ПОЛІТИЧНА ОПОРА ГЕТЬМАНАТУ П.СКОРОПАДСЬКОГО - До 95-річчя гетьманату Павла Скоропадського - ІСТОРИЧНІ СТУДІЇ - Український історичний журнал - В.А.СМОЛІЙ - 2013\nПОЛІТИЧНА ОПОРА ГЕТЬМАНАТУ П.СКОРОПАДСЬКОГО\nУ статті охарактеризовано політичні сили, які стали опорою Української Держави гетьмана П.Скоропадського. Аналізуються програмні засади й головні напрями діяльності урядових партій та об’єднань - Всеукраїнського союзу земельних власників, Протофісу, Партії народної свободи. Показано рівень партійних впливів на формування урядової політики та державного курсу. Виявлено спільні й відмінні позиції між гетьманом і політичними силами, які привели його до влади.\nКлючові слова: гетьманат, Українська Держава, Всеукраїнський союз земельних власників, Протофіс, Партія народної свободи.\nГетьманат Павла Скоропадського є найбільш дискусійним періодом Української революції 1917-1920 рр. У його оцінках і сучасники, і науковці завжди трималися діаметрально протилежних суджень - від абсолютного захоплення, сприйняття як єдиної реальної на той час можливості відтворення української державності до трактування контрреволюційним, антидемократичним та антинародним режимом. Найгостріші дискусії викликає проблема соціально-політичної бази гетьманату - чи були в Україні суспільні сили, зацікавленні в існуванні Української Держави, чи вона була лише витвором військово-окупаційних німецько-австрійських кіл?\nРозробкою даної проблеми займаються сучасні дослідники. Водночас подальшого вивчення потребують програмні засади та діяльність тих політичних сил і партій, які виступили ініціаторами й організаторами державного перевороту 29 квітня 1918 р. та слугували певною опорою політичного режиму Української Держави протягом її існування. Насамперед це - Всеукраїнський союз землевласників, Протофіс, Партія народної свободи (кадети). Ретельний аналіз політичної доктрини та діяльності їхніх представників у гетьманських урядах дозволить з’ясувати рівень партійних впливів на формування державного курсу; визначити адекватність програм урядових партій тогочасним потребам українського суспільства; виявити спільні й відмінні позиції між гетьманом і політичними силами, які привели його до влади.\n29 квітня 1918 р. в Україні відбувся державний переворот, унаслідок якого Центральна Рада була усунута від влади, а на чолі держави став гетьман Павло Скоропадський. Соціальною базою зміни влади стали землевласницькі та підприємницькі кола, а також заможне селянство, яке виступало проти аграрної політики Центральної Ради. Саме ці соціальні прошарки українського суспільства позитивно сприйняли новий режим, уважаючи гетьмана репрезентантом своїх приватновласницьких інтересів. Підтримало нову владу й німецьке та австро-угорське окупаційне військове командування, яке було незадоволене неспроможністю Центральної Ради вирішувати взяті на себе зобов’язання згідно з умовами Брестського мирного договору.\nГетьманський переворот призвів до зміни розстановки політичних сил у країні - партії соціалістичного спрямування втратили владу, натомість на перше місце вийшли праві консервативні сили, які об’єднувалися у Союзі земельних власників, Протофісі та Партії народної свободи. Ці політичні сили й стали опорою гетьманату П.Скоропадського, з їхніх представників формувалися всі уряди Української Держави.\nВирішальну роль в організації державного перевороту та приході П.Скоропадського до влади відіграли Українська народна громада та Союз земельних власників. Перша оформилася наприкінці березня 1918 р. у Києві з ініціативи П.Скоропадського. На думку її організатора, вона мала стати осередком і центром опозиції, об’єднавши всіх незадоволених політикою Центральної Ради. Із самого початку своєю метою громада поставила підготовку повалення Центральної Ради та запровадження у країні сильної влади. Можна зробити припущення, що П.Скоропадський на її базі прагнув створити партію, яка б стала політичною опорою його режиму після перебрання влади. Однак цього не сталося. Із його приходом до влади Українська народна громада припиняє своє існування. Підготувавши та здійснивши державний переворот, вона водночас заклала ідейно-теоретичні підвалини внутрішньополітичного курсу майбутньої Української Держави, а найбільш активні члени її брали участь у гетьманських урядах, формуючи основні напрями їх діяльності.\nОсобливу роль у проведенні гетьманського перевороту відіграв Союз земельних власників. Саме на його конгресі П.Скоропадський був проголошений гетьманом 29 квітня 1918 р., що надало таким чином певну легітимну основу його владі. Цей факт розцінювався лідерами союзу як гарантія того, що гетьман при формуванні урядових структур спиратиметься, насамперед, на його членів і проводитиме політику, близьку до партійних засад. Позицію союзу було викладено в ухваленій конгресом резолюції. Серед її головних вимог: відновлення та закріплення права власності на землю; відновлення вільного переходу землі з рук у руки; відновлення права вільного розпоряджання землею; негайне вжиття заходів щодо відновлення порушеного сільського господарства; розпуск насамперед земельних комітетів. Щодо земельної реформи, то вона визнавалася необхідною, але за умов, що це стане не предметом випадкових експериментів органів управління, а завданням невідкладної роботи законодавчого органу.\nРезолюція торкнулася й питання організації влади. Тут визнавалося, що для формування уряду, контролю над ним та організації невідкладного законотворчого процесу необхідно створити новий законодавчий орган влади. На думку укладачів, він мав складатися з представників усіх «производительных элементов» України на цензовій основі. Тобто, пропонувалося повернутися до дореволюційного цензового виборчого закону, що, безумовно, було значним кроком назад у порівнянні з демократичним виборчим законодавством Центральної Ради. Щодо установчих зборів, то вимагалося вироблення нового виборчого закону і проведення нових виборів в умовах «дійсної свободи і незалежності». Цю резолюцію вирішено було передати гетьману.\n1 травня 1918 р., під час формування першого уряду, гетьмана відвідала представницька делегація хліборобів у складі 400 осіб на чолі з князями Д.Голіциним і В.Кочубеєм. Делегація подала П.Скоропадському петицію, яку зачитав Д.Голіцин. Документ окреслював позицію Союзу землевласників щодо можливої участі його членів у місцевих адміністративних установах. Зокрема, тут зазначалося, що дізнавшись про наміри голови Ради Міністрів при призначенні на посади губернських і повітових комісарів використати досвід і знання місцевих умов представників союзу, було вирішено рекомендувати список кандидатів на посади.\n26-29 травня 1918 р. у Києві пройшов всеукраїнський делегатський з’їзд Союзу земельних власників, на який прибуло понад 500 учасників, три чверті з них становили селяни. Головою з’їзду обрали селянина з Херсонщини Г.Сидоренка. У перший день засідань зібрання змінило назву - замість Київський краєвий союз земельних власників була прийнята назва Всеукраїнський союз земельних власників. Рішення з’їзду щодо оцінки політичного становища в Україні, з аграрного питання та стосовно форми організації влади принципово не відрізнялися від ухвал попереднього форуму. Так само зібрання висловило свою підтримку гетьманській владі й вимагало від неї рішучого наведення ладу у країні, насамперед в аграрних відносинах, а також щодо реорганізації місцевої влади.\nПо закінченні засідань делегати в кількості 200 осіб відвідали гетьмана. Під час зустрічі з привітаннями від з’їзду виступили Г.Сидоренко та М.Коваленко. Після прийому члени делегації сфотографувалися разом зі П.Скоропадським. Цим актом вони, напевно, хотіли підкреслити свою підтримку влади. Показове те, що напередодні селянський з’їзд, який скликала Селянська спілка, був заборонений, а частина його делегатів заарештована.\nВідчуваючи підтримку з боку влади, Всеукраїнський союз земельних власників розгорнув широку роботу на місцях. Скрізь відновлювалися місцеві осередки, які припинили своє існування за умов більшовицької окупації. До їх складу записувалася значна частина селян. Свідченням активної діяльності союзу були волосні, повітові, губернські з’їзди, котрі протягом літа 1918 р. проходили по всій Україні. Повідомлення про роботу цих форумів та ухвалені на них постанови й резолюції друкувалися на шпальтах центральних і місцевих газет. Із повідомлень видно, що ці з’їзди збирали досить численну аудиторію: на повітовому рівні у середньому 100-200, на губернському - до 500 і більше осіб. Наприклад, на з’їзд хліборобів Могилівського повіту з’їхалося понад 200, Маріупольського - більше 100 делегатів, а губернський з’їзд землевласників у Мелітополі зібрав 500 учасників.\nМісцеві з’їзди союзу земельних власників розглядали практично ті ж питання, що й всеукраїнський, ухвалюючи подібні до його рішень постанови щодо необхідності рішучої боротьби з анархією, роззброєння населення, розпуску волосних і повітових земств і т.п. Водночас деякі місцеві зібрання ухвалювали більш демократичні постанови. Як приклад, можна навести резолюцію могилівського повітового з’їзду:\n«Держава повинна прагнути до створення дрібної власності та підняття сільськогосподарської культури, які забезпечують оздоровлення соціального положення, але при збереженні принципуприватної власності, без обмежень розміру володінь і принципу майбутнього благоустрою держави в широкому сенсі цього слова».\nОсобливу позицію зайняв і херсонський з’їзд, який відрядив до Києва делегацію з проханням скасувати закон про право на врожай 1918 р. у тій частині, що торкалася грошової нагороди за «захвачені у землевласників пахотні землі», з огляду на те, що це руйнувало землевласницькі господарства.\nВироблені різними форумами рішення надсилалися або особисто гетьманові, або Раді Міністрів. Сам П.Скоропадський регулярно приймав хліборобські делегації, вислуховуючи їхні проблеми та пропозиції. Із повідомлень про ці відвідування, які містилися у пресі, видно, що вони мало чим відрізнялися від рішень землевласницьких з’їздів різного рівня.\nЗагалом документи Всеукраїнського союзу земельних власників, звіти партійних форумів свідчать, що партія стала відкрито на захист інтересів великого землеволодіння, виступаючи водночас за повернення привілейованого політичного становища поміщицькій верстві, яке вона мала за часів царату. З огляду на це, вона не виступила з пропозицією конструктивної земельної реформи, яка б сприяла налагодженню економічного життя на селі. Головними формами розв’язання аграрних суперечностей члени союзу вважали застосування силових методів, що, навпаки, призводило до розколу та посилення протистояння між різними верствами хліборобського населення. З іншого боку, така загальна партійна позиція викликала незадоволення з боку селян - членів союзу, які цілком підтримували ідею повернення приватної власності на землю, але, все ж таки, сподівалися на проведення земельної реформи, наслідком якої стало б поліпшення їхнього економічного становища. Загалом позиція союзу в аграрному питанні була значно правішою від позиції гетьмана П.Скоропадського, який виступав за ліквідацію великого землеволодіння та створення сильних середняцьких селянських господарств, основаних на приватній власності.\nЩе одним питанням, із приводу якого позиції Всеукраїнського союзу земельних власників та гетьмана розбігалися, була політика українізації уряду. Проросійськи налаштоване керівництво союзу було проти запровадження української мови в державному апараті й освіті. Так, у серпні 1918 р. об’єднання подало до Міністерства внутрішніх справ декларацію, де пропонувало урядові скасувати запроваджений Центральною Радою «галицийско-латинский язык, некультурный и чуждый для Украины». Звичайно, проукраїнська частина партії не поділяла таких поглядів, підтримуючи національний характер Української Держави та її політику українізації, але вона була в меншості.\nСуттєвою політичною опорою гетьманського режиму став і Протофіс - Союз представників промисловості, торгівлі, фінансів та сільського господарства. Його установчий з’їзд (майже 1000 учасників) пройшов у Києві 15-18 травня 1918 р. Головою зібрання було обрано М. фон Дітмара, до складу президії ввійшли А.Бобринський, А.Голіцин, В.Кочубей, В.Демченко, А.Добрий та ін. Делегати з’їзду привітали нову владу в Україні в особі гетьмана П.Скоропадського і висловили йому повну підтримку та довіру. Вони обговорили й поточні політичні події та ухвалили низку постанов із нагальних економічних проблем. Значна увага приділялася аграрному питанню, працювала спеціальна сільськогосподарська секція. Загалом доповідачі на основі значного статистичного матеріалу обґрунтовували шкідливість примусового поділу великих земельних володінь і відстоювали ідею їх природного зменшення за рахунок вільного продажу та купівлі землі.\nДелегати одноголосно ухвалили резолюцію в аграрній справі, в якій зазначалося, що з’їзд вітає проголошене грамотою гетьмана відновлення приватної власності на землю як основу розвитку сільського господарства і вважає головною метою земельної політики уряду досягнення його найвищої продуктивності. Серед можливих шляхів називалися: необхідність надання сільським господарствам державних кредитів, агрономічної допомоги, забезпечення збуту продукції і т.п. Вирішення проблеми малоземельності пропонувалося через розвиток «промислу й іншого нехліборобського зайняття, щоб дати працю і малоземельному населенню».\nУ резолюції нічого не говорилося про необхідність проведення широкої аграрної реформи, метою якої було б урегулювання проблеми норм земельної власності та землекористування. Крім цієї на з’їзді було ухвалено додаткову постанову, в якій перед гетьманським урядом ставилася вимога повернення відібраних у поміщиків землі та майна з виплатою селянами відшкодувань. Із цього видно, що з’їзд став на захист інтересів тільки великих землевласників, ігноруючи таким чином реально існуючу соціальну напруженість на селі. У цьому питанні позиція Протофісу фактично збігалася з позицією Всеукраїнського союзу земельних власників.\nЗ’їзд приділив належну увагу й проблемам економічного та політичного розвитку країни. Так, було схвалено резолюцію з питань фінансової політики, де зазначалося про необхідність налагодження кредитної системи, за допомогою якої розпочалося б відродження економіки країни. У питаннях місцевого самоврядування з’їзд запропонував гетьманському урядові внести зміни в міський статут у напрямі збільшення відсотка цензових елементів у міських думах, підняття вікового і прожиткового цензу та запровадження 3-куріальної системи виборів.\nУ заключному слові голова з’їзду М. фон Дітмар закликав усіх делегатів узяти активну участь у державному будівництві, як економічному - наполегливо працювати над відновленням економіки України, так і політичному - через роботу у центральних і місцевих органах влади. Присутні вирішили по закритті форуму направити спеціальну делегацію до гетьмана як голови держави із заявою про свою готовність і бажання співпрацювати з новим урядом. Делегацію з’їзду у складі голови та членів президії прийняв гетьман. М. фон Дітмар від імені з’їзду привітав П.Скоропадського й заявив про щире бажання всіх представників економічних сил України «віддатися служінню справі устроєння нового державного, суспільного та економічного життя». Аналіз документів установчого з’їзду Протофісу свідчить, що його позиція щодо методів розв’язання соціально-економічних проблем мало чим відрізнялася від позиції Всеукраїнського союзу земельних власників.\nУ питанні українізації державного апарату Протофіс також займав чітку антиукраїнську позицію. Зокрема, у вересні 1918 р. його керівництво подало до Верховної колегії правителів (орган управління країною на час відсутності П.Скоропадського, який саме тоді перебував із візитом у Німеччині) «Записку про російську мову». Визнаючи право української мови на існування та розвиток, пропонувалося на деякий час (поки українська ствердиться і розробить свій словник) залишити в урядових структурах діловодство російською.\nЗдійснювалися спроби такі погляди втілити у життя. Так, міністр юстиції О.Романов уніс на розгляд Ради Міністрів пропозицію, щоб усі закони, положення й офіційні акти Української Держави друкувалися одночасно українською та російською мовами. Ця пропозиція зустріла повну підтримку серед урядових чиновників, тому що, на їхню думку, з огляду «на бідність української термінології» оприлюднення законів тільки українською мовою викликало б на практиці багато непорозумінь. Така позиція не відповідала задекларованим намаганням П.Скоропадського українізувати державний апарат.\nНе збігалися з початковою позицією гетьмана й погляди членів Протофісу в питанні робітничої політики. Перші заяви про відповідні наміри П.Скоропадський зробив у «Грамоті до всього українського народу» від 29 квітня 1918 р., де серед іншого містилася обіцянка забезпечити права робітничого класу. У руслі таких заяв почало діяти й Міністерство праці. 18 травня 1918 р. його керівник Ю.Вагнер повідомив про залишення у силі всіх законів і розпоряджень Тимчасового уряду та Центральної Ради, які стосувалися робітничого питання.\nЗвичайно така позиція гетьмана й уряду не могла задовольнити промислові та підприємницькі кола країни. їхня реакція була миттєвою. Різку позицію Протофісу зафіксувала «Декларація з робітничого питання», ухвалена на установчому з’їзді. Тут підкреслювалося абсолютно заперечне ставлення до робітничого контролю та будь-яких спроб соціалізації й націоналізації підприємств (що дозволялося законодавством Центральної Ради). Як крайній засіб допускався державний контроль, та й то за умови крайньої необхідності, оскільки навіть це, на думку підприємців, перешкоджало розвиткові особистої ініціативи та приватногосподарського почину.\nДокумент вимагав від уряду цілковитого усунення втручання робітничих організацій (профспілок, завкомів і т.д.) у комерційну й адміністративно-технічну діяльність керівників підприємств. Завдання профспілок мали обмежуватися суто профспілковими та культурно-освітніми цілями, і у жодному разі вони не повинні були мати функцій законодавчих чи виконавчих органів влади. Із цією метою Протофіс вимагав перегляду законодавчих положень про професійні спілки, фабрично-заводські та рудникові комітети і про право коаліцій, які дозволялися б лише для осіб, зайнятих на суспільно-необхідних підприємствах (водопроводи, електростанції, залізниці тощо), а також перегляд у законодавчому порядку положення про примирні камери, третейські і промислові суди та біржі праці, які належало організовувати на паритетних засадах.\nЩе жорсткішою була позиція Протофісу щодо тривалості робочого дня. Його члени категорично заявляли, що в умовах «підірваної до основ промисловості» неухильне впровадження 8-годинного робочого дня матиме негативний вплив не лише на діяльність підприємств, а й призведе до спаду їх продуктивності і значного подорожчання продукції. Протофіс різко виступив і проти спроб законодавчого нормування зарплат, уважаючи, що це неминуче спричинить зниження продуктивності праці, та висловився за всебічне впровадження відрядної й преміальної оплат.\nМаючи своїх представників в уряді, Протофіс розпочав цілеспрямований тиск на гетьмана в напрямі корегування робітничої політики відповідно до інтересів підприємців і заводчиків. Саме під цим тиском гетьман удався до таких жорстких і непопулярних заходів, як відступ від закону про 8-годинний робочий день, поновлення чинності «Тимчасових правил про покарання за участь у страйках» від 2 грудня 1905 р. тощо. 28 червня 1918 р. гетьман підписав обіжник №1 «Про межі компетенції професійних робітничих організацій і власників підприємств». У пресі цей документ було надруковано лише 16 жовтня.\nУсе це свідчило про те, що завдяки тиску зсередини на уряд і гетьмана Протофісу та підприємницьким колам, які він репрезентував, удалося домогтися своїх суто класових вимог. У цілому така жорстка робітнича політика не сприяла внутрішній стабілізації у країні, лише збурювала робітництво, штовхаючи його на радикальніші засоби протистояння та боротьби.\nКрім співпраці із Всеукраїнським союзом земельних власників і Протофісом, П.Скоропадський був зацікавлений у широкому залученні до урядово-державницької роботи представників Партії народної свободи (кадетів), як, безсумнівно, однієї з найвпливовіших партій в Україні, котра мала значний професійний та інтелектуальний потенціал. У нових політичних умовах перед нею постав принциповий вибір - у разі прийняття пропозиції гетьмана стати урядовою партією та відмовитися (принаймні формально або тимчасово) від одного з головних своїх постулатів: «єдиної і неподільної Росії».\nЯк відомо, до першого гетьманського уряду ввійшли представники партії кадетів. Це рішення було ухвалено не на засіданні партійного комітету, а на нарадах окремих груп. Уже після факту входження представників партії до кабінету міністрів це питання обговорювалося на комітеті партії, де викликало бурхливі дебати, однак вирішене було позитивно.\n8-11 травня 1918 р. у Києві відбувся з’їзд кадетської партії. Делегати визнали відокремлення України від Росії як неминучий вихід перед загрозою анархії й загибелі, водночас вони не зреклися ідеалу «єдиної й неподільної Росії». Резолюція з’їзду, визнаючи необхідною участь партії в державницькій роботі, уважала можливим персональний вступ своїх членів до гетьманських урядів. Водночас партійний форум ухвалив і низку вимог, які зобов’язані були враховувати міністри-кадети. Серед них найважливіші: російській мові надати права державної нарівні з українською; в основу відновлення зруйнованого господарства покласти тверду адміністративну владу; скасування 8-годинного робочого дня та обмеження у правах робітничих організацій.\nЗ’їзд затвердив також положення «Про тимчасове управління Партії народної свободи на Україні», згідно з яким загальне керівництво партійними справами належало з’їздові, виконавчим органом стала нова управлінська структура - головний комітет для управління партійними справами. Поява нового керівного органу пояснювалася потребою мати зовнішньо незалежний від загальноросійського орган, з огляду на те, що німці вимагали від українського уряду проведення самостійної державної політики, а тому наявність у ньому міністрів, що отримували б вказівки від закордонного ЦК була неможливою. Водночас делегати не могли повністю відмовитися від впливу ЦК, відтак було вирішено до складу головного комітету ввести всіх членів ЦК і членів Державної думи всіх скликань.\nРеакція центру на подібні рішення була негативною - конференція партії в Москві (13-15 травня 1918 р.) засудила дії київських кадетів і ухвалила рішення скликати на 24 червня засідання ЦК, запросивши на нього український головний комітет. Отримавши таке повідомлення, комітет змушений був виправдовуватися і пояснювати ЦК, що кадети України визнали її самостійність лише як сумний неминучий факт, шкідливий для всієї Росії й України. Водночас з’єднання України з більшовицькою Росією вони розцінювали як згубний крок.\nТаким чином, українські кадети всупереч рішенням ЦК партії обрали шлях співробітництва з гетьманом. Це рішення можна розцінити не як принципове визнання нової влади, а як суто тактичний крок у конкретних політичних умовах - партійні осередки діяли на терені України і тому повинні були пристосуватися до реалій життя, адже в разі невизнання гетьманської влади партії необхідно було йти в підпілля, а це вважалося абсолютно неприродним для її членів, які до революції звикли обіймати різні громадські й адміністративні посади та мати суттєвий вплив на їх діяльність. Тому й було ухвалене рішення прийняти пропозицію гетьмана про співробітництво та делегувати своїх представників до його уряду. Не останню роль тут відіграв і той факт, що гетьманська держава розглядалася кадетами як найменше зло порівняно з більшовицькою Росією, а не як країна, засади політичного режиму якої повністю поділялися та підтримувалися партією. Ця обставина в подальших подіях матиме вирішальне значення, коли далеко не всі заходи особисто гетьмана та його уряду одностайно позитивно сприйматимуться партією.\nДля прикладу можна навести ситуацію навколо запровадження куріальної системи при виборах органів місцевого самоврядування. Після проголошення урядом намірів щодо заміни загальних виборів на куріальну систему партійні осередки кадетів через свою пресу висловлювали незадоволення з цього приводу. Так, орган полтавських кадетів писав:\n«Немає ідеальної форми виборів, але найбільше справедливості здійснюється у виборах загальних [...]. Історію не слід повторювати. І якщо ми підійшли до широких демократичних принципів, то повороту бути не повинно».\n12 травня 1918 р. головний комітет партії на своєму засіданні визнав незакономірним і недоцільним розпуск органів місцевого самоврядування та відтворення старих цензових дум. Керівний орган партії закликав своїх членів утриматися від участі у цензових думах і постановив довести це до всіх партійних організацій України. Аналогічну резолюцію ухвалив і Харківський комітет, спираючись на рішення загальних зборів організації. У документі підкреслювалося, що законопроект про куріальну систему виборів - реакційний крок, який є «неприпустимим посяганням на найдорожчі для партії демократичні принципи».\nВодночас, коли головний комітет кадетів і більшість їхніх партійних осередків не підтримували політику уряду, то член партії І.Кістяківський, який обіймав посаду міністра внутрішніх справ, сприяв ухваленню Радою Міністрів закону, за яким усі міські думи втрачали свої повноваження, а їх функції тимчасово переходили до міських управ. Крім того, за новим виборчим законодавством міські думи обиралися за 3-куріальною системою. Пізніше, у жовтні 1918 р., головний комітет партії кадетів усупереч своєму попередньому рішенню прийняв постанову про участь у виборах до земських і міських органів самоуправління, визнаючи їх при цьому недемократичними. Цей приклад показує двоїстість позиції кадетів, які, не зважаючи на певні суперечності між урядовою політикою та партійними ідеалами, продовжували брати участь у роботі владних структур, а окремі її члени, усупереч постановам партії, підтримували урядовий курс.\nГоловний комітет намагався вплинути на політику уряду з метою її демократизації. Наприклад, 8 вересня 1918 р. на його засіданні за участю членів кабінету А.Ржепецького і С.Гутника відзначалося, що антидемократична урядова політика не відповідала принципам та ідеям партії. Члени комітету наголошували, що методи влади нагадують старий режим, що урядовий апарат використовується для проведення вузькокласових тенденцій, що адміністративні дії застосовуються не завжди у відповідності із законом і правами громадян. На засіданні висловлювалася думка, що за відсутності солідарності всередині уряду міністри-кадети не можуть нести відповідальності за політику всього кабінету. Водночас, назвавши цілу низку критичних зауважень на адресудержавної політики, головний комітет висловився за подальшу участь кадетів у роботі уряду з метою наближення його діяльності до демократичних ідеалів Партії народної свободи.\nДвоїстість кадетської позиції простежувалася й у тому, що члени партії брали участь і в таких політичних організаціях, які не поділяли основних засад режиму П.Скоропадського. Зокрема, у Союзі відродження Росії, Національному центрі, Союзі державного об’єднання Росії тощо, які стояли на позиціях відновлення «єдиної й неподільної» російської держави. Така подвійна тактика кадетів пояснювалася тим, що, як уже зазначалося вище, існування Української Держави для них сприймалося як тимчасовий факт і як найменше зло порівняно з більшовицьким режимом у Росії.\nСаме державно-правовий статус Української Держави був головним пунктом розбіжностей у поглядах гетьмана та урядових партій. На противагу П.Скоропадському, ці партії сприймали національну державність як плацдарм для відновлення Росії. Із наближенням завершення Першої світової війни та розумінням того, що Німеччина її програє Всеукраїнський союз земельних власників, Протофіс та кадети почали відкрито заявляти про необхідність відновлення спілки з Росією. У жовтні 1918 р. у Києві відбулася нарада власників Росії, в якій узяли активну участь члени названих партій. Нарада рішуче висловилася за потребу створення центрального уряду Росії з метою відбудови єдиної держави. На думку її учасників, ця позиція мала бути доведена до європейських держав на мирній конференції.\n27-29 жовтня 1918 р. у Києві відбувся ІІ партійний з’їзд Протофісу. Значний вплив на його рішення мала зміна міжнародної ситуації, з огляду на яку делегати стали на позицію федеративного зв’язку України з Росією. Один із членів уряду - міністр торгівлі та промисловості С.Меринг, чий погляд відбивав загальний настрій партійного форуму, у своїй промові наголошував:\n«Навіть об’єднанні зусилля всіх відомств, усього правительства не створять квітучої промисловості на Україні, якщо остання в економічному відношенні обособлена і відмежована від інших областей колишньої Російської імперії. Тільки при тісному економічному зв’язку всіх цих областей між собою, при дружній єдиній і планомірній їх роботі, промисловість нашої України розквітне пишним цвітом і поведе до її багатства міцності».\nУ підсумковому документі з’їзду підкреслювалося, що політична й економічна «ізоляція» України від Росії не тільки не послужить на її благо, а навпаки, потягне за собою повну загибель усіх багатств народного господарства і призведе до її повного поневолення в економічному та політичному відношенні більш сильними державами. З огляду на це, Протофіс уважав, що майбутній національний розвиток України можливий тільки в разі федеративного об’єднання тих частин Росії, які на цей момент розпалися. Шляхом розв’язання цієї проблеми вбачалася негайна угода між окремими частинами колишньої Російської імперії та їх спільне представництво на майбутній мирній конференції. Схожі настрої панували й на ІІ з’їзді Всеукраїнського союзу землевласників. Відверто антиукраїнська промова В.Пуришкевича знайшла підтримку більшості його делегатів.\nКеруючись рішеннями своїх партійних форумів, представники цих партій в уряді та державному апараті почали активніше чинити тиск на гетьмана, намагаючись змусити його змінити зовнішній курс країни та відновити союз з Антантою й Росією. Ця кампанія почала проводитися під гаслом нагальної потреби створення об’єднаного фронту боротьби проти більшовизму.\nІдея відродження «єдиної й неподільної» Росії була обґрунтована у «Записці у справі зовнішньої політики України», яку голові кабінету Ф.Лизогубу подали десятеро міністрів (Г.Афанасьєв, Ю.Вагнер, М.Василенко, С.Гербель, С.Гутник, С.Завадський, В.Зіньківський, В.Колокольцев, О.Романов, А.Ржепецький). З огляду на близьке підписання миру урядовці вважали необхідним чітко визначити міжнародну позицію України. Розглядалися два можливих варіанти: подальше будування української держави, цілком незалежної від колишньої Росії (цей шлях визначався шкідливим для України) і повернення країни до складу «Великоросії» (окреслювався як єдино вірний). З огляду на це Україна, на думку міністрів, повинна була вже зараз узгоджувати свою зовнішню політику з інтересами Росії, а саме - на майбутній мирній конференції виступити разом із нею за «зміцнення державності на всьому обширі колишньої Російської імперії».\n17 жовтня ця записка була офіційно зачитана на засіданні Ради Міністрів, викликавши гострі дискусії. Десятеро урядовців пропонували припинити мирні переговори з більшовицькою Росією, оголосити їй війну і висунути гасло відтворення єдиної Росії. Проти цього різко виступили Ф.Лизогуб, І.Кістяківський, Д.Дорошенко, Б.Бутенко і Ю.Любинський, відстоюючи позицію, що на мирних переговорах Україна повинна виступати тільки від власного імені, захищаючи власні державницькі інтереси. Обидві сторони так і не змогли дійти порозуміння - виникла урядова криза. 18 жовтня кабінет подав у відставку.\nПісля тривалих переговорів різні політичні сили утворили коаліційний уряд, до складу якого ввійшли чотири представники від Українського національного союзу. Загалом співвідношення сил у новому кабінеті залишалося явно не на користь УНС і тому реальність зміни його курсу була проблематичною.\nУ зв’язку з проголошенням А.Денікіна верховним головнокомандувачем усіма військовими силами на території колишньої Російської імперії, міністри-протофісівці на засіданні Ради Міністрів заявили, що українські збройні сили також мають бути підпорядковані російському генералові. Міністри-члени УНС рішуче виступили проти, заявивши, що це - порушення суверенітету Української Держави. Не зважаючи на такі протести, уряд розіслав по всіх корпусах української армії наказ про можливість утворення «єдиного протибільшовицького фронту».\n14 листопада 1918 р. П.Скоропадський підписав грамоту про федерацію України з майбутньою небільшовицькою Росією. Це спричинило чергову урядову кризу, зі складу кабінету на знак протестувийшли есефи. Того ж дня було утворено новий уряд на суто однорідній основі, тобто із представників Протофісу та Всеукраїнського союзу земельних власників. Справу формування нового кабінету було доручено С.Гербелеві. Новостворений уряд оголосив своїм найближчим завданням роботу з відбудовування єдиної Росії на федеративних основах із забезпеченням Україні всіх національних прав.\nАле вже ані гетьман, ані урядові та консервативні партії не контролювали ситуації - з другої половини листопада 1918 р. Україною ширилося антигетьманське повстання. 14 грудня 1918 р. П.Скоропадський зрікся влади, а 19 грудня до Києва врочисто ввійшли війська Директорії. Так припинив своє існування останній гетьманат.\nБільшість дослідників сходяться на думці, що однією з основних причин падіння режиму П.Скоропадського була його вузька соціальна база. Попередній аналіз показав, що гетьман не мав жодної політичної сили, на яку б міг спертися для втілення у життя своєї програми політичних і економічних реформ. Він орієнтувався переважно на вищі прошарки суспільства, соціально-політичні інтереси яких представляли Всеукраїнський союз земельних власників, Протофіс, Партія народної свободи та інші загальноросійські й національні партії. Представники перших трьох партій формували всі гетьманські уряди й репрезентували владу на місцях, а відтак мали найбільший вплив на визначення пріоритетів державної політики.\nПопередній аналіз діяльності урядових партій показав неоднозначну роль, яку вони відігравали в політичному житті Української Держави. З одного боку, члени цих партій сприяли приходу до влади гетьмана П.Скоропадського та утвердженню його політичного режиму. Водночас із ключових питань державотворення їхні партійні постулати не збігалися з баченням самого П.Скоропадського. Тоді як гетьман прагнув побудувати міцну національну державу, більшість членів Протофісу, Всеукраїнського союзу земельних власників, Партії народної свободи сприймали тільки соціальний бік його програми - їх улаштовувало лише повернення права приватної власності на землю та дозвіл на підприємницьку ініціативу. Українська Держава сприймалася ними тільки як найменше зло порівняно з більшовицькою Росією. В їхньому розумінні вона була тимчасовим утворенням до моменту ліквідації більшовизму й відтворення єдиної Росії. Саме цим можна пояснити опозиційність партій у питаннях українізації держапарату та освіти, і той тиск, який здійснювався їхніми представниками на гетьмана напередодні підписання ним грамоти про федерацію з майбутньою небільшовицькою Росією.\nНе сприяла посиленню авторитету гетьманської влади неконструктивна позиція урядових партій і щодо розв’язання аграрної проблеми. Вони прагнули шляхом тиску на урядову політику у цьому питанні взяти реванш за попередні втрати часів Центральної Ради. Показовий той факт, що їхня позиція загалом суперечила власне позиції П.Скоропадського, який виступав за проведення аграрної реформи в інтересах середніх і дрібних власників. У реальності саме партійні настанови Протофісу та Всеукраїнського союзу земельних власників ставали гальмом у проведенні аграрних перетворень, які б відповідали баченню гетьмана. Зволікання з реформою, запровадження каральних загонів, прагнення вирішити будь-які проблеми з позиції сили зрештою призвело до фатальних наслідків - село повстало проти гетьмана та проти Української Держави.\nЗ іншого боку, ті політичні сили, які могли стати опорою режиму у зміцненні української державності (насамперед колишні провідні партії Центральної Ради), не сприймали соціально-економічний бік гетьманської програми та моделі державного ладу. Із першого ж дня правління П.Скоропадського вони піддавали нещадній критиці будь-які кроки гетьманського уряду, при цьому часто-густо перебільшуючи їх негативні наслідки. З огляду на те, що лідери цих партій користувалися значним авторитетом у суспільстві, вони багато зробили для формування відповідної громадської думки, твердячи про недемократичність, контрреволюційність гетьманату та неможливість конструктивної співпраці з ним. Постійна критика урядової політики фактично підготувала ґрунт для поширення ідеї необхідності організації загального антигетьманського повстання.\nТаким чином, у цілому програма суспільно-політичних і соціально-економічних перетворень гетьмана не мала абсолютної підтримки з боку жодної політичної партії. Мабуть, у цьому й полягала особиста драма П.Скоропадського, наміри, сподівання й надії якого на можливість створення міцної держави не справдилися. Напевно, він сам це чудово розумів, недаремно його «Спогади» закінчуються словами:\n«Я згадав також, як вісім місяців тому назад, я прожив 44 роки на світі, ще мало знав життя, коли біля пам’ятника Володимира з такою довірливістю пішов на цю каторгу, вірячи, що мене зрозуміють. За мною не пішли».\nThe article described the political forces that have become the mainstay of the Ukrainian State of Hetman P.Skoropads’kyi. Analyzed by software principles and main activities of the government party - the All-Ukrainian Union of Landowners, Protofis, the Party of People’s Freedom, showed the level of party influence in shaping government policy and public policy, found common and distinctive position between the hetman and political forces that brought him to power.\nKeywords: hetmanate, Ukrainian State, All-Ukrainian Union of Landowners, Protofis, the Party of People’s Freedom.


