Фітнес гаджети впевненими кроками увійшли в наші повсякденні тренувальні будні, піднявшись від «Навіщо він потрібен …» до «Мені він просто необхідний». Такі пристрої дбають про здоров’я, стежать за харчування, вагою, сном і дозволяють потренуватися з комфортом. Для кожної мети є свій розумний помічник, який видає корисну інформацію в зручному вигляді. Розберемося у всьому цьому достатку в нашій статті.\nФітнес-трекером, називають багатофункціональний пристрій, який дозволяє контролювати фізичну активність і раціонально розподіляти навантаження під час тренувань. Це тренер, дієтолог і персональний консультант, які з вами 24 години на добу і 7 днів на тиждень. Непогано правда? Прочитувані показники, безперервний моніторинг і нагадування служать потужною мотивацією, вираженої в цифрах. Фітнес-трекер працює в тандемі зі спеціальним додатком на смартфон, через яке налаштовуються установки і проглядається докладна статистика. Більшість девайсів мають дисплей, що виводить інформацію у вигляді іконок, графіків, цифр.\nУмовно всі фітнес-трекери можна розділити на:\nМоделі для новачків, які потребують додаткової мотивації. Такі трекери володіють базовими функціями і широким спектром різних повідомлень.\nНаворочені моделі для профі, які мають максимальну кількість всіляких датчиків.\nБагатофункціональні трекери. Ще не смарт годинник, але вже не тільки фітнес – трекер. Такі моделі забезпечені великим екраном з сенсором, що дозволяє побачити більше інформації.\nВиробники намагаються дивувати покупців і постачають свої пристрої все новими і новими функціями, приділяють більше уваги їх зовнішнім виглядом. Різноманітність моделей дозволяє вибрати свій ідеальний гаджет, відповідає індивідуальним пріоритетам і цілям. Для одних вирішальним моментом стає привабливий зовнішній вигляд, простота використання або ціна, для інших – широкі можливості, водонепроникність або, наприклад, особливий спосіб носіння. Отже, подивимося які функції доступні в цілому:\nвимір частоти серцевих скорочень, функція особливо корисна для любителів кардиотренировок;\nмоніторинг сну, ця функція дає можливість вранці переглянути повну статистику фаз глибокого і швидкого сну за ніч;\nавтоматичне виявлення активності;\nпідрахунок кількості спалених калорій;\nрозумний безшумний будильник відстежує фази сну і пробуджує в момент, коли прокинутися буде найлегше, в заданий вами часовий діапазон;\nвміст калорій в з’їдається їжі і щоденник харчування в додатку;\nрозрахунок пройденої відстані, аналіз поточної швидкості руху завдяки модулю GPS;\nвизначення рівня VO2, тобто кількості кисню, засвоюваного організмом людини за 1 хвилину. Це реальний показник ефективності тренування або фізичної працездатності;\nзахист від води дозволяє використовувати фітнес-трекер плавцями або просто надіти і забути, не турбуючись намочити. Під час запливу гаджет зафіксує довжину дистанції і навіть покаже кількість скоєних гребків;\nвимірювання тиску повітря в атмосфері;\nможливість спостереження за функціональним станом центральної нервової системи і управління стресом. Який механізм? Датчик шкірно-гальванічної реакції (як в детекторі брехні) реєструє активність потових залоз, як наслідок ряду оборонних, емоційних реакцій організму при тривозі або подразненні;\nрозпізнавання типу активності, відрізняє різні вправи і види спорту;\nповідомлення про дзвінки та смс;\nможливість змагатися в досягненнях з друзями через додаток на смартфон.\nВ залежності від уподобань є можливість вибору способу носіння: браслет на зап’ясті, кліпса на одяг, кулон на шию, устілка для взуття, навушник, ремінь на талію або грудну клітку, стрічка на голову.\nширокий спортивний функціонал;\nдовго тримається заряд батареї;\nзручний дизайн, невелика вага і розмір пристрою.\nпростий дисплей або його повна відсутність.\nGarmin Vivosmart HR +,\nСмарт-годинник користуються великою популярністю, виглядають солідно і можуть похвалитися своєю багатозадачністю. Купуючи гаджет, ви отримаєте годинник, фітнес-трекер, функції смартфона і все це в одному пристрої.\nЩо спільного у фітнес-трекера і смарт-годин?\nфункція «розумний будильник»;\nповідомлення про дзвінки й повідомлення;\nаналіз пройденого маршруту (відстань, швидкість руху);\nВідмінності смарт-годин від фітнес-трекерів:\nнаявність операційної системи з інтерфейсом під сенсорний дисплей;\nможливість відповідати на дзвінки та повідомлення прямо з пристрою;\nздійснення дзвінків і платежів;\nпідтримка сторонніх додатків.\nрозмір і вага не мають на цілодобове носіння гаджета;\nнедовгий час роботи в автономному режимі, всього 1-2 дня.\nGarmin Fenix ??3\nЕконом варіант для тих, хто ще не відчув гостру необхідність покупки спеціального гаджета – це мобільні додатки. Навіть найпростіший смартфон має акселерометр і GPS-модуль, що дозволяє додаткам реєструвати вашу активність, стежити за сном і рахувати калорії. Нехай це і не найоптимальніше рішення, але все ж краще, ніж нічого.\nнедорогі або зовсім безкоштовні;\nпохибки у вимірюваннях;\nнаявність відволікає реклами;\nне завжди зручно брати з собою, наприклад, на пробіжку;\nшвидко розряджають акумулятор смартфона.\nКращі фітнес додатки для Android:\nNike + Training Club,\n7 Хвилин Вправа\nКращі фітнес програми для IOS:\nФітнес тренування від Runtastic,\nFitmeup щоденник треніровок.Фітнес тренер для залу,\nПостійно вилітають з вух під час бігу навушники краще замінити навушниками-пов’язкою. Вибирайте багатофункціональний матеріал, наприклад, як у RunPhones, щоб він одночасно захищав від вітру, холоду і вбирав зайву вологу. Подібний гаджет також буде зручно використовувати в тренажерному залі, не боячись зачепитися за що-небудь. До покупки доступні провідні та безпровідні BlueTooth моделі.\nРозумна одяг – це рішення в першу чергу для тих, хто шукає максимально непомітну при носінні систему моніторингу. Такий предмет гардероба є заміною класичного фітнес-трекера. Функції схожі: вимір пульсу, частоти дихання і рівня кисню, підрахунок калорій і кількості кроків, визначення швидкості руху. Розумна одяг по суті являє з себе спортивну майку / шорти / шкарпетки з датчиком. Датчик може працювати як в парі з додатком, так і автономно. Деякі виробники пішли далі, наприклад, в смарт-футболці Polotech від Ralph Lauren сенсори розміщені прямо в тканини.\nКомпанія Electricfoxy створила спортивний костюм Electricfoxy Move для гімнастики, йоги та інших травмонебезпечних видів спорту. Костюм стежить за становищем різних частин тіла і дасть знати, якщо дії виконуються неправильно.\nШкарпетки з датчиком в основному відстежують положення стопи і техніку бігу.\nВзуття не відстає від одягу, і вона теж стає розумною. Акселерометр, датчик тиску, бездротове зарядний пристрій, зв’язок по Bluetooth з додатком – це вже атрибути кросівок, в тому числі. Таке взуття здатна вимірювати кількість і частоту кроків, відстань, швидкість, витрачені калорії, температуру ніг, визначати центр маси тіла і постановку ступні. Гаджет буде також корисний тренерам для відстеження помилок своїх підопічних.\nНайбільшою популярністю користуються моделі від Xiaomi.\nДатчик Skulpt Scanner являє собою високоточний пристрій для визначення кількості та якості мускулатури, а також відсоток жиру в організмі. Такий гаджет буде цікавий тим, хто не звик покладатися тільки на зовнішній вигляд м’язів. Аналіз дозволить зрозуміти яку частину тіла потрібно доопрацювати і симетрично розвинені, наприклад біцепси рук.\nДатчик просто прикладається до певної зоні і за допомогою електроміографії досліджує потрібну групу м’язів. Дані по Bluetooth передаються з додатком, в якому відбивається вся статистика і пропонується план тренувань для виправлення ситуації.\nЗаряджається пристрій біля двох годин і працює близько місяця при регулярному використанні.\nВажливо! Не можна використовувати людям з кардіостимуляторами або іншими електричними імплантатами, а також вагітним жінкам.\nХто говорить смарт-килимок для йоги\nНа даний момент вже нікого не здивуєш відмінним килимком для йоги ідеальним по всіх параметрах: не ковзає, добре вбирає вологу, не жорсткий і не важкий, не розтягується і все це можна отримати за невелику ціну. Якщо ж здивуватися дуже хочеться, то варто вибирати розумний килимок для йоги.\nперевіряє стан тіла і розподіл ваги;\nсистема голосових повідомлень допоможе скоректувати позу в лічені секунди;\nпов’язану програму відстежує статистику помилок і мотивує на нові досягнення;\nвизначення ваги, довжини різних частин тіла, спалених калорій.\nВідзначимо, що деякі моделі розумних матів для йоги замість голосових підказок, оснащені системою сигналізують лампочок, що вказують проблемні місця або куди далі ставити ногу, наприклад.\nНайпопулярнішими продуктами стали килимки SmartMat і Tera.\nНавушники – плеєр для плавання\nВодонепроникні навушники-плеєр призначені для експлуатації під водою, але також добре працюють і на суші. Через специфіку використання все навушники внутрішньоканальні. Окремі моделі можуть виконувати функцію гарнітури. Елементи управління знаходяться на самому плеєрі у вигляді кнопок, або на пульті, виконаному у вигляді кільця на палець. При покупці зверніть увагу на ступінь захисту, у різних пристроїв вона може відрізнятися.\nСтандарт IPx7 гарантує захист від води при частковому або короткочасному зануренні на глибину до 1 метра, а ось IPx8 забезпечує захист при повному і тривалому зануренні глибше 1 метра.\nALCOM WP-400 / WP-800,\nSony NW-WS413 / NW-WS414 / NW-WS413610 Series,\nSony NWZ-WS613 / NWZ-WS615,\nQumo Sprint / Float / Freestyle\nЕлектронна скакалка – це спортивний снаряд, який позбавляє від необхідності підрахунку стрибків, вбудований лічильник зробить роботу за вас. Крім кількості стрибків на поміщений в ручку дисплей виводиться інформація про кількість померлих калорій, а також є можливість установки таймера. Все це допомагає провести кардиотренировки більш ефективно і комфортно. Довжина скакалки регулюється під зріст, а деякі моделі зовсім позбавлені шнура, що зручно для занять в обмеженому просторі.\nМатеріал шнура може бути:\nз мотузки, пластика або нейлону – легкий шнур підійде для розминки або для новачків, щоб не заробити синці при ударі об ногу;\nзі шкіри, каучуку – ускладнення шнура створить додаткове навантаження;\nз сталевого троса – найменша ймовірність заплутування, оптимальний варіант за вагою для швидкісних стрибків.\nКоли зайняті руки, наприклад, під час їзди на велосипеді можна скористатися справжнім ноу-хау в світі спортивних гаджетів – окулярами доповненої реальності, суміщеними з гарнітурою. Сонцезахисні окуляри вкрай ергономічного дизайну оснащені дисплеєм поверх лінзи і сенсорною панеллю збоку. Деякі моделі управляються за допомогою голосових команд. Час роботи батареї до 8 годин.\nГаджет вміє показувати статистику поїздки (пройдена дистанція, швидкість руху), будує маршрут, виводить входять повідомлення і навіть в рукавичках можна з легкістю відповісти на дзвінок, провівши по сенсора. На екран виводиться і така корисна інформація, як пульс, кількість спалених калорій і попередження про наближення ззаду автомобілях, що особливо цінно під час міської їзди.\nПідтримка водного балансу дуже важливе завдання для тих, хто прагне добре виглядати і чудово себе почувати. У день людина повинна випивати в середньому не менше 2,5 літрів води. Не забувати про питний режим допоможе розумна пляшка, яка буде нагадувати, якщо пора промочити горло. Додаток, пов’язане з пляшкою, розраховує персональну добову норму по ряду показників: вага, вік, стать, зріст, а також враховує погодні умови і синхронізується з іншими фітнес-додатками, щоб бути в курсі чи потрібні вам додаткові питні ресурси під час фізичної активності.\nСмарт – ваги аналізатори\nВеликою популярністю користуються ваги з функцією аналізу ваги. Такий гаджет стане незамінним помічником для встали на шлях схуднення або набору м’язової маси. Можливості пристрою такі, що ви зможете стежити за загальним станом організму і відслідковувати ефективність тренувань.\nобчислення співвідношення жирової, м’язової, кісткової маси;\nвідсоток води в організмі;\nзберігання історії зважувань;\nведення щоденників зважувань декількох користувачів;\nсинхронізація з додатком по Bluetooth або wi-fi.\nВ основу роботи смарт-ваг закладений біоімпедансний аналіз тіла. Що це за загадковий аналіз? Все не так вже й складно. Кожна тканину людського організму здатна проводити електричний струм, але в залежності від типу тканини змінюється її електричний імпеданс (показник опору змінному струмі). Значення імпедансу різних тканин у всіх людей ідентичні. Використовуючи показники, отримані за допомогою проходження слабкого заряду змінного електричного струму по тілу, спеціальні формули і програми, закладені в пам’ять розумних ваг або пов’язаного з ними додатки, ведуть розрахунок. В результаті вся маса тіла розбивається на: м’язи, жир, рідина, кістки і все інше. Деякі моделі ваг розраховують активну клітинну масу, що включає внутрішні органи, м’язи і нервові клітини. Це та маса, яка не повинна зменшуватися під час схуднення, адже саме вона відповідальна за сам процес спалювання жирів.\nTanita RD-901 / BC-731,\nЕлектронний коректор постави – це пристрій для профілактики викривлення хребта, що дозволяє зміцнити м’язи спини. Кріпиться прилад на одноразові пластирі у верхній частині грудної клітини. При зміні положення хребта на неправильне коректор постави подає сигнал.\nКомпанія Hapilabs, що спеціалізується на розробці гаджетів для здорового способу життя і схуднення, створила спеціальну «розумну вилку», яка контролює швидкість поглинання їжі. У ручку пристрою вмонтований датчик руху, що фіксує положення вилки і вібромотор, що сигналізує, коли ви їсте занадто швидко. Таким чином можна уникнути переїдання, так як в поспіху наш мозок не встигає зрозуміти, що насичення вже відбулося.\nРозумна вилка зв’язується зі спеціальним додатком, передає на нього дані і ви отримуєте можливість стежити за своїм прогресом у формуванні правильної звички їсти повільно. Варто відзначити, що гаджет не стежить за раціоном, а лише контролює швидкість. Заряджається пристрій від комп’ютера і працює автономно до тижня.\nЧи потрібен фітнес гаджет саме вам? Думаємо ТАК раз ви вже, як мінімум, зацікавилися темою і дочитали до цієї пропозиції! Залишається тільки вибрати розумного помічника під свої цілі. Успіхів!\nНайкорисніші фітнес-гаджети Ссылка на основную публикацию\nВисоким рівнем тестостерону природа нагородила не кожного чоловіка. Однак, ...\nСкільки калорій в тарілці борщу (з м’ясом і без м’яса)\nВсі ми ставимося до перших страв по-різному: хтось не уявляє повноцінний обід ...\nДля тих, хто хоче привести свою форму в порядок і схуднути, кардионагрузки ...\nСкільки калорій в халву соняшникової\nСхідні солодощі, однією з яких є халва - улюблені ласощі і дітей, і дорослих. ...\nСкільки ккал в крабових паличках Санта Бремор і Вічі\nКрабові палички - це улюблені ласощі багатьох людей. Їх можна просто вживати в ...


