100-й день року за Григоріанським календарем - до закінчення року залишилось 266 днів. Іменинники - Іван, Мануйло, Федосій. В Тунісі відзначають День жертв, у Болівії — День Конституції, в Грузії — День національної єдності.\n1940 • У відповідності з оперативним планом "Маневри на Везері", затвердженим Адольфом Гітлером ще 1 березня, почалось вторгнення німецьких військ на територію двох нейтральних держав — Данії та Норвегії. Протягом декількох годин було окуповано всю Данію і король Крістіан X оголосив про капітуляцію країни; окупація Норвегії була завершена 10 червня 1940 року.\n1989 • У столиці Грузії Тбілісі силами армії під командуванням генерала Ігора Родіонова жорстоко придушено багатоденну мирну демонстрацію, що проходила перед Будинком уряду під антикремлівськими гаслами, і у результаті надмірного застосування сили загинуло 19 осіб (з них — 16 жінок). Ці події дали поштовх до консолідації грузинського суспільства і цього ж дня через два роки Грузія проголосила відновлення державної незалежності.\n1336 - 18 лютого 1405 • Амір Тимур (Тамерлан), середньоазійський державний діяч і політик, полководець, засновник династії Тимуридів, емір (1370 — 1405 рр.).\n1802 - 19 березня 1884 • Еліас Льонрот, фінський фольклорист; записав і опублікував національний карело-фінський епос "Калевала".\n1821 - 31 серпня 1867 • Шарль Бодлер, французьский поет ("Квіти зла").\n1865 - 20 грудня 1937 • Еріх Людендорф, німецький генерал часів Першої світової війни; в 1923 році разом з Адольфом Гітлером очолював фашистський путч в Мюнхені. 155 років з дня народження.\n1898 - 23 січня 1976 • Поль Робсон, американський співак (бас), драматичний актор, громадський діяч.\n1925 - 9 серпня 2016 • Ернст Йосифович Нєізвєстний, американський скульптор російського походження. 95 років з дня народження.\n1926 - 27 вересня 2017 • Г'ю Марстон Гефнер, американський видавець, засновник журналу Playboy.\n1933 • Жан-Поль Бельмондо, французький театральний і кіноактор ("Гра в чотири руки", "Казино Рояль", "Чудовий", "Любов і французька жінка").\n1933 - 6 грудня 1994 • Джан Марія Волонте, італійський кіноактор ("Чотири дні Неаполя", "За жменю доларів", "Справа громадянина поза всякими підозрами", "Христос зупинився в Еболі").\n1938 - 3 листопада 2010 • Віктор Степанович Чорномирдін, російський політик, глава уряду Російської Федерації в адміністрації Бориса Єльцина (1995-99 рр.), посол Росії в Україні (з 2001 р.).\n585 до н.е. • Дзімму, перший імператор Японії (660-585 до н.е), синтоїстське божество, легендарний полководець. 2605 років років тому, в 126 років (нар. 13 лютого 711 до н. е.).\n491 • Флавій Зенон Ісавр, візантійський імператор (474-75, 476-91 рр.). 1529 років тому, в 56 років (нар. 435 р.).\n715 • Костянтин, 88-й папа Римський (708-715 рр.). 1305 років років тому, в 51 рік (нар. 664 р.).\n1483 • Едуард IV (Едуард Йорк), перший король Англії (1461-70, 1471-83 рр.) з династії Йорків. 537 років тому, в 41 рік (нар. 28 квітня 1442 р.).\n1492 • Лоренцо Медічі (Лоренцо Величний), правитель Флоренції (1469-92 рр.), поет ("Новела про Джакоппо"), меценат; внук Козимо Медічі-старшого. 528 років тому, в 43 роки (нар. 1 січня 1449 р.).\n1516 • Ієронім Босх (Ерун ван Акен), нідерландський живописець. 504 роки тому, в 66 років (нар. 1450 р.).\n1553 • Франсуа Рабле, французький письменник ("Гаргантюа і Пантагрюель"). 467 років тому, в 59 років (нар. 4 лютого 1494 р.).\n1626 • Френсіс Бекон, англійський філософ, письменник ("Novum Organum"), лорд-канцлер Англії (1618-21 рр.). 394 роки тому, в 65 років (нар. 22 січня 1561 р.).\n1945 • Вільгельм Франц Канаріс, адмірал, керівник німецької військової розвідки (абвер) періоду Другої світової війни. 75 років років тому, в 58 років (нар. 1 січня 1887 р.).\n1959 • Френк Ллойд Райт, американський архітектор-новатор («Будинок над водоспадом», Музей Соломона Гуггенгайма в Нью-Йорку). 61 рік тому, в 90 років (нар. 8 червня 1869 р.).\n2011 • Сідні Люмет, американський кінорежисер (Серпіко, Смертельна пастка, Сімейний бізнес, Глорія). 9 років тому, в 87 років (нар. 25 червня 1924 р.).


Уроки Сухомлинського - "Методична скарбничка" - Вчитель вчителю - Каталог статей - Вчитель вчителю, учням та батькам\n Книжка відіграє велику роль в духовному житті дітей, але лише тоді, коли дитина вміє добре читати. Що означає «добре читати»? Це означає насамперед володіти елементарним умінням – технікою читання.\n Без читання книги вголос не можна виробити твердого, стійкого вміння вільно читати й розуміти прочитане.\n Читання як джерело духовного збагачення не зводиться до вміння читати, а з цього вміння воно тільки починається. Дитина може читати вільно, безпомилково, та книжка – це часто буває – не стала для неї тією стежиною, що веде до вершини розумового, морального і естетичного розвитку.\n Вміти читати – означає бути чутливим до змісту й краси слова, до його найтонших відтінків.\n Читання – це віконце, через яке діти бачать і пізнають світ і самих себе.\n До того , як прочитати перше слово , дитина повинна почути читання вчителя, матері, батька.\n Дитина не побачить краси навколишнього світу, якщо вона не відчула краси слова, прочитаного в книжці.\n Ввійти в духовний світ учня може лише те, що відповідає рівневі його розвитку – розумового, емоційного, естетичного і водночас сприяє його дальшому розвитку. Правильно вибрати, що читати, - надзвичайно важливе завдання.\n Хай дитина прочитає небагато, та кожна книжка нехай лишить глибокий слід у її серці і в її свідомості.\n …дуже важливо, щоб дитина відчувала задоволення й насолоду від виразного читання.\n …щоб кожна дитина поступово створювала особисту бібліотеку, щоб читання ставало найважливішою духовною потребою дітей.\n З книжки починається самовиховання, індивідуальне духовне життя.\n Щоб підготувати людину духовно до самостійного життя, треба ввести її в світ книжки. Книжка повинна стати для кожного вихованця другом, наставником і мудрим учителем.\n Школа стає справжнім осередком культури лише тоді, коли в ній панують 4 культи: культ Батьківщини, культ людини, культ книжки і культ рідного слова.\n Якщо з дитинства у дитини не виховано любові до книжки, якщо читання не стало її духовною потребою на все життя, - в роки отроцтва душа підлітка буде порожньою, на світ божий виповзає, неначе невідомо звідки воно й взялося, погане.\nБендовська Наталія Андріївна, бібліотекар Монастирищенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Монастирищенської районної ради Черкаської області.\nКатегорія: "Методична скарбничка" | Додав: (11.05.2014) | Автор: Бендовська Наталія Андріївна


Наступного дня після виборів «Бориспільським експресом» скористалась рекордна кількість пасажирів | Громадське телебачення\n23 квітня, 2019 13:18\nПро це повідомляє «ЦТС» з посиланням на прес-службу Укрзалізниці.\nЗазначається, що наступного дня після голосування у другому турі виборів пасажиропотік «Бориспільського експресу» зріс на 25%. Зазвичай швидкісним залізничним сполученням до «Борисполя» щодня користуються близько 2 тисяч пасажирів.\nЗагалом, від початку запуску «Бориспільського експресу» ним скористалось 270 тисяч пасажирів. Найбільшою популярністю рельсобуси користуються у п’ятницю та середу.\nНаразі Укрзалізниця використовує 5 рельслобусів на маршруті до аеропорту «Бориспіль». Щодоби вони виконують по 27 рейсів.\nНагадаємо, 21 квітня відбулися вибори президента України, на яких, за попередніми даними, перемогу здобув шоумен Володимир Зеленський, обігнавши чинного главу держави Петра Порошенка на понад 48%.