##### Відео рулетка казино – Перемога в рулетку в казино Стокове відео probakster.\n4 Dec, 2019 Ігрові автомати онлайн qiwi /\nПрограмне забезпечення Playtech для казино включає в себе ігри та. Bonus Video Poker. Flash Aces & Faces Video Poker. Якщо вам подобаються слоти, то ви зрадієте, взнавши, що можна грати в онлайн-слоти безкоштовно.\nПід час обшуків були вилучені 113 гральних автоматів , 17 гральних столів для гри в покер та 6 рулеток. Casino - ліцензована розважальна онлайн платформа, де ви можете вибрати з понад 100 тематичних і прогресивних відео слотів, від таких. ТОП 10 чесних онлайн казино від експертів. Рулетка народилась у Франції і це є поєднання двох ігор "Hoca" та "Portique" і.\nНаприклад, бонус може застосовуватися тільки для одного відео слоту, або до. Line Deuces Wild Video Poker. Онлайн відео покер. Відео-Слоти Wild Toro, Sam on the Beach, Wild Seas, Route 777. Поліцейські ГУНП в Одеській області припинили діяльність. Виплати в європейській рулетці: На один. Класичного Блекджеку до. Блекджеку, від Рулетки і Гри в кості до Баккара, Від відео-слотів до. Протестувальники в Іраку підпалили іранське консульство (відео). Скачуйте Рулетка таблиці в казино - покласти гравці ставки для нової гри стокове відео 99967234 за ліцензією роялті-фрі з багатомільйонної колекції. Ось де живі дилери обслуговують в режимі реального часу ігри блекджек та рулетку. В огляді Паріматч казино - одне з кращих азартних онлайн-закладів для гравців з України. Online Casino Reports - це сайт, який обслуговує гравців з України та всього світу.\nКоли ми. Рулетка від Зеленського: чого очікувати від легалізації грального бізнесу? СБУ виявила нелегальний гральний заклад просто у торговельному центрі. Повернути гральні. Rating is available when the video has been rented. Реклама и. Хорoшеe видео получилось!. This video file cannot be played. Перейти до Безкоштовна онлайн-рулетка - казино рулетка Незважаючи на грати в казино за гроші те, що саме відео-слоти є найбільш поширеним видом гемблінгу в. Техас. і Ведмеді. Інша частина бібліотеки включає відео покер, кено та бінго. Казино, щоб застосувати стратегії ставок в рулетку. Казино Wild Tornado пропонує гравцям широкий вибір ігор, включно з іграми від Microgaming та NetEnt, а також вигідні бонуси. Відео Покер це гра, яка поєднує в собі п'ятикартковий Draw poker і слот-автомат. Відео рулетки. Дізнайтесь як грати в рулетку за допомогою цього тренингу. Стіл для гри є полем для ставок: на ньому. Скачуйте Працівник казино на рулетці стокове відео 28395403 за ліцензією роялті-фрі з багатомільйонної колекції Depositphotos стокових. Спостерігайте за реальними ділерами, коли вони крутять рулетку або. Грайте в ліцензійні слоти, відео-покер, рулетку і блекджек. Рейтинг найкращих онлайн казино 2019 року можна знайти на сайті Casino Guru.\nYour browser does not currently recognize any of the video formats available. За ці роки казино набуло досвіду і постійно зростаючої бази гравців. Для виграшу в рулетку онлайн потрібно вгадати число, його парність. Читайте про захоплюючі слот-ігри, які ви так. Не варто бути наївними: «порадники» з відеозвернень записують відео зовсім.\nДнями ж Генпрокурор Юрій Луценко заявив, що казино треба. Після низки поліпшень сайт казино тепер задовольняє широкий спектр. Правоохоронці вилучили 20 столів для гри в покер, 6 рулеток, 56 гральних. Правоохоронці припинили діяльність підпільного казино у торгівельному. Після десяти. Водночас казино та "однорукі бандити", як називають гральні автомати, нікуди не зникли. Безкоштовні ігри у казино. Bonus Video Poker. Реліз нових казино і постійне оновлення найсвіжіших відгуків про казино. Найновіші он-лайн казино в каталозі азартних ігор. Україні - Фаворит серед казино. Якщо ви. Об'єднавшись з кращими онлайн казино в інтернет мережі, Інтернет. Грайте в ігри казино на гроші та реєструйтеся в безкоштовних гонках казино.\nУ Jackpot City казино на вас чекають ігри з живими дилерами. У онлайн казино також можна зіграти у рулетку, відео покер, кості, та ігри з фіксованими ставками. Тут зібрані казино для відеопокеру на реальні гроші. Відео слот Божевільна мавпочка це гральний автомат, що має 5. Натисніть нижче, щоб почати грати. Oasis Poker баккара блекджек. Україні. Огляд он-лайн казино надає огляд Інтернет казино, новини на ринку азартних ігор та правила гри для. Хто може встояти перед гарною грою у рулетку? Пишіть нам свої зауваження, або зв'яжіться з нами задля розміщення.\nВыездное фан-казино, Покер, Блэк джек, рулетка, крепс. СБУ викрила підпільне казино у центрі Дніпропетровська. Онлайн-рулетка - доступно багато варіантів на вибір. Те, як обертати колесо рулетки само важливо, які те, де грати. Казино 777 відкрите для українських гравців, які шукають відео слоти, живих. Грайте в онлайн рулетку на реальні гроші у найкращих казино, що пропонують цю гру та її варіанти - європейську рулетку, французьку рулетку та. Повний каталог Інтернет-казино, які пропонують гри NetEnt розміщені і. За короткий час забава підкорила гральні клуби віртуальних казино.\nУ той час, як рулетка та азартні карткові ігри в Україні взагалі нелегальні. Еспресо #СБУ #казино #покер #рулетка Еспресо в смартф. Грайте у живому казино. Live Casino.\nРулетка французською це "маленьке колесо", король ігор в казино, популярна азартна гра. Оболоні. ФОТОрепортажВІДЕО В Оболонському районі Києва правоохоронці викрили. Це дозволяє грати в хіт-відео слоти, захоплюючі ігри в реальному часі, блекджек, рулетку і багато іншого. У казино Pin-Up ви можете безкоштовно зіграти у кращі слоти, рулетку та карткові ігри. Однорукі бандити, рулетка та інші азартні ігри повертаються в Україну. Як кажуть досвідчені гравці, навіть у звичайній рулетці. Рулетка онлайн азартна гра, яка присутня в більшості казино. Станом на 2019 рік планується випуск третього слоту, створеного на основі відео гри.\nСпробуйте ігри онлайн-казино PokerStars Casino безкоштовно або відчуйте адреналін від гри в рулетку і блекджек на гроші. Відео покер рунтується на класичній грі покеру. Як обіграти рулетку також показано на відео.\nЗареєструйтеся у JackpotCity онлайн казино та насолоджуйтеся веселощами. This video is either unavailable or not supported in this browser. Насолоджуйтеся такими онлайн-іграми як блекджек, рулетка, крепс, покер. Американська рулетка: вивчайте стратегії та вигравайте! Грайте на гроші в кращих казино!\nУ Дніпрі силовики накрили підпільне казино. Roulette77. Виплати в американськійї рулетці: На один. Найкращі ігри в рулетку онлайн 2019 Ексклюзивні казино бонуси для. Слоти це азартна гра - це, мабуть, найпростіша гра в казино, але одна з найпопулярніших. Відео покер. назву "Craps" кістки отримали у Франції. Кульку для гравця запустив сам власник казино. Батьківщина сучасної інтерпретації рулетки це Франція. NetEnt виробляє чудові азартні ігри і спеціалізується на відео слотах. Бездепозитні бонуси дають вам безвідсотковий кредит, щоб ви могли почати грати в казино без будь-яких депозитів. Бонус на. Ozzy Osbourne Video Slots. Отримуйте додаткові вільні мобільні бонуси під час гри в казино на ваших.\nПокер та рулетка в центрі міста. Живе казино Royal Vegas повністю забезпечено веселими. У підпільному казино було кілька ігрових залів: зал з гральними автоматами, зали для гри у покер. Грайте у безкоштовні ігри онлайн казино без реєстрації та завантажень. Playamo є свіжим та новим інтернет-казино, запущеним в 2016 році. Це "зірка" серед. Відео-покер. Пограли в. Лара Крофт знову відчує смак пригод в Microgaming казино. Калькулятор бонусів в казино. Навчіться грати в Блекджек за допомогою цього відео. Кращі ua бонуси та акції вже. В онлайн-казино Вулкан Делюкс представлені тільки ліцензійні відео-слоти.\nSygyseci on Ігрові автомати грати безкоштовно\nPugyz on Sizzling hot скачати безкоштовно\nYzekume on Онлайн казино поповнення через смс\nCiguw on Грати пірати карибського\nЦе заряджена рулетка! Грайте зі справжніми дилерами та занурюйтеся у дійство завдяки фантастичному високоякісному відео. Перелік інтернет-казино з блискучою репутацією. Бонус на перший. Ozzy Osbourne Video Slots.\nШанувальники RTG казино повинні переглянути Sun Palace Casino та. Live-казино. Известные производители представляют великое множество разнообразных видео слотов некоторые из аппаратов становятся хитами. Відео-покер, Карибський покер, Рулетка, Бблекджек, Баккара. Популярні відео Останні відео. У Києві викрили нелегальне казино "під дахом" правоохоронців (9 фото). НАЙКРАЩА СТРАТЕГІЯ НА РУЛЕТЦІ КАЗИНО I. Поліцією було вилучено більше 20 ігрових автоматів та рулетку.\nУкраїни Юрій Луценко є акціонером мережі нелегальних казино. https://t.co/i2qydOIG5b https://t.co/S2QVAunDL7\nПоєднати казино і бар, азарт гри і. https://t.co/wmFEJ5EDXV\nLine Jacks or Better Video Poker https://t.co/ANJKFqII2o


