниження його честі й гідності. Цьому неабияк зраділи люди, що прийшли підтримати районну організацію “Свободи” під стіни суду на свято Покрови.\nВіктор Семенюк поки що не визначився, чи буде оскаржувати рішення броварського суду в апеляційному порядку. На запитання журналістів регіонал відповів, що подумає над цим.\nПозначки:бровари, бровары, віктор семенюк, Вибір редакції, Новини, Олег Шевчук, Олег Шевчук, партія регіонів, Свобода, семенюк, сергій губанов, УДАР, хартанович\nАпеляційний суд не побачив “злісної непокори міліції” у діях “ударівця” Сімутіна 07.10.2013\nНа звітування броварської Партії Регіонів забули запросити… виборців! 25.12.2011\nПісля автопробігу протестувальники “підсвітили” броварський офіс Партії регіонів фаєрами 02.02.2014\nPavlik Увійдіть, щоб відповісти\nЧувак реально проколовся . Так прогнувся блін і не в тему . Боси вказівку недавали , незацінять . Семенюк ще по шапці отримає за самодіяльність . Принизити кришталево чисту репутацію п.р. таким позовом в суд . Народ обреготався в який раз . Щож буває, що півень співає .


09 травня 2012 |\nПодії передувала велика дослідницька та пошукова робота подружжя Наталії та Володимира Мелехів з м. Ходорів. «Минулого року, - розповідає Наталя Мелех, - на Жидачівщині стартував проект «Хрести Заслуги». Це давня заповітна мрія нашого старшого друга і наставника, колишнього учасника молодіжної організації «Месники» і сьогоднішнього члена КУН, політичного в'язня казахського «Джезказгану», автора книг «Дзвони пам’яті» Олексія Данилишина. Серед меценатів, які надали фінансову допомогу, хочу відмітити двох стриян: депутата Львівської обласної ради Зіновія Карпінського та члена ради політичної партії Громадянська позиція, голову Благодійного фонду «Добре серце» Олега Канівця ».\nПерший знак було встановлено 9 жовтня 2011 року у с. Юшківці на території церковного обійсця, де у свій час була підпільна друкарня ОУН УПА «Полтава», яка діяла протягом 1943-1944 рр. під будинком Петра Заставного і не була розкрита органами НКВС. Ось, як про це згадує Наталя Мелех: «Перший знак ми вирішили поставити у селі Юшківці, де знаходиться єдиний на Україні музей Слави Стецько. Ніби під її благословенням був день 9 жовтня – храмове свято села Юшківці – Івана Богослова. Нам вдалося реалізувати перший крок великого задуму про відновлення народної пам’яті і шани героям боротьби за Незалежність нашої держави. В переддень 69-ї річниці від Дня народження УПА в селі Юшківці Знак освятили п’ять священників із навколишніх сіл в присутності велелюдної громади».\nУ Нових Стрілищах – це другий пам’ятник. Наступним «Хрест Заслуги» освятять у с. Городищенське, в полі, де загинуло 9 повстанців. Усього виготовлено 12 знаків. Позаду залишилися виїзди по селах і лісах Жидачівщини, збір біографічних даних членів ОУН, вояків УПА, змальовування конструкції бункерів, криївок, схронів. Голова Ходорівського осередку КУН Володимир Мелех ретельно фіксував усі ці місця бойових дій. За фахом він інженер-будівельник, тож сам розробив проект пам’ятного знаку у вигляді колони, що увінчується Хрестом Заслуги – найвищою відзнакою командування УПА.\nЧину освячення пам’ятного знаку передувала святочна відправа у місцевому храмі Успенія Пресвятої Богородиці УГКЦ. Відтак, настоятель церкви, отець Василь очолив ходу з хоругвами та прапорами вулицями Нових Стрілищ до місця встановлення «Хреста Заслуги» де вже чекали організатори проекту.\nСеред почесних гостей були: член ради політичної партії Громадянська позиція, голова Благодійного фонду «Добре серце» Олег Канівець, член обласного проводу КУН Андрій Микуш, голова громадської організації «Небайдужі» Ігор Ожийовський, депутат районної ради Зеновій Кіт, голова районної організації КУН Ярослав Яцищак, автор ідеї проекту Олексій Данилишин, Степан Крегенбільд (с. Бортники), Микола Турчак (с. Руда), Василь Пиріг (смт. Гніздичів) та інші.\nВедуча свята Наталія Мелех запрошувала до слова гостей, які повертали нас у ті не прості, буремні роки боротьби ОУН-УПА. Доля дуже суворо обійшлася з цими воїнами. Українська Повстанська Армія - це армія безіменних. За правилами військової стратегії та партизанської війни воїни вимушені були носити псевдо, і навіть бойові друзі не знали справжніх імен один одного. Розкривати псевдо можна було тільки після смерті, але здебільшого воїни УПА не дозволяли цього, щоб вороги не заподіяли шкоди їх родинам. І гинули вони невідомими.\nОлексій Данилишин назвав поіменно тих, хто загинув на Жидачівській землі з мріями про незалежну й вільну Україну. Він сказав: «Потрібно знати ці імена. А наш проект – це вияв данини шани. Ми маємо показати, що не дарма пролилася їх молода кров». У новій книзі пана Олексія «Повстанськими стежками Жидачівщини» детально описано раніше ніде невідомі факти підпільної боротьби героїв УПА.\nОлег Канівець зазначив, що нація, яка не знає минулого не має майбутнього, тому наше покоління зобов’язане докласти максимум зусиль, щоб увіковічити усіх героїв. Меценат згадав найяскравіші моменти життя Дмитра Карпенка, зокрема його останній бій та зрадливу кулю, що обірвала молоде життя у Нових Стрілищах. У грудні 1944-го «Яструб» атакував райцентр Нові Стрілища. Атака була надзвичайно вдалою для повстанців: здобуто саме містечко, зруйновано приміщення райвідділу НКВД, партком, в'язницю, у бою вбито начальника райвідділу НКВД. Але «Яструб» уже не потішився успіхом - куля влучила йому в серце на самому початку бою. Поховали «Яструба» на хуторі Кам'янка наступного дня після загибелі. Вже у наші дні, 2007 року, на місці поховання командира спорудили пам'ятник на честь полеглого курінного і його вояків. Заслуги Дмитра Карпенка-«Яструба» гідно оцінило вище командування: навесні 1945 року він був посмертно удостоєний найвищої відзнаки в УПА - Золотого Хреста бойової заслуги І класу. А ще через 63 роки, 2008-го, ім'ям «Яструба» назвали зірку із сузір'я Скорпіона.\n«УПА - унікальне в світовій історії явище - діюча самостійна армія, яка була по суті без держави, і тепер, як бачимо, не дочекатись нашим полеглим героям слави від нинішнього керівництва. Вважаю справою честі робити так, щоб на тій українській землі, де проливалися піт і кров наших батьків, дідів і прадідів в роки визвольної боротьби, виростали варті їх «Хрести Заслуги» – найвищі відзнаки командування УПА встановлені нами, вдячними нащадками», - наголосив Олег Канівець. Цієї ж думки притримувалися й інші оратори.\nЛіричною ноткою свята були виступи ансамблю юнаків «Солов’ї» під орудою Михайла Кузишина з смт. Гніздичів, колективу Народного дому смт. Нові Стрілища, ансамблю дівчат Новострілищанської школи під керівництвом Марії Рожак.\nТакож вшанували першого кавалера Золотого Хреста заслуги І класу Дмитра Карпенка хвилиною мовчання та уславили безсмертне ім’я героя – сальвою. Тричі прогриміли постріли з рушниць юнаків одягнутих в однострій вояків УПА.\nДо честі Новострілищанської громади й зокрема селищного голови Василя Газеля, слід зазначити, що вони об’єднали всіх загиблих у Другій світовій війні в один меморіальний комплекс, який старанно доглядають. І ось тепер поруч стоятиме новоосвячений пам’ятний знак герою УПА.\nНа завершення Наталя Мелех процитувала слова з пісні «Марш Сіроманців» про Дмитра Карпенка:


Громадянина Росії спіймали під час незаконного переходу кордону на півночі Харківщини | Харків Тimes\nГромадянина Росії спіймали під час незаконного переходу кордону на півночі Харківщини\nНа Харківщині прикордонники затримали росіянина, який намагався незаконно потрапити в Україну.\n4 лютого прикордонники Харківського загону затримали порушника держаного кордону.\nВедучи спостереження за ділянкою кордону, дільничний інспектор прикордонної служби помітив рух невідомої особи на території РФ. Вона прямувала в бік України. На напрямок можливого незаконного перетину кордону було вислано прикордонний наряд.\nПрибувши на місце, правоохоронці затримали громадянина Росії, 1976 року народження. Він незаконно перетнув кордон з Росії в Україну в районі населеного пункту Червона Зоря у Золочівському районі Харківської області.\nНаразі за незаконний перетин кордону на іноземця складено адміністративні матеріали.\nПісля розгляду справи судом він буде примусово повернений на територію Росії. Також, найближчі п’ять років чоловік не зможе в’їхати в Україну в зв’язку із забороною в’їзду.\nЯк раніше повідомляв ХарківTimes, в Золочівському районі затримали двох росіян зі зброєю. Вони потай перетнули російсько-український кордон, щоб влаштувати незаконне полювання на території України.\nСБУ завадила поставкам несправних агрегатів на Харківський бронетанковий завод (фото)\nПільговий «E-ticket» видається тільки харків’янам, – Водовозов


«Власний дім» покращує механізми кредитування сільського населення | Новини Закарпаття\n«Власний дім» покращує механізми кредитування сільського населення\nНа обговорення крайових депутатів вноситься проект рішення «Про внесення змін до Обласної цільової програми «Власний дім» на 2016 – 2020 роки (зі змінами від 28 липня 2016 року)».\nУ документі наголошується, що обласний фонд інвестування з моменту внесення останніх змін до згаданої програми у липні 2016-го накопичилося понад 50 пропозицій для покращення механізмів кредитування сільського населення області. Серед таких – розширення переліку категорій громадян, що потребують поліпшення житлових умов, виключивши обмеження щодо місця роботи позичальника тільки в сільській місцевості, давши можливість отримувати кредити жителям сіл, селищ, які працюють у містах обласного значення та будуються в селі.\nЙдеться також про збільшення розмірів кредитів у зв’язку з інфляцією та подорожчанням будівельних матеріалів для добудови, реконструкції, капітального ремонту, придбання будинку (квартири) – суму збільшено на 50 тис. грн (було до 150 тис. грн, стало – до 200 тис. грн). Для будівництва інженерних мереж: водопроводу, каналізації, опалення – також на 50 тис. грн (з 50 тис. грн до 100 тисяч); для впровадження енергоефективних та енергозберігаючих технологій – на 95 тис. грн (було до 50 тис. грн, стало – до 145 тис. грн).\nСеред пропозицій – чітке розмежування від напряму кредитів на інженерні мережі напряму для впровадження енергоефективних та енергозберігаючих технологій, а також включення нового виду кредитів: ремонт даху будинку, що наразі є дуже актуальним для сільського населення краю.\nДо цікавих пропозицій належить і встановлення на всі види кредитів відсоткової ставки 3% річних (раніше – від 3 до 5%). П’ять відсотків річних було встановлено на такі напрями кредитування: для розвитку сфери послуг туризму (в т. ч. сільського, зеленого та ін.); для розвитку тваринництва, птахівництва, бджільництва, рослинництва, рибного та особистого селянського господарства. Зниження відсоткової ставки сприятиме збільшенню кількості бажаючих оформити пільгові кредити.\nУ новій редакції документа введено нових учасників програми – об’єднані територіальні громади. Покращено також кредитування для сімей, де є троє і більше дітей. А розширення поняття додаткових договорів, що вносять зміни до суми та терміну кредиту по основному кредитному договору, дають можливість позичальникам закінчити розпочаті роботи.\nВнесення інших змін сприятиме вдосконаленню механізму пільгового кредитування жителів нашої області. Обсяг фінансування програми з різних рівнів бюджетів не змінюється.\nВнесення вищевказаних змін забезпечить удосконалення механізму пільгового кредитування та сприятиме досягненню очікуваних результатів програми, тобто будівництву нових і завершенню розпочатих будівництв 400 житлових будинків (квартир), облаштування інженерними мережами та енергоефективними, енергозберігаючими технологіями 2035 сільських осель тощо.\nРеалізація цієї програми сприятиме підвищенню якості життя сільського населення; активізації та зростання темпів будівництва житла; заохоченню молодих спеціалістів до постійного проживання та праці в селі, створенню там нових робочих місць.