Кислотність ґрунту. Вплив зміни клімату та інших факторів — SuperAgronom.com\nГоловна•Блоги•Кислотність ґрунту. Вплив зміни клімату та інших факторів\n13 січня 2021, 11:00 Думка експерта\nНа сьогодні існує глобальна проблема підвищеної кислотності сільськогосподарських земель, що має негативний вплив на фізіологічне функціонування культурних рослин, а також не сприяє утворенню мікробіологічної флори у ґрунті. Аграрії повинні знати тип кислотності ґрунту на землях, які обробляють, його особливості, брати до уваги значення рН, що властиві певному виду культурних рослин.\nОтже, як зміни клімату впливають на кислотність ґрунту, а також які ще фактори впливають на рівень рН?\nКислотність ґрунту — це його здатність нейтралізувати лужні розчини та підкислювати воду й розчини нейтральних солей.\n«Кисле ґрунтове середовище формується під впливом елювіальних, підзолистих, глейових, глеє-елювіальних та інших елементарних процесів ґрунтотворення. Значна частина ґрунтів успадкувала свою кислу реакцію від материнської породи. В умовах промивного і застійно-промивного водного режимів із ґрунту вимиваються лужні та лужноземельні катіони, присутність яких надає середовищу ґрунту нейтральної та лужної реакції. Інтенсивний розвиток ґрунтоутворення за елювіально-ілювіальним типом призводить до формування ґрунтів з кислою реакцією ґрунтового розчину навіть на карбонатних породах (наприклад, сірі лісові та опідзолені ґрунти на карбонатних лесах, дернові опідзолені на крейдяно-мергельних відкладах тощо)», — розповів Юрій Цапко, старший науковий співробітник Національного наукового центру «Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського».\nДоктор біологічних наук додав, що природна кислотність ґрунтів формується в процесі трансформації органічних речовин ґрунту. При низькому вмісті в рослинному опаді лужноземельних металів та білкових сполук, особливо в анаеробному середовищі, процес бродіння завершується утворенням різноманітних органічних кислот, що сильно підкислюють ґрунт, особливо, якщо в ньому відсутні нейтралізатори цих кислот. Вагоме значення у формуванні ґрунтової кислотності має й вторинне підкислення безпосередніми чинниками якого є атмосферні опади, насичені кислими продуктами техногенних викидів, мінеральні добрива, розвиток глеє-елювіальних процесів тощо.\nЮрій Дмитрук, доктор біологічних наук, професор, завідувач кафедри агротехнологій та ґрунтознавства Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, зауважив, що на території України кислі ґрунти розміщені в основному на Заході України, у зоні Полісся та Карпатах.\n«Це пояснюється двома основними чинниками: перший — підвищена зволоженість (велика кількість опадів), відповідно до якої формується промивний водний режим або періодично-промивний з процесами опідзолення та глеяння, що сприяють розвитку кислотності. Другий чинник, якщо ми говоримо про Полісся, це часто пояснюється кислим рослинним опадом (наприклад, хвойних лісів) на території природних ландшафтів. Хвоя має здатність при розкладанні підкислювати ґрунтовий розчин. Ну і в Карпатах, звісно, також в основному природні ландшафти, природні екосистеми, але карпатські ґрунти багаті алюмосилікатами», — зауважив Юрій Дмитрук.\nЗміни клімату і кислотність ґрунту\nЯк зауважує Юрій Дмитрук, зміни клімату проявляються по-різному. В більшості випадків говорять про потепління і про зростання температур, в окремих місцях\nце потепління супроводжується зростанням кількості опадів, а в деяких — їх зменшенням. Якщо буде зростати кількість опадів, то будуть посилюватись процеси опідзолення, можливо, елювіювання.\n«Внаслідок цих процесів з ґрунтового профілю вимиваються так звані «охоронці» ґрунтової родючості — катіони кальцію Ca2+. Якщо кальцій вимивається з ґрунтово-вбирного комплексу, то на порожнє місце кальцію можуть потрапляти катіони водню і починається підкислення ґрунтів», — додав Юрій Дмитрук.\nОлексій Сергієнко, керівник агроконсалтингової компанії Art FieldS, зазначає, що зміна клімату призводить до більшої кислотності опадів, адже так звані кислотні дощі, які випадають, змінюють реакцію pH. Тому певним чином зміна клімату є не основним, але одним із факторів, що впливає на зміну кислотності наших ґрунтів.\nКислотність або рН ґрунту — основа ґрунтової хімії. Як підвищити урожайність\nЮрій Цапко, доктор біологічних наук, розповів, що зміни клімату у бік аридизації призводять до підлуговування ґрунтів. У посушливі періоди вегетації рослин, тривалість яких з кожним роком збільшується внаслідок кліматичних змін, зафіксовано інтенсифікацію процесів акумуляції в опідзолених ґрунтах, яка відображається в оптимізації їх кислотності та поліпшенні кальцієвого живлення рослин за рахунок фітомеліоративного впливу культуп фітомеліорантів.\n«Встановлено, що даний факт обумовлений здатністю кореневої системи багаторічних трав (люцерни та еспарцету) до біологічної транслокації сполук кальцію з нижніх шарів ґрунту та навіть окарбоначеної породи (лесовидні суглинки) до верхніх. В подальшому накопичені сполуки кальцію (при масі коріння люцерни 9,7 т/га та еспарцету 9,9 т/га, у шарі 0-100 см чорнозему опідзоленого, зосереджено, відповідно, 148,6 та 109,2 кг/га СаО), після часткового відмирання кореневої системи, разом з рослинними рештками збагачують кореневмісний шар ґрунту кальцієм», — підсумував Юрій Цапко.\nТакож існують непрямі зв’язки між процесами потепління та зміною кислотності, тому що зміни клімату супроводжуються змінами в інтенсивності перетворення органічних решток і органічних речовин в цілому.\nЩо ще впливає на зміну кислотності ґрунтів?\nНа зміну кислотності ґрунтів в першу чергу впливає антропогенний фактор — втручання людини в життєдіяльність ґрунтів, мікроорганізмів та ін.\n«Землекористувачі, агровиробники також реагують на зміни клімату і починають впроваджувати різні агротехнології. Раз стає менше органічної речовини ґрунту, значить, вони починають більше вносити добрива. Добрива можуть в свою чергу підкислювати реакцію грунтового розчину», — додав Юрій Дмитрук.\nОлексій Сергієнко зауважує, що насамперед на кислотність ґрунтів впливає необґрунтоване азотне живлення, застосування добрив, які виділяють великий рівень водню, а це в свою чергу призводить до підвищення кислотності ґрунтів. Тобто втрата буферності, втрата родючості, втрата вмісту гумусу призводить до збільшення асоціацій мікроорганізмів, які дуже добре себе почувають в кислому середовищі.\nТакож питання обробітку ґрунту досить сильно сьогодні впливає на зміну кислотності.\n«Я не закликаю до нульового обробітку чи до strip-till як спеціаліст. Але я наголошую, щоб будь-який обробіток ґрунту був обґрунтований, професійний і правильний по відношенню до того чи іншого типу ґрунту, в тому чи іншому ґрунтово-кліматичному середовищі», — зауважив керівник агроконсалтингової компаніїArt FieldS.\nПравильна оптимізація рівня рН ґрунту\nЮрій Дмитрук, доктор біологічних наук, зазначив, що у стратегічному напрямку меліорація кислих ґрунтів передбачає формування та збереження оптимального\nагроекологічного стану кислих ґрунтів, усунення негативних наслідків природних і антропогенних навантажень, інтенсифікацію землеробства в гумідних регіонах України, ресурсозбереження та екологічну безпеку.\nТактичні (оперативні) заходи з реалізації цих стратегічних завдань доволі різноманітні. Першочергово вони включають:\nоб’єктивну діагностику агроекологічного стану кислих ґрунтів і визначення заходів для його підтримання в оптимальному режимі;\nощадливе використання добрив і меліорантів; максимальне використання місцевих кальційвмісних ресурсів;\nвирощування сільськогосподарських культур, адаптованих до кислої реакції;\nреструктуризацію посівних площ, у тому числі вилучення з застосування в рослинництві ґрунтів із сильнокислим середовищем, загальна площа яких в Україні порівняно невелика;\nмаксимальне насичення сівозміни бобовими культурами з метою накопичення у ґрунті білкових сполук з високими буферними властивостями;\nзастосування фізіологічно нейтральних і лужних мінеральних добрив;\nперехід на технологію локальної меліорації (окультурювання) та створення системи спеціальних технічних засобів на вітчизняних підприємствах для заготівлі, виробництва, транспортування і внесення у ґрунт органо-мінерального добрива-меліоранту комплексної дії.\n«Застосування ресурсозберігаючих технологій і, особливо, технології локального окультурювання ґрунтів, забезпечить значне зменшення обсягів внесення добрив та меліорантів і водночас дозволить отримувати стабільні врожаї сільськогосподарських культур високої якості. Все це відкриває шлях до її широкого впровадження в практику землеробства», — розповів Юрій Цапко, доктор біологічних наук.\nЗ огляду на агроекологічну доцільність, необхідно широко впроваджувати фітомеліоративні заходи. Вони передбачають вирощування адаптованих до кислого середовища, високотолерантних видів і сортів сільськогосподарських культур, розширення посівів багаторічних бобово-злакових трав, що здатні акумулювати у верхніх горизонтах кальцій, використання зеленого добрива з біомаси бобових культур.\n«У найближчу й віддалену перспективи обов’язково треба переходити на ресурсозберігаючу технологію локальної меліорації ґрунтів (окультурювання). В масштабах держави це дозволить зекономити енергетичні і матеріальні ресурси, які витрачають на хімічну меліорацію кислих ґрунтів, щонайменше на 40-60 %, не знижуючи величини та якості врожаю, та забезпечити чистоту довкілля», — додав Юрій Дмитрук.\nСеред комплексу технологічних операцій з вирощування сільськогосподарських культур чи не найвідсталішою ланкою є відсутність новітніх засобів механізації саме для реалізації технології локальної меліорації. Існуюча техніка конструктивно нездатна реалізувати в практиці землеробства сучасні інноваційні технологічні напрацювання.\nкислотність грунтуґрунтрН ґрунтузміни кліматувапнування грунтів\nРодючість українських ґрунтів стрімко падає: науковці б’ють на сполох\nДосвід впровадження strip-till в Україні: переваги та нюанси