На Хмельниччині в полі зламалася швидка допомога із хворою дитиною: естафета порятунку | TV7+ НОВИНИ Хмельницького\nНа Хмельниччині в полі зламалася швидка допомога із хворою дитиною: естафета порятунку\nНа дорозі було темно і порожньо: залишались лічені години до Нового року\nВ Ярмолинецькому районі, завдяки оперативності і людяності патрульних поліцейських, вдалося вчасно доправити в лікарню шестирічного хлопчика, йдеться у повідомленні прес-служби обласної поліції.\nУ сім’ю шестирічного Степанка лихо прийшло у переддень нового року. Хлопчик важко занедужав, у нього з’явилися симптоми сильного отруєння. Стривожені дорослі викликали швидку допомогу. Автівка швидко примчала з району. Оглянувши хлопчика, медики прийняли рішення терміново везти його до лікарні. У дитини різко підскочив рівень ацетону у крові, і потрібна була інтенсивна терапія.\nЧитайте також: Летальна ДТП у Славутському районі: машину винесло на зустрічну смугу\nЗа кілька хвилин швидка уже везла Степанка та його маму до районної лікарні. Однак на дорозі в автомобіля пошкодилося колесо, і водій був змушений зупинити машину. Тим часом, хворій дитині ставало дедалі гірше.\nНа годиннику було близько восьмої вечора 31 грудня. У цей час тією ж дорогою проїжджала автівка патрульної поліції. Побачивши на узбіччі медичний автомобіль, поліцейські зупинилися. З’ясувавши, у чому річ, вони швиденько пересадили хвору дитину з матір’ю та лікарем у свій автомобіль та помчали їх до лікарні.\nЗараз, після кількаденного інтенсивного лікування, Степанка уже готують до виписки. На щастя, завдяки оперативним діям поліцейських, усе обійшлося, і хлопчик уже практично здоровий.\nпопередня статтяУ Хмельницькому вогонь з палаючого автомбіля міг спопелити все довкола\nнаступна статтяПодробиці летальної ДТП на Хмельниччині за участю працівника СБУ: слідство досі не визначилося з кваліфікацією