47 депутатів на чолі з Юлією Тимошенко звернулися до Конституційного суду, щоб той визнав неконституційним анбандлінг «Нафтогазу». Внаслідок цієї процедури українська ГТС була відокремлена в компанію «Оператор ГТС України».\nПроцедура анбандлінга була остаточно завершена 1 січня 2020 року. «Оператор ГТС України» став незалежною компанією, яка сертифікована за міжнародними правилами і була побудована за європейськими принципами.\nЦе якраз і дало можливість підписати контракт на транзит газу із «Газпромом» за європейськими правилами з усіма відповідними гарантіями та юридичними наслідками за невиконання зобов'язань.\nАкціонером «Оператора ГТС» є АТ «Магістральні газопроводи України», 100% акцій якого належать Мінфіну.\nЯкщо суд ухвалить подібне рішення, то вся реорганізація «Нафтогазу» буде визнана неконституційною. ГТС повинна бути повернена в структуру «Нафтогазу». Разом з підземними сховищами. Також в росіян може виникнути питання щодо транзитного контракту — а чи законно там все?\nОкрім того, існує ще ініціатива Дубінського та Деркача щодо заборони іноземцям входити в склад наглядових рад. Якщо цей законопроект стане законом, тоді чимало держпідприємств очікує зміна членів наглядових рад. Яка в майбутньому потягне за собою й переформатування менеджменту. А тут також мова й про «Нафтогаз».


Нагородили за врятоване життя\nВідбулося нагородження юнаків, які врятували чоловіка на Центральному пляжі у Приморську (Запоріжжя). З такою ініціативою виступив народний депутат Павло Мельник.\nПавло Мельник (праворуч), голова Запорізької ОДА Олександр Старух (ліворуч) та юні герої.\nПетро Недяк, Матвій Пивоваров і Владислав Доренський побачили у воді людину без свідомості. Юнаки кинулися до нього на допомогу й дотягли до берега. На рятувальній станції потерпілому була надана перша медична допомога. З легенів вийшла вода, і він отямився.\n«Мною також буде спрямовано відповідне звернення до ДСНС України для нагородження хлопців знаками «Герой-рятувальник року». Хочу подякувати нашим юним героям за сміливість і хоробрість. Також подарував хлопцям загублене у воді цінне спортивне обладнання», — розповів парламентарій.


В жовтні Львів прийматиме масштабний міжнародний турнір MMA | Львівський портал\nВ жовтні Львів прийматиме масштабний міжнародний турнір MMA\n26 Липня 2017, 14:10 |\nУ Львові 8 жовтня відбудеться грандіозна подія – міжнародний турнір MMA «RFP / MMA Bushido – West Fight 25, на яку з’їдуться 20 найсильніших спортсменів з різних країн світу. Про це сьогодні, 26 липня, під час прес-конференції розповіли організатори турніру, передає кореспондент Львівського порталу.\nУ турнірі «RFP / MMA Bushido – West Fight 25» візьмуть участь відомі українські бійці ММА, а також бійці з Ізраїлю, Румунії, Азербайджану, Білорусії, Молдови.\nЗа словами президента «Всеукраїнської відкритої ліги змішаних єдиноборств Реал Файт Промоушен» Віталія Вовка, міжнародний турнір MMA – це наймасштабніший турнір в Україні.\n«Сьогодні ми анонсуємо подію, яка відбудеться у Львові 8 жовтня і, якої в Україні ще не було – міжнародний турнір з ММА. В турнірі прийме участь 20 бійців, які складатимуть 10 пар. Також хотів би зазначити, що у цей день буде проведено два титульних поєдинка. Один титульний бій буде проведено між молдовським бійцем Іоном Андрющенко та українцем Дмитром Предебайлом. А у другому і головному бої вечора за титул чемпіона Європи по версії Bushido боротимуться український спортсмен Тарас Грицьків та спортсмен з Кіпру», – сказав він.\nВодночас, засновник і президент міжнародної федерації Bushido Донатас Сімонайтіс розповів, Україна – перспективна спортивна країна з сильними бійцями.\n«Ми проводимо цей турнір в Україні тому, що нам потрібно збільшувати географію. Також Україна – велика та сильна країна зі сильними спортсменами. Я побачив, що спортсмени є дуже перспективні і на мою думку, через пару років ми побачимо нових супер-зірок, які будуть саме з України», – пояснив він.\nТакож організатори повідомили, що поєдинки будуть транслюватись на українському телебаченні, а також на телеканалах у 120 країнах світу.\nНа завершення Віталій Вовк додав, що у переддень турніру 7 жовтня відбудеться зважування спортсменів.\nТеги: Львів, міжнародний турнір


Український воїн загинув 2-го травня в зоні АТО, ще семеро поранені (відео) - ОТБ Харків\nУкраїнський воїн загинув 2-го травня в зоні АТО, ще семеро поранені (відео)\nМинулої доби, 2-го травня, ворог 63 рази відкривав вогонь по опорних пунктах сил АТО. Один військовослужбовець Збройних Сил України загинув, ще семеро захисників отримали поранення,- повідомив речник штабу АТО Ярослав Чепурний.\nНа Приморському напрямку, зі 120-міліметрових мінометів, озброєння БМП, гранатометів різних систем, великокаліберних кулеметів та стрілецької зброї противник вів вогонь по позиціях поруч Водяного. Вогнем мінометів калібру 82-мм, гранатометів та кулеметів великих калібрів ворог накривав опорні пункти під Красногорівкою. По захисниках Гнутового противник застосовував міномети калібру 82-мм, зенітні установки ЗУ-23-2, гранатомети, кулемети великих калібрів та стрілецьку зброю, а по оборонцях населеного пункту Славне – 82-міліметрові міномети. Позиції поруч Широкиного, та Новотроїцького ворог обстрілював з гранатометів та великокаліберних кулеметів, а опорні пункти неподалік Павлополя та Мар’їнки – з гранатометів різних систем. По морських піхотинцях в районі Лебединського противник вів вогонь з кулеметів великих калібрів та стрілецької зброї, а позиції поблизу Чермалика обстріляв зі стрілецької зброї. У районі Гнутового та Новотроїцького діяли ворожі снайпери.\nНа Салтівці знайшли валізу з чимось, схожим на вубухівку (фото, оновлено)\nНа залізничному переході в Коротичі потяг насмерть збив 19-річного хлопця


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - За що нам довіряти «Слугам народу»? | Korrespondent.net\nЗа що нам довіряти «Слугам народу»?\nІ за що так завзято хейтити опозицію? Не всі політики однакові.\nТрагічність сьогодення України в тому, що народ настільки привчили до шоу в політиці, що українці вже не помічають, як під «одобрямс» з боку більшості Парламенту «нові обличчя» (багато з яких навіть не розуміють, за що голосують) руйнують країну. Якщо в чому «слуги народу» і є професіоналами, так це в створенні гарної обгортки під весь той безлад, які вони створили і продовжують створювати.\nВизнайте, що глобально люди віддали владу і Зеленському, і його партії «Слуга народу», очікуючи реального покращення рівня життя. А отримали по факту продовження старого курсу, доповненого новими «реформами». Тарифи підвищені, платіжки на газ поповнилися пролобійованим власниками облгазів транспортуванням (подивіться тут, кому вони належать - ). Українські чорноземи хочуть через сірі схеми віддати іноземцям, нехтуючи думкою як мінімум 68% українців, які за продовження мораторію (один з доказів - ). Посадовці виписують собі величезні зарплати та премії в той час, як по всій країні страйкують гірники, яким не віддають зароблену ними зарплатню (). Крім того по факту зменшуються реальні доходи медпрацівників, рядових держслужбовців (яким трохи підвищили оклади, проте позабирали нарахування). За рівнем корупції Україна в 2019 році опустилася на 126 місце в світі зі 180 (). Досі не прийнятий Закон «Про народовладдя», який обіцяв Зеленський прийняти чи не першим своїм рішенням. Ніяких реальних перспектив завершення війни на Донбасі, люди гинуть чи не кожного дня. Перелік проблем можна продовжувати.\nТо ж за що нам довіряти «Слугам народу»? І за що так завзято хейтити опозицію? Не всі політики однакові. Не вірте пропаганді та анекдотам. Думайте, не ведіться на красиві слова, аналізуйте вчинки!