"Примарна шістка": двогодинний кліп від Майкла Бея\nПостать Майкла Бея в Голлівуді викликає суперечливі реакції. З одного боку - це один з найкращих режисерів-візіонерів, який завжди добре працює над "картинкою", ефектами та рештою технічного наповнення. В той же час критики його ніколи особливо не любили, та і глядачі останнім часом шанувати перестали: фінальні дві частини "Трансформерів" були буквально "парадом тупості" - висидіти до кінця в кінотеатрі на цих фільмах було справді важко. Та ось у Бея з‘явився шанс себе реабілітувати, коли він зняв стрічку "Примарна шістка" для Netflix. Стрімінг дав режисеру цілковиту творчу свободу. Як Бею вдалося її використати? Про це у нашому матеріалі.\nПочинається фільм із масштабної погоні на вулицях Флоренції за участі головних героїв. Перші 20 хвилин ви спостерігаєте за скаженим екшеном зовсім без розуміння самої історії. Різнокольорові спортивні тачки врізаються одна в одну, один з героїв бігає по даху, наче Людина-павук, тим часом персонаж Раяна Рейнольдса тримає в руках вирване людське око. І ось ти дивишся на це все і розумієш: Бей повернувся! "Примарна шістка" - це типове кіно Майкла Бея, помножене в декілька разів. При перегляді відчувається, що режисера абсолютно нічого не стримувало: він писав, знімав, монтував саме так, як йому хочеться.\nСюжет стрічки не надто заплутаний: шестеро багатіїв-мільярдерів вирішують присвятити своє життя таємній боротьбі зі злочинністю та тероризмом. Для цього їм потрібно всього-на-всього інсценувати власну смерть. Саме після цього вже можна карати головних лиходіїв світу. Сценарій, звісно, досить "плаский", з купою нелогічних поворотів: погодьтесь, історія з інсценуванням смерті кожного з героїв виглядає дуже "притягнутою за вуха" і повірити в неї складно. Та, якщо ви таки хочете висидіти ці 2 години перед екраном, то вам варто змиритися з тим, що сценарії стрічок Майкла Бея, м'яко кажучи, не надто глибокі. Хоча, порівнюючи нетфліксівську прем'єру з останньою частиною "Трансформерів", "Шістка" - це взагалі драматургічний шедевр.\nГоловні герої у стрічці дещо функціональні, аніж "героїчні", та ти все одно швидко до них звикаєш та встигаєш навіть полюбити. Актори особливо нічого не грають, але разом із тих їхня харизма робить всю справу за них. Раян Рейнольдс тут, як завжди, веселий та крутий лідер команди. Окрім нього непогано попрацювали Дейв Франко та Бен Харді, який грав у "Богемній Рапсодії" Роджера Тейлора. А от із дівчатами у Бея, як завжди: грають не дуже, зате красуні, погляд не відвести.\nЧим фільм справді може пишатися, то це картинкою та операторською роботою: у кадрі все настільки ідеально "вилизане", наче Бей зняв двогодинний високобюджетний кліп. Помітно, що оператор експериментував із ракурсами та формами кадру - може скластись враження, наче такого на екрані ви ще не стрічали. Окрім того, дуже важко відрізнити, де жива зйомка з каскадерами, а де - комп‘ютерна CGI графіка, настільки все якісно пророблено. Це вам не фейково молодий Де Ніро у "Ірландцеві" від Скорсезе (хоча бюджет у обох стрічок однаковий - 150 мільйонів доларів).\nЩодо монтажної частини, то тут все ще складніше. Невідомо, скільки (і чого саме) треба було вжити Майклу Бею та режисеру монтажу, щоб змонтувати настільки динамічну історію, але мозок в якийсь момент просто відмовляється сприймати те, що на екрані через перевантаженість картинки. Ти ще не встиг "проковтнути" одну сцену, як тобі "подають" іншу. Найцікавіше те, що ти отримуєш від цього якесь дивне мазохістичне задоволення. Такі вони - стрічки Майкла Бея.\nЯкщо відкинути всі критичні оцінки та сприймати кіно лише емоціями, то "Примарна шістка" - саме той бойовик, на який ми чекали в дитинстві: безглуздий та нереалістичний, але настільки "пацанський" та видовищний, що його не можна не полюбити. Шкода лише, що нема можливості побачити цю стрічку на великому екрані.


За тиждень - OrangeCat\nДодому Різне Пишу За тиждень\nТиждень минув, можна сказати що ні чого особливого не сталося. Але я вирішив не багато ще раз проаналізувати як просувається блозі.\nЦілий тиждень, спостерігав як танцюють цифри feedburner. З початку тижня передплатників було 28, а потім різке падіння і блог втратив п’ятьох, а до середини тижня ще трьох, і вже під кінець тижня додався один. На даний момент число передплатників 21. Я так досі і не можу зрозуміти, від чого така танець? Виходить людина заходить на блозі, підписується на RSS, а потім на наступний день відмовляється від підписки?\nТак само за минулий тиждень почався спад відвідувачів на блозі, цифри все нижче і нижче з кожним днем.\nМоже все через літа? Час відпусток, дачний сезон. А може просто-напросто на блозі немає нічого цікавого?\nСаме це останнє речення підводить мене до думки, про те що я знову з’їхав з поставленої мою мети описаної в пості Півроку. Блог знову почав бути схожим на глянцевий журнал, останні пости, одні картинки. Жодного тексту або цікавого поста. Навіть новий автор, який приєднався до блогу, нічого за тиждень не написав, а тільки зміг викласти картинки. Сумно.\nСпам. Спам, це зло. Тільки за тиждень вичистив спаму куеву хмару. Один і теж засранець рекламує один і той же сайт, причому я перу, а через 5 хвилин знову. Видно купив собі якусь прогу для спаму на сайтах, і як вдарений головою об стінку спам. Добре хоч ще давно виставив опцію в ручну модерувати коментарі. Спасибі Akismet’у поки працює без збоїв.\nВирішив спробувати себе у партнерці. Новий проект під назвою be2me.ru. Але й тут опинився в прольоті, ось він солодкий сир безкоштовних сервісів і хостингів. WordPress.com, на якому знаходиться мій блог, не бажає працювати ні з джавою, ні з PHP. З цього з партнеркою ні чого не вийшло. Все, що залишилося, так це розмістити у себе банер цієї партнерки, може кого зацікавить і йому більше пощастить ніж мені.\nЩо ж не Так на блозі?\nЧому блоги не про що, з громіздким складно доступним текстом, мають величезну кількість передплатників, при малому трафік відвідуваності. І їх число підписки зростає з кожним днем?\nНе розумію, чому в голові багато думок про що написати, але коли сідаю писати нічого не виходить, і в кінці замість тексту на блозі знову красуються картинки. За$#@л глянець!!!\nФіг знає що відбувається.\nПопередня статтяЖитло Хоббіта в Шотландії (18 фото)