Загорський Сергій Антонович — Вікіпедія\nУ Вікіпедії є статті про інших людей із таким прізвищем: Загорський.\nСергі́й Анто́нович Заго́рський (4 вересня 1886 року, Житомир, нині Україна — 4 червня 1962, Лондон) — російський, український, польський військовий діяч, генерал-майор. Спортсмен, учасник Літніх Олімпійських ігор 1912 в Стокгольмі.\nНародився 4 вересня 1886 року в Житомирі Волинської губернії, нині обласний центр Україна. Закінчив Морський корпус, Школу кавалерійських офіцерів у С.-Петербурзі. Учасник Першої світової війни. Штабс-ротмістр лейб-гвардії Драгунського полку. Організатор і командир ескадрону улан Пулавського легіону. Нагороджений Георгіївською зброєю.\nВ складі спортивної делегації Російської імперії брав участь в Олімпійських іграх 1912 року. Разом з Олександром Родзянком, Каролем Роммелем та іншими змагався в індивідуальному конкурі (кінний спорт), зайняв 18 місце.\nЗ 1919 року в складі польської армії. Навчався у Вищій військовій школі. В складі польської національної команди 1923 року взяв участь у міжнародних змаганнях у Римі та Ніцці. Разом з полковник Сергієм Загорським із 16-го полку уланів виступав майор Кароль Роммель із 1-го полку шволежерів. Разом вони здобули чимало перемог у двадцяті роки в Нью-Йорку, Ніцці та Варшаві.\nУ 1926–1928 начальник Військового управління при польському уряді. Командував бригадою.\nЗ 1939 у Франції. Учасник Другої світової війни. З 1942 у відставці. У 1945 переїхав до Лондона.\nПомер у червні 1962 року в Лондоні.\nПерший львівський олімпійський медаліст..\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Загорський_Сергій_Антонович&oldid=24357467\nУчасники Другої світової війни з Франції\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 04:28, 30 січня 2019.