Сад Гетсиманський - Іван Багряний - Сторінка 42 з 55 / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nЧас читання: 35 хв\n— З е м л я!\n— На собез перейшов… Кугут!.. Ич… — промурмотів хтось в далекому кутку серед кримінальних.\nАле цей чоловік не був «кугут». Це була трагедія на двох ногах. Це був своєрідний екстракт своєрідної категорії людей в їх масі, що дійшла до такого стану після «реконструкції» й очищення людини від «буржуазних атрибутів». Андрієві було тяжко дивитися на цього відкривателя щастя в безмежній юдолі сліз, наруги й жахливих безпросвітних злиднів, на цього Колумба в безмежному океані людського упослідження. І Андрій на нього намагався не дивитися, але він якось все ліз в очі, цей мішок з костями, ця сіра еміненція з гордим ім’ям людини. Щось він там все порпався зі своїми торбами, щось виймав і вкладав, любовно переглядаючи, сортуючи. То він рахував свої заощаджувані пайки, передивлявся сухарі, перевіряв зсипаний до окремої торбиночки цукор. Він це все робив нишком з блаженною посмішкою на обличчі, сторожко й скоса поглядаючи на боки — чи ніхто не стежить. Він, гляди, збирався розбагатіти, з’їдаючи лише одну пайку на два дні, а решту складаючи до торби. Він зшив з сорочки ще одну торбу й напаковував її сухарями. Мабуть, збирається надбати цілий капітал для своєї «старої». І він не в жарт питав пошепки в сусідів, чи можна звідси передавати передачі на волю? «Можна, можна», — відповідали йому. Андрій помітив, що люди ставляться до нього з певним співчуттям, в якому не було й крихти іронії, а скоріше гіркий жаль. Чоловічок клопотався, як мишка, біля своїх пожитків цілісінькі дні й дивитися на нього було нестерпно. Боже! Який же великий на такому тлі був Чернуха! Босяк і рецидивіст, обдертий до того, що геть був голопузий, але яка в ньому горда, пружиняста, струнка душа. Велика, співоча, незборкана душа. І весь він зі своїми голими грудима, із зухвалими вусами при такому співставленні виглядав, як Гулівер. Горлатий, безжурний, безстрашний Чернуха.\nЦе було щастя цілої камери, цей Чернуха. Це — її душа. Справжня жива душа. Це визнавали всі, а найперше — кримінальні. Якщо старостою був той, що підходив до Андрія покурити на початку, користався пошаною всіх і послухом, так би мовити, по адміністративній лінії, то Чернуха був чимсь більшим, аніж староста. Він був королем камери, духовним її стовпом. І він нічого не робив, тільки співав і сміявся. Коли він сміявся, то Андрієві чомусь приходив на думку Байда-Вишневецький, незрівнянний гультяй і зухвалий скалозуб із ворохобної Січі Запорізької. Чернуха був зухвалим громоподібним сміхуном, якого весь світ не обходив. А коли Чернуха співав, то Андрій не міг відпекатися від думки, що це в особі цього голопузого Чернухи посаджено зацьковану, безпритульну українську пісню в тюрму, стихійну, первісну, чорноземну — і в тюрму! В штрафну камеру. А вона — та пісня — й «ноль уваги». Загиджена, потоптана, стероризована вона зовсім не збирається здаватись, зринає чиста й грімлива й дерзко розправляє крила, гримить на повен голос. А її захищає ворохобна босяцька січ від тюремного цербера.\nМоже, від цього останнього Андрієве упередження до злодійської частини камери було захитане грунтовно. Все-таки він мало знає цю частину совєтського суспільства. Ще більше піднеслась для нього заслона над душами цих людей, коли його староста (досить безцеремонно, до речі) попросив щось оповідати, «яку-небудь книгу з пам’яті», для всіх. Андрій порився в пам’яті й почав розповідати їм пригоди Тіля Уленспігеля, за Шарлем де Костером. Мабуть, цей вибір навіяв йому Чернуха своєю персоною. Чоловічкові, що так любовно нишпорив у своїх речах, Уленспігель був абсолютно не потрібен, як не потрібен і багатьом іншим з числа тих, що, зігнувшись, сиділи погноблено над своїми клунками посередині. Зате всі «злодії» і «убивці» — вся січ ворохобна здивувала Андрія порядно. Такої аудиторії треба пошукати. Це були великі діти, що слухали оповідання, завмерши й не рухаючись. Здавалося, вони не дихали. А коли хтось з «цивільних» шерехтів або зітхав, на нього підіймалися з кулаками, несамовито шикали з кутків. Андрій оповідав, дивився їм у очі й бачив у них щось для себе незрозуміле — чи то була жадоба героїки, чи туга за прекрасним, чи туга за свободою й широким світом, чи мрія про ті головокрутні високості, до яких може піднестись людина, чи… В кожнім разі то не була цікавість просто з нудьги, від такої цікавості не іскряться так очі й не тамується так подих. Андрій оповідав, а сам думав про велику трагедію цих людей.\nПісля Уленспігеля ворохобна орда одноголосне ухвалила виділяти Андрієві додаткову пайку щодня і просити його, аби він був такий ласкавий і розказував «все, що знає». Андрій від пайки відмовлявся, але те не допомогло — раз ухвалено, значить, так мусить бути. Староста категорично заявив увечері коридорному роздатчикові, щоб щодня була лишня пайка, і все тут.\nТаким чином Андрій став «народним артистом республіки». Він щодня що-небудь оповідав і щодня йому поступала додаткова пайка. Ту пайку він віддавав своєму сусідові — худенькому, вічно голодному студентові Хіміко-математичного інституту Павлюкові. А сам був задоволений з того, що просвіщав цю дику братію та що розділив моральну владу над камерою між старостою й Чернухою.\nВ години, коли він нічого не оповідав, Андрій лежав горічерева на своїх трьох точках опертя й думав або мугикав з Павлюком бурлацьку пісеньку:\n«Ой устану в понеділок\nТа й проп’ю я весь зарібок — с а м…»\nЧомусь ця пісня отуманила їх, і вони, коли не хотів співати нічого Чернуха, мугикали її цілими годинами, гойдаючи:\n«Сам п’ю, сам гуляю, сам стелюся, сам лягаю — с а м!»\nТо була чудесна пісня.\nУ тижні сім днів і треба кожного дня попити, постелитись і лягати — самому. А тепер таких тижнів у місяці чотири… В камері з них сміялись, а тоді вже й гнівались і просили Чернуху «заглушити». І єдиний Чернуха міг перемогти цю їхню химерну пісню.\nДеталь по деталі, риска по рисці — Андрій помалу, на своє здивування, устійнив, що за характером інкримінованих «злочинів» ця вся ворохобна орда зовсім не така, як він думав, зовсім не та, за яку він її брав. Всі вони сюди привезені «на переслідство» і дехто вже дістав замість колишньої кримінальної статті вже статтю політичну. Так що це не кримінальні в властивому розумінні слова, а оригінальний мішаний тип в’язня — отак він кримінальний, а отак — політичний, «ворог народу». Це особливо огірчувало недавніх «соціально близьких». До таких належав і Чернуха.\nКамера ч. З різнилася від 12-ї і від трійників тією найприкрішою деталлю, що з неї не водили на прогулянку. Взагалі нікуди не водили, тільки «на оправку». Всю решту часу люди перебували в замкненім приміщенні, не бачачи денного світла, так що ніхто ніколи не знав напевно, яка пора дня за мурами. Час видавання обіду, вечері та вкладання спати ще нічого не говорив, бо не завжди було дотримувано точного регламенту, це всі знали. Так що, коли раз їх якось опівночі підняли й погнали до лазні — всі були страшенно здивовані, що надворі був ясний день. Одначе таке щастя — вирватися на повітря — з ними сталося лише один раз, та й то, замість того щоб радіти, кілька людей знепритомніло на свіжому повітрі. Дбаючи за їхнє здоров’я, їх більше навіть до лазні не водили.\nДругою прикрою подробицею камери ч. З була відсутність рур парового опалення. Так що телеграф не працював і Андрій почував себе відрізаним від усього світу. Спроба ж достукатися через мури скінчилася нічим — чи занадто товстими ті мури були, а чи нікого там, за тими мурами, не було. Повна ізоляція.\nОдного дня до камери вкинуто нову людину. Це був середнього зросту похмурий парубійко, напівселянського, напівміського блатняцького типу.\nВштовхнутий у двері, він обіперся об одвірок плечем і стояв, як зацькований вовк, бігаючи бистрими маленькими очима по всій камері. Мовчав. Зайняв місце біля параші, обережно сів і так само, як і перше, пас настороженими очима за оточенням. Мовчав. Ніхто на нього не звернув ніякої уваги. В усій камері, мабуть, тільки Андрій звернув на нього увагу, гість помітив це, одвернувся й намагався не показувати обличчя в фас.\nНічим він не був показний, був вовкуватий, цей парубійко, цурався навіть зустрічатися поглядом, одначе Андрій увесь час пильно придивлявся до нього, так, ніби відчував, що він досить міцно увійде в його арештантську епопею. Чим більше дивився, тим більше переконувався, що це селюк, затурканий селюк. Називався він С а н ь к о П е ч е н і з ь к и й, що прозрадив черговий корпусу увечері на перевірці.\nНа другий день після появи цього вовкуватого Санька раним-рано в камері зчинилась велика буча. Всі посхоплювались від несамовитого крику й метушні. Когось били. Когось убивали. Весь кримінальний ворохобний мурашник збився в клубок, лементуючи й хекаючи над чимсь, що увивалося межи ними, взяте на розтерзання. Андрій помітив Санькове скривавлене обличчя й шпарко схопився. Миттю зорієнтувавшись, Андрій взнав, що то убивають Санька за вкрадену пайку. Всі «цивільні» перелякано тиснулись на боки, боючись потрапити під гарячу руку, ніхто не боронив. І було безглуздям боронити того, хто порушив серед кримінальних залізне правило співжиття, посягнувши на чуже. Це Андрій знав. Але він мав трохи інші погляди на речі, наприклад, вважав, що пайка хліба — то занадто дешева ціна за життя, хоч би навіть і такого Санька. Гримнувши на всі легені, він впав у самісіньке, пекло й припинив самосуд. То було нелегко. Йому теж підставили пару «ліхтарів», але він все-таки визволив бідолашного хлопчину, що вже навіть не боронився, а, закривши засліплене кров’ю обличчя ліктями, літав у повітрі під ударами з одного боку на другий. Може, Андріїв авторитет, може, його сила від якої «агресори» розліталися на всі боки, може, його голос, а може, все накупу так вплинуло, але мурашник розпався. Буря помалу ущухла. Андрій віддав покривдженому свою пайку хліба й взяв Санька під свою опіку.\nТак Андрій урятував Санькове життя, й Санько це належно оцінив. Він мовчки, без зайвих слів підкорився Андрієві й прив’язався до нього. І був він вірний, як пес. Говорив мало, лише дивився, питаючи очима, чи він не хотів би, щоб Санько щось для нього зробив. Андрій нічого не хотів, натомість пайку, яку раніше віддавав Павлюкові, він тепер ділив надвоє, віддаючи половину виголодженому Санькові. З вдячності Санько допомагав Андрієві, коли була його черга дижурити, допомагав замітати, носити парашу, отримував для нього хліб і баланду, — хоч то було тільки простягти руку й передати, але все ж таки якась послуга, — і взагалі старався бодай у дрібницях віддячитись. І смішно було на нього дивитися, коли він ті дрібниці робив, — сам понурий, вовкуватий, вуглуватий, і ті всі послуги він робив вовкувате, вуглувато. При всьому тому на розмови Санько не давався. Тільки й узнав Андрій з кількох уривчастих фраз, що Санько — політичний. Раніш був кримінальний, був на Колимі. А тепер політичний. За терор. Ось він — справжній терорист!\nТа ближче познайомитися з Саньком Андрієві належалось ще впереді. А тим часом вони лежали поруч в проклятій штрафній камері й нудились. Андрієвого шефства вистачало, щоб до Санька більше з кримінальних ніхто не чіплявся. Андрій тільки попередив, сміючись, Санька, щоб він більше не стрибав у шкоду, і Санько щиро пообіцяв.\nЩе з короткої репліки Андрій взнав, що Санько — син розкуркулених батьків, висланий разом з ними хлоп’ям на далеку Печору. І все. Вичувалося, що цей Санько має надзвичайну біографію, коли після розкуркулення й заслання опинився знову в Україні, та ще й в ролі терориста, але як його випитаєш, коли він такий вовкуватий і мовчазний, як камінь. Треба ключа сильнішого, ніж випадкове визволення від смерті. Такими ключами такі душіне відмикаються.\nХтозна, який то вже був день, як довго вони сиділи в цій камері. Якщо судити з ревматичної ломоти в костях та з брудно-сірого коліру шкіри — то довго. Сиділи й не чекали ніяких змін. Здавалося, що все так буде безкінечно. Але в цім світі зміни приходять неждано, раптово, як революції, події спадають, як спадають з неба метеорити, в найнесподіваніший момент. І кожен якоїсь такої події спершу сподівався кожного дня, яка вирве його з цього льоху, щоб уже більше в нього не повертатися. Та час плинув, сподіванки не здійснювались, і тоді приходила байдужість, люди махали рукою — нехай ті події як собі знають, Аллах з ними.\nЯкось до Андрія з Павлюком і Саньком підійшов Чернуха й, сівши біля них, довго сидів і зітхав. Курив. Щось думав понуро. Андрій попросив його щось заспівати, але Чернуха «не мав настрою». І чим Андрій більше просив, тим Чернуха був упертіший. А як Андрій перестав просити, тоді Чернуха раптом заспівав. Він співав для себе. Він співав тихенько для себе.\n«Забудь мене, мене забудь…\nЯк ще колись жевріла грудь,\nЯк серце рвалося кудись —\nВін співав тихенько, поклавши голову на руки, згорнені на колінах:\n«Тобі зозуля навесні\nЛише б він не співав. По тій пісні Андрій ліг ниць на цементову підлогу й мовчки пролежав до обіду.\nА в обід їх почали розводити. Всю камеру геть розводити. Брали групами по кілька чоловік «з вещами» й геть. Так група за групою забрали всіх. Лишився сам Андрій у великій півтемній порожній камері. Охоплений тривогою, він просидів сам до вечора, відмовився від обіду, який йому приніс наглядач спеціально, сидів, як Чернуха, поклавши голову на коліна, сам-один в льоху.\nКувала щастя, а мені…\nЗабудь мене !..»\nВ грудях йому закипали сльози, закипав гнів, страшний, пекельний гнів.\nА увечері прийшло два оперативники й його забрали теж.\nЗакипілі сльози стояли йому в серці каменем. І той камінь був розпечений, як залізо в батьківському горні, до білого. Може, тому Андрія посадили в темну шахву, в холодний собачник, щоб прочах. Це його будуть, значить, везти на допит, якщо посадили в шахву, в холодну й темну коробку в підвальній частині тюрми, біля виходу. Але йому не було холодно. Весь виношений за довгі дні і ночі план контрудару встав перед ним, розгорнувся на всю широчінь і на всю глибінь, освітлений прожектором гарячкової думки, що запрацювала з гуготом. Жорстокий план.\n— «Забудь мене!..»\nЗ шахви його забрали й вивели на подвір’я — там стояв «Чорний ворон» , було багато снігу, було холодно.\n— Ей! — гукнув сержант від «Чорного ворона», коли Андрія підвели. — Ей!\nВін звернув увагу, що Андрій напівголий, в самих рубцях і без шапки.\n— Ей-ей! Та він голий! Кого ви мені даєте?! Щоб замерз?! Не приймаю! — і розсипався лайкою.\n— Де твоя одежа?\nАндрій махнув рукою байдуже, мовляв, чортма.\n— Не приймаю. Знайдіть йому щось, чорт би вас побрав!! — зарепетував сержант на тюремників.\nБігали, «шукали», але замість одежі вийшов сам начальник тюрми — альбінос:\n— Бери так! Чорт його не візьме. Під мою відповідальність бери!\nСержант побурчав і відчинив дверцята «Чорного ворона». Посадив Андрія в першу кабінку й сам десь пішов. Час плинув. Очевидно, машина була порожня, ніде ні звуку в ній. Машина стояла, не рухалась. Когось ще ждали. Спочатку Андрій не помічав холоду, сидів занурений в свої думи, а потім почав мерзнути. Та не від холоду йому нетерпеливилось, а від бажання їхати, швидше їхати, щоб покласти всьому край. Він належав до тих, що, раз щось вирішивши, йдуть до мети неухильно. Пекельний план, що визрів в його серці, розсаджував йому череп. Чого він стоїть, цей проклятий «Чорний ворон»? !\nЧути було, як біля машини хтось ходить сюди й туди, на одному місці, рипить сніг. Андрій почав барабанити в зовнішню стінку.\nКроки зупинились і понурий голос буркнув:\n— Чого барабаниш?!\nЦе був не сержантів голос, це, мабуть, був його помічник.\n— Замерзаю! — крикнув Андрій. — Або вези вже, або… Замерзну!! Чуєш? Павза.\n—Ну й замерзай, — була нарешті байдужа відповідь. Потім голос зітхнув і додав: — Замерзнеш — для тебе ж буде краще, дурний.\nМинуло ще багато часу. Нарешті почулись голоси — ж і н о ч і!\nВедуть до машини жінок. Ось вони близько, щось говорять з оперативниками, котрась жартує, їй відповідають, теж жартуючи, чемно. «Куди?» — питає перша, входячи в коридорчик машини. «Сюди, сюди», — каже мужський голос, відкриваються в темряві дверцята, й до Андрія впихають якусь жінку. Андрій хотів кашлянути або просто сказати, що це помилка, але стримався. Нехай. Жінку втиснуто до нього й замкнуто. Потім в другу кабінку… В дальшу… Напакували. Загудів мотор і машина рушила. — «Давай, давай!» То машина стояла, а то гарячкове заспішила.\nВ першу мить не сталося нічого, бо жінка не зорієнтувалася, помилково впхнута в кабінку До мужчини, але це було мить. Андрій відчував її тіло на собі — вона була щупленька, маленька, торкнув рукою за руку, прошепотівши — «Спокійно!» Жінка скинулася перелякано.\n— Тихо, — прошепотів Андрій. — Не бійтесь… — Посміхнувся: — Навіть коли б нам було по сімнадцять років, то й тоді в цій ситуації…\nАле він не договорив — те, що він узяв за жінку, зойкнуло здавленим дівочим голосом і припало до нього:\n— О, Боже!! Ой, Боже!!! Андрію!? Андрієчку!.. Ти?! Господи!..\nЦе була Галя! Його рідна сестра Галя!..\nМотор ревів несамовито, й вартовий не чув приглушеного зойку й дівочого плачу в одній з кабінок. Андрій обхопив сестрину голову й тамував плач її на своїх грудях. «Цить, цить, Галю!.. Цить, сестро!.. Тихо… Боже ж мій, Галю! Галю!.. Як же це?! Тихо, тихо…» Але Галя не могла вгамуватися. Вона вся тремтіла й намагалася щось проштовхнути крізь горло:\n— Катря… Катря… — і не могла проштовхнути далі слів крізь сльози.\n— Що, що Катря?! — вхопив її Андрій за плече.\n— Збожеволіла!.. Збожеволіла, Андрієчку!.. Її відправили до лікарні… Вона сиділа в горішній камері… Нас там багато… Ой, як нас багато!\nАндрієві здалося, що машина з розгону врізалася в будинок й репнула з грохотом.\n«Катря!.. Збожеволіла!» — Вона тут?! Теж тут?!\n— Там, там… В божевільні…\nГаля шепотіла гарячкове, збиваючись, поспішаючи виговорити все, поки машина не прийшла до мети.\n— Давно, Андрієчку!.. Вона давно тут… Ой, як давно!.. Її мордовано!.. Ой, як її мордовано!! За тебе, Андрієчку… За тебе… За нас… Вона старалася… Вона передала ще раніше тобі записочку… Ось… Ось… Передала… Скинула з горішньої камери в щиток для мене, щоб я передала тобі через інших… через кого-небудь… Я ждала нагоди… Щоб через когось…\nГаля шепотіла, й шукала гарячково записочку, й не могла її знайти, дуже старанно заховану. Нишпорила поза рубцями свого вбогого пальтечка. Нарешті знайшла й всунула Андрієві в руки манюсіньку гульку, як горошина, завбільшки — згорнену, скручену в гульку записочку. Андрій затис її міцно в тремтячій руці, відчуваючи, як вона його пече, та манюсінька записочка.\nЖорстокий Андріїв план разсипався на порох. Розсипався з грохотом. Тяжка гора сповзла з пліч. Одна гора сповзала, а друга насувалась. Ще страшніша. Катря збожеволіла!!. Його Катря… Його вірна Катря!.. Вірна ж Катря! Вірна!.. Збожеволіла… Він уявив її в цьому пеклі, він уявив її на великому конвейєрі… І нічого не чув, що говорила сестра, так гуділа йому голова. Але він прибрав себе до рук. У них так мало часу, а так багато треба поговорити. Слухав, як Галя розповідала про себе. Її обвинувачують… в приналежності до повстанської організації, в терорі, в шпигунстві!!! Боже мій!!!\n— І ти… «розкололась»? — запитав тихо, обережно, голублячи сестрину голову.\n— Я нічого не знаю… Все так страшно, братіку! Ой! Як страшно!.. Але я нічого, нічого, нічого ж не знаю… А ти?\n— Ні! Ні, Галю…\nВін решту невисловленого вклав у міцні, гарячі обійми. Він обхопив її за плечі, тис до серця, цю нещасну зовсім-зовсім юну дівчину, свою сестру, що так стратила свою молодість. За нього. Так, за нього.\nМашина, грохочучи, йшла нічними вулицями недавньої столиці, доходила до мети, а вони ще й не поговорили нічого, хоч як квапились. Перебиваючи сестрине гарячкове шепотіння, Андрій запитав про братів. Він похмурився в темряві — запитав про братів. Галя про них нічого не знає тепер. Вони «поїхали геть того ж дня. Поїхали».\n— А про Миколу… Як ти думаєш про Миколу? Га?..\nГаля мовчить, стискає мовчки Андрієву руку й плаче. Андрій питає знову, але Галя мовчить і тільки тихо плаче. В неї не повертається язик висловити те, що їй пече мізок. При згадці про брата ніби чорна тінь підвелася над ними — над їхніми серцями, над Катериною… Галя мовчить. Така худюсінька, бідолашна його сестра Галя. Вона нічого не каже про Миколу, лиш каже інше: «Вмерла мати!»\nВід туги й безкінечного та безнадійного ходіння по всіх усюдах, сина й дочку шукаючи, вмерла їхня мати. Це вона взнала в тюрмі вже, принесли люди… З їхнього міста, знайомі. А забрали їх з Катериною скоро після того, як забрали Андрія. Спершу взяли Катерину. Потім прийшли по неї. Ах, як та мати розставалася з нею!.. Вона лишилася непритомна лежати в хаті. Одна…\nМашина стала. Вони цілувалися. Вони гарячково щось говорили одне одному. Вони підбадьорювали одне одного. Андрій просив передати якось Катерині такі слова…\nАле ті слова лишилися не сказані. Відчинилися дверцята — «Виходь!»\nЯк же ж здивувались аргати, побачивши, як з однієї кабінки вилізли зразу мужчина й дівчина! Зчинився цілий переполох. Допущено страшний обмах… Як же здивувався Андрій, побачивши сестру при світлі ліхтарів біля входу до тюрми! Це була та і не та Галя! Зовсім уже доросла, сувора дівчина. Вона була скорбна і була напрочуд гарна, саме розцвітала в пеклі. Тяжкий іспит і великі страждання зробили її передчасно дорослою. Витерши сльози, Галя помахала Андрієві рукою, пішла. Пішла, взята з обох боків «в шори» двома аргатами.\nАндрія питали переполохані тюремники, чи він не знає цієї дівчини. Ідіоти! Як же брат може не знати сестри? Але вони питали, й він заперечив — заперечив, бо звик усе заперечувати перед цими людьми. Ні, він не знає цієї дівчини. Потім вони устійнили по супровідних записках тотожність прізвищ і зовсім переполохалися. Вони злодійкувато намагалися на свою руку якось полагодити цей свій «злочин», виявляючи зразок «революційної пильності», але Андрій знав, що вони лише ради нього пускають туману, до начальства ж вони про цей випадок не донесуть, бо це може коштувати голови декому з них, що до того допустилися.\nВивівши з «Чорного ворона», Андрія потримали трохи в вартівні під грізним моральним тиском, роблячи йому старанний обшук та даючи зрозуміти, щоб він не давав волі язикові з приводу того, що сталося, а тоді одвели й укинули в «брехалівку».\nВ «брехалівці» Андрій прочитав записку. З мотивів конспірації вона була не заадресована нікому й не було вжито його ім’я взагалі. Там стояло всього чотири слова, написаних дрібнесенько-дрібнесенько на клаптику цигаркового паперу:\n«Будь мужній! Тримайся! Любий !..»\nІ більше нічого. Коли він тримав той папірчик, його руки тремтіли.\n«Будь мужній! Тримайся! Любий!»\nПочерк був той самий, що й там, на тих паперах в «Ділі». Значить?.. Значить, ті папери, що спричинили таку страшну бурю в його душі й забрали стільки вогню і невиплаканих сліз, — то щось не те, аніж він собі уявив. В кожному разі вони напевно писані в божевіллі. Напевно. А що в тих паперах понаписувано — тепер навіть не цікаво й зовсім не важно. Там може бути понаписувано все, що завгодно, але те вже не має ніякого значіння.\nАндрій сидів на підлозі в тісній гущі людей і нічого не бачив, не цікавився. Був тихий, задуманий, оповитий глибоким сумом і в той же час повитий спокоєм, пригрітий. Знову й знову позирав нишком на записочку й мимоволі печально посміхався:\nТак. Оце вона. Це справжня його Катерина. Його друг, його вірний товариш. І як він міг так очманіти!\nВирятуваний з тяжкої депресії, відчуваючи, як серце його наливається силою, вернувши втрачену віру, він намагався не думати про братів, боявся ту віру згубити. Він їх обминав. Гнав думку про них геть. Хоч з глибини десь та думка підіймалася зловісно й помалу підступала до серця на хижих лапах, готова до дикого стрибка. Не треба. Він думав про Катерину. Він схиляв перед нею свою голову, перед її стражданнями, перед її божевіллям, готовий нести найтяжчу покуту за свої гріхи перед нею. Думав про сестру, думав про матір… І, незважаючи на весь трагізм, а може, саме тому, до нього поверталася душевна сила, поверталася шалена його затятість.\n«Бідна, бідна, люба, дорога Катерина!»\nВ камері було багато людей, але якось можна було сидіти й лежати на брудній цементовій підлозі. Громадячись купами, люди сиділи й лежали, опановані тривогою, й несамовито курили, хто мав. І мовчали. Де-не-де хто гомонів. Але більшість із завмиранням серця переживали паскудний холодок страху перед викликом, який міг статися кожної хвилини. Для того їх сюди привезено, взявши з «вещами», з різних тюрем. Була північ, сама гаряча пора на «фабриці-кухні», й ішов безперервний рух з камери й до камери. Брали «без вещей» цілих людей, а приводили битих. Коли-не-коли вкидали нових, як от Андрія, привезених з Холодної гори, з Кінної, з Тюремної, з Основи або й якогось району. Атмосфера гнітюча. О, ці «брехалівки» в глупій порі по півночі!.. Розмови зовсім не клеїлись, і кожен був сам з собою, кожен був самотою хоч і в такій масі. Знайомитися не було коли, та й ніхто не мав охоти, — для кожного всі люди були сірі, однотипні, й око вже не розрізняло їх, всі були однакові, крім того, в цій сірій масі однотипних людей, безперечно, було багато провокаторів, і кожен тримав язик за зубами, мовчав про все. І ждав. Як віл обуха.\nКоли заходила довша павза, не гримали засуви в коридорі, не гупали противні кроки, люди пробували дрімати, принаймні удавали, що дрімають. Тоді заходила зловісна, гнітюча тиша. Під час однієї такої павзи, коли здавалося, що вся камера справді поринула в бентежне, дрімливе забуття, раптом в коридорі задудніли кроки і голосно залунав дитячий плач — плач немовляти:\n— Ува!.. Ува!.. Ува!..\nБіля самісіньких дверей. Проходили мимо — тупотіли кроки — одні легкі, жіночі, другі тяжкі, солдатські.\nВ камері всі скинулись і завмерли. Широко витріщені очі дивилися один на одного, а тоді десь крізь стіну, намагались її проглянути, обличчя зблідли й витягнулись, вуха наставились на звук — не одному прийшло в голову страшне, приголомшуюче:\n«Чи не моя?!. Чи не моє?!.»\nА плач ішов, віддалявся по коридору:\n— Ува… Ува… Ува…\nТиша. І раптом в тій тиші понурий, саркастичний голос десь з кутка, з людського звалища:\n— Ага-а!!. Попався!.. Старий, злосний враг народа!! Ага!\nТо було, як обухом, по і так оглушених головах. Але ніхто не засміявся.\n«Чи не моя?!! Чи не моє?!»\nА збоку біля Андрія хтось істеричним шепотом до свого сусіда:\n— Отак… Отак беруть груди… дівочі голі груди у руку… отак! Відтягають, а тоді отак б’ють ребром долоні! «Признавайся, трам-трам-тарарам!..» А з сосків бризкає кров… — «Рубають банки», — рипить зубами другий. — «Признавайся!!» — каже перший і, обхопивши голову руками в божевільному відчаї чи люті, занурюється обличчям в ганчір’я на підлозі, плечі його ходять ходором. Сусід його рипить зубами й спльовує і, зітхнувши, шепоче сам до себе:\n— І признається…\nЦього всього не можна б витерпіти, і люди ці всі давно були б по божевільнях, коли б не одна людська риса, і не взагалі «людська», а риса совєтської людини, яка давно навчилася до всього ставитися з глумом, з презирливою іронією, з насмішкою. Ось одного вкидають до камери… Вкидають в повному розумінні цього слова, взявши за руки й за ноги, як колоду за сучки, бо він вже тими конечностями не володіє, він непритомний від побоїв. Вкинули, закрили двері й пішли. Тиша. Людина лежить біля дверей на цементовій підлозі пластом, нерухомо, горілиць, заплющивши очі й тяжко дихаючи. .3 уст їй стікає смужка крові. Тиша. Аж ось з протилежного кутка камери хтось питає тремтячим голосом, хтось з друзів:\n— Ну, що, Пилипе? Як там?\nЛюдина біля дверей з мукою розкриває рота, ворушить губами і:\n— Та… кажуть… не тільний, а телись!…\n— А ти ж?\n— А… я.. ка’у… «До бугая не водили».\nВ камері сміх.\nКоли б це чули слідчі і всі там, на «олімпі», як реагують на їхню «героїчну працю”!\nПізно, далеко за північ забрали й Андрія з «брехалівки».\n— Ого-го!.. Та ви, брат, добре оклигали!! — зустрів Донець Андрія весело й ніби справді приємно здивований. — Знамените!.. А кажете, що в нас погано! Ну-с, тепер ви маєте що втрачати, правда?.. Чи ви пригадуєте нашу розмову? А то що за інтерес було мати справу з півтрупом… От тепер все в порядку.\nДонець справді тішився, либонь, милуючись приємною перспективою побавитися з людиною, яка м а є щ о в т р а ч а т и, як кіт з мишкою. Був він, як і в останню зустріч, в добре допасованій уніформі, обчіпляний блискучими ременями, могутній і гарний на вигляд. І, як і в перші рази, від Донця віяло силою чорноземною, степовою, запорозькою, — «справді козацького кореня чортів син! Тільки не туди завернув». А Донець мружив очі, запропонувавши Андрієві зайняти «своє місце» (все те ж «законне» місце на дубовому стільці біля дверей), і нагадував про колишню розмову:\n— Думаю, що ви пригадуєте ту блощицю й мою альтернативу? Правда ж? Може, ви пригадуєте й те, що ви відповіли? Забули?..\n— Ну, — проговорив Андрій тихо й, як тільки міг, спокійно. — Не забув.\n— Що ж ви відповіли?\nАндрій помовчав — подумав про Катерину, — а тоді зітхнув і презирливо зсунув брови:\n— Гм, чую з вашого тону, що ви це кажете серйозно і що ви з усієї сили хочете бути спокійним. Так, так. Але ж тоді ви говорили тоном повної прострації, як напівтруп. А зараз, зараз у вас голос тремтить… І зараз вам немає потреби те саме повторювати. Подумайте. Ситуація змінилася в той спосіб, що ви не вмерли, а, навпаки, повернулися до життя. Чи охота вам повертатися назад до смерті?\nАндрій зціпив зуби, щоб не пальнути якусь істеричну дурницю (думав про Катерину), й мовчав, розглядався по кімнаті. Це була та сама кімната, де вони вперше познайомилися з Донцем. Це його — Донцева — кімната, його «лабораторія», його ланка в великому конвейєрі розбирання людських душ. Така сама, як і кімната Сергєєва. Таке саме млинове решето, такі самі «меблі», така сама навощена блискуча підлога, і навіть в ту саму сторону виходить вікно.\n— Ех, ви, — посміхнувся презирливо Донець. — Героя з себе строїте. Революціонера… Наївний, і смішний, і жалюгідний романтик!.. Ну, стройте, стройте… Бавтесь витівками… Але голос у вас все-таки тремтить! — останнє відзначив Донець із злорадством, потому махнув рукою й пішов до столу. Сів, розгорнув грубу зелену течку й заглибився в неї, — заглибився демонстративно, із значущою міною, — переглядав щось, перед тим як «починати». Андрій дивився на Донцеву міну й презирливо, з почуттям якоїсь радості кривив обличчя:\n«Дивись, дивись! А тобі й в голову не приходить, що половина твоїх таємниць, розрахованих на те, щоб мене провокувати й розпинати мою душу, вже втратили силу! Що одна ваша провокація розшифрована! Розшифрована! І ваш таємний ланцюг в однім місці перервався! І що цієї одної розшифрованої деталі досить, щоб вся решта нагромадженого там сміття теж втратила силу, розбившись об те, що розшифроване… Об Катрине божевілля!..» — при цьому Андрій стиснув зуби, аж набрякли йому щелепи, взялись моргулями.\nДонець швидко підвів голову й перехопив Андрієву посмішку й зціплені зуби:\n— Чому ви так по-мефістофельськи посміхаєтесь?\n— Та… Груба течка…\n— А, груба, груба…\n— Може б, ви мені таки дали з нею познайомитись… згідно з законом? — посміхнувся Андрій вже інакше.\n— Навіщо? Ви ж сказали, що це купа сміття… Ви пригадуєте?\n— Очевидно. Але і в смітті може бути «перлове зерно».\n— Гм… Авжеж… Як для кого… Для нас — це, брат, взагалі суцільна діадема… Тільки, якщо ми покладемо цю діадему на вашу голову, то голова не витримає, шия вломиться (іронічна посмішка). А тому вам не треба цю діадему дивитись… Ще не прийшов час ламати шию… А як час прийде — тоді ми її покладемо вам на голову. Можете бути певні. (Тут Донець помітив таку саму іронічну посмішку, як і в себе, на Андрієвому обличчі). Чого ви посміхаєтесь?\n— Мені подобається ця ювелірна розмова, тільки вона, здається, має занадто багато гіпербол.\n— Тобто? Чи не хочете ви сказати, що ви лишаєтесь при своїй думці, цебто щодо купи сміття?\n— Гм… — після цього «гм» Донець прикусив губу, а тоді раптом розреготався з невідомої причини. Урвавши сміх, процідив крізь зуби, не то зі співчуттям (як до людини, що з’їхала з глузду), не то з вибачливою іронією і в той же час із самозадоволенням: — «Ех, ти!..» і занурився в папери. Він явно грав на нервах і робив відповідну моральну приправку своїй жертві, знаючи, що її зір і нерви прип’яті до цієї течки. Йому треба, щоб нерви нап’ялись, щоб серце божевільне стискалося, щоб відчай невідомості стрясав тією жертвою. О, він це добре знав! Він тоді, в трійниках, так добре зіграв саме цим… Лиш не знав, що сталося випадково потім. І саме тому тепер «приправка» на Андрія не діяла так, як то думав Донець, а сам цей Донець, цей дуб, цей самовпевнений красень був смішний, удаючи таємничого Пінкертона, потрапивши в фальшиву ситуацію. Аж Андрієві хотілося його — все-таки козацького сина — з тієї ситуації дурної вирятувати, сказати, що покинь клеїти дурня, покинь удавати таємничість, бо все відомо, давай грати у відкриту. Карти на стіл! Але Андрій мовчав. Відрух відрухом, а свідомість свідомістю. Свідомість стверджувала велику Андрієву перевагу над слідчим і що принаймні перша фаза отого «починаємо» буде на хибній дорозі, даючи змогу спокійно протистояти в той час, як слідчий думатиме, що він завдає жертві великих моральних мук, — слідчий буде грати битим козирем. І тому Андрій мовчав, давши змогу Донцеві спокійно грати «справою». Там ще прищімлена друга половина Андрієвого серця і, може, на смерть, може, навіки, але слідчий про те не знає, інакше б він не викладав тоді аркушики, підписані Катериною, як найбільший козир. Логічно це й мусило б бути так в уяві кожного. Адже зрада коханої — це найтяжча річ, а в руках слідчих — наймогутніший аргумент. За цим мусили йти інші всі аргументи. Це ключ до розмикання найтвердіших душ і сердець, таран для ламання найбільших мурів людської затятості. Цей таран зламаний, а Донець навіть не догадується. Не тільки зламаний, а більше того — обернений навпаки, став тараном для ламання Андрієм муру грандіозної провокації, яким його хотять роздавити. Став цементом, що споїв Андрієву, вже було розламану, душу. Андрій думав над цим, посміхався й дивився на Донця. Потім сховав посмішку. Дивився байдуже й чекав. Донець зиркав на нього й знову занурювався в справу, перевіряв, чи Андрій дивиться, чи стежить за ним.\nАндрій стежить за ним. Дивиться на течку й думає, що прийде хвилина (а напевно ж прийде, рано чи пізно!) і він розриє ту «купу сміття», перегляне її і все побачить. Від цієї думки він хвилювався трохи. Ах, що б він дав, аби її всю проглянути! Та й щоб побачити, до чого вони змусили нещасну Катрю, що вони з неї видушили. А видушили щось… Те все не має значіння, але все ж таки. Щоб при наймні знати, якщо судилося колись, за що і в кого питати покути, за що й кому й скільки готувати відплати. А головне, в тій папці є щось таке…\nПочуваючи, що він починає хвилюватись, Андрій переводить очі (щоб не бачив слідчий) на стіни. Потім його зір приковує якась купа книжок за столом, у кутку біля Донця.\n«Чорт!! Це ж його книги! Це все його книги». — Андрій впізнає по корінцях, по деяких обкладинках (таких знайомих, таких до болю знайомих!) свої книжки й здогадується, що це ж вони були вмістимим того лантуха, який тоді сурганив з такою натугою Рибалко. По серцю перебігає холодок. Очевидно, вони того ж вечора були знову у матері й забрали його бібліотеку й його архіви, що зберігалися вдома і що були вціліли після першого арешту (в перший арешт вони забрали тільки те, що було в його квартирі в Будинку авіаторів!). Але холодок перебіг не від шкоди за книжками, а від іншого. Вони забрали не всю бібліотечку (вся не влізла б у лантух), і не було рації всю її забирати. Вони забрали книги на вибір, — потрібні й корисні з погляду НКВД. А тими корисними книгами, безперечно, є тільки книги, даровані друзями й товаришами «на спомин», з відповідними написами. Будинок авіаторів стояв поруч з будинком письменників «СЛОВО», там було багато знайомих, і приятелів, і добрих товаришів. Друзі й товариші дарили книги й за звичкою підписували їх, дарячи. Будинок «Слово» давно перетворився в «Крематорій» — так його прозвали за нещадні й систематичні арешти письменників, митців та науковців, — мешканці його здебільшого «вимандрували» на той світ або на північ, але багато ще лишилося й живих і цілих. І от в цій купі книг багато власноручних написів (присвят) тих живих і цілих, крім написів тих, кого вже немає, хто сидить, а чи пиляє ліс (“грає на баяні» десь під полярним колом), а чи лежить в землі. Багато написів — документальних стверджень про приязнь і дружбу з усіма тими мертвими й живими. І от від цього останнього по серцю йде холодок.\nВпіймавши Андріїв погляд, Донець подивився на книги, а потім на Андрія, оскирився:\n— Ну й що ти скажеш?\n— То не всі…\n— А певно, що не всі… Але й цих досить… — по тих словах Донець взяв одну книгу в руки, другу… Спершу він взяв Гр. Косинки збірку «Оповідань» в червоній, обкладинці, відгорнув обкладинку й на титулі прочитав іронічно: «Галло! Є ще порох в порохівницях! Всьо више, і више, і више!» Посміхнувся, кинув. Потім взяв Хвильового «Сині етюди» — кинув… Потім взяв О. Близька збірку поезій з екстравагантним написом, в якому відбилася вся буйна комсомольська душа поета… кинув. Ще взяв кілька книг і так само кинув — всі, кого він випадково брав у руки, вже не існували або були на каторзі — малий навар для слідчого. Єдине, для чого вони, ці книги загиблих, придатні ще — це правити за документ, речовий доказ тісного зв’язку Андрієвого з прославленими «ворогами народу». А це все-таки для слідчого скарб. Для Андрія ж це мусить бути доказом, що документальні дані проти нього все громадяться й громадяться. Але серед тих книг є багато таких, які змушують серце Андрієве особливо стискатись, — подарунки ще живих. В руках цих слідчих з того всього можна «наламати великих дров»…\nКинувши останню книжку, яку брав до рук, Донець подивився на Андрія й зіронізував:\n« Назад1\t... 32333435363738394041\t42 43444546474849505152\t... 55Вперед »