Пригода з шершнем | Новости на Gazeta.ua\nчетверг, 17 октября 2019 17:05\nКоли було холодно, наші шершні залягли в гнізді над вікном веранди й запакувалися там на зиму. А ось настали дні теплі, аж шовкові на дотик, і це збило з пантелику деяких шершнів, потягнуло їх на гульки. Надвечір бачу: один упав у балію з дощовою водою й робить там дрібні хвильки з останніх сил.\nЛітом, коли їхнього брата було аж занадто багато, я б цього плавця, може, й не рятував. А тепер, коли він самотній у біді, захотілося виручити. Витягнув його, посадив на суху акацієву дощечку, а її примостив на порожнє відро. Думав, потопельник обсохне й полетить, йому звідси до гнізда недалеко, метрів зо три, якщо навскоси. Живи, кажу, й розкажи там своїм, що я хороший.\nВін обтирав передніми лапками свою мокру марсіянську голову — мабуть, щоб краще мене чути. Одначе зробив усе по-своєму, а не як я задумав. Повільно дійшов до краю дощечки й сховався під нею. Його план був розумніший мого. Одне, що він знав — сили перевитрачено на змагання зі смертю у воді. Друге — знав, що не встигне обсохнути, бо сонце майже сіло, а з ближніх очеретів вже наповзав вологий холод. А найдивовижніше — що сховався під дощечкою. Там же не тепліше — просто він передбачав, що вранці, коли згуститься туман, важкі холодні краплі з утроби того туману падатимуть вниз, і на дощечку теж, а от зісподу, під нею, буде сухо.\nЦей задум був цілком очевидним і здався мені героїчно-зворушливим: онде домівка, в межах видимості, а щоб добратись до неї, треба пережити цю ніч так, щоб не дати собі вмерти.\nПізно вночі я все згадував про нього — як про когось, хто кращий за мене.\nА вранці все сталось так, як задумано. Доки висів туман, шершень ще сидів у своїй схованці. А коли сонце піднялося — пішов додому.\nСейчас вы читаете новость «Пригода з шершнем». Вас также могут заинтересовать свежие новости Украины и мировые на Gazeta.ua\n6 Просмотров: 11763\nНаші Юрики Просмотров: 333\nПри землі Просмотров: 306\nМіміка й жести Просмотров: 846\nПерекурмішкана осінь Просмотров: 288


Ющенко може оскаржити у суді легітимність позачергової сесії Ради - Korrespondent.net\nЮщенко може оскаржити у суді легітимність позачергової сесії Ради\n24 липня 2009, 14:56\nПрезидент України Віктор Ющенко проведе консультації на предмет можливого подання до Конституційного суду стосовно конституційності та легітимності сьогоднішньої позачергової сесії Верховної Ради.\nПро це сьогодні журналістам заявив заступник глави Секретаріату Президента, постійний представник Президента в парламенті Ігор Попов.\n"Ми будемо вирішувати, чи оскаржувати сьогоднішні події по суті прийняття законів або за процедурою. Дійсно, ст.83 Конституції чітко говорить, що при скликанні позачергової сесії Верховної Ради повинен публікуватися порядок денний, а не проект. Саме тому всі прийняті сьогодні рішення сумнівні з юридичної точки зору", - сказав Попов.\nГолова Верховної Ради Володимир Литвин також не виключив, що всі рішення, які сьогодні прийме парламент, можуть бути оскаржені в суді, оскільки парламент змінив порядок денний позачергової сесії.\nЗокрема, під час пленарного засідання спікер нагадав, що згідно з Конституцією скликати позачергову сесію можна за ініціативою Президента України або 150 народних депутатів, і при цьому ініціатори повинні чітко визначити порядок денний.\nЛитвин зазначив, що фракція БЮТ, яка була ініціатором скликання сьогоднішньої позачергової сесії, до порядку денного включила 12 питань, однак це викликало блокування роботи ВР. Під час погоджувальної ради, зазначив Литвин, щоб розблокувати роботу, було прийнято рішення про зміну порядку денного і розгляд тільки п'яти питань.\n"Ми повинні усвідомлювати, що це рішення носить політичний характер, і ми порушуємо Конституцію. Ми повинні усвідомлювати, що можливе оскарження у відповідних судових інстанціях", - сказав голова ВР.\nУ свою чергу, народний депутат від БЮТ Андрій Портнов підкреслив, що Верховна Рада України може формувати порядок денний, і якщо його буде сьогодні проголосовано парламентом, то "це не буде порушенням Конституції". У відповідь Литвин ще раз зачитав норму Конституції, де мова йде про те, що позачергова сесія проводиться "із зазначенням порядку денного". Він підкреслив, звертаючись до Портнова: "Все інше - це ваші політичні міркування".\nНагадаємо, сьогодні, 24 липня, із самого ранку фракція Партії регіонів заблокувала трибуну і президію Ради, наполягаючи на першочерговому розгляді парламентом у п'ятницю законопроекту про підвищення рівня прожиткового мінімуму. Через чергове блокування Рада відклала відкриття своєї позачергової сесії. Спікер заявляв, що засідання, відкриття якого спочатку було заплановано на 10:00, перенесено на 11:00 для того, щоб узгодити питання порядку денного із лідерами фракцій.\nУ підсумку, позачергова сесія ВР відкрилася близько 11:40. Рада затвердила порядок денний, за що проголосував 361 депутат. Парламентарі запланували розглянути 5 питань: законопроекти про вибори президента, про КС, про підтримку промислового виробництва, про рефінансування банків і про стабілізацію ситуації в АПК. Незабаром Рада прийняла перше запитання: скоротила термін виборчої кампанії із виборів президента і збільшила заставу для кандидатів.\nФракція Партія регіонів погодилася не наполягати на розгляді законопроекту про підвищення соціальних стандартів. "Ми віримо вам (фракції БЮТ), що це питання буде розглянуто в серпні. Ми від цього питання не відступимо", - сказав, виступаючи в Раді, депутат від ПР Ярослав Сухий.


Dar Akal - ріад у Марракеші: опис та відгуки, ціна - Planet of Hotels\nГоловна → Африка → Марокко → Marrakech-Safi → Готелі Марракеша → Medina → Dar Akal\n32 Derb Lalla Azzouna, Medina, Марракеш, Марокко Показати на мапі (1.6 км від центру)\nРіад Dar Akal розташовується за адресою 32 Derb Lalla Azzouna в районі Medina у 16 хвилинах ходьби від центру Марракеша. Це прекрасне місце для недорогих молодіжних поїздок та ділових поїздок. Поблизу ви можете відвідати такі місця, як Мечеть Кутубія, Cyber Park та Палац Ель-Баді. До найближчого аеропорту Аеропорт Марракеш Менара - 5.2 км.\nРіад Dar Akal: інфраструктура\nНадаються такі послуги: затишний ресторан, швидкісний інтернет, доставка сніданку в номер, трансфер до/з аеропорту, тераса для засмаги, люкс для молодят, стійка реєстрації 24/7, кваліфікований масажист, ресторан.\nДля постояльців пропонується 5 номерів таких категорій: люкс, двомісний номер, двомісний номер з 1 двоспальним ліжком або 2 окремими ліжками.\nВ об'єкті розміщення для зручності гостей є: сейф, кондиціонер, фен, туалетно-косметичні засоби, робочий стіл. Серед зручностей є патіо, камін.\nУ цьому номері з традиційною червоною стелею та антикварними дверима встановлено кондиціонер і надається безкоштовний Wi-Fi. Серед інших зручностей - ванна кімната з душем та безплатними туалетно-косметичними засобами (її оформлення виконано з використанням марокканської штукатурки таделакт).\nУ цьому просторому номері класу люкс облаштовано 2 спальні та вітальню з каміном і різьбленою й розписною стелею з кедра. Серед інших зручностей - ванна кімната з 2 раковинами, душем, безкоштовними туалетно-косметичними засобами та окремим туалетом (її оформлення виконано з використанням марокканської штукатурки таделакт).\nДо послуг гостей цього номера кондиціонер і патіо. Серед інших зручностей - ванна кімната з душем та безкоштовними туалетно-косметичними засобами (її оформлення виконано з використанням марокканської штукатурки таделакт).\nПокращений двомісний номер Oualidia\nПокращений двомісний номер Ourika\nЗручності Душ, Сейф, Кондиціонер, Фен, Туалетно-косметичні засоби, Туалет, Патіо, Власна ванна кімната, Опалення, Диван, Шафа або гардероб\nЗручності Душ, Сейф, Кондиціонер, Фен, Робочий стіл, Вітальня/м'який куток, Туалетно-косметичні засоби, Туалет, Власна ванна кімната, Опалення, Камін, Окремий вхід, Диван, Шафа або гардероб\nЗручності Душ, Ванна, Сейф, Кондиціонер, Фен, Туалетно-косметичні засоби, Туалет, Власна ванна кімната, Опалення, Шафа або гардероб\nЗручності Душ, Сейф, Кондиціонер, Фен, Туалетно-косметичні засоби, Туалет, Власна ванна кімната, Опалення, Шафа або гардероб\nРозташовано поруч - Dar Akal\nПослуги - Dar Akal\nБасейни і оздоровчі послуги Масаж, Турецька/парова лазня, Відкритий плавальний басейн, Відкритий басейн (працює цілий рік), Басейн на даху\nРізне Сімейні номери, Люкс для молодят, Опалення, Кондиціонер\nУмови проживання - Dar Akal\nАвтостоянка Громадська автостоянка доступна поблизу готелю (неможливо зарезервувати місце) . За користування може стягуватися додаткова плата.\nЗверніть увагу: в разі оплати кредитною карткою іноземного банку в готелі Dar Akal стягується комісія.\nВідгуки користувачів Booking.com - Dar Akal\n9.6 Оцінки туристів Booking.com На основі 338 відгуків\nВідгуки - Dar Akal


У лікарні ім. Мечникова в Дніпрі медики рятують життя українському військовослужбовцю, важко пораненому в Донецькій області, в населеному пункті Гірське. Ворожий снайпер влучив йому в голову.\n«Ця людина вже пережила два поранення раніше, але він залишився на передовій просто тому що йому не було куди йти. І ось, 29 серпня противник знову тяжко поранив його. Куля ввійшла в скронево-тім’яну ділянку зліва, діаметрально вийшла з іншого боку черепа», – розповів Риженко.\n«Його виходжують, як рідного сина. У нього попереду довгий шлях лікування, болісних переживань і нашої боротьби за життя молодого героя. Тільки ось вдома його ніхто не чекає. А зараз тихо шиплять апарати, заглушаючи крик його душі. Адже доброта – не слабкість, а нині велика рідкість», – написав лікар.