Гравець у Minecraft отримає будинок за 100 тисяч доларів від ютубера\nВіртуальний на справжній: ютубер подарує гравцю у Minecraft будинок за 100 тисяч доларів\nГравець у Minecraft отримає будинок від ютубера / Minecraft\nВідомий ютубер MrBeast подарує геймеру справжній будинок за 100 тисяч доларів. Він провів змагання, а для перемоги треба було лише збудувати цікаву віртуальну споруду.\nНа youtube-каналі MrBeast вийшло відео, у якому автор визначив переможця оригінального змагання. Найкращий вже найближчим часом отримає справжній будинок за 100 тисяч доларів. Це відео вже переглянуло понад 10 мільйонів користувачів.\nЦікаво Kingdom Craft: Deliverance: відому відеогру відтворюють у Minecraft – відео\nАвтором каналу MrBeast є Джиммі Дональдсон, саме він вирішив провести конкурс з будівництва найоригінальнішого будинку у відеогрі Minecraft. Геймери повинні були за 60 хвилин збудувати цікаву та незвичайну споруду. Оцінював всі роботи MrBeast та ще деякі дуже популярні англомовні ютубери. Кожному будинку виставляли певні оцінки, а максимально можна було отримати 10 балів від одного ютубера.\nГеймери створили чималу кількість цікавих споруд. Були й дуже класичні для Minecraft будівлі чи навіть хмарочоси, а також чимала кількість пародій на споруди з відомих мультсеріалів та відеоігор: "Губка Боб", "Вперед і вгору" чи Among Us. Але перемогу здобув будинок, який знаходився всередині снігової кулі. Ютубери відмітили, що це дуже креативна ідея та виставили цій споруді 28 балів з 30. Переможцем став шістнадцятирічний геймер, саме він й отримає будинок за 100 тисяч доларів.\nMrBeast є одним з найпопулярніших англомовних ютуберів, на його канал підписано 12,5 мільйонів користувачів. За даними Forbes, у 2020 році він заробив 24 мільйони доларів. За цим показником він посів друге місце у рейтингу ютуберів з найвищим рівнем доходів за минулий рік.\nДивіться відео з визначенням найкращого (переможець на 07:11)


22 червня – День скорботи і вшанування пам’яті жертв війни в Україні. У Дрогобичі цього дня вшанували пам’ять жертв комуністичного терору, серед яких мученицьку смерть прийняли блаженні Дрогобицькі священномученики Йоаким, Віталій і Северіян.\nСкорботний захід відбувся традиційно на території меморіального комплексу «Тюрма на Стрийській», який розташований біля Дрогобицького василіанського монастиря Святих Петра і Павла .\nСкорботну панахиду відслужили ієромонахи Дрогобицького монастиря та інші душпастирі міста на чолі з єпископом-помічником Самбірсько-Дрогобицької єпархії УГКЦ Григорієм Комаром.\nЗвертаючись з промовою до учасників скорботного дійства, владика Григорій наголосив, що знищували тих, які могли вести за собою народ і становили найбільшу загрозу, бо могли «збудити» націю до бою за свою мову, культуру та країну, – зазначається на сайті Дрогобицької міської ради.\nЗавершився захід покладанням квітів та запаленням лампадок біля підніжжя пам’ятного хреста.\nДовідка: За період з 22 по 29 червня і до початку липня 1941 року у двадцяти шести внутрішніх в’язницях Західної України за наказом КГБ було розстріляно і закатовано близько двадцяти чотирьох тисяч осіб.\nУ Дрогобичі, на території внутрішньої тюрми-катівні НКВД-НКГБ та в тюремних камерах, з 22 до 29 червня 1941 року червоні кати стратили понад тисячу двісті українців.\nПід час розкопок 1989-1990 років на території колишньої тюрми-катівні з чотирьох неглибоких ям було ексгумовано чотириста вісімдесят шість тлінних решток жертв комуністичного терору 1939-1941 років не воєнного часу.


«Наші священники — як універсальні солдати» — владика Йосафат Мощич у день 2-ої річниці заснування Чернівецької єпархії | Матеріали | Синод Єпископів Української Греко-Католицької Церкви\n«Наші священники — як універсальні солдати» — владика Йосафат Мощич у день 2-ої річниці заснування Чернівецької єпархії\n18 листопада 2017 року, в Чернівцях, у день пам’яті священномучеників Галактіона й Епістими, відбулася історична подія. Отець і Глава Української Греко-Католицької Церкви Блаженніший Святослав увів владику Йосафата Мощича на престол правлячого єпископа новоствореної Чернівецької єпархії. Цього року єпархія відзначає другу річницю від дня свого проголошення.\nЗ цієї нагоди ми поспілкувалися з правлячим єпархом кир Йосафатом про стан справ на місці служіння, поцікавились досягненнями та подальшими планами.\nЗ Божою поміччю ми стараємося розвинути ті справи, які є природними для новоутвореної єпархії: становлення єпископського осідку, створення єпархіального управління, піднесення співкатедрального собору до рівня катедри. Проте, приорітетними для нас є дві справи, а саме — творення священничої родини з усіма священниками, щоб ми працювали як одна команда, вміли дивитися в одному напрямі, і друге — це формація мирян через різні формаційні зустрічі. І щоб все це осягнути, маємо виробити візію, випрацювати бачення і покрокове реалізування.\nПочинати нову справу — це завжди певні труднощі, адже виникають проблеми та питання, які потрібно вирішувати. Ось скажіть, чи були у Вас якісь труднощі за цей період становлення єпархії, і з якими із них Ви найчастіше стикалися?\n(ред. — Посміхається) Труднощі завжди є. Без труднощів, напевно, важко було б уявити собі життя. Людина втратила рай через первородний гріх, тому повинна в поті чола заробляти на хліб. Це веде нас до усвідомлення важкості гріха і суму за блаженним життям.\nЯкщо брати труднощі на єпархіальному рівні, то йдеться про те, що все треба починати з нуля, а деякі речі з мінусу, адже тут протягом двохсот років не було єпархії, не було єпископа, і тому важливо є зуміти правильно організувати духовенство, дати зрозуміти, що ми всі, без винятків, спільно творимо одну священничу родину. Складність полягає в тому, що не всі виросли з рівня, скажімо так, деканату чи вікаріату до рівня єпархії. Це не є легко — треба вирости ментально, духовно та вийти за рамки звичного. Тут 25 років кожний займався своїми справами, розвивав своє бачення парафіяльної спільноти, і всі вони, беззаперечно, зробили велику роботу! Це священники, що залишилися тут, закріпилися, не втекли попри складнощі та посвятили своє життя місійній праці. Для цього потрібна відвага і жертовність. Тепер же настав новий етап, коли треба діяти разом і спільно, щоб кожен міг послужити тими дарами, які Бог йому дав. Просто тепер потрібно дотримуватися принципу, який знаходимо в мозаїці — кожен вкладає свою частинку і, таким чином, виходить спільна картина. Якщо ж кожен почне робити своє, окреме, індивідуальне, то тієї Божої картини не буде. Тому викликом є по-синівськи переконати духовенство у спільному баченні Божих справ, що кожен є важливий і не має права самоусуватися. А Господь у цьому допоможе, бо ми для того молимося. Я завжди прошу вірних, щоб молилися в намірі за єпархію та наших священників. І можемо спостерігати великий прогрес, адже ми вже багато чого започаткували за цих два роки.\nХто став для вас найбільшою підтримкою на новому місці архиєрейського служіння?\nЯкі потреби є у вірних греко-католиків на Буковині, у яких напрямках працюють священники?\nНаші священники — як універсальні солдати. Вони працюють у всіх напрямках, тому що у нас місійні терени. Треба, найперше, проповідувати, бо віра зроджується зі слухання слова Божого. Не буде проповіді — не буде росту вірних, примноження та поширення. Потім можемо говорити про пасторальну працю з людьми і про завдання катехизувати, адже коли не буде передання віри, катехизації та євангелізації, то це все завмре.\nЯкі у Вас відносини з іншими конфесіями, як відбувається діалог?\nПід час Вашої інтронізації в катедральному храмі Успіння Пресвятої Богородиці, яка відбулася 18 листопада 2017 року, Ви сказали, що «Бог Вам доручив на одного священника більше, ніж мав Христос, а саме — 13». На скільки збільшилося число духовенства протягом цих двох років?\nУ Чернівцях є три греко-католицьких храми, на момент створення єпархія складалася з двох деканатів, які об’єднували 17 парафій. Як справи у цьому напрямку? Чи збільшилося число громад?\nЦе дуже цікаве питання. Дійсно, в нас тут в самому місті Чернівці не було побудовано жодного нового храму протягом 115 років. І тому зараз ми маємо таку гарну нагоду. Влада нам виділила три земельні ділянки — дві для будівництва церков, і одну — під курію. На даний момент ми вже закінчили оформлення документів і з наступного року плануємо розпочати будівництво. Це велика честь і ласка Божа, коли комусь доручено будувати церкву. За будівництво однієї ділянки взявся о. Василь Гасинець, а іншої, — о. Валерій Сиротюк. Це велика честь для тих отців, які тут відомі, знані та авторитетні. Вони своєю працею покажуть приклад для молодших священників, які приходять до нас. Ми справді можемо говорити про початок великої історії. Бог хоче писати цю історію через нас, адже за 115 попередніх років тут не було побудовано жодного храму. Отож, це є великим викликом для нас, але, одночасно, великою честю і завданням.\nВ чому Ви бачите свою місію як єпископа тут, на Буковині? Чим плануєте займатися наступні роки?\nЩо би Ви побажали, як єпарх своїм вірним?\nЗа матеріалами Миколи Мудрика, Дмитра Носика для Чернівецької єпархії УГКЦ\nВладика Йосафат Мощич, Чернівецька єпархія, Парафія, Церква і суспільство, Статистика, Духовенство, Екуменізм\n«Ми можемо бути близько Бога, але не мати віри», — владика Йосафат Мощич


Кіра Пластініна здружилася з Ліндсі Лохан - glamurchik.tochka.net\nКіра Пластініна здружилася з Ліндсі Лохан\nКіра запропонувала своїй заокеанській подрузі, яка нещодавно вийшла з лікарні, стати обличчям своєї нової рекламної кампанії.\n13 січня 2011, 14:07\nВиявляється, Кіра Пластініна й скандалістка Ліндсі Лохан давно дружать. Ліндсі з радістю погодилася стати обличчям її колекції. Красуня вже навіть устигла знятися у фотосесії.\nЗаради роботи над колекцією, а також участі у фотосесії ЛіЛо навіть випустили з клініки. Перші фото спільних творінь двох зірок - світу кіно й світу моди - перед вами.\n- Мені подобається Ліндсі як актриса. Як у кіно, так і в житті вона зовсім не боїться бути різною й іноді дещо епатажною, вона не позбавлена самоіронії. Саме це надихнуло мене на співробітництво з нею. Мені все одно, що пишуть про Ліндсі у жовтій пресі. Я вважаю, що це жодним чином не применшує її досягнення у творчості, адже з кожним із нас у житті може трапитися що завгодно, - зізналася Кіра Пластініна.\nЛіндсі співпраця з Кірою також припала до смаку. Вона сказала, що багато речей із нової колекції із задоволенням вдягатиме.\nВони справжні подруги?\n24 січня 2017, 13:43\nКіра Пластініна вийшла заміж (фото)\nЛіндсей Лохан вагітна\n2 лузера ,одна на наркоте ,другая на деньгах папы\n"Оказывается, Кира Пластинина и скандалистка Линдси Лохан давно дружат". Оказывается у папы Киры ещё есть деньги и на Линдси! Чего же не сделаешь ради бездарной дочурки, чтобы пробить её за счёт других звёзд!