Привіт всім, шановні читачі нашого блогу! Як я вже раніше вам розповідала, останні кілька днів я живу у своєї сестри в Німеччині. Вирушила я сюди, щоб подивитися як тут люди живуть, яка тут культура і що цікавого можна взяти собі на замітку. Моя сестра переїхала до Німеччини давно-близько 7 років тому.\nЗа цей час вона просочилася всією німецькою культурою. Це видно з її поведінки, як вона займається домашніми справами і звичками. Кажуть що німці дуже пунктуальні і цінують свій час – це дійсно правда.\nось так я мила підлоги раніше, поки не дізналася що можна иначеОднажды під час типової прибирання по дому, я помітила як моя сестра буквально за 10 хвилин вимила підлоги по всьому будинку, коли я витрачаю на це мінімум 2 години. Сьогодні я вам розповім про цей дивовижний випадок. Давайте для початку згадаємо як ми в Росії моєму підлогу.\nМи змішуємо шампунь, порошок або миючий засіб з розчином води і цим миємо підлогу. Потім ми протираємо підлогу звичайною проточною водою, прибираючи мильний розчин. Це все може затягнуться на довгі години.\nОсобливо неприємно-вичавлювати ганчірку в ручну. Мало того що це важко, так ще й неприємно. Але багато в чому наш побут відрізняється від німецького.\nВони витрачають на миття підлог максимум 10-15 хвилин і при цьому у них залишається купа часу на себе, хобі та роботу. Спробувавши одного разу їх спосіб, я ніколи більше не буду мити підлоги як раніше. Але про все по порядку.\nПо-перше, замість мила або порошку вони беруть соду. Так-так, ви все прочитали правильно. Звичайну харчову соду, приблизно одну столову ложку.\nА потім змішують її з невеликою кількістю шампуню. Робити це потрібно так, щоб піни утворювалося якомога менше. Цим вони і миють підлогу.\nПо-друге, у них відрізняється саме пристосування для цього. Тобто, щітка для підлоги, або, по-нашому, швабра.Це оригінальне пристосування стали величати “швабра-ледащо”, зараз ви зрозумієте чому.\n1 of 6сделала кілька фото для тих, коту цікаво. Гортайте галереюотлічается вона у всьому. Від конструкції, до застосування.\nВбудована, подовжується при бажанні, ручка. Міцні шарніри, які допомагають самій миючої частини крутитися навколо своєї осі. Це дозволяє діставати з її допомогою будь-які важкодоступні місця.\nКрім того, матеріал – якісна мікрофібра. Цей матеріал дуже зручний у використанні, міцний і довговічний. Легко очищається, і швидко сушиться.\nДобре вбирає вологу, не залишаючи розлучень.Є і спеціальний автоматизований віджимання, що побереже наші ніжні ручки! Завдяки цій системі, ми можемо зовсім не торкатися брудної води.Якщо раніше я мила підлоги в будинку 2 години, то тепер я справляюся за 10 хвилин.\nІ якість прибирання не змінилося. Купувала я таку швабру в Мюнхені і привезла до себе додому. Коли подруги побачили, то заздрості не було меж.\nПочали шукати, чи можна в Росії замовити таку “диво-швабру”. Виявилося, у виробника є офіційний сайт для продажів в Росії. Сьогодні на сайті проходить акція, тому замовити можна за півціни.\nДля замовлення перейдіть на сайт (Натисніть) і залиште свій номер телефону, після чого Вам передзвонить фахівець для уточнення деталей замовлення. Подругам в Краснодар приїхала посилка за 3 дні. На пошті все перевірили, і тільки потім оплатили.\nШвабра дуже популярна, тому скрізь продаються китайські підробки, які ламаються від легкого натискання. Тому рекомендую брати тільки німецьку на офіційному сайті виробника, який я залишила вище. Не прогадаєте! На цьому у мене все, всім спасибі! Підписуйтесь на канал.\n5 порад початківцям гравцям в CS: Goякщо ви недавно завантажили гру "Counter strike: global offensive", то тримайте кілька порадсамое важливе на...