Доктор радить, консультує, інформує - Мукачево. ДНЗ № 17\nСон як чинник збереження здоров’я дітей\nСон надзвичайно важливий для здоров’я будь-якої людини, а тим більше — для дітей. Лише ті діти, які сплять регулярно і достатньо, розвиваються нормально. Недосипання може призвести до психічних (депресія, зниження концентрації уваги, рівня розумових і творчих здатностей) і фізичних (перевтома, ослаблення імунної системи) проблем. Тому батькам варто потурбуватися, щоб сон дитини завжди був спокійним і міцним: саме такий сон сприяє збереженню як психічного, так і фізичного здоров’я.\nДля повноцінного міцного сну необхідно створити дитині відповідні умови. Кімнату перед сном обов’язково слід провітрити. Надзвичайно важливо правильно організувати місце, де спить дитина, щоб її нічого не відволікало і не турбувало.\nспальне місце не дуже велике — для дошкільника цілком вистачить 70 см у ширині та 140 см завдовжки;\nконструкція безпечна — без гострих кутів і нерівностей, з точно підігнаними одна до одної деталями.\nЩоб забезпечити дитині здоровий сон, ретельно вибирайте для неї матрац. Обов’язково зверніть увагу на його пружність (висота пружинного блоку має бути не менше 13,5 — 14,5 см), матеріали, з яких він виготовлений — скажімо, поролон не відповідає жодним санітарно-гігієнічним та екологічним вимогам.\nОформіть ліжко відповідно до уподобань вашої дитини, щоб їй було приємно у ньому і засинати, і пробуджуватися. Адже це — дуже важливі моменти у житті кожної дитини. Якщо її ранок починається з усмішки, поцілунку, дотику матусі — вона спокійна і радісна.\nТак має починатися кожен день дитини, і так само радісно він має закінчуватися. Укладання дитини спати також потребує уваги та неспішності. Добре, якщо вдасться надати цьому процесу певного порядку, чіткої послідовності, тобто перетворити його на свого роду ритуал, частиною якого можуть бути прослуховування улюбленої дитячої пісеньки, перегляд телепередачі «На добраніч, діти!» або колискова у маминому виконанні. Такий ритуал дає змогу створити атмосферу довіри, забезпечити дитині відчуття захищеності і безпечності.\nНасамперед за 30 — 40 хвилин до сну займіть дитину спокійною діяльністю: розгляданням картинок, малюванням тощо. Майте на увазі, що рухливі ігри перед сном збуджують дитину, і їй складніше заснути.\nОбов’язково дайте дитині змогу спокійно закінчити свої справи: «Уже пізно, настав час спати, закінчуй малювати, і через п’ять хвилин укладатимемося».\nНічний сон у дітей зазвичай глибокий, і суворе дотримання тиші необов’язкове. Перед нічним сном дитина має відвідати туалет, вмитися і почистити зуби. Укладаючи дитину, простежте, щоб вона акуратно склала знятий одяг, зручно вмостилася у ліжечку на правому боці. Привчайте дитину, щоб після закінчення ритуалу вкладання вона засинала сама.\nАле зважайте на індивідуальні особливості дітей: одні засинають швидко, з іншими треба посидіти, погладити їх, щось тихо пошепотіти, на кшталт: «Ручки втомилися, ніжки втомилися, всі хочуть спати... Очки закриваються... Усі відпочивають».\nДуже важливо, у якому емоційному стані перебуває сам дорослий, який вкладає дитину спати. Якщо ви квапитеся і хочете швидше приспати дитину, нічого не вийде. Як навмисно, дитина засинатиме довго, вередуватиме і проситиме то пити, то почитати тощо. Ви нервуватимете, а дитина відчуватиме, що від неї хочуть скоріше звільнитися, що вона заважає. Вона розумітиме, що хоча фізично ви поруч, але ваші думки далеко, і намагатиметься своїми вередуваннями повернути вас до себе. Якщо ви хочете, щоб дитина заспокоїлася і швидко заснула, спочатку заспокойтеся самі.\nА чи не найкраще, коли дитина засинає під мамину колискову. Навдивовижу м’яка, мелодійна й образна українська мова, ритмічність примовок, ніжний мамин голос створюють ту неповторну емоційну атмосферу, за якої дитина безтурботно солодко засинає.\nНехай же завжди єднають вас з вашою дитиною тепло і любові, ніжність і довіра...


Epiroc випускає широкий асортимент зарядних пристроїв для гірничошахтного обладнання\nУ міру того, як замовники гірничодобувної промисловості переходять на використання акумуляторних електромобілів (BEV), Epiroc випустила широкий спектр гнучких зарядних пристроїв для гірничодобувного обладнання.\nЗарядні пристрої Epiroc включають кілька різних моделей, стаціонарних і мобільних, щоб BEV могла заряджати в будь-який час і в будь-якому місці. Зарядні пристрої Epiroc мають можливість підключення, оскільки підключення зарядного пристрою дає низку переваг. Клієнти можуть легко контролювати зарядні пристрої віддалено через хмарний сервіс. Коли доступне нове програмне забезпечення або якщо система потребує будь-якої уваги, її може віддалено оновити технічний спеціаліст з обслуговування Epiroc.\nЗарядні пристрої пропонуються по всьому світу, за підтримки кваліфікованих спеціалістів Epiroc і за підтримки угод про обслуговування, доступних на різних рівнях. Портфель зарядних пристроїв включає підйомні інструменти для акумуляторів Epiroc, а також послуги експертів із проєктування зарядних пристроїв.\nНовини світу Дебют бурового верстата Epiroc Pit Viper 291\n20 Вер 2021, 09:58\nОбладнання Встановлення перфораторного буріння T45-SF - для невеликих підрядів і великомасштабних проектів\n27 Лип 2021, 09:25


Інновації на підході: Nomadic Labs запустила тестову мережу Tenderbake - Tezos Ukraine | Tezos Ukraine\nІнновації на підході: Nomadic Labs запустила тестову мережу Tenderbake\nМісяць тому ми писали про головні особливості майбутнього оновлення Florence. Але це не єдині нововведення, які можуть з'явитися в мережі Tezos. Команда TQ Tezos у своєму блозі розповіла про новий алгоритм консенсусу Tenderbake, який розробляє Nomadic Labs.\nМи підготували адаптований переклад статті TQ Tezos.\nОновлення та інновації\nЗ моменту запуску Tezos отримав п’ять оновлень протоколу. Впровадження нових функцій пройшло гладко завдяки механізму ончейн-управління. Тепер Tezos стабільно отримує оновлення раз в три місяці.\nЕволюція Tezos триває: команда Nomadic Labs недавно запустила тестову мережу Tezos на новому алгоритмі консенсусу Tenderbake. Вперше Nomadic Labs розповіла про нього в 2020 році в дослідженні «Tenderbake — рішення динамічно повторюваного консенсусу для блокчейнів». У ньому команда довела, що новий алгоритм консенсусу підлягає формальній верифікації і життєздатний.\nЗараз Tenderbake перейшов з уявного експерименту в стан майже готового економічного протоколу. Nomadic Labs тестує його, щоб виявити потенційні помилки впровадження та оптимізувати продуктивність. Ви можете спостерігати за активністю тестової мережі в блокчейн-браузері TzKT, який розробила команда Baking Bad.\nЩо таке Tenderbake і навіщо він потрібен?\nTenderbake використовує класичний BFT-алгоритм консенсусу, адаптований для роботи з великою кількістю валідаторів. Він відрізняється від поточного алгоритму консенсусу Tezos — Emmy+, який іноді називають «алгоритмом в стилі Накамото».\nГоловна перевага Tenderbake — детерміністична фіналізація блоків. В Tenderbake блок стане фінальним, як тільки вузли додадуть поверх нього ще два блоки. Це розв’язує проблему форків і «зайвих» блоків при високих значеннях затримки мережі. Після переходу на Tenderbake мережа Tezos зможе створювати блоки швидше, ніж дозволяє поточний алгоритм Emmy+. В теорії, швидкість Tenderbake досягає 1 блоку в секунду.\nTenderbake: великий крок вперед\nМережа Tezos останні 3 роки регулярно отримує оновлення, але на сьогодні Tenderbake здається найбільшим нововведенням. Практично миттєва фіналізація гарантує виконання транзакцій відразу після створення блоку. Водночас користувачі криптовалют з «алгоритмами в стилі Накамото» на кшталт Bitcoin, Ethereum і поточної версії Tezos змушені чекати кількох підтверджень блоку.\nTenderbake поки знаходиться в стадії тестування. Проте його розробка і тестування силами спільноти показують, чого можна досягти за допомогою моделі ончейн-оновлення Tezos.