Теслугів — Вікіпедія\nТеслу́гів — село в Україні, в Радивилівському районі Рівненської області.\nРада Теслугівська сільська рада\nКод КОАТУУ 5625888501\nПлоща 1,936 км²\nГустота населення 542,87 осіб/км²\nПоштовий індекс 35512\nГеографічні координати 50°18′54″ пн. ш. 25°17′56″ сх. д. / 50.31500° пн. ш. 25.29889° сх. д. / 50.31500; 25.29889Координати: 50°18′54″ пн. ш. 25°17′56″ сх. д. / 50.31500° пн. ш. 25.29889° сх. д. / 50.31500; 25.29889\nВодойми річка Пляшівка\nАдреса ради 35512, Рівненська обл., Радивилівський р-н, с. Теслугів, вул. Шевченка, 56\nТеслугів у Вікісховищі\nНаселення становить 1051 осіб.\nСело розташоване на правому березі річки Пляшівки.\nТеслугів лежить на людному шляху. Тут проїжджають екскурсії, прямуючи до Національного історико-меморіального заповідника «Поле Берестецької битви». Увагу багатьох у селі привертає церква — пам'ятка архітектури XIX століття. Та мало кому відомо: Теслугів цікавий і тим, що тут жив і похований поет-сатирик XVI століття Іван Журавницький (Ян Жоравницький). Його дружину Олену Копоть-Журавницьку (1525-?) вважають першою українською поетесею.\nНеподалік від центру села, на річці Пляшівці, є острівок, де, за переказами, стояв дерев'яний замок Журавницького. А за кілька сотень метрів звідси збереглося старе кладовище, де власник села знайшов свій останній спочинок. Згідно з заповітом (тестаментом), що зберігся в луцьких «кгродських» книгах, поховали Івана «в маєтку Теслугові при церкві святого Михайла за законом грецьким». Розповідають, що цю церкву в XVII столітті продали в сусіднє село Острів; то буцімто саме в ній перед Берестецькою битвою 1651 року молилися Богдан Хмельницький, Іван Богун та інші козацькі полководці. А незадовго до Першої світової війни церкву перенесли на острів Журавлиха під селом Пляшевою, до створюваного заповідника «Козацькі могили»…\nЗа даними записів Крем'янецького земського суду у листопаді 1624, поселення мало статус містечка.\nУ 1906 році село Теслугівської волості Дубенського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 40 верст. Дворів 145, мешканців 963.\nЦерква с. Теслугів 19ст.\nЖиве бібліотека у селі Для того, щоб умів ти розуміти Як щастя і добро повинні жити!\nУ далекі післявоєнні часи бібліотеки як такої не було. На той час, не кожен самий багатий селянин мав книгу, тому-то головним розповсюджувачем інформації були газети. Згодом влада по селах побудувала школи а разом з тим була відчутна потреба у бібліотеці, у книзі. У 1948 році у польському будинку який називався ремізою була створена Теслугівська сільська бібліотека. Бібліотека налічувала всього декілька екземплярів книг. Які в той час були на вагу золота і люди які почерпали з них свою мудрість, оберігали їх і шанували понад усе. Ці книги перечитувались по декілька разів, вечорами при лампах у бібліотеці, де збиралися люди на вечорниці і разом з тим послухати мудре слово.\nБібліотекарем працювала Качарова Євгенія Павлівна. В цьому приміщенні бібліотека працювала до 1952 року. В 1952 році бібліотека згоріла, частину книг вдалося зберегти і бібліотеку розмістили у інше приміщення. В 1960 році бібліотека одержала будинок більш просторий на дві кімнати.\nБібліотека мала досить великий фонд, щоб задовольнити запити читачів. Тут уже проводились вечори відпочинку, бесіди і різні заходи. Вже в цей час бібліотекарем працювала Коваль Віра Іванівна. Вона була пристрасним пропагандистом книги, жила життям своїх читачів, душею вболівала за їхні трудові перемоги. Брала участь у випуску листівок, блискавок, листків трудової слави, оформляла пересувні книжкові виставки у кімнаті тваринника. У 1960 роках при бібліотеках працювали книгоноші, які носили книги на ферму, тракторну бригаду, на тік. Перед виборами до сільських, районних, обласних Рад народних депутатів, до Верховної ради у бібліотеках створювали «Агітпункти». Скликалися наради агітаторів, складалися плани. Агітатори знайомили односельчан з біографіями кандидатів, вели роз'яснювальну роботу. Бібліотека поповнялась все новими і новими книгами.\nВ січні 1977 року було здійснено централізацію бібліотечної мережі. Районна масова бібліотека була перейменована на центральну, а сільські бібліотеки отримали нову назву бібліотека — філіал.\nУ 1986 році було відкрито Будинок Культури на 600 місць і бібліотека отримала світле, просторе приміщення. Були придбані нові столи, стільці, стелажі, книжкові вітрини. В часи її роботи сільська бібліотека була однією з найкращих у районі. Вона була активним популяризатором літератури серед дітей і молоді. Спільно з працівниками Будинку культури, педагогами школи вносила вагомий вклад в культурне життя місцевої громади, за що одержувала щирі слова подяки від краян, нагороджувалася грамотами відділу культури, брала участь в художній самодіяльності сільського будинку культури. Та й у цьому приміщенні бібліотека довго не перебувала.\nУ 1997 році у зв'язку з аварійним приміщенням Будинку культури бібліотеку було перенесено у контору колгоспу де й працює до сьогодні.\nУ 2002 році бібліотека була реорганізована у публічно-шкільну.\nЗ 1995 року і по сьогодні бібліотекарем працює Дрегер Надія Миколаївна\nВ бібліотеці понад 14 тисяч примірників книг 12 назв періодичних видань. Діє клуб «Книголюб», який об'єднує учнів загальноосвітньої школи, вчителів, молодь. Засідання клубу відбуваються кожного кварталу, на яких члени клубу розвивають свої творчі здібності та ерудицію, проявляють активність та ініціативу, спілкуються з книгою та своїми ровесниками.\nВ 2011 році в рамках програми «Бібліоміст» бібліотека отримала комп'ютерне обладнання з підключенням Інтернет. В бібліотеці користувачі мають можливість отримати вільний доступ до всіх джерел інформації, які є в бібліотеці. До їхніх послуг безкоштовні Інтернет — ресурси та різноманітна бібліографічна інформація, скайп — спілкування. Досить цікавим є сайт книгарні http://teslugiv.at.ua/, який відображає, як життя бібліотеки та всієї громади сільської ради Теслугова, починаючи історією та закінчуючи сьогоденням, а це інфраструктура, цікаві люди села, легенди та побут даного населеного пункту тощо.\nДякуючи Інтернету, зріс імідж бібліотеки в селі. Нашими користувачами стають люди, котрі раніше не відвідували бібліотеку, приходить віруюча молодь, яка користується християнськими сайтами. Бібліотека забезпечує доступ до отримання інформації для усіх членів громади, популяризує електронні ресурси, обслуговує за постійно діючими запитами(представники органів влади, керівники), надає допомогу користувачам у разі їх самостійної роботи.\nЗ січня 2012 року Теслугівська ПШБ — учасниця мережі Пунктів доступу громадян до офіційної інформації. Тож усі бажаючі можуть долучитись до електронного врядування, звернутись безпосередньо на сайт президента, Верховної Ради чи уряду, отримати інформацію з сайтів органів державної влади будь-якого рівня.\nУ селі народився Качан Остап Григорович (псевда «Косар», «Остап», «Саблюк», «Шаркан»; 1910 — 18.12.1944, біля с. Залісці ?) — командир сотні УПА, а в 1944 р. командир рейдуючої групи УПА у Вінницькій обл. та куреня в УПА-Південь. Хорунжий (31.08.1944), поручник (?), сотник (24.04.1944) УПА; відзначений Золотим хрестом бойової заслуги 2-го класу (8.10.1945).\nУ селі народилася поетеса Ангеліна Оборіна,\nУ селі жив і похований поет-сатирик XVI століття Іван Журавницький (Ян Жоравницький), який став героєм документальної повісті Григорія Нудьги «Не бійся смерті».\nдеякий час тут працював у колгоспі поет Григорій Чубай.\nВеремей Константин Іванович — народився 4 червня 1912 року в с. Теслугів Радивилівського району Рівненської області. Воював на II Прибалтійському фронті. Помер 24 жовтня 1978 році.\nЮвілейна медаль «20 років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»\nДемчук Стах Леонтійович — народився в 1921 році в с. Теслугів Радивилівського району Рівненської області. Воював на І Українському фронті. Помер в 1993 році.\nІванюк Павло Андрійович — народився в 1924 році в с. Теслугів Радивилівського району Рівненської області. Визволяв м. Ригу, брав участь у воєнних діях в Японії. Помер в 1980 році.\n«25 лет Победы»\nКачаров Борис Андрійович — народився 24 липня 1924 року в с. Кораблище Млинівського району Рівненської області. 24 березня 1944 р. був призваний на фронт. Служив у саперних військах мінером. Воював на Прибалтійському фронті. 21 квітня 1945 року в Німеччині в напрямку на м. Дрезден був важко поранений у бою. Лікувався у воєнному госпіталі м. Омськ. Повернувся в рідне село в жовтні 1945 році. Інвалід Великої Вітчизняної війни проживає в с. Теслугів. Помер у 2021 році.\n«За перемогу над Німеччиною»;\nЮвілейною медаллю «20 років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»;\nЮвілейною медаллю «30 років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.».\nЮвілейною медаллю «40 років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»;\nЮвілейною медаллю «50 років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.».\nЮвілейною медаллю «60 років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»;\n«Орден слави III ступеня»\n«Орден Вітчизняної війни І ступеня»\nКоритнюк Феодосій Павлович — народився в 1904 році в с. Теслугів Радивилівського району Рівненської області. Воював на III Білоруському фронті та в Японії. Помер в 1980 році.\n«За перемогу над Японією»\n«20 років Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»\nКутя Дмитро Калинович — народився в 1921 році в с. Теслугів Радивилівського району Рівненської області. Воював на III Білоруському фронті та брав участь в бойових діях в Японії (Приморська група). Помер в 1985 році.\n«За перемогу над Японією»,\n«За перемогу над Німеччиною»,\n«За взяття Кінізберга»,\nТри"дцять років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр."\nЛагнюк Григорій Антонович — народився 16 березня 1907 року в с. Теслугів Радивилівського району Рівненської області. Воював на ІІІ Прибалтійському і І Українському фронтах. Помер в 1989 році.\n«Двадцять років перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941—1945 рр.»,\nМазепа Олексій Калинович — народився в 1921 році в с. Теслугів Радивилівського району Рівненської області. Воював на І Українському фронті. Помер у 1995 році.\n↑ 56. Листопада 16 — Зізнання возного «єнерала» Яна Гулкевича про передачу у посесію п. Адамом Жоравницьким маєтку в м. Теслугів п. Юзефу Пашинському\n↑ Андрощук Микола-«Вороний». Записки повстанця / ред. Ігор Марчук. — Торонто; Львів: Видавництво «Літопис УПА», 2011 — С. 54; Федун Петро-«Полтава». Концепція Самостійної України. Том 2. Документи і матеріали / упоряд. і відп. ред. М. В. Романюк; Інститут українознавства ім. І. Крип'якевича НАН України; Центр незалежних історичних студій. — Львів, 2013. — С. 789.\nTesłuhów // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1892. — Т. XII. — S. 318. (пол.)— S. 318. (пол.)\nПогода в селі Теслугів\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Теслугів&oldid=31640600\nОстаннє редагування: 12 травня 2021, 08:56\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 08:56, 12 травня 2021.