Харківські кадети — віце-чемпіони України зі стрільби з лука - Стрічка новин Харкова\nЗ 24 по 27 вересня у м. Чернігів на стадіоні СК «Хімік» пройшов Чемпіонат України зі стрільби з лука серед кадетів 2003-2005 р.н., 2006 р.н. та молодших.\nУ змаганнях взяли участь понад 150 спортсменів з 10 областей України (Київська, Львівська, Чернівецька, Херсонська, Сумська, Рівненська, Одеська, Черкаська, Чернігівська, Харківська).\nУ складі змішаних команд серед кадетів 2003-2005 р.н. чемпіонами змагань стали представники Львівської області, харківські спортсмени — Олександра Аристова та Іван Шестаченко вибороли срібну винагороду. Серед кадетів 2006 р.н. у цьому виді програми київські спортсмени здобули перемогу, харківські спортсмени Ірина Ярмак та Ренат Зарубін, як і їх старші колеги по команді, зайняли друге місце.\nВ особистій першості серед дівчат 2003-2005 р.н. харківська спортсменка Олександра Аристова стала бронзовою призеркою змагань, поступившись двом львівським спортсменкам. Юна харків’янка Ірина Ярмак стала чемпіонкою змагань серед дівчат 2006 р.н. та молодших, залишивши позаду спортсменок з Одеси та Черкас.\nУ командних змаганнях серед юнаків 2003 — 2005 р.н. харківська команда «Харківська — 2» у складі Олександра Жука, Андрія Малаховецького, Дениса Царегородцева стала переможцем змагань та залишила позаду спортсменів зі Львівської області.\nУ командних змаганнях серед дівчат 2003 — 2005 р.н. харківська команда «Харківська — 1» у складі Олександри Аристової, Поліни Зверєвої, Софії Постельняк стала срібним призером змагань, поступившись спортсменам зі Львівської області. У командних змаганнях серед дівчат 2006 р.н. харківська команда «Харківська» у складі Ярослави Буданової, Олександри Пахмутової та Ірини Ярмак також стала срібним призером змагань, поступившись спортсменам з Чернівецької області.