З білими заздрощами – Валентина ПУСТІВА, 14 грудня 2011\nВалерій Коровій, заступник вінницького міського голови. Народився у Тростянці Вінницької області у рік Дракона під сузір’ям Скорпіона.\nПісля закінчення школи працював учнем токаря в Тростянецькому райоб’єднанні «Сільгосптехніка». Відслужив у війську, закінчив економічний факультет Української сільськогосподарської академії.\nПрацював економістом колгоспу «Батьківщина» (смт. Стрижавка Вінницького району), начальником планово-економічного Вінницького міжгосподарського підприємства гранітних виробів. У 1994 році закінчив аспірантуру інституту економіки Академії наук України, достроково захистив дисертацію. Кандидат економічних наук.\nЗ червня 1994 по липень 2010 року працював на державній службі: заступником голови Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, консультантом організаційного відділу секретаріату Вінницької ОДА, завідувачем інформаційно-аналітичного відділу секретаріату ОДА, першим заступником начальника головного управління з питань економіки і власності, а затим і начальником головного управління економіки Вінницької ОДА, заступником, а потім і першим заступником голови Вінницької обласної державної адміністрації. Майже рік перед приходом на нинішню посаду був головою наглядової ради ПрАТ «КМТ».\nПозапартійний, депутат Вінницької обласної ради трьох скликань. Голова постійної комісії обласної ради з питань адміністративно-територіального устрою та взаємодії з органами місцевого самоврядування.\nЗаслужений економіст України, нагороджений орденом «За заслуги» ІІІ ст.\nДо нестями любить футбол і вважає, що ця гра була б корисна абсолютно всім.\n– Валерію Вікторовичу, ви працювали в обласній адміністрації, досвіду роботи в міській владі у вас досі не було. Що ви побачили у місті свіжим поглядом?\n– Мені цікавий новий напрямок роботи. Переді мною поставлене абсолютно конкретне завдання: підсилення інвестиційного напрямку, у першу чергу – в співпраці з підприємствами, які формують економічний кістяк міста, створюють робочі місця.\nМіський голова сформував потужну та фахову управлінську команда, завдяки якій Вінниця динамічно розвивається. Особливо, якщо порівнювати з сусідніми обласними центрами. Семимильними кроками йде уперед благоустрій: будуються і ремонтуються дороги, впорядковуються околиці, приватний сектор отримує ті умови, яких раніше не мав, з’являються чудові зони відпочинку.\nМісто позиціонується як регіональний лідер, і для цього є всі підстави. Якщо ми хочемо таку динаміку у місті витримати і розвиватися в тому ж руслі, з такими ж темпами, місто повинно вибудувати міцний економічний кістяк, який забезпечить створення робочих місць, вирішення структурних проблем розвитку. Незважаючи на відносне пожвавлення ділової активності, складною залишається проблема з робочими місцями. Особливо – для молоді. Парадокс: молодь з дипломами гарячково шукає будь-яку роботу, а тим часом керівники підприємств благають про робітничі кадри. Я вже об’їздив понад 20 підприємств міста, і майже всі керівники в один голос говорять про брак кваліфікованих робітників. З метою вибудування механізму взаємодії з підприємствами міський голова провів перше засідання ради товаровиробників. Проблема в тому, що на сьогоднішній день 99 % усіх інвестиційних ресурсів створено в приватному секторі. Грюкнути кулаком по столу і сказати «роби те чи інше» міська влада не може. Розуміючи це, ми вишукуємо нові інструмен¬ти роботи з бізнесом, з великими підприємствами, які створювали б робочі місця. Діапазон інструментів у цій справі досить широкий: починаючи від простого спілкування і закінчуючи ініціативами міста у справі лобіювання окремих підприємств. Наприклад, 45-го заводу чи заводу тракторних агрегатів. Багато питань і в частині розвитку інфраструктури, яка давала б можливість розвиватися місту, його соціальній і комунальній сферам, промисловим зонам.\nМені цікаво спостерігати за принципами роботи самоврядного органу. Тут рішення приймаються через виконком, вони публічні. В місцевих адміністраціях ситуація інша. В органі самоврядування, як ніде, важливе відчуття команди, командний дух міської ради мені дуже імпонує. Як людина, яка все життя грає у футбол, я це дуже ціную.\nЯ дуже уважно стежив за тим, як Володимир Гройсман прийшов на посаду міського голови, як він стрімко ріс як лідер. Але я тоді спостерігав за цим збоку. На його прикладі я можу сказати, що в Україні виростає нова генерація керівників.\n– Ви легко відчули себе членом цієї нової для вас команди?\n– Мене зустріли доброзичливо. Абсолютну більшість людей, з якими мені доводиться щодня працювати, я знав і до приходу сюди.\n– Я знаю, що футбол – велика ваша любов. Що він для вас означає?\n– Це справді любов на все життя. Я іноді ловив себе на думці, що міг би стати дитячим тренером з футболу. Отримую насолоду не тільки від гри, а й від особливого спортивного спілкування. Не перестаю грати у футбол і зараз. І не тільки грати. Підтримую дитячу футбольну команду в Стрижавці. Футбол – це не просто гра. Це чудовий інструмент для виховання. Можу навести чимало прикладів того, як діти з неблагополучних сімей, так звані «важкі» підлітки, саме через футбол виходили у серйозне доросле життя, здобували хорошу освіту, добивалися значних результатів у житті. Футбол дає можливість самореалізації, допомагає розкритися. Це не просто гра. Це азарт, це формування характеру, це воля до перемоги, до спільного результату, це плече друга. Я й роботу у владі розглядаю через футбольну призму. Влада, з погляду розвитку економіки, бізнесу у місті чи в області, має бути схожою на футбольного арбітра, який повинен чітко визначати правила гри, але не заважати футболістам грати. Бо якщо він свистітиме де треба і де не треба, то акцент переміститься з поля на арбітра, а тоді не вийде нормальної гри.\nА що стосується командного духу, то скажу таке: яким би класним футболістом ти не був, але якщо ти не відчуватимеш команди, ти не допоможеш їй отримати бажаний результат. Навпаки – вона ще й розсипатися може, якщо в ній будуть такі гравці-одинаки.\n– Словом, ви живете за футбольними правилами…\n– Так, дружина навіть каже, що футбол – це якась хвороба.\n– Сини ваші – теж футболісти?\n– Звичайно. У мене недавно з’явилася внучка, але, думаю, будуть ще й внуки, і вони теж у футбол гратимуть. Було б здоров’я.\n– Що для вас означає сім’я?\n– У кожної людини є радощі й успіхи, але є й проблеми, неприємності, буває й біда якась. Людина при цьому шукає підтримку в сім’ї. Найбільш нещасна та людина, в якої сім’ї немає. Для мене сім’я – це основа, яка дозволяє почуватися щасливою людиною, це те, що дає впевненість, натхнення і просто бажання жити. Я дуже дорожу стосунками у своїй родині.\n– Вашій працездатності можна тільки позаздрити. Коли ви працюєте найбільш продуктивно? Ви сова чи жайворонок?\n– На роботу я приходжу вчасно, навіть люблю раніше приходити; встаю при цьому, звичайно, рано, але я сова. Основну роботу стараюся «вписувати» в робочий день, хоч бувають періоди, коли так не вдається. Але я не розумію начальників, які самі до пізнього вечора на роботі сидять і своїх підлеглих до того примушують. У кожного ж є сім’я. Вечірні години стараюся побути з сім’єю, а пізній вечір (іноді й ніч) я присвячую іншій роботі. Науковій, наприклад, адже я не покинув заняття наукою. Читаю потрібну мені літературу. Вдосконалюю свої знання з англійської мови. Пишу статті. От у цьому я більше сова. А на роботі мушу бути жайворонком.\n– Що ви читаєте (крім публіцистики і наукової літератури)?\n– На художню літературу, на жаль, маю дуже мало часу, але коли такий час випадає, або я планую відпустку, то я наперед підбираю собі книги, які хочу прочитати. Не хапаю перше-ліпше. Останнім часом мене дуже зацікавила міфологія. Люблю читати біографії відомих людей.\n– У що ви вірите?\n– У справедливість. Хоча мені часто кажуть, що її немає. У філософській боротьбі між злом і добром я вірю в торжество добра, тобто у справедливість.\n– Вас ніколи не підставляли? З вам завжди чинити справедливо?\n– Всяке було. Але я вважаю, що краще бути готовим до того, що людина – слабка істота, що в неї можуть бути різні обставини і різні пріоритети, а діяти треба таки за своїми переконаннями, і жити зі своїми, а не з чужими поглядами. Просто не варто ставити людину в умови, коли їй доведеться робити вибір на користь неприйнятних для неї понять.\n– Ви вмієте визнавати помилки?\n– Я вважаю, що вміння визнавати свої помилки – це риса сильної людини. Якщо треба – то й публічно. Звичайно, якщо людина визнає свою помилку щиро, а не грає на публіку. Знаєте, чим відрізняється демократичне суспільство від тоталітарного? У тоталітарному суспільстві людина не має права на помилку. Помилилася – а її одразу звільнили з роботи, позбавили права на щось, посадили, навіть розстріляли. У демократичному ж суспільстві людина має право на помилку. Творчість, створення чогось нового завжди пов’язані з ризиком помилок. Не помиляється тільки той, хто нічого не робить, не приймає ніяких рішень. І якщо людина помиляється, вона не повинна припинити роботу. Треба визнати помилку, виправити ситуацію і рухатися далі.\n– Чого ви не прощаєте?\n– Брехні. Нахабної, відвертої брехні. Якщо людина бреше, я стараюся не мати з нею справи. Іноді, правда, таки доводиться спілкуватися – робота вимагає, наприклад, але таке спілкування обмежується виключно рамками обов’язку. І все.\n– Як ви відпочиваєте? Футбол, розумію, на першому місці, а ще?\n– Маю мисливську рушницю, але жодного разу за 10 років з неї не стріляв. Пробував рибалити – не клює. Навіщо час витрачати? Я дуже люблю у вільний час просто побути вдома, з сім’єю. Люблю Стрижавку, в якій прожив багато років. Люблю побути вдома на самоті. Це таке неповторне відчуття, коли ти нікуди не поспішаєш, відпочиваєш душею! Люблю прогулянки в лісі. А тепер із задоволенням гуляю з внучкою. Отаке нове хобі. Та ще й кажуть, що вона на мене схожа…\n– Ви – майстер анекдоти розповідати. Іноді їх навіть журналісти цитують у газетах. Розкажіть улюблений. Чи новий.\n– Які там анекдоти? Сучасне життя в Україні – такий анекдот, що інших і не треба.\n– Що ви даруєте дружині на день народження чи інші свята?\n– Практичних подарунків не роблю. Дарую щось для душі. І обов’язково – квіти. Багато квітів. Оберемок. Обов’язкові свята в сім’ї – день народження дружини, день нашого одруження (цього року буде срібне весілля) і 8 Березня.\n– А день Святого Валентина?\n– А моя дружина саме в цей день і народилася! Так що свято подвійне! І в кожен зі святкових днів я купую багато квітів, дарую щось вишукане. І каву у ліжко приношу.\n– Бувають же такі чоловіки!\n– Бувають. Правда, ці чоловіки такі не щодня. На жаль. А ще, зізнаюся,я в кулінарії – повний нуль. Але каву у ці особливі дні я варю старанно і вранці приношу дружині у ліжко.