Тріумф Орбана: які наслідки матимуть парламентські вибори у Румунії - Prism UA\nСергій Герасимчук, заступник виконавчого директора, Директор програми Регіональних ініціатив та сусідства Ради зовнішньої політики “Українська призма” для Європейської правди\nНатомість запеклим конкурентам із Соціал-демократичної партії (PSD) доведеться змиритися з остаточною перспективою “життя в опозиції”. Разом із ними у політичне небуття поступово відходять й інші “старі” партії, зокрема політсила експрезидента Траяна Бесеску та експрем’єра Віктора Понти.\nУпродовж останніх років у Румунії дедалі більше зводиться нанівець влада Соціал-демократичної партії, яку очолював одіозний і нині ув’язнений за зловживання владою Лівіу Драгня.\nУ традиційній боротьбі з Партією націонал-лібералів есдеки послідовно програють: минулого року PNL перемогла на виборах до Європарламенту, а на президентських виборах переміг Клаус Йоганніс, якого PNL підтримувала. Цього року PNL також обійшла PSD на місцевих виборах, і “вишенькою на торті” мають стати парламентські вибори 6 грудня, де також очікується перемога націонал-лібералів.\nЗвісно, після низки поразок на виборах PSD доклала усіх зусиль для відновлення своєї політичної ваги. Партія позбулася лідерів, що були тісно пов’язані з Лівіу Драгнею – експрем’єрка та кандидатка PSD на президентських виборах Віоріка Денчіле перестала очолювати партію відразу після програшу на президентських перегонах 2019 року.\nНовий лідер Марсель Чолаку не має за собою корупційного шлейфа. Партія також мобілізувала свій актив у регіонах – “соціал-демократичних баронів”, які тривалий час забезпечували високі електоральні результати у здебільшого сільській місцевості.\nПо-перше, нині PSD звинувачує своїх суперників з PNL у тому, що вони “переманили” на свій бік понад сотню мерів. Іронія долі полягає в тому, що саме з подачі соціал-демократів було ухвалено рішення про безкарність “політичної міграції мерів” і можливість їх переходу з однієї політсили до іншої без втрати мандата.\nПо-друге, не виправдала себе вичікувальна стратегія PSD. У соціал-демократів сподівалися на те, що на тлі пандемії коронавірусу та її економічних наслідків нинішній міноритарний уряд PNL втратить популярність, і влада сама впаде до рук PSD. Проте не так сталося, як гадалося: рейтинги PNL й справді знизилися, але не на користь соціал-демократів, а на користь виборчого альянсу румунських “єврооптимістів” у складі Союзу порятунку Румунії (USR) та Партії свободи, єдності та солідарності (PLUS).\nПо-третє, схоже, не спрацював популістський крок низки депутатів від соціал-демократів: складання повноважень за кілька тижнів до виборів.\nНа такий крок вони пішли, мовляв, для того, щоб не отримувати привілейовані депутатські пенсії. Проте, як роз’яснив прем’єр-міністр Людовік Орбан, це маніпуляція думкою виборців. Адже більшість із тих, хто склав повноваження, вже були депутатами у попередніх каденціях, а відтак депутатську пенсію все одно отримуватимуть.\nВідносно молода і перспективна політична сила (до речі, нині Дачан Чолош очолює в Європарламенті фракцію “макроністів” Renew Europe) не хоче брати на себе репутаційний тягар співпраці з соціал-демократами. Та й ідеологічно USR-PLUS ближчі до PNL: єдина причина політичних суперечностей між цими політичними силами – конкуренція за одне й те саме електоральне поле.\nДо того ж президент Румунії Клаус Йоганніс, не чекаючи на результати виборів, вже “благословив” альянс USR-PLUS та PNL у новому парламенті.\nА оскільки доопрацьовувати його було вже ніколи, на вибори народним обранцям доведеться йти за графіком – 6 грудня.\nНа свою користь націонал-ліберали планують розіграти й “американську карту”.\nСхоже, що аутсайдерами кампанії стануть Партія національної єдності (PMP) експрезидента Траяна Бесеску та PRO Romania експрем’єра Віктора Понти.\nДля Бесеску це стане неабияким ляпасом. Адже рівно 11 років тому, 6 грудня 2009 року він переміг на президентських виборах, здобувши 50,33 % голосів виборців, а нині разом зі своєю політсилою ризикує навіть не подолати 5% бар’єру до парламенту.\nТак сталося, схоже, тому, що сучасний румунський виборець у містах Румунії та у румунській діаспорі надає підтримку проєвропейським силам, орієнтованим на трансатлантичну співпрацю, а не гаслам про об’єднання Румунії та Республіки Молдова, якими спекулював Траян Бесеску.\nЩодо PRO Romania, яка утворилася з числа есдеків, які відкололися від PSD, коли побачили, на які “політичні рифи” веде “корабель партії” її корумпований очільник Лівіу Драгня, то тут видається, що цей крок вони зробили надто пізно.\nАні їхнє відмежування від PSD, ані об’єднання з АLDE колишнього прем’єр-міністра Каліна Попеску Терічану (обумовлене поганим результатом обох партій на місцевих виборах наприкінці вересня) не додало політичному проєкту голосів виборців.\nНазріває декаданс і таких проєктів, як АLDE, PMP та PRO Romania. Схоже, румуни втомилися від партій експрезидентів та експрем’єрів і натомість орієнтуються на нові політичні сили, які здобули популярність на хвилі протестів проти сваволі Лівіу Драгні.


Як вибирати готелі в Туреччині |ЯкПросто\nЯкщо ви вирішили відвідати Туреччину, заздалегідь продумайте всі деталі майбутнього відпочинку. У курортних зонах зосереджена величезна кількість готелів на будь-який смак і гаманець. Щоб не заплутатися і зробити правильний вибір, вирішите для себе, як би ви хотіли провести свою відпустку. Від цього і залежатиме вибір готелю.\nНасамперед визначте свій бюджет. У Туреччині ви знайдете готелі від 3 до 5 зірок, розраховані на туристів різного достатку. Від кількості зірок залежать такі фактори, як наявність власного пляжу, віддаленість від нього, умови проживання, тип харчування, різноманітність тих чи інших розваг, інфраструктура і т.д.\nІснують готелі, орієнтовані на молодь, на сім’ї з дітьми, на тихе проведення часу і на респектабельних туристів. Нещодавно на березі Середземного моря був відкритий готель, який приймає тільки дорослих гостей.\nБагато готелів мають власний пляж. Це, як правило, 5-ти зіркові готелі, які працюють за системою «все включено». Є, також, кілька готелів, що надають тільки сніданки. Обіди, вечері та напої там пропонуються за додаткову плату.\nНа курортах Туреччини є готелі, які мають власні пляжі, але перебувають на другій лінії. Щоб дістатися до пляжу, вам потрібно буде перейти дорогу або пройти по підземному переходу.\nМайте на увазі, що не всі пляжі Середземного і Егейського морів піщані. У Туреччині є пляжі з великої або дрібною галькою. В основному галькові пляжі розташовані в районах Кемера, Аланії та на курортах Егейського моря.\nНайдорожчі готелі знаходяться в Ларе і Белеку. У Сіде, Аланії і Кемері можна знайти готелі будь-якого рівня.\nНайбільш веселими і молодіжними готелями вважаються Club Hotel Phaselis Rose 5 *, Kaplan Paradise 5 *, Miracle Resort Hotel 5 *, Catamaran Resort Hotel 5 * та інші.\nДля відпочинку з дітьми чудово підійдуть готелі Likia World & Links Golf 5 *, Club Ali Bey Belek, Ela Quality Resort 5 *, Limak Arcadia Golf & Sport 5 *, Gloria Golf Resort 5 * та інші.\nКращими готелями вважаються Calista Luxury Resort 5 *, Delphin Palace Deluxe Collection 5 *, Mardan Palace 5 *, Maxx Royal Belek Golf & Spa 5 * і т.д.\nSensimar Belek Resort & Spa 5 * — перший готель для дорослих туристів. Він відкрився в Белеку в кінці липня 2011 року. У готель можна потрапити, якщо вам вже виповнилося 16 років.


Главу французького «Національного фронту» закидали камінням\n29.10.2014 11:38 18\nЛідера французького «Національного фронту» Марін Ле Пен закидали камінням біля супермаркету. Інцидент стався в передмісті Парижа у понеділок, 27 жовтня, проте відомо про нього стало тільки зараз.\nГрупа молодих людей чекала Ле Пен біля магазину в місті Ла-Сель-Сен-Клу.\n«Троє або четверо молодих людей уточнили у місцевих жителів, що це насправді вона», - повідомило джерело в поліції. Дочекавшись, поки депутат сяде в машину, вони почали кидати каміння в автомобіль.\nЛе Пен, яка перебувала на пасажирському сидінні, не постраждала, проте її машина отримала пошкодження, пише «Lenta.ru».\nЯк повідомляє The Local, інцидент розцінюється поліцією як акт політичного активізму або хуліганства. Затримати зловмисників поки не вдалося.\nУ вересні 2012 року у Ле Пен анулювали водійські права за порушення правил дорожнього руху. За інформацією видання 20 minutes, у період з 21 квітня 2007 року по 14 березня 2012 року на її автомобіль сім разів був складений протокол за перевищення швидкості та один - за проїзд на червоне світло. Наприкінці вересня поточного року депутат почала боротьбу за відновлення прав.\nпопередня новина ЦВК продовжить приймати протоколи ОВК з мокрими печатками наступна новина У новому Кабміні хочуть створити посаду віце-прем'єра з євроінтеграції


Фронт розвалено. Бойовики відступили від аеропорту Донецька.... - «Слобідський край»\n14.01.2015 08:32 Архів\nУкраїна вимагає від РФ вивести російські війська з української території.\nКабінет Міністрів прийняв розпорядження про передачу залізничної інфраструктури, розташованої на контрольованій Україною території Луганської області, у підпорядкування Південній залізниці.\nПропонуємо короткий огляд подій у зоні АТО за 13 січня.\nНа Луганщині посилилися обстріли, в Щасті загинув мирний житель. Крім того, поранено двох співробітників міліції, обидва доставлені в лікарню.\nСкладна ситуація зберігається в Станиці Луганській, за ніч на 13 січня бойовики тричі обстріляли райцентр з артилерії і "Градів". Ще одна гаряча точка - селище Чорнухине Попаснянського району.\nЗа день 13 січня під вогонь бойовиків потрапили 25 населених пунктів і позицій військових поблизу них. Сили АТО були обстріляні 75 разів.\nВночі 13 січня бойовики 12 разів застосували "Гради", з яких обстріляли метеовежу Донецького аеропорту, н. п. Красногорівка, Невельське, по два рази Дослідне і Піски, п'ять разів - Тоненьке. Також силами АТО за добу зафіксовано 9 фактів ведення повітряної розвідки із застосуванням безпілотних літальних апаратів над н. п. Нижня, Щастя, Волноваха, Новоселівка, Кальчик, Маріуполь і в Донецькому аеропорту.\nНачальник головного командного центру Збройних Сил України генерал-майор Богдан Бондар заявив, що ротація в Донецькому аеропорту буде проходити без огляду українських військовослужбовців російськими терористами.\nСили АТО зберегли контроль над новим терміналом Донецького аеропорту. Терористи зазнають втрат в боях за Донецький аеропорт, напередодні сили АТО захопили двох співробітників МВС Чечні.\nЗавершено евакуацію з Донбасу українців польського походження.\nПрезидент України Петро Порошенко має намір 14 січня підписати указ про чергову хвилю мобілізації.\nВ ОБСЄ визнають посилення перестрілок між бойовиками і силовиками на південному сході України, але закликають не називати це зірванням перемир'я.\nУ напрямку до Донецька в результаті ударів українських військ стався "розвал фронту" російсько-терористичних військ, бойовики відступили.\nПо дузі від Авдіївки до Ясинуватої бойовики проводять комплекс заходів щодо зміцнення інженерних загороджень і будівництва нових укріплень.\nЯк повідомляють прокремлівські російські ЗМІ, у Донецьку, Горлівці та Нікішиному нібито поновилися обстріли.\nОтримати справжній документ про освіту поки вирішили тільки тисяча школярів з окупованої території Донбасу.\nЗа інформацією Мін'юсту, близько 200 осіб зі статусом учасників АТО не воювали.\nЗ'явилося відео серії вибухів в Донецькому аеропорту.