Підлітка, який втік з реабілітаційного центру, знайшли в Сарнах | Рівне Медіа\nПідлітка, який втік з реабілітаційного центру, знайшли в Сарнах\n13 жовтня 2021, 12:44\nПоліцейські розшукали 15-річного підлітка, який ще 11 жовтня втік із реабілітаційного центру для дітей, що в Олександрії Рівненського району.\nПро зникнення підлітка повідомив черговий вихователь На пошук хлопця, що вже не вперше тікає з центру, орієнтували всю обласну поліцію. Знайти його вдалось у Сарнах. Туди він поїхав електричкою, аби побачитись із рідними. Проти хлопця ніяких протиправних дій вчинено не було. Із ним провели профілактичну бесіду, а надалі будуть працювати психологи.\nОлександрія поліція втікач інтернат


У Львові арештували директора компанії перевізника «АВЕ Львів» - 032.ua\nУ Львові арештували директора компанії перевізника «АВЕ Львів»\n14:59, 14 червня 2017 р.\nСьогодні, 14 червня, суд обрав запобіжний захід директору "АВE Львів" Юрію Грибану.\nЯк інформує ZAXID.NET, Галицький районний суд виніс Юрію вирок - два місяці під вартою або внесення застави 480 тис. грн.\nЗвинувачують його у заволодінні коштами міського бюджету міста у особливо великих розмірах. Мова йде про ті кошти, які місто платить за вивіз і захоронення сміття.\nСпершу прокуратура вимагала заставу у 10 млн грн, але суддя визначила розмір застави у 480 тис. грн.\nПроте сам Юрій Грибан з таким рішенням суду не погоджується. Журналістам він розповів, що такої суми для сплати він не має, тому ймовірно, що проситиме у родичів.\nНагадаємо, у понеділок, 12 червня, під час засідання комісії з надзвичайних ситуацій Юрій Грибан, заявив, що компанія тимчасово припиняє вивозити сміття зі Львова.


DIKART :: Концерт О. Розенбаума "Неужели это было.."\nЯк Олександр Розенбаум замалював «білу пляму» на карті своїх гастролей\nПерші гастролі до Львова відомого шансоньє Олександра Розенбаума пройшли на “ура!”. Щоправда, “гастролі” - це сказано заголосно. Олександр Розенбаум – співак, поет і композитор в одній особі - дав один-єдиний концерт у Львівському цирку.\nПрограму Олександр Розенбаум розпочав, як на мене, дещо “насторожено”, обережно, вочевидь, не знаючи, що очікувати від львівської публіки (якій зазвичай приписують антиросійські настрої). І був, здається, вражений прийомом, зізнавшись: “Не знаю, як так могло трапитися, що таке місто, як Львів, досі було “білою плямою” на географічній карті моїх гастролей”. Чотири рази співак ставив крапку в програмі, а публіка не відпускала… Наприкінці співак-санктпетербуржець від розчулення перейшов на українську мову (яку, виявляється, знає з дитинства – на літні канікули батьки його відправляли до бабусі на Вінниччину). У перерві до столика, де продавалися компакт-диски та касети з його піснями, неможливо було доступитися – люди не шкодували по 20-30 гривень на музичний альбом.\nЧи не кожна пісня потопала в оваціях – і давно усім відомий “Вальс бостон”, і зовсім новий “Літній фокстрот”, і лірична “Налетела грусть”, і прикольна “народна” – “Гоп-стоп”. Та найбільше квітів зібрали його пісні “про Афган”. Народ поривався на сцену з шампанським і обіймами, чим завдав клопотів пильній охороні…\n2 грудня 2002, " Високий Замок "Тетяна ВЕРГЕЛЕС


Книга А відьми тут тихі - 2, глава Глава 1, сторінка 1 читати онлайн\n- Ти мені що нерада? - скорчив Роман пику.\n- Рада. - кивнула я. - Приблизно, як геморою.\nПавло заржав, як кінь, а от Роман тільки спробував спопелити мене поглядом.\n- Сарказмом геть не вражений. - пристидив він мене.\n- Ну і за якої радості кіпіш? - хмуро покосилася я на Романа.\n- Там ситуація непроста. Приїдеш Юрій Іванович все розкаже. - буркнув він відвівши погляд вбік.\n- А коли з вами просто було? - хмикнула я.\nІ повозившись, зручно влаштувавшись закрила очі. Здається в організмі вже рефлекс вироблений , бачу когось з мого минулого нагадується чималий досвід вогнепальних поранень і в сон відразу клонить. Адже на початок війни військово-медична ланка була сильно недоукомплектована. І хірурги займалися не хірургічною справою, а лазили по окопам збирали поранених і відправляли їх в тил. Я робила зачасти тоді все, накладала джгути, пов’язки, зашивала рани але не оперувала. Для того як мінімум було потрібно операційна, анестезіолог, операційна медсестра. На той час були проблеми, як з медициною так і з технікою. Бойові машина або не заводилися геть, або швидко виходили з ладу. Спочатку в нас був старий автомобіль УАЗ, а потім один з банків переробив інкасаторську машину під санітарну і нам те щастя дісталося. Волонтери допомагали з усім: медикаменти, продукти, обладнання викручувалися, як могли. Пам’ятаю приїхав автомобіль з продуктами і водій розповідав, що по селах люди виносили хто, що мав. Несли консерви, картоплю, городину. Розповідав, що проїхав повз старенької хати, а з неї з вискочив старий вже дідусь і шкандибаючи ніс свої запаси. Нам теж дісталося від когось малинове варення. Певно то було найсмачніше в моєму житті варення.\nТо був дивний період. 2014 року був шок. Армія не знала, як воювати, не мала чим воювати, а люди організовувалися і привозили все від касок, бронежилетів, біноклів, берців, футболок, шкарпеток до автомобілів, прицілів, та іншого спорядження. Був навіть анекдот, що якщо українцям сказати, що для перемоги потрібна ядерна боєголовка то її за кілька годин не тільки зберуть, але і привезуть волонтери. Прості люди допомагали усім чим зможуть. Ми то відчували. І за їхньої підтримки певне країна зберегла тоді суверенітет.\nПерші обстріли, перші поранені, перші смерті.\nЗлякано потрусила головою, відганяючи спогади про мої дні на передовій.\n- Ми зараз на заправку заїдемо. Щось купити? - поцікавився Ромка, певно вловивши мій нервовий рух.\n- Совість собі купи. - в’яло огризнулася я плаваючи у мареві своїх спогадів.\n- Не злись. - зітхнув Ромка. - Ну, реверанси то не моє.\n- Не злюсь. Злість непродуктивна і забирає багато душевних і фізичних сил. До того ж мені навіть не світить секс, як універсальний вихід для почуття злості. Тому з усіх сил шукаю шляхи виходу з найменшими втратами. Час від часу я звісно задаю питання, що я такого зробила в минулому житті? Бо судячи з усього я, як мінімум була драконом, що зжер улюблену принцесу народу.\n- Е! - витріщився на мене Ромка.\n- Гаразд, проїхали. Я може трохи лютую. Але то скоріше на ситуацію на яку я не маю впливу.\n- Ти зараз поглядом на мене гарчиш.\n- Святий, ти мені ніжну фіалку тут не розігруй. Я то звісно не в захваті від запрошення. Але і іншого ви не чекали. Інакше не ти був, а хтось по простіше.\n- Пардон. Заї…- спинив він себе. - Вморився до оскомини. Другу добу не сплю до толку. Намотав вже 1000 кілометрів. Зараз заправлюсь кавою, може хоч в голові проясниться.\n- Я навіть не хочу знати, який апокаліпсець за твоїми словами стоїть.\n- Нормально. Прорвемося.\n- І таке десь чула. І закінчилося все погано.\n- Ага! Буває. Павлику загортайся на заправку. - скомандував Ромка.\nПовернувся він до мене, коли Павло приткнув машину.\nПішла. Хотілося вмитися і привести до ладу думки, бо надто все швидко і несподівано було. Тривога тихесенько повзала по шкірі, ще поки так грайливо кусаючи. Я не розуміла, що сталося і від того трохи в грудях торигало. Ще й від ворохобного Ромки сіпає неспокійними і тривожними почуттями. Що ж у них там відбувається? Тому поміч треба, цього криє не по дитячому. Конспіратори бідові, блін. Витерла лице.\nРомка натягнув повний стіл їжі і вже навіть з Пашкою наминали вдвох.\n-Я тобі теж взяв. Всього. - буркнув він показуючи тарілки біля порожнього стільця.\nОцінила порції. Таки дійсно набрав всього. Їсти я хотіла. Сіла, почала їсти.\nДалі до Києва ми їхали мовчки і більше не зупинялися.