Мікоз викликається патогенними грибками, які паразитують на слизовій оболонці та шкірі людини. Захворювання підступно тим, що його складно своєчасно розпізнати, тому до лікаря найчастіше звертаються пацієнти із запущеною стадією хвороби.\nМікоз поширений на шкірному покриві, зрідка грибок може вражати внутрішні органи людини. Лікування призначає тільки лікар-дерматолог після проведеного обстеження, так як захворювання може бути схожим на інші дерматологічні патології.\nСьогодні існує 400 різних видів грибкових захворювань, які можуть вражати людину. Мікоз за типом поширення на шкірі класифікують як:\nПоверхневий. Вражає слизову.\nГлибокий. Грибок поширюється під шкірою.\nВісцеральний. Вражає внутрішні органи.\nВиходячи з різновиду микоза, хворобу ділять на типи:\nРуброфітія. Грибок поширюється на міжпальцевих проміжках та стопах. Зрідка зустрічається на волосяному покриві голови та на складках шкіри. Уражена ділянка починає лущитися та червоніти. Вражаючи шкіру тулуба провокує появу червоних яскравих плям.\nМікроспорія. Захворювання передається від тварин. Зустрічається на пушковому волоссі, рідко на тілі. Уражена ділянка має запалену шкіру, на якій з’являються бульбашки та луска. Захворювання стійке до зовнішнього впливу.\nТрихофітія. Зустрічається на відкритих ділянках епідермісу. Контактний. Спалахи мікозу реєструють в основному у літню та осінню пори року. Коли людина контактує з землею та сіном, працюючи в городі. Інфекцію переносять полівки, миші та щури.\nЛишай різнобарвний. Захворювання провокує грибок фурфур малассезія. Вогнища часто виявляються на животі або грудях у вигляді рожевих плям, які пізніше змінили колір на жовтий або темний відтінок. Ділянка вкривається товстими лусочками. Згодом плями зливаються в одне велике новоутворення.\nДерматит себорейного типу. Мікоз поширений на волосяному покриві: брови, голова, вуса, борода. Іноді може паразитувати на іншій ділянці тіла. Харчується підшкірним салом. Уражена ділянка тіла покривається корочками.\nКандидоз. Викликається грибком кандида, який любить селитися в складках шкірного покриву та на слизовій, провокуючи появу червоних плям та дрібних бульбашок, що переростають в ерозії та виразки.\nМедицині відомо величезна кількість різновидів мікозу, тип якого може визначити лікар-дерматолог. Самолікування призводить до погіршення ситуації, ускладнюючи лікування.\nМікоз — дерматологічне інфекційне захворювання, яке передається при контакті з хворою твариною або людиною. Також частинки грибка, а саме його лусочки, можуть перебувати на будь-яких поверхнях та траві, якщо перед вами там знаходиться хвора людина. Лусочку грибка може принести додому кішка або собака, що пройшла по траві по якій ходила хвора тварина, або після контакту із зараженою особою. Медики виділяють кілька причин зараження мікозом:\nКонтакт з хворою на мікоз людиною або твариною.\nПопадання інфекції через рану, мікротріщину або потертість на тілі.\nВикористання предметів побуту хворої людини (рушник, гребінець, взуття).\nНехтування правилами гігієни.\nДовге лікування медикаментозними препаратами.\nЯкщо у людини імунітет працює добре, то організм самостійно справляється з інфекцією, в іншому випадку, захворювання стрімко вражає ділянки тіла, що призводить до появи сверблячих червоних плям.\nВ період інкубації грибка мікоз не проявляє ніяких симптомів, тому хвороба виявляється лише після стрімкого розмноження лишаю на шкірному покриві. Залежно від виду збудника, мікоз проявляється по-різному, однак основними симптомами є:\nПоява на тілі червоних плям, пухирців та висипу.\nЛущення вогнищ уражених ділянок тіла.\nПри ураженні стоп, може спостерігатися відшарування шкіри між пальцями.\nТакож мікоз може вражати нігті, хвороба медики називають Оніхомікоз. Хворий ніготь змінює колір, нігтьова пластина потовщується, з’являються жовті або темні плями.\nПеред початком лікування лікар дерматолог уважно оглядає вогнища ураження шкірного покриву та бере зішкріб. Після визначення збудника лабораторним методом призначається лікування у вигляді мазей та медикаментозних препаратів протигрибкової та проти сверблячої дії. При оніхомікозі використовують препарати для розм’якшення та поступового видалення нігтьової пластини. Допускається застосування народних способів лікування як додатковий метод до медикаментозної терапії.\nЯкщо мікоз своєчасно не почати лікувати, то захворювання поширюється по всьому кожному покрову, що може призвести до серйозних ускладнень.\nПри уражені мікозом волосяного покриву лікування призначають курсом до двох місяців, а при поширенні на руках та кистях — до трьох місяців. Лікування оніхомікозу в середньому триває півтора місяця.\nЩоб виключити зараження мікозом, рекомендується дотримуватися простих правил:\nДотримуватися особистої гігієни. Проводити дезінфекцію ванної кімнати, користуватися тільки своїм рушником, шкарпетками та іншими предметами побуту.\nНе спати в одному ліжку з хворою людиною.\nВибирати на літо взуття відкритого типу, для хорошої вентиляції ніг.\nУ сауні не ходити босими ногами по підлозі та не сідає на лавку, заздалегідь не застеливши її.\nПри сухості ніг користуватися кремом з сечовиною.\nНе допускати пітливості ніг, попрілостей та мікротравм.\nЯк правило, люди, що дотримуються правил гігієни, найменше схильні до грибкових захворювань, особливо, таких, як мікоз.


Багаж: Як допомогти та піклуватися про дитину, яка заїкається? | ЛОР-порушення 2021\nБагаж: Як допомогти та піклуватися про дитину, яка заїкається?\nКоли дійсно йдеться про заїкання Коли дитина дає відчуття бойових слів, докладаючи зусиль, щоб говорити. Він дуже помітно повторює звуки (ggg … пиріг) або перший склад слова (мама … мама), ненормально подовжує звуки (éééééécole). Він уникає погляду свого співрозмовника, іноді нахмурившись, тупотить ногою. У 70% випадків це порушення виявляється між 2 і 5 роками. Але це може траплятися у дітей старшого віку, які до цього говорили дуже добре, а рідше - у підлітковому віці. Коли звернутися до консультації? У 3 випадках з 4 заїкання є тимчасовим і зникає через кілька місяців. Але це також ознака тимчасових труднощів, з якими стикається дитина: ми занадто багато запитуємо під час його навчання, його темп життя занадто швидкий, оточення стає менш доступним після приходу дитини … Якщо йому не пропонується допомога, він ризикує відійти в себе. І заїкаючись, щоб оселитися назавжди. Чим швидше буде виявлено розлад до 6 років, тим легше його виправити через велику пластичність мозку в цьому віці. До кого звернутися? Коли ці мовленнєві випадки повторюються протягом декількох тижнів, вдома або в школі, не соромтеся поговорити з лікуючим лікарем або педіатром. При необхідності він може призначити логопедичну оцінку. Зверніть увагу, що не всі патологоанатоми мовної мови спеціально навчені цьому типу розладів. Ви можете попросити практикуючого поруч або звернутися до асоціації Parole Bégaiement. Чи легко виправити це захворювання? Залежно від віку та тривалості заїкання пропонуються різні підходи: програми Lidcombe, PCI (батьківський Втручання дитини) … По-перше, мовленнєвий патолог працює з родиною над факторами, які можуть втрутитися в заїкання. Іноді досить приділити дитині більше часу, щоб утримувати все в порядку. Якщо неприємності не зникають, необхідний регулярний моніторинг (щотижня). Потім робота зосереджена на аналізі мовлення, на контролі за його швидкістю та вільністю. Ми також навчаємо його грати. Як щодня підтримувати його? Перш за все, ви повинні звільнити будь-який тиск навколо нього і зайняти час, щоб його слухати. Якщо він блокує слово або кінець речення, йому роблять пропозицію допомогти йому. Ми намагаємось перефразувати його думку, запитуючи його: "Це ви мали на увазі? Тоді він матиме відчуття, що його зрозуміли. Щодня ми задаємо йому конкретні запитання, і лише одне за одним, яке допоможе йому структурувати своє мислення. І ми також розмовляємо з її коханкою, щоб вона врахувала це. У якому віці діти добре розмовляють? Усі діти навчаються у власному темпі, але найчастіше поетапно … Між 6 та 8 місяцями вони починають тріпотіть (мама, дадада …). Між 12 і 16 місяцями вони формулюють свої перші слова (додо). Потім, між 20 та 26 місяцями, свої перші речення (тато терпець) .Під час третього курсу вони повинні оволодіти рухами язика, губ та щелепи. Звуки "г", "ч" і "с" найскладніші для здобуття. У 5 років більшість уміють правильно вимовляти слова. Наш експерт: Елісабет Вінсент, логопед в Парижі, член асоціації Умовно-дострокове звільненняДля додаткової інформації: Parole Bégaiement.www.begaiement.org. Телефон : (00 33) 9 84 25 74 67. Читайте також: Заїкання: я збираюся подивитися кого? Інтерв'ю: Йоанна Фреджет розповідає, як пісня вилікувала його заїкання Заїкання: звідки вона походить і як її вилікувати? Моя дитина заїкається: чи варто консультуватися? ",