А.6.2. Вторинні докази бухгалтерського обліку: облікові реєстри; А.6.2.1. Загальні зауваження; А.6.2.2. Класифікація облікових реєстрів; Бухгалтерський облік - Сопко В.В. - Галерея финансовой литературы ФИНГАЛ\nА.6.2. Вторинні докази бухгалтерського обліку: облікові реєстри\nА.6.2.1. Загальні зауваження\nЯк уже зазначалося, господарські факти — явища та процеси — під час господарювання зазнають постійних змін свого стану: збільшуються або зменшуються. Для вивчення та дослідження цих явищ — тобто взаємопов’язаного вивчення стану та зміни стану господарських фактів у часі та просторі у бухгалтерії застосовують докази у формі реєстру.\nРеєстр (від лат. слова rejestr, regictrum — список чогось, опис, показник, книга для запису) сьогодні — це або окремі книги, або окремі аркуші паперу (картки, відомості).\nВ реєстрах господарські факти — явища або факти — записуються за двома ознаками: хронології та системності.\nА.6.2.2. Класифікація облікових реєстрів\nВ обліку використовується багато різних облікових реєстрів для хронологічного і системного обліку господарських фактів-операцій, а також для узагальнення процесів господарської діяльності в різних економічних групах.\nЗ метою систематизації знань про облікові реєстри їх розбивають на деякі якісно однорідні групи за такими ознаками: характером запису, змістом, зовнішнім виглядом, будовою.\nI. За характером запису реєстри поділяються на хронологічні, системні й комбіновані.\nХронологічними називаються такі облікові реєстри, в яких господарські операції фіксуються в міру їх виникнення, тобто в календарній послідовності їх здійснення (реєстраційний журнал операцій (форма 6.2), журнал обліку надходження вантажів, журнал відвантаження і реалізації товарів тощо).\nЦі реєстри використовуються для перевірки документів, що надійшли до бухгалтерії, для контролю за їх рухом і своєчасним виконанням робіт, відображених у них, а також для визначення обсягу виконаної роботи за певний відрізок часу: кількості відвантаженої продукції чи одержаної сировини, здійснення господарських операцій за день, місяць, квартал, рік і для багатьох інших потреб.\nЖурнал реєстрації господарських фактів-операційза ___________________ (місяць) 200__ р.\nДокумент, назвата зміст господарськоїдіяльності (факту)\nВзаємозв’язок (кореспонденція) рахунків\nУ системних облікових реєстрах подають і обліковують господарські операції за системними ознаками. Таких реєстрів багато, їх назва, форма і зміст залежать від форм обліку, прийнятих у даному господарстві. Усі облікові реєстри (за будь-якої форми обліку), в яких розміщені синтетичні й аналітичні дані, є систематичними обліковими реєстрами.\nКомбіновані — це такі реєстри, в яких поєднано хронологічні та системні облікові реєстри. Комбінований реєстр дає змогу відбивати господарські процеси одночасно в хронологічному і системному порядку за один робочий прийом, мати відомості про обсяг виконаної роботи у зазначених розрізах. У цьому перевага комбінованих облікових реєстрів.\nII. За змістом облікові реєстри поділяються на реєстри аналітичного, синтетичного обліку та комбіновані.\nВ аналітичних облікових реєстрах здійснюється облік за аналітичними даними. Будь-який обліковий реєстр (незалежно від форми обліку) з аналітичними даними є аналітичним обліковим рахунком. Форм цих реєстрів багато, основні з них: кількісно-підсумовувальні картки, контокорентні картки, багатоколонкові картки.\nУ синтетичних облікових реєстрах проводиться облік за синтетичними рахунками. Будь-який обліковий реєстр із синтетичним рахунком є синтетичним обліковим реєстром — Головна книга, журнали-ордери і т.ін.\nУ зв’язку із застосуванням останнім часом у практиці різних облікових форм почали використовувати облікові реєстри, де поєднується облік за синтетичними та аналітичними даними. Такі облікові реєстри за змістом називаються комбінованими.\nIII. За зовнішнім оформленням облікові реєстри поділяються на бухгалтерські книги, реєстратори, окремі листки, картки, відомості (рис. А.6.3).\nРис. А.6.3. Класифікація облікових реєстрів\nБухгалтерські книги — це зброшуровані облікові синтетичні чи аналітичні реєстри. Книги, в яких зброшуровано синтетичні облікові реєстри, називаються бухгалтерськими книгами синтетичного обліку (Головна книга, Журнал-головна). Книги, в яких зброшуровано аналітичні облікові реєстри, називаються бухгалтерськими книгами аналітичного обліку. Синтетичні рахунки мають багато аналітичних рахунків, тому книг аналітичного обліку є кілька, як правило, по одній для аналітичних рахунків кожного синтетичного рахунку, а для деяких, наприклад для рахунку «Сировина і матеріали», — навіть більше. На обкладинці бухгалтерської книги зазначається назва господарства чи установи, назва книги і звітний рік. З метою посилення контролю всі сторінки кожної книги нумеруються і прошнуровуються. На звороті останньої сторінки книги зазначається загальна кількість пронумерованих, прошнурованих сторінок.\nБухгалтерські книги — найбільш надійний спосіб зберігання облікових реєстрів синтетичного, й особливо аналітичного обліку. Проте вони мають ряд недоліків: ускладнюється раціональний розподіл облікової роботи між працівниками бухгалтерії; значно знижуються оглядовість даних в облікових реєстрах і можливості використання їх для оперативного контролю й управління; не можна точно визначити оптимальний обсяг книги для записування господарських операцій; не можна використовувати обчислювальні машини для записування в облікові реєстри господарських операцій. Менш надійні для зберігання, але зручніші в роботі реєстратори й окремі аркуші.\nРеєстратори — це спеціальні папки з розсувними кільцями, куди вкладаються облікові реєстри синтетичного чи аналітичного обліку. Як і в книгах, на обкладинці реєстратора зазначається назва підприємства, реєстратора і звітний рік. У реєстраторах зручно зберігати облікові реєстри. У будь-який момент без особливих труднощів можна витягати з них потрібні реєстри чи вкладати нові. Це дає змогу використовувати обчислювальні машини для записування господарських операцій до облікових реєстрів, а решту — для оперативного контролю та управління. Крім того, це сприяє усуненню й інших недоліків, що їх мають бухгалтерські книги.\nНедоліком реєстраторів є трудомісткість розкладання по них облікових реєстрів, тому в практиці реєстратори не дуже поширені.\nОкремі аркуші, картки, на яких розміщені облікові реєстри синтетичного й аналітичного обліку, не брошуруються. Кожний з них функціонує окремо і використовується для певних облікових потреб. Це дає змогу систематизувати облікові реєстри в будь-яких розрізах, найбільш раціонально розподіляти облікову роботу між працівниками бухгалтерії, широко застосовувати механізацію обліку і використовувати облікові реєстри для контролю та управління господарством.\nОкремі аркуші, які є реєстрами синтетичного обліку, зберігаються в звичайних папках, а реєстри аналітичного обліку — у картотеці (у спеціальному ящику) в розрізі синтетичних рахунків і субрахунків.\nIV. Будова облікових реєстрів дуже різноманітна і залежить від багатьох обставин — від характеру та змісту операцій, характеру потрібних відомостей, потреб оперативного контролю й керівництва та від технічних засобів, які застосовуються в обліку. Тому під час побудови облікових реєстрів слід ураховувати спосіб їх ведення — ручний чи машинний. Сучасний напрям побудови облікових реєстрів — машинний (реєстратори, лічильники, датчики тощо).\nЗа будовою облікові реєстри поділяються на одноколонкові та багатоколонкові (табличні). Табличні, у свою чергу, поділяються на дво- і односторонні, табличні та шахові (рис. А.6.4).\nОдносторонні — це такі облікові реєстри, які з правого краю мають дві колонки: одну для запису сум збільшення чи прибутку, а другу — для сум зменшення чи видатку; дату, номер і зміст господарської операції записують у лівій частині реєстру. Односторонню будову мають усі типові аналітичні облікові реєстри (зразки карток кількісно-підсумовувальних наведено у формах А.6.3.—А.6.5), а також значна частина спеціальних аналітичних облікових реєстрів. Ці реєстри використовуються для всіх форм обліку.\nРис. А.6.4. Класифікація облікових реєстрів за будовою\nДвосторонні — облікові реєстри, поділені на дві частини: ліва призначена для записів збільшення (+), а права — для записів зниження (—). Облікові реєстри такої будови використовуються здебільшого для книжкових форм обліку.\nТабличні — це такі облікові реєстри, в яких дебетова чи кредитова колонки поділені на ряд вертикальних колонок (зразок такого реєстру наведено в схемах). Така будова реєстру виключає необхідність вести окремі облікові реєстри для аналітичних даних, забезпечує ведення одного реєстру для всіх видів показників в розрізі групи. Для цього використовується окрема вертикальна колонка реєстру. У кожній вертикальній колонці облікового реєстру записуються відмінні один від одного показники, які є елементами тієї самої сукупності. Таблична побудова облікових реєстрів дуже широко використовується в практиці бухгалтерського і оперативно-технічного обліку та на ЕОМ.\nШаховими називають облікові реєстри, поділені вертикальними і горизонтальними лініями на ряд кліток у формі шахової дошки. У клітки записують суми одночасно за двома ознаками, наприклад за місцем здійснення витрат (цех, бригада тощо) і характером витрат (паливо, матеріал, зарплата тощо); чи за ознаками дебету і кредиту рахунків. Суми кліток, які підсумовуються по вертикалі, характеризують одну ознаку, по горизонталі — іншу. Прикладом такого реєстру є форма А.6.4.\nПідсумки по вертикалі показують витрати за місцем їх здійснення (за цехами), а підсумки по горизонталі свідчать про характер і розмір витрат (матеріали, паливо і т. д.).\nДуже широко використовуються шахові реєстри в журнально-ордерній формі обліку. Майже всі облікові реєстри цієї форми обліку мають шахову будову.\nТаблична, а особливо шахова побудова облікових реєстрів, найраціональніша. Такі реєстри використовують для складання різних зведень і групувань даних поточного обліку за певний відрізок часу, в них вдало поєднується синтетичний і аналітичний облік господарських операцій.\nЗатрати виробництва за структурними підрозділами\nЗарплата і т. д.\nРазом за квітень\nГрафічну класифікацію облікових реєстрів наведено на рис. А.6.5.\nРис. А.6.5. Класифікація облікових реєстрів\nУ табличних і шахових облікових реєстрах часто використовують лінійний спосіб запису господарських операцій, коли для кожного процесу відводиться окремий рядок, де записуються суми як за дебетом, так і за кредитом рахунку. Цей спосіб запису перспективний. Він зручний для контролю за своєчасним погашенням заборгованості та рухом певної партії товарно-матеріальних цінностей.\nКартка кількісно-сумарного обліку\nНазва рахунку ________________________________\nЗалишок на 01\nРахунок___________ Назва_________ Шифр________\nГосподарський факт прове-дення\nГосподарський факт проведення\nКартка підсумовувального обліку


Черкаські ДАІвці знайшли таксиста-втікача - 0472.ua\nЧеркаські ДАІвці знайшли таксиста-втікача\n11:39, 29 жовтня 2015 р.\nПрацівники ДАІ знайшли винуватця ДТП, в якій постраждала літня жінка, вже за кілька годин.\nВчора у Черкасах на перехресті вулиць Хрещатик та Дашкевича близько 13.00 водій збив 76-річну жінку. З переломами тазу жінку госпіталізували до лікарні. Про це повідомляють в УДАІ в Черкаській області.\nВстановивши модель автівки, патрульні вирушили на пошуки. За кілька годин винуватця ДТП – 30-річного черкащанина, знайшли. Наразі триває розслідування.\nтаксист збив жінку і втік даі


Сухі вершки до кави в Дніпрі :: Купити для вендінгу та кавомашин\nСухі вершки до кави в Дніпрі · В роздріб та оптом\nОдин з найважливіших додаткових інгредієнтів для кави в Дніпрі – це сухі вершки. Вони прекрасно пом'якшують гіркоту напою, що бадьорить, і в той же час дозволяють смаку заграти новими фарбами. При цьому штучний продукт здатний зберігатися значно довше, ніж натуральний. І це робить його затребуваним і популярним в Україні, у тому числі в Дніпрі.\nСухі вершки ділять на кілька видів. За смаком вони можуть бути кокосові й звичайні (усе залежить від типу використовуваного масла). в Дніпрі зустрічаються й сухі вершки, створені на основі незбираного молока. Також різні технологічні нюанси впливають на інші показники сухого порошку, зокрема, на його жирність. Наприклад, вона може становити 30 або 50 %. Усі ці параметри ви можете підбирати за своїм смаком або потребами. Сфера застосування сухих вершків не обмежується додаванням у каву або какао. Сьогодні їх додають у випічку, морозиво і навіть у соуси. Подібною універсальністю відрізняється й представлена тут продукція.\nСухі вершки – продукт, який вимагає деяких зусиль і витрат у виробничому процесі. Якщо використовуються рослинні жири, це означає наявність інгредієнтів, привезених з далеких країн. І все-таки ціна в Дніпрі залишається цілком демократичною. Це виявилося можливим завдяки тому, що наш інтернет-магазин уникає посередників при організації імпорту.\nЯкщо ви активно займаєтесь реалізацією подібного роду продукції в Дніпрі або інших містах України, то вас може зацікавити наша спеціальна пропозиція. Вона полягає в тому, що ви отримуєте знижку за кожне замовлення, яке, згідно з нашими умовами, може вважатися оптовим. Для того, щоб побачити вартість і розмір мінімального замовлення для отримання знижки в кожному конкретному випадку, клікніть кнопку "Оптові ціни".\nДе купити сухі вершки до кави недорого в Дніпрі\nв Дніпрі й сусідніх містах може не виявитися гідного постачальника потрібного вам продукту. Тому купити сухі вершки для кави недорого краще в інтернет-магазині Торбафуд. При цьому ви отримуєте інформаційну підтримку, оперативну доставку у ваше місто і приємні подарунки. Вибирайте зручний для вас формат покупки (опт або роздріб) і робіть замовлення.