Фахівець Управління приймала участь у роботі постійно діючої комісії з питань охорони праці на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» – Головне управління Держпраці у Донецькій області\nФахівець Управління приймала участь у роботі постійно діючої комісії з питань охорони праці на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» 0 106\nАдміністратор 02.01.2018 10:27 02.01.2018\nГоловний державний інспектор відділу гірничотехнічного нагляду у Торецькому регіоні О. Дикунова приймала участь у роботі постійно діючої комісії з питань охорони праці на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля».\nНа комісії розглядалось питання щодо аварійної ситуації на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», яка сталась 23.12.2017р. Було проаналізовано стан травматизму за грудень 2017 р., проведено інструктаж з охорони праці на перший квартал 2018 р. та розглянуто підсумковий наказ на 2018 р.\nПопередня статтяСпеціалісти Управління прийняли участь у комісії з визначення категорії викидонебезпечностіНаступна статтяСпеціаліст Управління брав участь у комісії з перевірки готовності об’єкта системи газопостачання


Команда з Борщівщини гратиме у фіналі обласного чемпіонату з міні-футболу - 1 Лютого 2020 - Звістка - вільний доступ до інформації\nГоловна » 2020 » Лютий » 1 » Команда з Борщівщини гратиме у фіналі обласного чемпіонату з міні-футболу\nКоманда з Борщівщини гратиме у фіналі обласного чемпіонату з міні-футболу\nУ Кременці завершився перший етап чемпіонату Тернопільської області з міні-футболу серед ветеранів.\nЗмагалися футболісти віком 40 років і старші у групі “C”.\nЗ групи “C” до наступного етапу ветеранського чемпіонату пробилися команди зі Збаража та Кременця. Вони приєдналися до шести колективів –”Нива” (Теребовля), “Ветеран-80 (Тернопіль),”Агрон-Агропродсервіс-Ветеран” (Настасів), “Інтер” (Тернопіль), “Збруч” (Підволочиськ) та Борщева, які здобули путівки до фінальної частини з груп “А”, “B” і “D”.\nУ фінальній частині вісімка команд буде поділена на дві групи. Команди у групах зіграють в одне коло, а далі колективи, котрі зайняли в групах перші місця розіграють звання чемпіона області, ті що займуть другі місця – будуть боротися за “бронзу”. Команди, які посядуть третє та четверте місця в групах розіграють 5-8 місця відповідно.\nГрупа 2: “Ветеран-80 (Тернопіль) “Агрон-Агропродсервіс-Ветеран” (Настасів), Кременець, “Збруч” (Підволочиськ)


Соціальне партнерство продовжується\nУсі заходи Колективного договору, заплановані до виконання у І півріччі 2020 року представником Власника та Трудового колективу – реалізовані.\nПідведення підсумків виконання Колективного договору за І півріччя 2020 року було проведене шляхом підписання спільної постанови Правління та Президії Профспілкового комітету на основі рішення постійно діючої комісії з Колективного договору.\nУ звітному періоді Представником Власника для виконання було заявлено 105 заходів по розділах:\n- Сприяння розвитку виробництва та забезпечення зайнятості – 9 заходів;\n- Оплата та нормування праці – 17 заходів;\n- Робочий час – 11 заходів;\n- Час відпочинку – 8 заходів;\n- Охорона праці та здоров’я – 26 заходів;\n- Соціальна угода – 11 заходів;\n- Сприяння молоді – 8 заходів;\n- Вирішення трудових конфліктів – 2 заходи;\n- Гарантії діяльності та забезпечення прав Профспілкового комітету – 9 заходів;\n- Контроль та організація виконання Колективного договору – 4 заходи.\nПредставником Трудового колективу були заявлені 36 заходів за тими ж розділами. Усі заходи, заявлені з обох сторін, були виконані. Це дозволило визнати виконання Колективного договору за І півріччя 2020 року задовільним.\nЗавдяки добре налагодженій взаємодії Адміністрації та Профспілкового комітету на Дніпроспецсталі продовжується планомірне виконання заходів, передбачених Колективним договором. Це сприяє розвитку соціальної сфери, забезпеченню безпечних умов праці робітників та зміцненню позицій нашого Підприємства як провідного вітчизняного виробника спецсталей та спецсплавів.


Синоптики дали прогноз погоди в Одесі на вихідні - Новини Одеси\nТрохи дощу: синоптики дали прогноз погоди в Одесі на вихідні\nТеплу, але місцями, дощову погоду обіцяють синоптики на вихідні Одесі і області.\nТак, в суботу, 22 лютого в Одесі очікується мінлива хмарність, без істотних опадів. Вранці слабкий туман. Вітер північний, 5-10 метрів на секунду, повідомили в Гідрометцентрі Чорного та Азовського морів.\nВночі температура повітря складе 0-2 °С морозу. Вдень стовпчик термометра підніметься до 9 °С тепла.\nВ Одеській області 22 лютого також буде мінлива хмарність, без істотних опадів. Вночі та вранці місцями туман. Вітер північний, 5-10 метрів на секунду. Вночі температура повітря складе 0-5 °С морозу. А вдень стовпчик термометра підніметься до позначки 12 °С зі знаком "+".\nНа автодорогах регіону вночі і вранці місцями туман, видимість 200-500 метрів.\nУ неділю, 23 лютого в Одесі та області буде хмарно, з проясненнями. Вдень можливий невеликий дощ. Вітер південно-західний, 9-14 метрів на секунду. Температура повітря вночі складе від 3 °С морозу до 2 °С тепла. Вдень повітря прогріється до 11 °С тепла.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, одеські поліцейські оригінальним флешмобом привітали українців з Міжнародним днем рідної мови, який відзначається у всьому світі 21 лютого. Співробітники Патрульної поліції Одеської області записали незвичайне відео, в якому розкрили багатство української мови, закликавши цінувати її.


Матрикарія (Піретрум) Купити в Інтернет магазині недорого, краща ціна на Матрикарія (Піретрум) в Луцьку і по Україні!\nАзалія та Рододендрон (Rhododendron) Айва (Chaenomeles j.) Актинідія коломікта (Actinidia kol.) Анредера Арункус (Aruncus) Барбарис (Berberis) Бергения (Bergenia) Брунера (Brunnera) Вейгела (Weigela) Гібіскус (Hibiscus) Герань (Geranium) Гортензія (Hydrangea) Дейція (Deutzia) Дюшенея Еріка (Erica) Еремурус Йошта Калина (Viburnum) Камелія (Camellia) Клематис (Clematis) Лапчатка (Potentilla) Лилейник (Hemerocallis) Лохина Малина Матрикарія Монарда (Monarda) Мордовник (Echinops) Ожина Осока (Carex oshimensis) Піон (Paeonia) Папороть Пеннісетум (Pennisetum) Полуниця Примула (Primula) Ромашка садова (Leucanthemum) Сантоліна Седум (Sedum) Скабіоза (Scabiosa) Спірея (Spiraea) Традесканція (Tradescantia) Туя Філіпендула (Filipendula) Флокс (Phlox) Хоста (Hosta) Чойсія (Choisya) Чубушник (Philadelphus) Шавлія Юкка (Yucca) Ялиця (Picea)\nМатрикарія (Піретрум) в інтернет магазині насіння та рослин\nКущі у матрікаріі досить густі, кулясті. Невелике світло-зелене листя має пір'ясту розітнуту форму і прикрашає нижні частини гілок. Бутони розташовуються на довгих квітконосах і бувають декількох видів: прості і махрові. Прості покриті одним рядом округлих ніжних пелюсток, а махрові суцвіття мають вигляд кулі, діаметр якої становить приблизно 3 см.\nПіретрум може мати різноманітний окрас, найбільш поширеними відтінками вважаються жовтий, білий, бежевий колір. Період цвітіння у рослини досить тривалий і триває з початку літа до пізньої осені.\nМатрікаріі використовується в садівництві для створення бордюрів і прикраси меж клумб і газонів. Кущі такої рослини досягають у висоту 30 см і добре піддаються стрижці. При цьому зовсім не важливо, яке цвітіння дає культура, адже в декоративних цілях використовується саме зелена частина рослини.


Серед геометричних орнаментів були популярні такі зображення: ромби, ялинки, зиґзаґи, круги. Поширені також меандри, хвилі, хрести, горизонтальні знаки, що символізують землю. Декор з рослинним мотивом являв собою орнамент з листя, дерев (дуба, верби), плодів (яблук) і квітів (троянди, лілії, «барвінку»).\nЗооморфні вишивки містили символи тварин, птахів (голубів, качок, зозуль, журавлів і півнів), змій і комах (павуків і бджіл). Перші майстрині прикрашали одяг і скатертини також антропоморфними орнаментами, які містили цілі сюжети з людьми. При цьому людська фігура була дуже своєрідною - голова зображувалась у вигляді хреста, а тулуб - у вигляді ромба.\nВідомо більше сотні видів різноманітних орнаментів і технік вишивання (хрестиком, гладдю, проколюванням, плетінням, нізью, повзунком). Серед композицій переважали букетні стрічкові і вазонні. Всі вони відрізнялися колоритом і дивовижною фантазією.\nПерші вишиті предмети побуту та одягу відрізняються від сучасних інтерпретацій не тільки способом створення декору. Відмінності помітні також в орнаментальній складовій. Стародавні мотиви подарувала народу в першу чергу сама природа. Але серед них переважали геометричні візерунки. Сучасні ж орнаменти більш багатогранні.\nЗ кінця 19 століття відбувається активне перетворення ранніх мотивів. З налагодженням комунікації між різними регіонами України стали з'являтися комбіновані орнаменти, які об'єднують в собі різні види вишивки.\nРослинні орнаменти тісно переплітаються з традиційними геометричними. Саме такий декор поширений сьогодні. Композиції стають більш складними і мальовничими.\nГеометричні орнаменти стають точнішими, а їх виконання - більш чистим.\nДля квітів характерна акцентована «співзвучність» один з одним.\nНабувають популярності нові поєднання стилів вишивки - хрестики і гладь гармонійно поєднуються із стебнівкою.


Новини авіації та космонавтики на 18 жовтня 2012 року\nHome Новини Новини авіації та космонавтики на 18 жовтня 2012 року\nЧетвер, 18 жовтня 2012, 13:04\n1. Вчора в Дніпропетровській області на відстані 1 км від траси Знам'янка-Луганськ-Ізварин (в Донецькому напрямку) на соняшниковому полі зазнав авіакатастрофи літак спортивної авіації Як-55. 55-річний пілот, житель Павлограда, загинув. Зліт літака був здійснений з поля Богуславської сільської ради. Літак через нетривалий час після зльоту впав на поле і загорівся. Ведеться розслідування причин та обставин трагедії.\n2. 18 жовтня близько полудня за місцевим часом при рулюванні на злітній смузі аеропорту "Озерновського" в селі Запоріжжя Усть-Большерецького району літак Л-410, на борту якого знаходилися 11 пасажирів і два члени екіпажу, загруз у грязюці. Для того, щоб витягнути літак, рятувальники використовували автомобіль "Урал", при цьому одне з шасі Л-410 виявилося пошкоджено, у зв'язку з чим літак підлягає ремонту. Ніхто в результаті інциденту не постраждав.\n3. Бортпровідники фінського авіапідприємства Finnair випустили збірник байок і смішних історій, які пов'язані з польотами Airborne: Tales From A Thousand And One Flights (Розповіді та байки про тисячу і один політ). У ньому льотний персонал зібрав опис незвичайних і забавних ситуацій на борту, мовних проблем, цікавих пасажирів та інші аспекти роботи авіакомпанії за кілька десятиліть, а також поділився своїми спогадами.\n4. Нова рекламна кампанія швейцарського авіапідприємства Swiss Air Lines несподівано викликала бурхливе обурення мусульман Швейцарії. Слоган "Хрест - це козир" (Kreuz ist Trumpf), розміщений над зображенням літака, здався представникам мусульманської громади нетактовним і образливим. Тим часом, в цьому слогані міститься подвійний зміст: по-перше, він асоціюється з прапором Швейцарії (білий хрест на червоному тлі), по-друге, нагадує швейцарцям про улюблену ними карткову гру jass (Kreuz ist Trumpf можна перекласти і як "Козирі - хрести "). Друге значення слогана, зрозуміле лише корінним швейцарцям, покликане внести в рекламну кампанію особливий "аромат будинку", повідомляє NEWSru Israel.\n5. Турецьке лоу-кост авіапідприємство Pegasus Airlines виконало 17 жовтня перший авіарейс за напрямком Стамбул-Львів. Літати на захід України авіаперевізник буде три рази на тиждень на літаках Боїнг-737-800.\n6. Як повідомили «Коментарям» у прес-службі Державної митної служби, літак Як-40 був ввезений з Сербії на митну територію України з порушенням митного законодавства, а саме - з приховуванням від митного контролю шляхом подання митниці документів, що містять неправдиві дані про його митну вартість.\n7. Десятки рейсів скасовані в Греції в четвер через тригодинний страйк авіадиспетчерів в рамках загального страйку. Диспетчери страйкують з 10 до 13 години за місцевим часом, на цей час скасовані всі пасажирські авіарейси, повідомляють РІА "Новини".\n8. У вівторок о 19.55 за місцевим часом на пульт диспетчера МНС надійшло повідомлення про те, що при зльоті гелікоптера Мі-8, що належить "Газпромавіа" і здійснював авіарейс в місто Надим-родовище "Ведмеже", відбулася відмова бортового гіроскопічного приладу "Авіагоризонт". Командир літального апарата ухвалив рішення про повернення в аеропорт Надим. На борту перебувало троє членів екіпажу і п'ять пасажирів, ніхто не постраждав.\nБорисполь аэропорт стоянка от 15 грн. - это Борисполь Авто Сервис. Дешевле Вы не найдете! 1. Вчора в Дніпропетровській області на...\nОстаннє оновлення на Четвер, 18 вересня 2014, 17:53


«Душа Гуцульщини» від Михайла Мазура - За Лаштунками\n«Душа Гуцульщини» від Михайла Мазура\nГори особливі. Вони ваблять, притягують до себе, чарують, обдаровують своїх мешканців неймовірною життєдайною енергією. І люди, які мешкають у горах, також особливі. Гуцули живуть у дивній гармонії з гірською природою, живляться і обмінюються енергією, вступаючи у цей незбагненний симбіоз. Вони і є душею гір, душею Гуцульщини.\nКілька десятків чорних очей, що випромінюють дику гірську енергію, на світлинах зібрав професійний журналіст, власний кореспондент всеукраїнських кооперативних тижневиків «Вісті…» та «Порадниця» у Західному регіоні України Михайло Мазур. Персональна виставка фотографій Михайла Йосиповича носить промовисту назву – «Душа Гуцульщини». Сьогодні відбулось відкриття виставки в Будинку Вчителя, що на вул. Чорновола.\nВзагалі в доробку безсумнівно талановитого фотографа – десятки, сотні тисяч світлин, що проникають глибоко в душу, в справжню гуцульську душу. Але у самій експозиції представлено кілька десятків фотографій – миттєвостей, що зупинились, завмерли у момент щастя.\nВиставку зможуть відвідати безкоштовно всі бажаючі до кінця червня.