Аміачні холодильні установки пануватимуть у країнах ЄС - Нова Техніка\nНова техніка >> Статьи >> Холодоснабжение >> Аміачні холодильні установки пануватимуть у країнах ЄС\nАміачні холодильні установки пануватимуть у країнах ЄС\nВідповідно до думки експертів, у найближчі 7 років найпоширенішими холодильними установками в ЄС будуть аміачні.\nДругими за популярністю виявляться установки на двоокисі вуглецю, в основному представлені каскадними системами із зменшеною кількістю аміаку. Такі результати опитувань проведених міжнародною консалтинговою компанією shecco. Ця організація, що сприяє впровадженню дружніх для клімату технологій, має офіси в Європі та Азії.\nУ першому опитуванні взяли участь 284 експерта холодильного і кліматичного сектора, що представляють європейські компанії, в яких вже використовуються природні холодоагенти.\nТак, 23,2% респондентів вже застосовують промислові аміачні холодильні установки. Ще 23,7% зробили свій вибір на користь установок на двоокису вуглецю, а 12,3% – вуглеводневих систем. І всього 9,9% опитаних вибрали системи, де в якості холодоносія виступають вода або повітря.\nЗ досліджених восьми сфер застосування в Європі, де сьогодні використовуються холодоагенти, найнижче сумарна кількість ГФВ та ГХФВ спостерігається у промисловому охолодженні (в цілому – 30,2%). Ця цифра не просто відображає домінування природних холодоагентів у секторі промислового охолодження, а й показує відсутність перспективи для фторовмісних парникових газів.\nПри аналізі результатів рекомендувалося враховувати і очікувану відмову від використання ГХФВ у секторі охолодження і кондиціонування повітря в Європі з 2015 року, а також вступ в силу нового регламенту про фторовмісні гази, який обмежить оборот ГФВ, що, як очікується, в найближчі роки стане додатковим стимулом для переходу на холодильні установки, в яких використовується або тільки аміак, або аміак з іншим холодоносієм.\nАміак і діоксид вуглецю завоюють ринок до 2020 року\nПро свої плани переобладнати промислові установки для використання нових продуктів і послуг з аміаком до 2020 року повідомили 31,6% з 220 європейських респондентів, включаючи і тих, хто ще не перейшов на природні холодоагенти. Ще 36,9% планують перехід на діоксид вуглецю, а 17,9% – на вуглеводневі системи, яких на ринку ЄС поки немає. Очікується, що найбільший успіх чекає аміачні продукти в секторі промислового охолодження, трохи менший – у секторах промислового та комерційного теплопостачання.\nНа питання про становище природних холодоагентів на європейському ринку промислових рішень у 2020 році респонденти відповіли, що лідерство залишиться за аміачними системами, при цьому 43% представників цього сектора вважають, що аміак буде використовуватися більш ніж у половині систем, з якими вони працюють. Цікаво, що, на думку 31% опитаних, у 2020 році на частку діоксиду вуглецю доведеться від 21 до 50% ринку. Вуглеводні не отримають широкого розповсюдження, і будуть застосовуватися, в основному, там, де допустимо використання горючих холодоагентів, наприклад, в нафтохімічній галузі.\nПосилення впливу політичних стимулів на промислове охолодження\nРезультати першого опитування співзвучні відповідям, отриманим у ході іншого опитування, проведеного серед 19 постачальників систем та компонентів для європейського сектора промислового охолодження. Воно також підтвердило, що у найближчі 7 років аміак збереже панування на ринку, а основним конкурентом виключно аміачних систем будуть каскадні аміачно-вуглекислотні установки.\nУ Європі дотримуються позиції, що кількість аміаку у великих системах повинна бути зменшена заради підвищення безпеки. Ця точка зору підтримується і в інших регіонах світу. У всякому разі, виступи на саміті ATMOsphere Asia 2014 підтверджують це. На саміті представники компанії shecco розповіли про перспективи природних холодоагентів у секторі промислового холоду, як у країнах Європи, так і у світі в цілому, а японські постачальники обладнання підтвердили, що в даний час велика кількість систем, встановлених як у розвинених так і в країнах що розвиваються, переобладнуються для роботи з природними холодоагентами. Йдеться, зокрема, і про каскадні аміачно- вуглекислотні системи.\nГоворячи про зміну факторів, що впливають на позицію європейського сектора промислового охолодження, представники shecco розповіли про нові європейські норми, зокрема про терміни відмови від ГХФВ і очікуваних поправках до регламенту про фторовмісні парникові гази, які сильно позначаться на діяльності сектора промислового охолодження. У даному випадку застосовані в ЄС політичні стимули випередять вплив таких чинників, як стійкість, технологічний розвиток або вартість.\nНіна Мессон, компанія shecco


Історичні форми діалектики як вчення про універсальні зв'язки, зміни та розвиток. Діалектика й метафізика.\nІсторичні форми діалектики як вчення про універсальні зв'язки, зміни та розвиток. Діалектика й метафізика.\nПоняття “діалектика”, якщо розглядати його в історико-філософському аспекті, має декілька визначень: 1) в античній філософії поняття “діалектика” означало мистецтво суперечки, суб’єктивне вміння вести полеміку – вміння знайти суперечності в судженнях супротивника з метою спростування його аргументів. Гегель один з перших звернув увагу на таку особливість античної діалектики, підкресливши, що остання має відношення до логіки самого процесу пізнання. “Діалектику, – писав він, часто розглядали як якесь мистецтво, неначе вона ґрунтується на якомусь суб’єктивному таланті, а не належить до об’єктивності поняття”; 2) під поняттям “діалектика” розуміють стиль мислення, який характеризується гнучкістю, компромісністю; 3) діалектика – це теорія розвитку “абсолютної ідеї”, “абсолютного духу” (у Гегеля); 4) діалектика – це вчення про зв’язки, що мають місце в об’єктивному світі; 5) діалектика – це теорія розвитку не лише “абсолютної ідеї”, “абсолютного духу”, як у Гегеля, а й розвитку матеріального світу, як у Маркса, яка враховує різнобічність речей, їх взаємодію, суперечності, рухливість, переходи тощо; 6) діалектика – це наука про найбільш загальні закони розвитку природи суспільства і пізнання; 7) діалектика – це логіка, логічне вчення про закони і форми відображення у мисленні розвитку і зміни об’єктивного світу, процесу пізнання істини. Елементи такого погляду на діалектику ми знаходимо вже в античній філософії, у вченні Геракліта, Арістотеля та інших. Найбільш яскраво таке розуміння діалектики виявляється у філософії Канта і особливо Гегеля. Так, Кант розрізняє загальну і трансцендентальну логіку. Першу він вважав формальною, другу – діалектичною, оскільки остання вивчає розвиток знань і не відхиляється від їх змісту. Що ж до Гегеля, то він вперше дав всебічно розроблену систему діалектики як логіки мислення, абстрагування, створення понять; 8) діалектика – це теорія пізнання, яка враховує складність і суперечливість останнього, зв’язки суб’єктивного і об’єктивного в істині, єдність абсолютного і відносного тощо, використовуючи в цьому процесі основні закони, категорії і принципи діалектики, їх гносеологічні аспекти; 9) діалектика – це загальний метод, методологія наукового пізнання, творчості взагалі.\nОтже, діалектика як філософська концепція має ряд визначень, котрі дають уявлення про різні її сторони, різний зміст. В даному розділі мова буде йти про діалектику як про теорію розвитку, як логіку і як теорію пізнання. Відповідно до цього будуть розглянуті і альтернативність діалектики – метафізиці. Що таке метафізика?\nВ чому ж виявляється альтернативність діалектики і метафізики як двох концепцій розвитку і методів пізнання? Альтернативність метафізики і діалектики виявляється в розумінні зв’язку старого і нового, того, що є, з тим, що виникає і чому належить майбутнє; в розумінні джерела розвитку, руху, зміни; в розумінні “механізму” розвитку, способу переходу від старої до нової якості; в розумінні спрямованості розвитку; в самому стилі мислення, усвідомлення дійсності; в розумінні суті істинного знання; в розумінні і самої суті пізнання; в тяжінні першої до побудови однозначної, статичної і умоглядної картини світу, до підміни дійсно цілісного осягнення його абстрактними конструкціями, перенесенням закономірностей розвитку окремих сфер дійсності на весь світ в цілому, намагаючись дати завершену і незмінну світоглядну систему, що, з точки зору діалектики, є недостатнім і тому неприйнятним.\n21. Взасмоперехід кількості та якості в процесі розвитку. Сутність категорії "міра".\nЩоб з'ясувати суть закону взаємного переходу кількісних змін у якісні, його прояви й діяння, необхідно розкрити зміст таких категорій, як якість, кількість, властивість, міра, стрибок. Якість — це тотожна буттю визначеність. Якщо річ втрачає визначеність, то вона втрачає і свою якість. Однак таке визначення ще не дає повного уявлення про якість речі. Розрізняють якість як безпосередню визначеність, що сприймається органами чуття, і якість як сукупність суттєвих властивостей речі, що сприймається опосередковано через мислення, абстрагування. Якість і відчуття — це одне й те ж, вважав Л. Фейербах.\nКількість — філософська категорія, що відображає такі параметри речі, явища чи процесу, як число, величина, обсяг, вага, розміри, темп руху, температура тощо. За висловлюванням Гегеля, кількість — це "визначеність у межах даної якості". Спочатку кількісні зміни не зачіпають якості предмета і тому на це не завжди звертають увагу, зауважує Гегель. Якісні зміни, що відбуваються в об'єктивному світі, здійснюються лише на основі кількісних змін. Іншого шляху до появи нового просто не існує.\nУ гегелівській філософії взаємоперехід кількісних змін у якісні виступає як закон мислення, логіки. Однак суть цього закону і полягає в тому, що він має відношення не лише до мислення, логіки, а й до самої дійсності, її розвитку. Кожний перехід кількісних змін у якісні означає одночасно і перехід якісних змін у нові кількісні зміни. "Зміна буття, — писав Гегель, — суть не лише перехід однієї величини в іншу, а й перехід якісного в кількісне і навпаки".\nСтрибки здійснюються по-різному в різних сферах буття. Є дві найбільш загальні форми стрибків: а) стрибки у формі разових, одноактних змін; б) стрибки у формі поступових якісних перетворень. Приклади разових, одноактних стрибків: політичний переворот у суспільному житті; скасування віджилих форм господарювання; різного роду катаклізми у природі тощо. Приклади поступових якісних змін: виникнення нових видів тварин і рослин; становлення людини; становлення і розвиток мови.\n22. Поняття й сутність діалектичного заперечення. Категорія "зняття".\nЗакон заперечення заперечення — один із основних законів діалектики, який відображає поступальність, спадкоємність у процесі розвитку предметів і явищ об'єктивної дійсності. Вперше у філософії розгорнуту характеристику закону заперечення заперечення дав Гегель, але він тлумачив його з ідеалістичних позицій.