Битва за Харків — новини України / НВ\nВорог програв наземну битву за Харків — інтерв'ю НВ з головою військової адміністрації області Олегом Синєгубовим\n19 березня, 14:12\nОлег Синєгубов (Фото:Харківська обласна державна адміністрація)\nАвтор: Ярослава Вольвач\nОстанніми днями у Харкові не спостерігають активності російської авіації, проте місто обстрілює ворожа артилерія. Ситуація в області є складнішою\nНіч проти 19 березня у Харкові минула порівняно спокійно: за добу російські окупанти стріляли 29 разів. Йдеться про артилерійські, мінометні удари, обстріли із реактивних систем залпового вогню. Тим часом Ізюм у Харківській області залишається оточеним, у місті тривають бої. Неспокійною залишається ситуація і в низці інших населених пунктів області. Про організацію зелених коридорів для евакуації з критичних точок, оборону Харкова та наміри окупантів відрізати угруповання військ ООС з боку Харківської області — НВ розпитало очільника Харківської військово-цивільної адміністрації Олега Синєгубова.\n— Розкажіть, наскільки ситуація у Харкові зараз більш спокійна чи менш спокійна, ніж була раніше? Чи фіксуєте ви застосування ворожої авіації, артилерії?\n— Десь дні три ми не спостерігаємо активність ворожої авіації наразі. Це щодо міста Харкова. Кілька днів тому було збито два ворожі бомбардувальники СУ на території Ізюмського району. І також військовий гелікоптер. Тобто ми спостерігаємо ворожу авіацію лише на околицях міста Харкова та області. В самому ж місті ми авіацію поки що таку ударну, яка б завдавала шкоду, вже десь три доби активно не спостерігаємо. Були безпілотні апарати, які так само декілька днів тому наші ЗСУ збивали. Однак ще раз повторюсь, авіації немає.\nЩодо артилерійських обстрілів або систем реактивного залпового вогню, вони працюють постійно. Була велика пожежа на нашому ринку Барабашово. Площа займання пожежі склала близько 30 га. Далі, якщо брати, то по місту Харкову ведеться постійний артилерійський залповий вогонь. Це і північна Салтівка у нас потерпає, Олексіївка, Данилівка, є такий у нас район, і Холодна Гора, і Чугуївський напрямок страждає від цього і все інше. Однак ми розуміємо, що наші військові ЗСУ свої позиції тримають. Ворог зрозумів фактично, що він наземну битву за Харків програв, і зараз він атакує місто ракетними обстрілами. І по історичному центру міста, і по околицях ідуть артобстріли — «Градами», «Ураганами», і так само ракетами. Була інформація про застосування «Іскандера».\n— Які райони Харкова найбільше потерпають від артилерійського вогню?\n— Почну з адміністративних будівель. Це центр міста Харкова, історичний центр. Будівля облдержадміністрації, напевно, постраждала однією з перших. Вона фактично зруйнована, залишився лише каркас. Потім будівля головного управління Національної поліції, будівля СБУ зруйнована. Постраждав університет імені Каразіна, його корпуси. Дуже багато житлових будинків у центрі міста Харкова, будівля Харківської міської ради, Палац праці. Звичайно, якщо ракета, наприклад, «Іскандер» влучає в певну будівлю, а ми розуміємо, що вони знаходяться більш-менш близько одна до одної, то страждає ще один квартал як мінімум. Зруйновано багато житлових будинків в центрі міста Харкова. Постраждав художній музей та філармонія. Наша бібліотека імені Короленка так само частково зруйнована. Я вже не кажу про школи. Музична школа зруйнована. Апеляційний суд Харківської області. Тобто дуже велика кількість будівель саме таких адміністративних, історичних — зруйновані. Якщо брати по житлових кварталах, то це північ області, це П’ятихатки. Так само Олексіївка частково постраждала. Найбільше постраждав район Північна Салтівка. Там деякі будинки зруйновані повністю. Це багатоповерхівки зокрема. Роганський житловий масив так само постраждав. Менше, однак все одно постраждав район Холодної Гори. І ми розуміємо, якщо в будинок влучає, то одразу весь будинок ми маємо евакуювати. В ньому проживати більше не те, що не можна, а небезпечно.\n— Не секрет, що для росіян Харків був пріоритетом, вони намагалися на нього наступати буквально з перших днів. Станом на зараз росіяни зрозуміли, що оточити і захопити Харків неможливо?\n— Це нереальна історія. Їх тут не чекають. Можливо, вони розраховували на те, що Харків розташований поблизу із РФ, у нас в области 315 км спільного з РФ кордону, і можливо, вони орієнтувалися на, знаєте, теплу зустріч їх тут, на місці. Зокрема, від наших правоохоронців, від наших військових. Але для президента України, для уряду, для Офісу президента, кожен сантиметр української землі є принциповим. Для нас, для харків'ян, так само Харківська область, місто Харків є принциповим. І ніхто звідси не збирається ані виїжджати, ані здавати тут щось. І це було зрозуміло з першого дня воєнних дій, які у нас тут безпосередньо почалися. У нас у перші дні були дуже запеклі бої на підступах до міста Харкова. Тепер ворог зрозумів, що він наземну битву за місто Харків вже програв. Зараз тактика ворога змінилася — йдеться про ракетні обстріли, щоб деморалізувати населення, щоб, знаєте, так: «Ага, якщо ви не хочете йти до нас, то ми вас просто зрівняємо із землею». Напевно, його тактика така. Однак наші військові стоять на своїх позиціях, вони подекуди навіть перейшли в контрнаступ, відсуваючи ворога від околиць Харкова, і далі на деяких напрямках, женучи його до кордону із РФ. Тому у нас дуже добре вибудувана оборона. І ми розуміємо, що ворог в місто не зайде за будь-яких обставин. Звичайно, що ми виявляємо певні диверсійно-розвідувальні групи у Харкові. Спочатку це були групи і по п’ять осіб, і по три особи, по чотири. Навіть була диверсійна група, до якої входило 15 осіб. Вони одразу ліквідовувалися. Частина з них деморалізовані, вони здавалися у полон. Зараз ми цього не виявляємо, хоча наші військові дуже пильні.\nТож місто Харків ніхто не збирається ворогу віддавати. І нині це вже неможливо — просто неможливо.\n— В Києві є проблеми на західному і північному напрямку. Це Ірпінь, Буча, Гостомель і Вишгород. Ми розуміємо, що це небезпечні напрямки, проте виїхати з міста легко іншими шляхами — на південь, наприклад. В Харкові які напрямки зараз залишаються небезпечними, а які навпаки повністю контролюються ЗСУ?\n— Почну з тих напрямків, які є безпечними. Це у нас Київська траса, 03 Київ — Харків. Далі напрямок на місто Дніпро. Так само Дніпровська траса, яка веде до Дніпропетровської області. Вони є нині повністю контрольованими. Однак все одно подекуди ми цю інформацію актуалізуємо, бо може бути якесь пересування моментне. Якщо брати напрямок Білгородський, це, скажімо так, протилежний напрямок, це з півночі. Він наразі є небезпечним, тому що там постійно ведуться бої. Те саме стосується Сумського напрямку, ми вважаємо його небезпечним. Однак якщо брати Дергачівський район, то місто Дергачі повністю контролюється нашими Збройними Силами. Якщо брати трохи правіше, Кулиничівський напрямок так само є небезпечним, там так само постійно ведуться бойові дії. Звідти ворог намагається просунутися або дістатися міста. І звичайно, далі йде від Кулиничів Вовчанський, Куп’янський напрямок. Вони так само є небезпечними. Ми, наприклад, 16 березня планували туди доставати гуманітарний конвой, запитували зелений коридор. Спочатку ворог нам його підтвердив, після того вже, коли наші автобуси були готові виїжджати, все було скасовано. Тому що там ворог все-таки почав активні бойові дії. Якщо брати Чугуївський напрямок, він є частково безпечним. До Чугуєва ми можемо доставляти гуманітарну допомогу, хоча подекуди там з’являється ворожа броньована техніка, і наші ЗСУ, звичайно, вступають у бойові дії.\nІзюмський напрямок є відносно безпечним. Тому що до міста Лозова ми дістатися зможемо, у нас є відповідні сполучення. Щодо самого міста Ізюма, то це критична ситуація. Напрямок руху до міста Балаклеї ми кваліфікуємо як небезпечний.\n— Скільки людей евакуювалися з Харкова за час війни?\n— Якщо брати евакуацію, то активна фаза була десь на другий-третій день війни. Це була найактивніша фаза, коли люди масово почали виїжджати з міста. Наразі щодо евакуації у нас проблем немає. Всі, хто зможуть дістатися до південного вокзалу, всі зможуть спокійно виїхати. В нас ні черг, ні товканини там зараз немає. За нашими підрахунками, залишили місто Харків близько 800 тисяч осіб. До мільйона мешканців виїхали самі і скористалися послугами залізничного транспорту. Щодо автотранспорту, звичайно, що підрахувати складно. Однак дехто з них вже повертається, повернувся, ми це відслідковуємо.\n— Тепер про Ізюм. Місто зараз перебуває в кільці. Ви взагалі отримуєте звідти інформацію? І якщо отримуєте, то яка там ситуація?\n— Ізюм фактично розділений на дві частини річкою. Там є мости, які наразі розведені, які були дійсно героїчно розведені нашими містянами, місцевою владою для того, щоб ворог не зміг спокійно пересуватися містом. Якщо брати північну сторону, вона повністю окупована ворогом. Він періодично з’являється в місті, потім виходить після атак Збройних Сил. Щодо південного боку, то він менше контрольований ворогом, тому що, знову ж таки, дістатися до нього без броньованої техніки вкрай важко.\nНаші військові постійно ведуть активні бойові дії за це місто. І активна бойова фаза точиться навколо цього міста. Тобто не всередині, а навколо.\nЯкщо окупанти заходять у місто, вони влаштовують терор. І руйнують, і обстрілюють це місто з артилерії, з «Градів», крилатими ракетами, руйнуючи фактично всю інфраструктуру. Чому це місто для них є стратегічним? Встановивши над ним контроль, вони хотіли відрізати всю лінію Операції об'єднаних сил. Тобто Луганську і Донецьку області від Харківської області. Звичайно, ЗСУ цього не дозволили зробити і не дозволять. І тому там ведуться ось такі активні бойові дії. Зокрема й за допомогою нашої авіації\nНайбільше потерпає місцеве наше населення. Нам дозволили один раз лише вивезти звідти людей, ми евакуювали за раз близько 1800 мешканців. Ті, хто мав змогу, залишили місто на власному автотранспорті. Зараз Ізюм без електрики, без опалення, без газу, без телефонного зв’язку. Ми продовжуємо намагатися організувати зелений коридор для того, щоби доставити до міста гуманітарний вантаж і вивезти звідти людей, які потребують евакуації.\n— Деблокація Ізюму наразі неможлива?\n— Ви розумієте, це питання до ЗСУ. Я скажу так, як тільки буде місто деблоковано, то одразу ми вирушимо туди із гуманітарним конвоєм.\n— Які населені пункти в області зараз вважаються тимчасово окупованими? Де найбільш критична ситуація?\n— Якщо брати критичну точку, то це, наприклад, місто Балаклея так само, куди ми кілька днів тому за допомогою волонтерів, я їм за це дуже вдячний, доставили майже 20 тон гуманітарного вантажу. І водій фактично знаходився під обстрілами. Бо вантажний автомобіль повністю обстріляли, водій героїчно доставив туди гуманітарний вантаж. Ми і надалі запитуємо зелені коридори для того, щоби це продовжити. Так само, місто Куп’янськ, місто Вовчанськ і далі туди до кордону з РФ. Наприклад, 16 числа ми мали везти гуманітарний вантаж до міста Вовчанськ, однак нам це зробити ворожі військові не дозволили. Очільника міста Великий Бурлук фактично викрали російські військові. Вони запросили його на своє робоче місце, після того фактично затримали і вивели до найближчого відділку поліції, в якому вони перебувають. І тримали його за ґратами. Змушували, напевно, до певних речей. Людина трималась героїчно (після запису інтерв'ю, очільника громади міста Великий Бурдук Віктора Терещенка звільнили з полону, зараз він перебуває у лікарні — ред.).\nЩе один критичний напрямок, це селище Липці, яке знаходиться фактично під окупацією, під постійним обстрілом ворогів. Люди з самого початку під окупацією знаходяться, у підвальних приміщеннях. І ворог жодного разу не дозволив ані завезти туди гуманітарну допомогу, ані провести там евакуацію. Так само населений пункт Циркуни, який знаходиться під окупацією. Наразі там стоїть ворожа техніка. Однак наші ЗСУ роблять все можливе для того, щоб це місто було звільнено. Такі основні навіть не населені пункти, а напрямки. Бо якщо ми беремо напрямок і всі населені пункти, які знаходяться по цьому напрямку, вони є під окупацією. Просто до деяких ми можемо ще дістатися, скажімо так, правдами та неправдами, гуманітарну допомогу надати. До деяких — ні, тому що там є блокпости. На підході до міста Балаклея подружжя намагалося виїхати із дитиною, і було розстріляне на російському блокпості.\n— Є така думка, що в російських військових, імовірно, був намір з боку Маріуполя рухатися в бік Харкова і, відповідно, з боку Харкова рухатися в бік Маріуполя, щоб в результаті відрізати угруповання ЗСУ на території ООС. Чи бачите ви по Харківський області такі пересування росіян? І чи є у вас інформація щодо стану російських військ у Харківській області? Я маю на увазі, чи є в них такі ж проблеми з логістикою, паливом, їжею, як і в інших областях?\n— Стан їх деморалізований тут на місці. У нас було таке, що під Харковом, коли вони побачили одного військового ЗСУ, йому здалися із автоматичною зброєю. Вони поклали її на землю, одразу сім військовослужбовців РФ. Такий випадок теж був. І це продовжиться. Це говорить про те, що армія РФ повністю деморалізована. Так само у них є проблеми із логістикою, не вистачає пального. Вони мерзнуть, вони шукають домівки, пробираються до наших населених пунктів, щоби там поїсти, знайти їжу, розграбувати магазини, дістати собі продукти харчування. Навіть були випадки, коли вони обмінювали зброю на продукти харчування і теплий одяг. Вони не знають географічно подекуди, де вони знаходяться. Було таке, що два танки заблукали, після того потрапили в поля, загрузли там, покидали бронетехніку і почали втікати.\nЩодо їхніх планів, то ми з вами вже говорили про місто Ізюм, місто Ізюм для них вже наразі є останньою можливістю для того, щоби якось відрізати Луганську область, відрізати Донецьку область, з якою ми межуємо. Однак наші військові, наші Збройні сили це їм, звичайно, не дозволять зробити. І ми розуміємо, що вони мали йти через Харків. І в бік Києва, і в бік Маріуполя, Херсону чи далі за їхніми планами, їм це не вдалося. Вони наразі намагаються якось, знаєте, завдати шкоди нашим оборонним позиціям, щоби дійсно пройти далі. І звідси ми і отримуємо ці артилерійські обстріли по Харкову, ракетні обстріли, щоби з одного боку якось деморалізувати нас, з іншого — скористатися можливістю якось посилити свої позиції на підступах до лінії ООС і, можливо, до міста Харкова. Тому що вони все ж таки не полишють спроб наступу. Ми з цим стикаємося 24 години на добу. Але менше з тим ми не бачимо якихось серйозних угруповань, щоб вони мали змогу штурмувати Харків, бо для цього їм потрібно, я не знаю, в скільки разів більше сил і ресурсів. А наші військові теж не стоять на місці, постійно зміцнюють обороноздатність нашого міста.\nТеги: Російська агресія Харківська область Харків