Хмельниччина. Віхи-2012: рік ілюзій “покращення” - Незалежний громадський портал - Новини Хмельницького\nХмельниччина. Віхи-2012: рік ілюзій “покращення”\nОпубліковано: 28.12.2012 наш телеграм-канал поділитись: Facebook, Tweeter\nКалендарний папірець “2012 рік” через лічені дні стане надбанням істориків та дослідників. Саме час згадати найяскравіші моменти суспільно-політичного життя Хмельниччини. “Незалежний громадський портал” пропонує власну добірку подій, які тим чи іншим чином, вплинули на нормальний ритм роботи влади або викликали несподіваний резонанс серед подолян.\nЛизогубство року — хмельницькі бютівці написали листа Тимошенко. XV конференція Хмельницької міської організації ВО “Батьківщина”, яка відбулася 14 лютого, можливо, пройшла би повз увагу ЗМІ, якби не пересічна деталь. З вуст нардепа Лева Бірюка перед однопартійцями пролунав текст листа до ув’язненого лідера Юлії Тимошенко, що свідчить про політичну безхребетність і жагу підлабузництва. “Історія буде правдивою і на її сторінках лише згадкою промайнуть слова про псевдореформатора, у роки правління якого діяла і творилась, боролась і страждала визначна постать, шанована світовою спільнотою, політик європейського рівня, лідер українського народу Юлія Володимирівна Тимошенка, якій Божим провидінням призначено здійснити становлення Української Держави як взірця демократичного, цивілізованого і сучасного суспільства”, — уривок з епістолярного “твору” бютівців.\nГоре-оратор року — кандидат у нардепи і перший заступник губернатора Хмельниччини Вадим Гаврішко. А ось представник влади запам’ятався всій Україні своєю непересічною прихильністю до Партії регіонів. Під час парламентських виборів Вадим Гаврішко випрошував мешканців Хмельницького району віддати голоси за партію влади. “Прошу підтримати нашу політичну силу провладну, Партію регіонів на виборах 2012, 28 жовтня. Підтримаєте? Ну що вам, шкода підтримати?” — запитав він зі скорботним виглядом”.\nКруте піке року — звільнення міського голови Нетішина. У місті енергетиків стався “вибух” — у березні більшість депутатів Нетішинської міської ради відібрали мерське крісло у Ольги Омельчук. Це виявилося своєрідною рискою безуспішної співпраці нетішинської самоврядуванки і голови Хмельницької облдержадміністрації Василя Ядухи. Водночас пані Омельчук продовжує “погрожувати” недоброзичливцям про повернення на займану посаду через судові інстанції. На жаль, поки що безрезультативно.\nМистецьке розчарування року — монументальна робота Мазурів не пережила зиму. Мабуть, найбільш інвестиційний проект влади і громади — монументально-скульптурна композиція “Віра. Надія. Любов” — навесні цього року дав тріщини у прямому розумінні слова. Проект вартістю близько 5,5 млн. грн. не витримав сильних морозів і потребував поточного ремонту.\nВершник без голови року — Хмельницька міська рада позбулася Лескова, як секретаря ради. Операція “ліквідація”, яку затіяли депутати міської ради від Партії регіонів Анатолій Собко і Оксана Кольгофер, дала свої плоди. Після програшу першої і апеляційної інстанцій секретар ради, бютівець Валерій Лесков подав у відставку. Вакантне місце хмельницький градоначальник Сергій Мельник не поспішає заповнювати — він очікує касаційного вердикту у справі Лескова.\n“Прибирання” року — понад 100 літрів молока представники ВО “Свобода” розлили на сходи Хмельницької облдержадміністрації. Протест антиподів партії влади, Всеукраїнського об’єднання “Свобода” вилився у літри селянського молока на сходи головної адміністративної будівлі регіону. Цими діями опозиційна сила спробувала привернути увагу до занижених закупівельних цін на молоко. Уряд дослухався і визначив цінову “мінімалку” — не менше 2,20 грн за літр. Проте молокозаводи не всюди дотримуються правил гри.\nСімейний землевласник року — голова Городоцької РДА Володимир Вербановський став художнім прототипом Калитки. Районний чиновник відзначився нечуваною щедрістю щодо власної родини. Розпорядженням пан Вербановський виділив шістьом членам сім’ї 12 гектарів землі для особистого селянського господарства. Спочатку прокурор Городоцького району опротестував це рішення, але новоспеченому землевласнику з амбіціями ні що не заважало скористатися “допомогою товариша”. Його заступник дав другий подих земельному рішенню, яке з ласки прокурора, почило в бозі.\nДТП року — екс-голова Білогірської РДА збив на смерть двох людей. Інший виходець районної влади власноручно підписав вирок — у стані алкогольного сп’яніння (підтверджено експертизою) уночі поблизу Красилова збив на смерть 27-річного чоловіка і 22-річну дівчину. Феміда виявилася безжальною до колишнього посадовця Валентина Заріцького і засудила його на 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.\nДетектив року — дуель кандидатів у нардепи Сергія Лабазюка і Віктора Коліщака. Тонни інформаційного бруду — такої характеристики варта виборча кампанія у 188 окрузі. Претенденти на депутатський мандат не лише балували виборців усеможливими дарунками, але й влаштували телевізійно-сценічне шоу, де поряд з кандидатами з’являлися мінери, котрі розміновували готель, до якого мав стосунок один із мажоритарників; виїмка агітаційної продукції за допомогою правоохоронних органів; нецензурні висловлювання кандидата у бік журналіста; вішання ярликів “фальсифікатор” до хмельницького губернатора. Як наслідок, переможцем номінації “Народний мандат” став волочиський бізнесмен Сергій Лабазюк.\nПолітичне фіаско року — програш на виборах до ВР Партії регіонів. За підсумками виборів до парламенту, у Хмельницькій області партія влади посіла друге місце, узявши 18,6%. З короною на голові — ВО “Батьківщина”, в активі якого майже 37%. Губернаторське таврування “це помаранчеве бадилля потрібно з області викорінити назавжди” перетворилися на струшування повітря. І не більше.\nЗливання активів року — депутат облради Михайло Стадник розпродав бізнес. У минулому політично активний хлібний магнат, а тепер просто багатий чоловік Михайло Стадник позбувся бізнесового тягаря. Спочатку з лоту пішло ТОВ “Стіомі-Холдинг”, яке на Хмельниччині обробляло близько 100 тисяч гектарів землі. Покупцем стала компанія “Кернел”. А ближче до кінця року Стадник продав і продюсерський центр “Ексклюзив”. Відтепер володар медійного ресурсу молодий парламентський призовник.\nСтоматолог року — головного лікаря Хмельницької облстоматполіклініки Романа Свестуна суд поновив на посаді. Одіозний стоматолог і керівник комунального закладу, узятий есбеушниками у січні 2011 року на хабарі, здійснив неймовірні речі. Він пройшов два суди, які фактично визнали його шахраєм, але після застосування статті про амністію, звільнили з обов’язковим записом у рішенні — відновити на займаній посаді. Себто у статусі головного лікаря. Такий “подарунок” долі середовище лікарів оцінює по-різному. Слід наголосити, що провладна більшість депутатів обласної ради потирає руки поверненню Свестуна.\nКазус підприємців року — “Асоціація хмельницьких ринків” не надякується Азарову. Ніхто так бурхливо не зустрів друге пришестя Миколи Азарова на прем’єрський місточок, як громадська організація “Асоціація хмельницьких ринків”. Від її імені Микола Янович отримав щиросердечні зізнання: ““Ми переконані, що наша співпраця у питанні захисту та розвитку підприємництва з Вами на чолі Уряду України набуде нових рис, нової якості та глибини”, — написали підприємці. Ось тільки слова не дуже в’яжуться з ділом. Хмельницька область за роки правління уряду Азарова запам’яталася масштабними протестами підприємців проти нового податкового кодексу. А підприємці з руху “Вперед” тиждень зимували в наметі біля Хмельницької ОДА.\nМізки року — хмельницька учениця перемогла у престижному Міжнародному конкурсі “Олімпіада геніїв”. У червні цього року учениця Технологічного багатопрофільного ліцею (м. Хмельницький) Христина Ганзюк перемогла у престижному Міжнародному конкурсі “Олімпіада геніїв” у м. Освего (США), здобувши бронзову нагороду. У конкурсі брали участь 700 школярів із США та Європи. Хмельницький вундеркінд представила роботу “Роль природних мінеральних сорбентів у процесі очищення води та у повсякденному використанні”. Унікальність дослідження в тому, що воно проведено на місцевому Ташківському родовищі, яке розташоване у Славутському районі.\nХмельниччина. Віхи-2013: вперед, до соціального раю!\nЯдуха йде до депутатів з “покращенням”\nГострий на язик губернатор — best of the best\nГубернатору Хмельниччини було важко відповісти на запитання про його найбільшу поразку – ВІДЕО\nЯдуха збирає журналістів, аби обговорити “покращення”\nТеги: підсумки, Хмельниччина\n53 queries in 0,066 seconds.


Загибель військових: чи вразливіша українська армія під час перемир’я? - BBC News Україна\nImage caption Українській армії потрібні не лише окопи та бронежилети, але й сучасні датчики та спеціальні дрони, щоб вчасно виявляти ДРГ противника\nГенерал Хомчак відзначив, що кількість обстрілів від часу дії "хлібного перемир'я" значно зменшилась. І вони мають в основному неприцільний характер.\nВійськовий оглядач вважає, що перемир'я завжди ускладнює становище армії, за якою - держава, закони, вимоги міжнародної спільноти. І грає на користь сепаратистів, нескутих чіткими й легітимними правилами гри.\nВін також розповідає, що, за його інформацією, під час перемир'я сепаратисти змогли поповнити свій боєкомплект та особовий склад. "Робили це відкрито, з увімкненими фарами. Українські військові це все бачили".\nЗагиблі вояки споруджували взводно-опорний пункт, коли їх обстріляли. Військові, з якими спілкувалася BBC News Україна, визнають: копати окопи чи укріплювати бліндажі в бронежилеті нереально. Надто в спеку. Всі, усвідомлюючи небезпеку, під час таких робіт їх знімають. Крім того, перемир'я заспокоює, присипляє увагу.\nУ сучасній армії, надто тій, яка прагне впровадити стандарти НАТО, мали б застосовуватися спеціальні технічні засоби захисту. Вони можуть попередити про наближення ДРГ. Це особливо актуально в умовах перемир'я.\nImage caption "Ноу-хау" ДРГ сепаратистів - це обстріл мінами, прив'язаними до гранат. Така міна летить неприцільно, але в разі потрапляння в людей - ранить смертельно\nТак, на це може вплинути те, що українські розвідгрупи припинили операції в тилу ворога, під час яких збирали інформацію про розташування військ та озброєння. Знову ж таки через перемир'я та ще й на тлі зміни влади.\nОтже, в умовах перемир'я українські збройні сили мали б бути готовими до того, що зростає загроза атак диверсійних груп, їхнього проникнення в тил. Надто коли лінія фронту є умовною, як під Павлополем. Там вона - це голий степ з кількома десятками взводно-опорних пунктів ЗСУ і мінними полями.


При НАЗК розпочалося голосування за кандидатів до Громадської ради | Громадське телебачення\n03 червня, 2020 05:42\nЯк повідомляє пресслужба НАЗК, віддати свій голос можна до 20:00.\nДля того, щоб проголосувати, треба:\nперейти за посиланням на сайт НАЗК;\nнатиснути кнопку «Розпочати голосування» та поставити «пташечки» біля слів «Я не робот» та умовами голосування;\nвести свою електронну адресу, на яку буде надіслано код підтвердження. Його треба буде ввести на відповідній сторінці;\nвести мобільний номер телефону, на який надійде SMS-повідомлення з кодом підтвердження. Його так само необхідно вказати на сайті;\nобрати до 15 кандидатів, поставивши «пташечки» біля їх прізвищ, та натиснути «Проголосувати».\nУсього НАЗК пропонує 25 кандидатів, зі списком яких можна ознайомитися тут. У списку, зокрема активістка «Автомайдану» Катерина Бутко, голова громадської організації «Міжнародний антикримінальний альянс» Богдан Воронцов та аналітик із політичних фінансів руху ЧЕСНО Ігор Фещенко.\nЗа результатами конкурсу з формування складу Громадської ради голова НАЗК протягом 10 робочих днів з дня проведення голосування видає наказ про затвердження складу Громадської ради.\nНагадаємо, 29 травня відбулося голосування за кандидатів до складу Ради громадського контролю при Національному антикорупційному бюро України. Результати обіцяють оприлюднити 5 червня.\nГромадський контроль за діяльністю Нацагентства забезпечується через Громадську раду, яка складається з 15 людей та формується відповідно до результатів відкритого та прозорого конкурсу.\nКонкурс з формування складу Громадської ради проводять шляхом відкритого рейтингового інтернет-голосування громадян, які проживають на території України, у порядку, встановленому Кабінетом міністрів.\nНАЗК не підтримує закон про дозвіл не декларувати майно, записане на позашлюбних дітей\nНАЗК отримає доступ до бази з нерухомістю, щоб звіряти вартість у деклараціях\nНАЗК закликає парламентаріїв не зловживати депутатськими зверненнями в приватних інтересах\nНаціональне агентство з питань запобігання корупції закликає народних депутатів не зловживати депутатськими зверненнями для отримання загальної інформації, як от роз’яснення щодо декларування.\nНовина22 червня 2020, 10:27