\nВ основі закону лежить діалектичне заперечення як об'єктивний і суттєвий момент процесу розвитку. Діалектичне заперечення означає не просте знищення чи механічне відкидання старої якості, а її подолання, зняття. Воно включає момент внутрішнього зв'язку зі старим, утримання та збереження позитивного, що міститься у старій якості, і тим самим становить умову подальшого розвитку, можливість нового заперечення. Діалектичне заперечення — це насамперед зумовлена суперечливістю предмета внутрішня неминучість його якісного перетворення. Як уже зазначалося, все існуюче має свої внутрішні суперечності, які наростають, загострюються і зрештою досягають такого стану, коли подальший розвиток предмета стає неможливим без їхнього розв'язання. Процес розвитку відношення протилежностей у рамках певної суперечності має такі етапи: 1) вихідний стан об'єкта; 2) розгортання протилежностей, роздвоєння єдиного, перетворення об'єкта — набуття нового якісного стану (перше заперечення), поява нових протилежностей; 3) розгортання нових протилежностей, роздвоєння єдиного (як нової якості), перетворення об'єкта — набуття нової якості (друге заперечення), і т.д. В цьому процесі кожний з етапів виступає запереченням попереднього, а весь процес розвитку — запереченням заперечення.\nСутність закону заперечення заперечення полягає у відображенні напрямку і форми процесу розвитку в цілому. Повторимо, він відображає спадкоємність як характерну рису процесу розвитку; бо в кожному новому ступені розвитку зберігається те позитивне, що було на попередній стадії розвитку. Водночас кожний новий ступінь розвитку — це не просте, механічне поєднання позитивного змісту попередніх стадій розвитку, а перехід у вищу фазу розвитку, ствердження якісно нового, більш багатого змісту. Умовно процес розвитку можна зобразити у вигляді спіралі. Чому? Оскільки має місце повторюваність старого на вищій основі, то виявляється, що розвиток іде не по прямій, а начебто по спіралі, наближаючись з кожним циклом до старого, оскільки є повторюваність, і віддаляючись від нього, оскільки це нове.\nВажливо підкреслити, що розвиток — це складний і суперечливий процес. У ньому є і висхідна, і низхідна лінії, і прогрес, і регрес. Нелогічно виключати регрес з розвитку. Бо регрес — це теж форма розвитку, хоч і за низхідною лінією. Закон заперечення заперечення, як і інші закони діалектики, є законом будь-якого розвитку, будь-якого руху взагалі і не лише за прогресивною висхідною лінією, а й за низхідною, регресивною.\n23. Взаємозв'язок категорій "одиничне", "особливе" й "загальне".\nВивчення речей, предметів об'єктивної дійсності переконує нас в тому, що кожна річ, явище, з одного боку, має якісь строго індивідуальні ознаки, завдяки яким ми і розрізняємо ці речі, з іншого — кожне окреме, індивідуальне явище має в собі і деякі загальні ознаки, характерні для багатьох явищ. Ці об'єктивні ознаки речей і явищ відображаються в мисленні з допомогою категорій одиничного і загального. Одиничне—це окремий предмет, річ, явище, подія, факт, які характеризуються відповідними просторовими і часовими межами, відповідною визначеністю. Загальне — це об'єктивно існуюча тотожність між предметами, речами, явищами, що властива багатьом предметам, печам і явищам у рамках конкретної якісної визначеності. Одиничне існує як таке, окремо. Загальне ж не існує як таке, окремо. Всяке загальне є частинкою, елементом, стороною окремого, оскільки воно відображає останнє не повністю, не цілком, а частково — в тому, що є тотожним у предметах. Одиничне, окреме, за своїм змістом, проявом багатше від загального, яке є абстрактним. Однак загальне глибше розкриває зміст, сутність речі. Особливе — це певна сукупність властивостей, притаманних лише даному предмету. Відмінність між загальним, особливим і одиничним відносна. Кожний предмет, річ, явище являють собою єдність одиничного, загального і особливого.\nКатегорії одиничного, особливого і загального мають важливе значення в процесі пізнання. Вони відображають його рух, логіку, послідовність. Процес пізнання є сходженням від одиничного до особливого і від особливого до загального. Це неминучий об'єктивний закон пізнання.\nОднак не слід протиставляти знання одиничного знанню загального, бо це неминуче веде до помилок. Абсолютизація одиничного — шлях до емпіризму, до нагромадження фактів: скільки б ми їх не нагромаджували, без узагальнення не можна зрозуміти їхньої суті. Разом з тим, не можна перебільшувати і роль загального, бо це веде до відриву від реальності. Категорії одиничного, особливого і загального є також важливими категоріями логіки, з допомогою яких створюються поняття, узагальнення, без чого неможливе пізнання взагалі, справжнє уявлення про суть розвитку і змін. Отже, категорії одиничного, особливого і загального є одночасно і категоріями діалектики, теорії пізнання і діалектичної логіки. І ця їхня особливість стосується усіх категорій діалектики, котрі можна розглядати в трьох аспектах — онтологічному, гносеологічному і логічному.\nЗробимо загальний висновок: категорії діалектики — універсальні логічні форми мислення, в яких відображаються загальні зв 'язки, властивості й відношення, що мають місце в об'єктивній дійсності. В категоріях сконцентровані досвід і предметно-практична діяльність багатьох поколінь людського суспільства. Усі категорії діалектики можна поділити на два види: субстанційні й співвідносні. Йдеться про категорії як загальні поняття, котрі вживаються окремо, безвідносно до інших. До таких категорій належать категорії "матерія", "простір", "час", "стрибок", "міра", "суперечність" і т.д. Вони фіксують певні загальні властивості об'єктивної дійсності, але не дають безпосереднього уявлення про зв'язки цих категорій з іншими. Стосовно ж категорій співвідносних, то вони є органічно пов'язаними одна з одною, в процесі пізнання передбачають одна одну; з'ясувавши одну, не можна не враховувати іншу. До таких категорій відносять: сутність і явище, форму і зміст, можливість і дійсність, частину і ціле тощо.\nЗв'язки між ними об'єктивні, суттєві, внутрішні, загальні і повторювані. Тобто, якщо мова йде про форму, то вона неминуче передбачає і зміст; якщо ми з'ясували сутність, то лише шляхом вивчення (аналізу) явищ; якщо ми маємо наслідок, то слід з необхідністю шукати його причину. Для пізнання змісту речі, її суті, причин існування немає іншого шляху, крім пізнання її форми, конкретних проявів, наслідків і т. ін. Таким чином, співвідносні категорії діалектики дають уявлення про закономірні, необхідні зв'язки між ними як результат відображення необхідних зв'язків, що існують в об'єктивній дійсності.\n24. Взаємозв'язок категорій "явище" й "сутність". Категорія "видимість" (позірність).\nВ числі категорій матеріалістичної діалектики "сутність" і "явище" займають особливе місце. Це обумовлюється тим, що процес пізнання дійсності починається саме з вивчення явищ і далі йде до розкриття їх сутності. Під явищем ми розуміємо зовнішню сторону об'єктивної реальності, яка безпосередньо дається нашим органам чуття. Об'єктивна дійсність має і внутрішню сторону, недоступну для її прямого сприймання органами чуттів. Ця сторона дійсності називається сутністю. Вона виступає як внутрішній, повторюваний і відносно тривкий зв'язок речей і явищ. Це внутрішня основа явищ, загальне і повторюване в них. Явище ж є виявленням (проявом) сутності. Таким чином, сутність — це внутрішня природа, внутрішній спосіб існування предметів і явищ дійсності, основне відношення, що існує в предметі і між предметами, внутрішня суперечність — тобто те, що являє собою джерело руху й розвитку предмета чи предметів. Явище — це зовнішня, більш рухома сторона об'єктивної дійсності, яка є формою виразу сутності.\nСутність і явище виступають як взаємопроникаючі сторони процесу розвитку, де сутність становить основу, а явище -його конкретну реалізацію через перерви поступовості. В цьому плані сфера сутності — це сфера загального, а сфера явища - прояв одиничного. Разом ці категорії становлять діалектику втілення в речах взаємопроникаючих сторін єдиного процесу їх розвитку. Сутність і явище мають об'єктивний характер. Вони являють собою нерозривну єдність, але мають суперечливий характер. Ця суперечливість проявляється у взаємодії двох сторін\nдійсності. Сутність, яка виражає внутрішню сторону дійсності, стабільніша, загальніша. Явище виражає сутність, воно одиничне, зовнішнє, рухоміше від першої.\nПротиріччя між сутністю і явищем має вигляд суперечностей між загальним і одиничним. Воно набирає різних форм, однією з яких є їх зовнішня протилежність, що фіксується поняттям "видимість". Будучи формою явища, вона не являє собою примари, породженої фантазією суб'єкта. Це реальне явище, яке має свою об'єктивну основу. Цією основою є протиріччя самої сутності пронесу, а також суперечливий взаємозв'язок сутносте й різних систем. Поняття "видимість" може виражати й суб'єктивну ілюзію, що є результатом безпосереднього співвідношення між "емпіричним явищем" і абстрактною суттю. В.І.Ленін підкреслював, що "позірне є сутність в одному її визначенні, водній з її сторін, в одному з її моментів". Він звергав увагу на внутрішній зв'язок видимості й сутності.\nАбсолютизація видимості як сутності "в одному з її моментів" є гносеологічним джерелом перекрученого відображення дійсності. Ігнорування цього "моменту" призводить до відриву сутності від явища, що виключає можливість його природного пояснення. Пояснити видимість — значить розкрити її об'єктивну основу. Це має особливе значення в пізнанні суспільних явищ, в яких процес вираження сутності має надто складний характер, оскільки суспільна діяльність реалізується через цілепокладаючу діяльність певних соціальних сил.\nВиявлення сутності у формі видимості має свою основу в природі самої сутності. Як форма явища видимість об'єктивна, виражає сутність. Проте виражаючи сутність специфічно (в єдності з іншими факторами), вона може виступати джерелом суб'єктивних ілюзій у пізнанні, оскільки воно зупиняється на ступені безпосередньої фіксації видимості. Лише глибокий теоретичний аналіз, що грунтується на наукових методологічних принципах, розкриває дійсну суть явищ, в якій би формі вони не виступали.\nЗнання законів розвитку світу, розуміння сутності явищ природи й суспільства сприятимуть зменшенню залежності людини від природи, становленню її дійсної свободи.