Гліб Пригунов нагородив відзнаками майстрів-художників.\n17.10.2019 Татьяна254 Views Гліб Пригунов, День художника, майстри, новости Днепропетровской области, обласна рада, Петриківка, Привітання, розпис, унікальність\nЗ нагоди національного Дня художника у селищі Петриківка влаштували урочите свято для майстрів розпису. Голова обласної ради привітав художників та вручив їм нагороди і грамоти. Повідомляють у прес-службі обласної ради.\n← Previous Не просто цифри: на Дніпропетровщині зросла кількість ДТП\nКаждый третий житель Земли страдает от плохого питания – ФАО Next →


Київ: чи законно відловлювати призовників | Новини та аналітика : Україна та світ : EtCetera\nКиїв: чи законно відловлювати призовників\nНа вулицях Києва у зв’язку з воєнним станом почалися облави на чоловіків. Про це повідомив журналіст, керівник проекту dtp.kiev.ua Влад Антонов.\nСИТУАЦІЯ. За його словами, правоохоронці були помічені біля станції метро «Лісова».\n«Співробітники Деснянського військкомату разом з місцевими дільничними поліцейськими проводять «відлов» потенційних призовників. Працюють дві групи. Підходять і запитують документи у всіх чоловіків, які явно поспішають на роботу. Прямо при мені затримували хлопця, який при собі не мав документів», – написав Антонов у Фейсбуці.\nЩО ОЗНАЧАЄ. Його колега Олександр Дубинський пов’язує активність співробітників військкоматів з необхідністю влади показати хоч якийсь результат після введення воєнного стану. При цьому він зазначив, що чоловіків зупиняють не в центрі столиці, а на околицях.\n«Там, де соціально і морально не захищені люди», – зазначив журналіст.\nЩО РОБИТИ. Дубинський у подібних випадках радить показувати лише паспорт, оскільки вимога продемонструвати інші документи є незаконною. Для цього необхідна виписка повістки до військкомату.\nантонов, військовий стан, дубинський, Киев, призов


Alive corpse: 4 роки - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Alive corpse: 4 роки - ВІРШ\nЯ хочу бути поруч з тобою. Я знаю, що це неможливо. Нирнути б в тебе з головою, Тож закінчімо все красиво, Заквітчаймось разом вічно І весну не покалічмо. Просто хочеться любити, Як весною перші квіти. Тебе поруч 4 роки не було. Ти десь глибоко під землею, Та знаю, бо відчуваю все одно, Як ми танцюємо під небом. Тюльпан виріс на могилі, Де пише дата і причина. Шкода, що любили молодими, Бо живу я, немов стара діва.\nдата надходження: 17.10.2019 12:22:02\n© дата внесення змiн: 17.10.2019 12:22:02\nЗелений Гай, БайдужийСаша, НАСИПАНИЙ ВІКТОР, Калинонька, Хуго Иванов


Із серії “Сто анекдотів вкупі”\nНе впевнений, не свищи!\nДіда Петра прозвали Адідас, бо коли йому кажуть “діду”, він відповідає: “Я не дід, я, дідасик, бо я в баби ще любасик.” Перефарбував недавно Адідасик свого килавого сірого “Запорожця” в чорний лискучий колір. Бо вчув, що “запорожців” на чорний не фарбують, аби їх не сплутали з “мерседесами”, а йому захотілося мати хоч фальшивого, але “мерседесика”.\n– Ходи, Марусько, – кличе осьо мене дід, – я іспитанія роблю на своїм вухатім “Мерседесі”, най з тебе вітри троха відують цибульиний запах... А з мене – старість.\n– А маєте гроші на дорогу?\n– Дороги в нас платні, на них живе племя ДАЇ. Без проплати – не проїдеш й кілометра... В нас і світлофори платні, і навіть повороти...\n– Пенсіонери мають пільги...\n– Їхати на червоне світло...\nПосідали ми, Адідас заводить ту залізну труну, а вона кашляє, як сухотник, і нею дьоргає, якби небіжчик з-під капота виривався. Не хоче на цвинтар. До того всього з чиєїсь квартири похоронна музика вижолоблюється, що я аж носом шморгаю.\nНадійшов дід Микитась, що активний учасник всіх похоронів і питає:\n– Хто то, Марусино, відчахнувсі від землі, радий би я знати та на поминки піти, файно наїстися, келішок за душу усопшого перехилити, га? А то що нова модифікація трунви? Для нових українців? На колесах, га?\nПоки я Микитасю роз’яснювала, що то не труна, а труноподібне авто, бо їзди з такою швидкістю, як гіколи труну несуть до ями – вісім кілометрів в день, у яких на той світ їдуть широкі безгрошові маси населення, “домовина” завелася, віплуганилися на дорогу. Не успіли-смо й кількох метрів проїхати, як міліціонер патиком дорогу перетинає, нас спинює. А дід: “Видиш, Марусю, що то “Мерседес”, ніколи мі не спиньили, авто було кавовим, а тут відраз...”\n– Куди Мерс путь держіт? За порушення правил штраф 10 долярів!\n– Ге. То відколи в нас на рідній Україні штрафи в іноземній валюті?\n– У гривняках штрафи беремо з тих, хто роз’їзджає на вітчизняних автах...\n– Але ж це, прошу пана, найрідніша укрнароду автомашина – “Запорожець”.\n– “Запорожців” чорного правітельственного кольору не буває.\n– Пане міліціонер...\n– Я не маю коли з вами в любві об’ясняться. Права сюда...\nДід, який у лице не видів доляра на своєму життю, подає даїшнику документи. Аж тутка попри нас на ракетній скорости справжній “Мерседес”. Лиш димка і нитка.\nДаїшник у свистало – фурр. Але іномарки вже майже не видко. Та, дивлюсі, пригальмувала та чорна акула і вертає задним ходом до нас. Вілазит з того розкішника-авта такий лисий красень, як держак від шуфлі, і до нас з криком:\n– Хто тут свистєл? – і як прошиє рентгенівським поглядом діда... То дідусик зів’яв осінним листом.\nНіхто ніц не каже. Тогди я вже не витримую, віхоплююсі з машини, бо треба діда рятувати, та й даїшник дідові права уже у торбу пхає. І говорю поліціянтові:\n– Ану віддай права, бо зараз скажу, хто свистав...\nПодіяло, як нашатирний спірт на п’яного.\nТак що, коханьита, з кожної ситуяйції мож знайти вихід. Треба лиш фест захотіти і мати на шиї не головку капусти, а голову.\nПроїхали ми їщо зо триста метрів, авто почало ззаду метати вогніма, як реактивний літак. Дід-сусід просить:\n– Ньи, то певно посівна! Он щось посіялося з-під коліс, може, мотор випав, – каже Микитась, що теж забажав прокататись на “мерсі” – почикайте я вилізію, бо то ще мені троха зарано губитисі, до Бога в гості встигну... «Запорожець-мерседес» почув діда і заглох, став.\nМи сюда, ми туда, я піднимаю кампот, а там справді ніц нема: голе місце, як у мене під колготами.\n– Дідусю! Що ви собі дуєте-продуваєте, та же ми мотор посіяли і, то як вона буде пуркотати?\n– Марусино, мотор оська. А там гніздо, багажник, там сі кури несут взимі.\nТак мені встидобно стало... Де мені знати, що мотор може бути ззаду. Коли в усіх, навіть у людей, мотори спереду. Дід коло машини заскакує. Але де! Вже коло нас назбиралося механіків зо сім. Кожний, холєра, сі розуміє на моторі. Шукають іскру, потому свічки, я й не знала що машина від свічок світи. Навіть директор автошколи ту опинився. Ну, той вже знайде поломку. Почали помало розбирати машину, трубки продувати... Четверта пайка авта уже збоку на купці.\n– Що ви робите? – спохопився дідусик Петро врешті. – Та ж я, склеротик, бензини забув залити, то воно й не заводисі..\nІ правда, йно ливкнув дідо пару літрів в бак, ключик повернув, машина фур і сама поїхала – просто у пропасть, бо мотор відкрутили. З машини зробивсі пляцок. Вже не було що вітігати. Тепер дідо Адідас до церкви ходи Богу молитися, а як мав машину, то роками лежав горіпупа під нею в сараї і молився такими молитвами, що треба було вуха затикати.