Ловимо чехоня - Рибалка - Корисні поради на всі випадки життя, відповіді на питання та відгуки - Ask Me Zone\npreses 2017-10-02 20:52:23 UTC #1\nВиходячи з дому на риболовлю, майже кожен з нас братів рибалок, втішає себе словами з приказки: «Буде риба брати — зловлю!...» Ну, а якщо ні, буде риба в наступний раз.\n64570.jpg1598x1135 917 KB\nСьогодні ми будемо намагатися зловити стайную риби з сімейства коропових — чехоня. Чехоня, за зовнішнім виглядом не можна сплутати ні з якою іншою рибою. Вона має оригінальну зовнішність, тому і отримала додатково багато назв: шабля, косар, тесак, оселедець.\nБагато з цих назв пов'язані саме з її формою тіла, що нагадує коротку шаблю. Риба, ця верхова, кочове, і як ми вже говорили, зграйна. За своїм характером, вона, сорока — злодійка, дуже вертлява і нахальна.\nУ наші дні чехоня в основному живе в південних водоймах Росії. Ця риба живе в глибоких і швидких місцях. Обирає ділянки з піщаним дном і найбільш чистою водою, уникає зарослі і замулені ділянки водойми. Є правило, що: навесні, ввечері, вночі, частково вранці чехоня тримається ближче до дна, а влітку, чим сильніша за день, ніж сонце ближче до зеніту — у поверхні води, збираючи впали у воду комах.\nЛовля цієї риби дуже захоплююча. На одному місці можна зловити кілька десятків цієї риби. Вибір снасті залежить від сезону. Вибираються зазвичай ділянки вище або нижче за течією річки. Зазвичай чехоня ловлять: на донні снасті, гумку, поплавковою вудкою в проводку з підгодовуванням, нахлистом. Вудилище для лову повинно бути міцним, але еластичним. Волосінь 0,2 — 0,25 мм, Гачки № 5-6. Якщо риба знаходиться у верхніх шарах води, можна ловити без грузила, пускаючи наживку поверху, а поплавок для зручності закидання і більш вірного визначення поклевок потрібно зробити самоогружающимся.\nЧехоня найкраще ловити на ранкових зорях, відразу після сходу сонця, коли вона видає себе легкими сплесками, як ніби хтось акуратно шльопає долонею по воді. Виявивши рибу, потрібно обережно наблизитися до цього місця на човні або по березі і, не втрачаючи часу, запропонувати їй приманку.\nКраща насадка для лову чехоні — це опариш. В залежності від його величини на гачок насаджуються по дві — три личинки. Навесні з успіхом йде і мотиль. Добре ловиться чехоня поверху без грузила на свіжого гнойового хробака, опариша, муху, коника. Так само бере і потопаючу приманку.\nПоверху в проводку ловиться практично на будь-яку насадку. При гарному клюванні можна використовувати пінопластові кульки і шматочки поролону замість опариша.\nЧехоня серйозний противник, і коли її вываживаешь, то вона відчайдушно бореться, не бажаючи покидати звичне середовище перебування. Використовуючи рідкісне будову м'язів, цей швидкий плавець може моментально скрутити снасть. Треба уважно стежити, щоб волосінь не сильно пружинила — інакше підсічки не дадуть очікуваного ефекту.\nУ чехоні слабкі губи, і якщо вываживать жорстко, губа рветься і чехоня йде.\nКлювання чехоні покращиться, якщо застосувати прикормку, яка буде залучати рибу і утримувати її на одному місці. Ефект буде більш помітним при дрібної підгодовування, що подається з поверхні води і повільно потопаючої.\nПам'ятайте, що чехоня швидко псується в садку, і тому, влітку, коли тепла вода, її краще зберігати у сирому піску, попередньо загорнувши її в холщевую тканину.\nУ період нересту ця риба майже не харчується, а ось після нересту, вона розпадається на невеликі групи і починає активно годуватися, особливо в ранкові та передвечірні години, клювання буває і вночі.\nЧехоня хоч тонка і кістлява і ваги в ній не дуже багато, але жирок в ній всі — таки є. Малосолоний, подвяленная і закопчена на вільхових тирсі до бронзово-золотистого блиску, вона ароматно і чудова на смак.\nВ'ялити чехоня краще всього навесні або восени. У цей час риба має достатню кількість жиру. Процес зав'ялювання зводиться до наступних етапів: соління, вимочування і просушування. Спочатку рибу солять. Солити можна як сухим так мокрим способом. Після того, як рибу засолили і вымочили, її підвішують на мотузку або волосінь в сухому приміщенні на 4-12 днів. Перші два дні вона повинна висіти головою вниз для того, щоб стікав сік. Після 2 днів змінюють положення риби — хвостом вниз.


Сказка Залізний вовк ❤ - Украинские сказки\nІ приповзла до нього мишка: — Мишку, дай трохи хліба. Хлопець дав їй скибочку із салом. — Тепер лягай спати, а у дванадцять годин ночі я тебе розбуджу. Прилетить золота пташка із золотим кошиком, буде рвати груші. А ти вилізь так, аби не почула, може, її і впіймаєш. Вона не боязка.\n— Доглянув, та що з того! Ухопив я золоту пташку за хвіст, але вона вирвалась. Лише хвіст і кошик залишилися. Тоді цар розсердився на старших синів, дав їм коні й наказав: — Ідіть геть по світу! Я вас не хочу знати, коли не зуміли доглянути грушу! Старші сипи поїхали. Але і молодший сідлає коня, збирається у дорогу.\nТа лише додумався, що він піде третьою дорогою: «Якби ішов вовк, то дам йому коня,- коня з’їсть, а мене лишить». І взявся направо. Приїжджає під великі гори. Чує, щось гуде. Подивився — грубий вовк з відкритою пащею на нього біжить. Хлопець скочив із коня і крикнув: — Не їж мене, а на тобі коня! Вовк з’їв коня і питає хлопця: — Куди ти дорожиш?\n— Так і так,- розповідає хлопець.- То чи годен буду взяти назад дівчину і пташку? — Як будеш мати щастя, то візьмеш. Але я не знаю, чи повернешся живим. Бо на кого і за п’ятсот метрів песиголовець гляне, той нараз умирає. Але не журися.


Обмін Advanced Cash USD на Perfect Money e-Voucher EUR, список найвигідніших курсів\nКурси обміну Advanced Cash на Perfect Money e-Voucher EUR\nТаблиця містить важливі відомості щодо курсу переказу Advanced Cash на Perfect Money e-Voucher EUR.\tТам ви знайдете все обмінні пункти, які зараз діють. Найбільш вигідні пропозиції знаходяться вгорі.\tІнформація про таблицю.\nNewLine 1.1838від 400 1.0000 6442.07 733.4 3/0/0\nKassa 1.2007від 3.61 1.0000 50 1931.4 0/0/0\nЯк поміняти Адвансед кеш долари на Перфект Мані ваучер в євро? Щоб вибрати той чи інший обмінний пункт, розташований в таблиці, врахуйте наступні моменти:


В спецпроекті «За маршрутами Кусто» вже беруть участь тисячі любителів пригод | Kindly house\nУ День дайвера, 12 жовтня, стартував спеціальний проект «За маршрутами Кусто», організований за підтримки «Фільм Про», Російського географічного товариства і телеканалу «Моя планета». Проект присвячений легендарному дослідника морських глибин Жак-Ів Кусто і дозволяє ділитися враженнями від морських подорожей всім любителям далеких мандрівок і підводних занурень.\nВ даний час на сайті розміщено більше п’ятисот найкрасивіших робіт, на яких зображені різні куточки земної кулі. Більше п’яти тисяч осіб взяли участь у голосування за найкращу з них і вступили в команду Кусто, помістивши символ великого першовідкривача на свій аватар у соціальних мережах (це можна зробити за допомогою зручного сервісу сайту). В даний час роботи конкурсантів все ще продовжують активно приходити, так що у зв’язку з проханнями учасників конкурс був продовжений до 9 листопада. Такий ажіотаж недивний, адже головним призом стане подорож на Карибські острови на двох. Переможця обере журі з числа лідерів онлайн-голосування.\nДеякі з найбільш яскравих робіт, надісланих на конкурс «За маршрутами Кусто»\nСаме Жак-Ів Кусто в 1943 році винайшов перший безпечний і ефективний апарат для дихання під водою, названий аквалангом. Сам дослідник з дитинства багато подорожував і прагнув пізнати ті куточки світу, які були приховані від людського погляду. Життя і роботи першовідкривача присвячений самий масштабний пригодницький фільм в історії французького кіно – «Одіссея», який вийде на російські екрани 1 грудня.


Путін хоче створити на Донбасі “українське Алеппо” – Порошенко | Інформаційний портал UA: ЛЬВІВ\nПутін хоче створити на Донбасі “українське Алеппо” – Порошенко\nДомашня / Новини / Влада / Путін хоче створити на Донбасі “українське Алеппо” – Порошенко\nРосія не виконає свої зобов’язання в рамках Мінських домовленостей, її війська ведуть цілеспрямовані обстріли цивільних об’єктів на Донбасі, перетворюючи його на “українське Алеппо”. Про це заявив Президент України Петро Порошенко в інтерв’ю німецькій газеті Bild.\n“Причина того, чому Мінський мирний договір не функціонує, має ім’я – Путін! Ми в Україні зробили все для миру, змінили закони, дотримуючись домовленостей, однак Росія й надалі вбиває. Обіцянки, що їх дає уряд Росії, щодня порушуються, ситуація в окремих частинах сходу України драматична. У нас є однозначні докази того, що обстріли цивільних об’єктів здійснюються цілеспрямовано. Путін намагається утворити там українське Алеппо”, – заявив Президент.\nВін підкреслив, що головна проблема в тому, що Росія не бажає виконувати взяті на себе свої зобов’язання: “Я упродовж останніх років пережив вже стільки цих домовленостей, втім, Росія жодного разу повністю їх не дотримувалася. Це ж так просто: якщо Путін дотримуватиметься Мінська, якщо, нарешті, з нашої землі буде виведено всі війська, тоді запанує мир. Однак наразі нічого подібного, на жаль, не відбувається”.


Чізкейк без випічки рецепт - як готувати чізкейк без випікання рецепт — УНІАН\nНіжний чізкейк: як приготувати неймовірний десерт без випікання\n13:13, 02 липня 2020\nТакий смаколик – це завжди свято смаку і гарного настрою.\nСмачний чізкейк без випічки - рецепт / фото ua.depositphotos.com\nЧізкейк – неймовірно смачний сирний десерт.\nНіжний десерт не обов'язково випікати, адже основу можна зробити з уже готової випічки, як правило – печива, а начинка прекрасно самостійно застигає у холодильнику.\nЧізкейк без випікання класичний\nЖелатин залити 100 мл холодної кип'яченої води, залишити на 1 годину.\nЧитайте такожНіжно-м’який бісквітний рулет: як приготувати ідеальний смаколик\nПечиво подрібнити в блендері. Вершкове масло розтопити. Змішати печиво та вершкове масло до однорідної густої маси.\nФорму для чізкейку наповнити приготованою масою й гарненько утрамбувати.\nЖелатин довести до кипіння і зняти з вогню, остудити.\nЗбити вершки з цукром. Додати маскарпоне й ретельно перемішати. Додати желатин, перемішати ще раз.\nВикласти сирну масу на основу чізкейку й відправити застигати в холодильник на 3-4 години.\nВишня (свіжа) - 400-500 г\nПечиво (розсипчасте) - 200-250 г\nСир - 300-350 г\nМасло вершкове - 100-125 г\nВишневий сік - 1-1,5 ст.\nПечиво перетерти в крихту. Масло розтопити і додати до печива. Ретельно перемішати. У роз'ємну форму викласти "тісто". Сформувати корж і борти, приминаючи крихти руками.\nВишні вимити й очистити від кісточок. 200-250 г найкрасивіших вишень відкласти для прикрашання, решту перекласти в блендер. Додати цукор (200 г) і перемолоти блендером.\nЯгідне пюре змішати з сиром. Додати сметану й ретельно збити міксером.\nЯк приготувати чізкейк без випічки / фото ua.depositphotos.com\n30 г желатину розвести в 100 г води. Нагріти на водяній бані до розчинення желатину. Додати желатин у сир, постійно збиваючи міксером.\nВикласти сирну масу на корж з печива. Покласти сирно-вишневий торт у холодильник для застигання на 4-5 годин, а краще на ніч.\nПриготування желе. Вишневий сік змішати з цукром, залити цією сумішшю решту желатину (15 г). Розчинити желатин на водяній бані.\nНа застиглий торт налити желе шаром 3-5 мм. Зверху викласти вишні без кісточок. Акуратно залити вишні желе (можна залити ягоди повністю, можна частково). Залишити сирно-вишневий торт для застигання в холодильнику на 1-2 години.\nПотім акуратно зняти борту форми і можна ласувати чізкейком.\nЧізкейк без випічки із зефірним кремом\nПечиво пісочне - 350 г\nМаршмелоу (білий і рожевий) - 400 г\nСік лимонний - 4 ч. л.\nСироп ягідний - 50 г\nПодрібнити печиво у м'ясорубці, комбайні або блендером.\nРозтопити вершкове масло в мікрохвильовці й додати до розкришеного печива. Перемішати до однорідної маси (якщо маса буде сухою, додати ще трохи вершкового масла). Утрамбувати по периметру форми. Зробити бортики близько 4 см. Покласти в холодильник приблизно на 20 хвилин.\nПриготування білого крему. Викласти в скляну миску 250 г маскарпоне і 200 г білого маршмелоу. Розмістити в свч з потужністю 800 на 2 хвилини. Маршмелоу збільшиться в об'ємі. Вінчиком швидко перемішати до однорідності. Додати 150 г молока і перемішати. Додати 2 чайні ложки лимонного соку.\nПриготування рожевого крему. Викласти в скляну миску 250 г маскарпоне і 200 г рожевого маршмелоу. Відправити у свч на 1-2 хвилини при потужності 800. Потім вінчиком швидко перемішати до однорідності. Додати 150 г молока і перемішати. Додати 2 чайні ложки лимонного соку.\nВилити на основу з печива 3 столові ложки білого крему в центр. Далі 3 столові ложки рожевого крему також у центр. Повторювати цю процедуру, поки не закінчиться крем.\nПокласти чізкейк у холодильник, краще на ніч. Прикрасити сиропом і ягодами журавлини.