Відомі нові деталі смертельної ДТП у Житомирі, яка сталась влітку 2018 року. Патруль - Новини Рівного. Відео on-line. Все про телекомпанію - Телеканал «Рівне 1»\nВідомі нові деталі смертельної ДТП у Житомирі, яка сталась влітку 2018 року\n11.03.19, 8902 переглядів\nУ Житомирі судитимуть двох підприємців, які організували нелегальне перевезення пасажирів автобусом, що спричинило ДТП у якій загинули 11 осіб.\nНагадаємо, ДТП за участі маршрутного автобуса та вантажівки трапилась 20 липня 2018 року на автодорозі Київ-Чоп поблизу селі Глибочиці Житомирського району. У результаті на місці події загинуло 11 осіб, а ще 7 отримали травми різної ступені тяжкості.\nВстановлено, що водій маршрутного автобуса, рухаючись у напрямку міста Житомира, скоїв зіткнення з вантажівкою «DAF».\nТоді встановили низку порушень щодо технічного стану маршрутного автобуса, що здійснював перевезення людей. Відразу ж було затримано власника транспортного засобу.\n23 липня 2018 року відбулося судове засідання щодо власника маршрутки. Тоді суд обрав йому запобіжний захід - домашній арешт. Хоча слідчі та прокуратура наполягала на більш суворішому - тримання під вартою.\nУ ході розслідування з'ясувались деякі нові факти щодо фатальної пригоди.\nПрокуратурою Житомирської області було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом випуску на маршрут технічно-несправного автотранспорту. Крім того, було доведено заміну номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, що призвело до смертельної ДТП.\nЧитайте також: Відомо деталі смертельної ДТП у Рівному (ФОТО/ВІДЕО)\nПравоохоронцями було встановлено, що два підприємці (жителі Рівненської області) з метою власного збагачення у період з вересня 2016 по липень 2018 рр організували нелегальне перевезення пасажирів з Волинської області до міста Київ та в зворотному напрямку. До цього вони залучили водія та ще одну приватну особу, яка виконувала диспетчерські послуги.\nКрім того, перевезення здійснювались з низкою грубих порушень: використовували автобус із більшою кількістю пасажирських місць, замінивши на ньому державні номери іншого транспортного засобу.\nТакож не виконували належного технічного обслуговування автотранспорту та не забезпечили водія належними умовами праці, унаслідок чого водій перебував у стані стомленості, що й спричинило ДТП.\nУ разі доведення вини підприємцям загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п'яти років.\nТеги: ДТП аварія маршрутка Житомир


5 легендарних гравців «Мілана» | Dorogamira\n5 легендарних гравців «Мілана»\nAudrey October 18, 2020\nГравці «Мілана», що стали символами команди в XXI столітті: від Шевченка до Мальдіні.\nВсього трофеїв за клуб: 5\nКоли грав в клубі\nЗ 1999 по 2006 рік і з 2008 по 2009 рік. Провів за клуб вісім неповних сезонів. На цьому відрізку зіграв в 226 матчах чемпіонату Італії.\nДругий бомбардир в історії «Мілана», який забив за всю кар’єру в клубі 175 м’ячів. У першому ж сезоні за «россонері» став найрезультативнішим гравцем Серії A, відзначившись 24 голами в 32 матчах. Володів усіма даними, необхідними форварду: технічністю, ігровим інтелектом, фізикою і здатністю реалізовувати навіть неочевидні моменти. В одному з кращих сезонів за «Мілан» 2002/03 Шева виграв Серію A і Лігу чемпіонів, де у фінальній грі забив вирішальний гол у серії пенальті. Став першим українським футболістом, який завоював Кубок європейських чемпіонів. У 2004 році виграв «Золотий м’яч», обійшовши Тьєррі Анрі, Роналдіньо і Деку, і потрапив в список 100 найкращих футболістів за версією ФІФА, складений Пеле. Кращий бомбардир в історії міланського дербі – 14 голів в протистоянні «Інтера» і «Мілана».\nДосягнення в клубі\nЗ клубом виграв Серію A, Кубок і Суперкубок Італії, Лігу чемпіонів і Суперкубок УЄФА.\nВсього трофеїв за клуб: 6\nЗ 2003 по 2009 рік і в сезоні 2013/14 – всього сім сезонів. За цей час провів 223 матчі в Серії A.\nУ першому ж сезоні за «россонері» забив 10 голів, допоміг «Мілану» виграти чемпіонат і дійти до чвертьфіналу ЛЧ. Був ідеальним контратакующим гравцем – швидким, що володіє відмінним дриблінгом і гольовим чуттям. Склав найсильнішу атакуючу зв’язку з Андрієм Шевченком. За свою кар’єру в «Мілані» Кака забив 104 голи – восьмий результат в історії клубу. Видатна гра в стані «россонері» принесла бразильському півзахисникові «Золотий м’яч» в 2007 році. За результатами голосування Кака обігнав таких топових футболістів, як Дідьє Дрогба, Ліонель Мессі і Кріштіану Роналду. Тоді ж Кака був визнаний кращим гравцем світу за версією FIFA.\nВиграв з «россонері» чемпіонат і Суперкубок Італії, Лігу чемпіонів і два Суперкубка УЄФА, а також Клубний чемпіонат світу з футболу.\nВсього трофеїв за клуб: 9\nЗ 2001 по 2011 рік – протягом 10 сезонів. На цьому відрізку зіграв в 284 матчах Серії A.\nБув провідним гравцем «Мілана» завдяки ідеальному баченню поля і точному аналізу гри. Анчелотті зробив його плеймейкером і допоміг Пірло розкритися в стані «россонері». Пірло задавав темп атак «Мілана», диригував грою з глибини і роздавав партнерам по команді гольові передачі. Незважаючи на те, що ніколи не відрізнявся швидкістю і фізичною міццю, був одним з кращих півзахисників команди. Майстерно виконував штрафні удари. Провів 401 гру за «Мілан» і забив 41 гол за «россонері».\nВиграв два чемпіонські титули в Італії, по два трофея Ліги чемпіонів і Суперкубка УЄФА. Володар Кубка і Суперкубка Італії. Також з «Міланом» став переможцем Клубного чемпіонату світу.\nВсього трофеїв за клуб: 10\nЗ 1999 по 2012 рік – протягом 13 сезонів. За цей період зіграв в 335 матчах Серії A.\nБув одним з ключових футболістів у складі команди: жорстким, працездатним і енергійним. Агресивний і непоступливий в єдиноборствах, він часто отримував жовті картки – всього 115, за даними Transfermarkt, другий результат за всю історію клубу. За рахунок свого сильного характеру і лідерських якостей став улюбленцем фанатів. Провів за все 468 матчів за «Мілан» – сьомий результат в історії клубу. Ексцентричний Гаттузо часто скандалив на поле і за його межами, що зробило його однією з найбільш неоднозначних і яскравих зірок «Мілана» в XXI столітті.\nДворазовий чемпіон Італії, володар Кубка Італії і двох суперкубків. Дворазовий переможець Ліги чемпіонів, володар двох суперкубків УЄФА. Також з «Міланом» Гаттузо виграв Клубний чемпіонат світу.\nВсього трофеїв за клуб: 26\nВсю свою кар’єру футболіста – з 1984 по 2009 рік, на протязі 25 сезонів. Зіграв на цьому відрізку в 647 матчах у Серії A.\nДругий гравець за всю історію Серії A за кількістю проведених матчів. Дебютував у чемпіонаті в 16 років і увійшов в історію як наймолодший футболіст «Мілана», який виступав в Серії A. У 1997 році надів капітанську пов’язку і не знімав її аж до 2009-го. За словами Андреа Пірло, був кращим футболістом, з яким йому доводилося грати: «Абсолютна величина. Він був ідеальний як футболіст, ідеальний як людина ». За роки кар’єри в «Мілані» став для своїх партнерів лідером і прикладом для наслідування. Майстерно працював з м’ячем, був непоступливий в єдиноборствах і часто підключався до атак по флангу. Провів 902 зустрічі за «россонері» – перший результат в історії клубу. Коли Мальдіні завершив кар’єру, клуб прибрав з обігу 3-й номер, під яким виступав Паоло.\nВолодар семи чемпіонських титулів в Серії A, п’ятикратний володар Суперкубка Італії, Кубка європейських чемпіонів і Суперкубка УЄФА. Один раз виграв з «Міланом» Кубок Італії і Клубний чемпіонат світу, двічі – Міжконтинентальний кубок.\nПорівняння вартості «Спартака» і «Зеніта» →\n← Рейтинг вартості клубів РПЛ


Банк нараховує відсотки після розірвання договору кредиту?\nОтримати кредит просто. Але пам’ятайте про те, що умови його виплати чітко викладені в договорі, а їх безпідставне невиконання призведе до негативних наслідків для Вас. Банк надає необхідні кошти в користування у разі дотримання правил встановлених письмовою угодою між сторонами. Причому складається вона таким чином, що всі ризики, у тому числі й валютні, приймаються позичальником. Тому вступати в суперечку з фінансовими організаціями складно, проте наявність законних підстав гарантує Вам позитивний результат.\nОтже, розірвання договору можливе за погодженістю сторін або ухвалою суду, та за наявності одночасно декількох факторів:\nнепередбачені зміни обставин. Якщо в мить підписання договору сторони ґрунтувалися на тому, що такі обставини не наступлять (істотність змін необхідно довести);\nпричини настання змін неможливо було усунути за належного виконання обумовлених обов’язків;\nвиконання угоди призвело б до порушення майнових прав і втрати тих переваг заради яких вона укладалась;\nв документі не написано про те, що всі можливі ризики, пов’язані зі змінами обставин приймає позичальник.\nРозірвання договору може привести до припинення всіх наступних зобов’язань по ньому. Однак важливо розуміти, що зміна курсу валют і втрата роботи не є достатньо вагомими причинами для необхідних правомірних дій.\nРозірвання договору ще не означає, що Вам пробачать борги. Всі обов’язкові платежі, у тому числі й штрафні санкції за попередній період доведеться виплатити. Але з миті його розірвання та на майбутнє усі нарахування припиняються, про що свідчить постанова Великої палати Верховного Суду України. Це найдієвіший спосіб остаточного розірвання правовідносин з фінансовою організацією та захисту власних інтересів. Річ у тому, що анулювання угоди кредитування призведе до аналогічних наслідків для пов’язаних з ним договорів іпотеки та поруки. Заборони на розпорядження заставною власністю будуть зняті.\nБанк не має права нараховувати відсотки та неустойку за умовами договору після його розірвання, а будь-які вимоги до сторін кредитної справи опиняться поза законом.


Пающіє труси представлять Україну на Новій хвилі в Юрмалі - Korrespondent.net\nПающіє труси представлять Україну на Новій хвилі в Юрмалі\n19 квітня 2010, 17:42\nНа міжнародному конкурсі молодих виконавців популярної музики Нова хвиля 2010 Україну представлятимуть група Пающіє труси, Тетяна Ширко та Іван Березовський.\nТаке рішення ухвалило професійне журі на чолі з композитором Ігором Крутим, обравши з 125 претендентів 16 фіналістів конкурсу.\nНа Новій хвилі учасниці гурту Пающіє труси планують заспівати пісню Майкла Джексона Bad, українську народну пісню Розпрягайте, хлопці, коней і власну композицію Пластичний хірург.\nДля 17-річної Тетяни Ширко це вже друга спроба потрапити на Нову хвилю. Минулого року вона брала участь у відборі, але до фіналу не потрапила.\nІван Березовський не вперше проходить випробування конкурсом. Він є лауреатом Всеукраїнського конкурсу Зорепад (2002 р.), брав участь у Міжнародному фестивалі Київські літні музичні вечори (2003 р.) і війшов до двадцятки фіналістів українського відбору на Євробачення-2010.\nКонкурс Нова хвиля відбудеться в Юрмалі (Латвія) з 27 липня по 1 серпня 2010 року.\nУ фіналі Нової хвилі братимуть участь представники Азербайджану, Вірменії, Білорусі, Болгарії, Бразилії, Ізраїлю, Китаю, Казахстану, Фінляндії, Естонії та Латвії, шанс потрапити до фіналу є у виконавців з Румунії та Італії.\nКожна з цих країн представлена одним учасником, у той час як Росія, як і Україна, направляє на конкурс трьох - Music Hayk, групу Муракамі та Єгора Сесарева.\nНагадаємо, що в 2009 році перше місце на Новій хвилі в Юрмалі посіли відразу два виконавиці: українська співачка Джамала і Санді Сондоро з Індонезії. Інша конкурсантка з України Міла Нітич отримала приз від музи конкурсу Алли Пугачової під назвою Золота зірка Алли, а також 50 тисяч доларів. Ще один співак від України, Владислав Левицький, посів восьме місце.


Перстач чагарникова корисні властивості і протипоказання | Як схуднути\nГоловна » Здоров'я » Як схуднути » Перстач чагарникова корисні властивості і протипоказання\nКорисні властивості перстачу чагарниковою\nПерстач чагарникова називається також курильським чаєм або пятилистником і має велику кількість корисних властивостей. Настойки з різних частин цієї рослини застосовують багато народів: в Забайкаллі і на Камчатці, у Тибеті, Монголії і на Кавказі.\nРізні народи застосовують різні частини цієї рослини як ліки. Жителі далекого сходу і Тибету п’ють чай з гілочок перстачу. На Кавказі використовують коріння, роблячи з них настоянки. Нерідко для виготовлення лікувальних настоїв використовують всі частини рослини.\nСвіжу сировину (листя) перстачу містять велику кількість вітаміну С і аскорбінової кислоти. Практично така ж кількість її міститься в стиглих ягодах чорної смородини і актинідії. І, як не дивно, набагато більше ніж у лимонах.\nТакож в цьому рослині міститься багато вітаміну А (каротину), практично така ж кількість, скільки міститься в моркві. Крім усього іншого, воно багате ефірними маслами, дубильними речовинами, фенолкарбоновыми кислотами і кахетинами. Містить він і велика кількість інших мікроелементів: магній, цинк, мідь, кобальт, залізо, калій і марганець.\nВодний настій з листя і квітів перстачу використовують в якості засобу, зупиняє кров при кривавому проносі. Також цей настій покращує апетит і сприяє лікування нервово-психічних розладів. Настоянку з гілок цієї рослини рекомендують для лікування різей і болю в животі.\nКоріння застосовуються для лікування захворювань шлунково-кишкового тракту. Завдяки великій кількості вітаміну С і аскорбінової кислоти, ця рослина добре справляється з цингу і стоматитом. Також він використовується як відхаркувальний засіб при купрозной пневмонії. Їм же полоскати рот і горло для лікування ангіни.\nЯк і настоянка календули, настій пятилистника підходить для зовнішнього застосування. Ним обробляють рани та опіки, різні фурункули і нариви. Крім цього, настоянка пятилистника дозволяє позбутися від неприємного запаху з рота.\nПри білях настій перстачу використовують у вигляді спринцювання. Застосовують його і для лікування циститу. На відміну від синтетичних засобів фармакології, настоянка перстачу не викликає дисбактеріозу. Навпаки, багатьма дитячими лікарями зазначено, що настій курильського чаю благотворно впливає на мікрофлору кишечника і добре справляється з дисбактеріозами у дітей (в тому числі і стафілококових).\nПерстач чагарникова використовується і як засіб позбавлення від запору. Вона нормалізує метаболічні процеси (обмін речовин в організмі). Є досить гарним і делікатним сечогінним засобом. Але, разом з цим, її застосовують як ліки від нічного нетримання сечі.\nЗастосовують його і в косметичних цілях. Зокрема, з пятилистника добре робити мазі, якими можна змащувати потріскані губи.\nНайголовнішим протипоказанням до застосування перстачу чагарникової є індивідуальна непереносимість містяться в ній речовин.\nТакож відвари і настойки з неї не рекомендують вживати людям, що страждають хронічними захворюваннями нирок і печінки.\nВід вживання настоїв із цієї рослини також варто утриматися людям із захворюваннями серцево-судинної системи. Це може бути як підвищений артеріальний тиск, так і знижений, порушення серцевого ритму і підвищена частота серцевих скорочень.\nВ іншому обмежень у вживанні курильського чаю немає. Це стосується і фортеці відвару і тривалості його вживання. Звичайно ж, варто у всьому знати міру і пам’ятати, що занадто багато хорошого теж погано.\nТакож почитайте про протипоказання від листя агрусу, напою з цикорію і брусничника.\nКурильський чай можна вживати не тільки як ліки, але і в профілактичних цілях. Таким питвом цілком можна замінити звичайний чорний байховий чай.\nЗаварювати перстач необхідно з розрахунку 1 столової ложки сушеного або свіжого сировини на 1 склянку окропу. Краще всього наполягати його у фарфоровому чайничку протягом 10 хвилин.\nДля поліпшення смаку і запаху такого чаю можна додавати в нього бергамот, мелісу, м’яту або інші запашні трави на ваш смак.\nЦей чай добре пити для профілактики застуди, особливо після переохолодження. Напій з пятилистника приємний на смак і має дуже красивий золотистий колір.\nЯкщо ви хочете вирощувати цю рослину на своїй присадибній ділянці, це дуже хороша ідея. Крім корисних властивостей, перстач ще й дуже гарно цвіте. Тому з її допомогою ви не тільки зможете зробити своє здоров’я міцніше, але і зможете створити красу у своєму саду.\nДля збереження корисних властивостей зібраної сировини, потрібно дотримуватися правил його зберігання.\nВерхівки чагарнику, зрізані секатором, а також листя і квіти необхідно злегка підсушити на сонці. Після цього їх підсушують в печі або спеціальній сушарці. Температура, при якій сушиться курильський чай, повинна бути в межах 60-70 градусів.\nЗберігається така заготівля в щільно закритій тарі. При дотриманні всіх цих нехитрих правил, ви зможете насолоджуватися смачним і корисним напоїв протягом всього року.\nПам’ятайте також, що перед тим як почати вживання тієї чи іншої настоянки, необхідно пройти консультацію у лікаря. Це стосується не тільки курильського чаю, але і будь-якого іншого лікарського рослини, яке ви раніше не вживали.\nЯк бачите, перстач чагарникова, корисні властивості та протипоказання якої я висвітлив у даному матеріалі, дійсно унікальна рослина. Сподіваюся, що цей матеріал був для вас корисним.\nІ наостанок хочу порекомендувати чудову книгу для схуднення «Секрет здоров’я, або Основи аюрведичній кулінарії».\nНе забувайте підписуватися на оновлення нашого блогу. Діліться новинами і статтями в соціальних мережах, рекомендуйте друзям і знайомим. Кожен з них знайде в моєму блозі щось цікаве для себе і своєї сім’ї.


Як дивакуватий Антось із Тернопільщини став Праведником народів світу | CREDO\nЯк дивакуватий Антось із Тернопільщини став Праведником народів світу\n18 Квітня 2018, 13:32 1895 Віта Якубовська\nЄрусалим — надзвичайне місце для багатьох культур та віросповідань. Тут безперечно кожний камінь, кожна вуличка і кожне оливкове дерево – це історія. І вона стосується не лише одного народу, але й цілого людства. Тут багато святинь, до яких прагне хоча б раз у житті доторкнутися християнин. Але також тут є місця, у яких варто побувати кожному, хто має щастя відвідати Єрусалим.\nЯд Вашем — музей поіменної пам’яті жертв Голокосту у Єрусалимі. Місце, у якому людський біль, страх, скорбота і пам’ять мають імена та обличчя. Місце, де можна оплакати жертв єврейського народу та вшанувати пам’ять Праведників народів світу.\nЦе не те місце, куди возять паломників, що прибули на Святу Землю. Більшість із них ніколи не довідаються про цей меморіал. Але тут не буває пусто, як і не буває гамірно. Попри велику кількість відвідувачів з екскурсоводами, всі присутні зберігають шанобливу тишу. Кожна галерея музею — це окремий етап історії життя євреїв у трагічний період ІІ Світової війни. І можна побачити, як люди переживають тут минуле свого народу. Комусь це близьке, бо він вижив, хтось втратив рідних, але чудом врятувався сам і зараз приходить, щоб не забувати, хтось привіз сюди дітей, щоб вони знали історію свого народу. Є люди, які прийшли з цікавості, але вийдуть звідси переповнені емоціями та розумінням масштабів трагедії. Це місце нікого не залишає байдужим.\nМузей виконує не просто культурно-освітню функцію, а має буквально історичну місію. Усі ці галереї, стенди, інсталяції, кожен предмет, який належав конкретній людині, фото наречених, дітей та сімейних пікніків, листи, записки… Такі речі допомагають усвідомити, що все це відбувалося насправді і що досі ще живі люди, які все це пережили. Звісно, більшість з нас знає про Голокост, але з кожним наступним десятиліттям затирається відчуття трагічності цих подій і залишаються лише числа і дані. А це були люди – у кожного була своя особиста історія, дім, сім’я, плани, мрії, свої радості та тривоги. Ніхто не міг уявити, що у цивілізованій Європі, на підйомі розвитку культури, мистецтва і технологій раптом одна маленька людина з великими диктаторськими амбіціями перетворить на попіл життя мільйонів людей. Щось дуже знайоме для України є у цьому, правда? Голодомор теж мав свої коріння у хворих амбіціях та страхах однієї людини…\nПро Яд Вашем можна говорити багато. Все у цьому меморіалі, починаючи від його символічної форми і закінчуючи людьми, які там працюють, заслуговує на окрему розповідь, але про все це можна прочитати в іншому місці. А мені дуже хочеться поділитися своїми враженнями, своїми емоціями, тим, що залишиться зі мною назавжди і про що я буду розповідати усім, хто тільки захоче мене слухати. А розповідаючи, я буду думати про людей, які чудом вижили і змогли врятуватися, а тепер намагаються повернути попелу людські обличчя та імена. І що усі ці зусилля заради того, щоб ніхто не забув, щоб жодне ім’я не розчинилося у часі і щоб пам’ять про тих, завдяки кому вони вижили, також жила вічно. Бо історія — жорстокий вчитель, який карає повторенням тих, хто не засвоїв її уроки.\nОсобливе місце у меморіалі відведене людям, які заслужили повагу і вічну вдячність, а також особливий титул «Праведники народів світу». Це сотні і сотні імен. Це люди різних національностей та віросповідань, які допомагали євреям переховуватися, рятували їхні життя, їхніх дітей, допомагали виїхати з окупованих територій. Ці люди ризикували власним життям, життями своїх близьких, і я впевнена, що їм було страшно, але попри все, вони робили те, що мали – слухали голосу Бога у своєму серці. Так, навіть атеїсти, бо у них також є сумління.\nСеред багатьох імен є також українські. А з-поміж них одне ім’я особливе, адже із ним пов’язана дуже зворушлива історія спасіння єврейської родини Зейґерів. Антось Сухінський зі Зборова (Тернопільшина) був, на думку усіх сусідів, місцевим диваком. Він ніколи не був одруженим, хоча мав добру і лагідну вдачу, дуже любив тварин, а люди його просто не розуміли. Цей простий та дивакуватий чоловік два роки ховав у себе на подвір’ї у копанці шістьох людей. Був момент, коли сусіди запідозрили, що Антось когось переховує, бо купує більше їжі, ніж звичайно і він злякався, що все це погано закінчиться. Вивів родину до лісу і сказав, що більше не може їх ховати. Проте, коли всі заспокоїлися, Антон повернув родину назад і переховував до безпечнішого часу. Скромний і тихий, зайнятий своїм господарством та обійстям, він ніколи не вихвалявся тим, що зробив. Але Зейґери не забули, кому завдячують життям. Вони довго шукали Антона Сухінського, слали запити і знайшовши — запросили до себе і прийняли його, як надзвичайно важливу особу (для них він і справді був такою особою). Йому показували країну, запрошували на телебачення, про нього писали всі газети, але ця скромна людина не прагнула слави і розголосу.\nУ Яд Вашем, у саду Праведників народів світу, було посаджено дерево на честь зборівчанина Антона Сухінського і його фото зайняло почесне місце у галереї Праведників. Воно стоїть на стенді на фоні списків Шиндлера, про якого написали книгу, зняли фільм і про якого знає цілий світ. А ось тут поруч цей звичайний чоловік, який не став легендою для мільйонів глядачів, але став особистим героєм однієї родини і за це йому вдячний цілий народ.\nПрацівниця меморіалу, яка проводила для нас екскурсію, не приховувала свого зворушення і сліз цією історією. Для неї подвиг цього чоловіка очевидний, його значимість не вимірюється кількістю врятованих життів, а величиною його серця і слідуванням за голосом сумління. Чи ж це не прекрасний приклад того, як ми всі маємо чинити? Відповідь кожний знайде у своєму серці.\nЯд Вашем — це важке місце. Та водночас це місце світле і зовсім не гнітюче. Тут скорбота має відтінок надії. Адже вона збудована на пам’яті про минуле та вдячності за можливість мати майбутнє.