\n25. Взаємозв'язок категорій "причина" і "наслідок". Детермінізм та індетермінізм.\nКатегорії "причина" і "наслідок" узагальнюють і виділяють одну із конкретних і специфічних форм цього взаємозв'язку, зокрема ту, яка вказує на те, що кожне явище чи група взаємодіючих явищ породжує інші явища. Тобто, явище, яке викликає до життя інші явища, виступає стосовно другого як причина. В свою чергу результатом дії причини є наслідок. При цьому слід відрізняти причину від приводу. Привід — це подія, яка безпосередньо передує іншій події, створює можливості для її появи, але не породжує і не визначає її.\nПричинно-наслідковий зв'язок має свої особливості, завдяки чому його можна виявити й дослідити. Однією з них є певне слідування явищ в часі: причина передує наслідку. Це визначається тим, що між причиною й наслідком існує "генетичний" зв'язок. На певному ступені розвитку причина породжує наслідок.\nПроте не можна вважати, що причинно-наслідковий зв'язок установлюється лише на основі послідовності явищ у часі.\nПеревірку стосовно причинності та її обґрунтованості здійснює людська практика. Не всяка послідовність явищ у часі є зв'язком причини й наслідку. До неї можна віднести лише ту, при якій існує зв'язок породження одного явища іншим. Послідовність у часі є лише зовнішньою ознакою при-чинно-наслідкових зв'язків.\nСуттєвим моментом цього зв'язку є його необхідний характер. Це означає, що певна сукупність причин і умов викликає певні наслідки. В цьому й поля гає тотожність причин і наслідку, тобто зміни в причині ведуть до зміни в наслідку, що повторюється при певних умовах. Проте необхідний характер причинно-наслідкового\nХарактеристика причинно-наслідкового зв'язку включає в себе визнання її об'єктивного характеру, що органічно витікає із посилки про єдність матеріального світу. Субстанцією світу є матерія, що постійно змінюється й існує об'єктивно. Значить, причинний зв'язок матеріальних явищ об'єктивний, як і сама субстанція. Що стосується суб'єктивних причин історичних подій, то їх наявність не суперечить об'єктивному характеру причинності.\nМатеріалізм завжди виступав і виступає з позицій детермінізму, тобто визнання загального характеру причинності, її об'єктивного характеру. Ідеалізм же, навпаки, заперечує причинність, її об'єктивність. Так, Д.Юм зводив причинно-наслідковий зв'язок до психологічної звички, що пояснювалося його нерозумінням як ролі практики, як моменту причинності. І.Кант же вважав причинність апріорною формою мислення, яка лише вносить порядок в хаос відчуттів суб'єкта. Іноді ідеалісти просто зводять причинність до функціональної залежності та ін.\nЗаперечення причинності відбувається у формі теології, різних ідеалістичних вчень, згідно з якими розвиток у світі здійснюється не під впливом внутрішніх причин, а під впливом зовнішньої сили, яка спрямовує цей процес до наперед заданої мети.\nВ універсальній взаємодії світового цілого причина і наслідок переплітаються між собою. Звідси випливає, що наслідок може породжуватись не однією, а кількома причинами одночасно, і тому слід вияснити, як діють окремі причини, встановити основу їх взаємодії (визначальні причини).\nДіалектика причини і наслідку передбачає їх взаємо перехід, оскільки вході загального розвитку причина може виступати як наслідок попереднього (того, що його породило) явища, а наслідок виступає причиною, яка породжує певні дії.\nУ свою чергу, наслідок не залишається пасивним стосовно причини, що його породила, а активно впливає на останню. Наприклад, розвиток промисловості позитивно впливає на розвиток сільського господарства і навпаки.\nІз сказаного можна зробити висновок, що категорії причини і наслідку є необхідною умовою пізнання людиною світу.\n26. Взаємозв'язок категорій "форма" і "зміст". Співвідношення зовнішньої та внутрішньої форми в процесі розвитку.\nКатегорії "зміст" і "форма" відображають об'єктивний світ, оскільки всі предмети, процеси і явища природи та суспільства мають свій зміст і свою форму.\nЗміст — це сукупність елементів, процесів, зв'язків, які становлять даний предмет чи явище. Ця визначеність майже ідентична поняттю "сутність", оскільки категорія "зміст" тісно пов'язана з поняттям "сутність". Проте сутність абстрактніша, ширша, ніж категорія "зміст". Нею визначають головний, вирішальний, внутрішній зв'язок предметів, що становить його основу. Поняття "зміст" дещо вужче. Воно також відображає внутрішній і вирішальний зв'язок. Проте не в його найзагальнішому вигляді, а в такому, що реалізується в кожному окремому предметі (групі предметів) на певному етапі розвитку, в певних умовах. Наприклад, сутністю життя у найзагальнішо-му вигляді є процес обміну речовин у білковому тілі. Конкретний прояв цього зв'язку в будь-якій клітині чи організмі буде різним. Уданому випадку змісте проявом сутності вданій специфіці, внутрішнім зв'язком в окремому. Форма є вираженням змісту, його обумовленням. Це внутрішня і зовнішня організація змісту, спосіб його існування, який має певну визначеність, стабільність і самостійність.\nФорма нерозривно пов'язана зі змістом, а через нього — з сутністю. Підкреслюючи це, В.І.Ленінусвійчасписав: "форма істотна. Сутність формована. Так чи інакше в залежності і від сутності...".\nЯк вчить діалектика, "зміст" і "форма" знаходяться в органічній єдності, є співвідносними поняттями, які відображають дві нерозривно пов'язані взаємозалежні, суперечливі сторони буття предмета, явища, процесу. Наприклад, кожен атом речовини має своїм змістом деяку кількість елементарних частинок, що взаємодіють одна з одною і розташовані в певному порядку. Внаслідок цього формується структура -форма атома, характерна для певного хімічного елемента.\nВ живій природі форма і зміст проявляються як єдність функції і органа. В суспільних явищах всюди теж маємо справу з єдністю змісту і форми. Всезагальний характер цих категорій обумовлюється й тим, що вони є важливими формами мислення в будь-якій галузі науки.\nОсновою діалектики змісту і форми є положення про визначальну роль змісту. Саме він є ведучою, вирішальною стороною в єдності форми й змісту. Зміна й розвиток предмета чи процесу зачіпає перш за все зміст. Зі зміною змісту змінюється й форма. Сама ж зміна змісту є, звичайно, результатом внутрішніх протиріч. Про домінуючу роль змісту стосовно форми свідчить увесь розвиток суспільного життя.\nОдним словом, зміст і форма є невід'ємними сторонами речей, процесів, явищ об'єктивного світу. При цьому зміст відіграє визначальну, ведучу роль стосовно форми. Самій же формі притаманна певна самостійність і вона впливає на розвиток змісту. Будь-який зміст може проявлятися в різноманітних формах.\n27. Взаємозв'язок категорій "можливість" і "дійсність". Реальні й формальні можливості. Роль імовірності в реалізації можливості.\nПричинно-наслідковий зв'язок не вичерпує всього багатства зв'язків і відносин. Він не є єдиним усезумовлюючим зв'язком. Не всі умови перетворюються в причину. Умови створюють передумови, при яких рух, зміна може здійснюватися в різних напрямках, породжувати різний результат, тобто містить в собі можливість.\nМожливість — це система зв'язків і відносин, що зумовлюють виникнення тенденцій, передумов змін, розвитку у певному напрямку, з певними передбачуваними результатами. Це майбутнє в сьогоденні, що при певному збігу обставин може сіпати реальним фактом.\nДійсність — це реалізована можливість, передумови, втілені в реально існуючі предмети, процеси, зв'язки в їх якісній визначеності. Те. що можливість виступає як передумова, потенція, у дійсності виявляється як наявне буття. Можливість формується до дійсності, її перетворення в дійсність характеризується появою нових можливостей.\nЩоб можливість перетворилася в дійсність, необхідна наявність певних тенденцій, спрямованості розвитку і наявність відповідних умов (внутрішніх і зовнішніх). Висіяне в землю зерно містить в собі можливість появи нової рослини. Але якщо немає відповідних зовнішніх умов (достатня кількість вологи, відповідної температури) ця можливість може не перетворитися в дійсність, залишиться нездійсненою.\nМожливості бувають реальні і формальні чи абстрактні. Реальні можливості характеризуються тим, що для їх перетворення в дійсність існують чи складаються необхідні умови. Формальна чи абстрактна можливість — це можливість, реалізація якої практично виключається. Наприклад, людина має можливість полетіти в космічний простір. Для цього вже є космічні кораблі. Ця можливість уже перетворюється в дійсність у навколоземному просторі. Складається реальна можливість польоту людини на Марс, а згодом і далі. Але вона не може зробити політ за межі Галактики, тому що для цього немає відповідних засобів і для його здійснення потрібні мільйони років. Ця можливість залишається абстрактною. Проблема співвідношення реальних і абстрактних можливостей дуже важлива в практичному житті. У політиці, економіці, техніці необхідно керуватися реальними можливостями, а не надуманими, нездійсненними проектами.\nУ процесі розвитку може з'явитися одночасно кілька альтернативних можливостей. Звичайно, у дійсність перетворюється та, для якої склалися найбільш сприятливі внутрішні і зовнішні умови. Крім того, у великій кількості схожих між собою ситуацій однотипні можливості здійснюються по-різному. А багато взагалі не здійснюються. Заздалегідь неможливо визначити скільки і які конкретно можливості перетворяться в дійсність. Ступінь здійснення можливостей при наявності великої кількості однотипних ситуацій знаходить свій вираз в імовірності. Тільки велика кількість подібних умов, у яких є передумови появи певної події, може дозволити визначити ступінь реалізації такої можливості. Наприклад, тільки проаналізувавши велику кількість фактів народження дитини у певних часових і просторових рамках можна визначити імовірність народження дитини певної статі. Імовірність дає тільки наближену оцінку можливостей досягнення бажаного результату, перетворення можливості в дійсність, тому що вона зв'язана обов'язково з великою кількістю подій і безліччю умов.\n28. Категорії "необхідність" і "випадковість", "свобода" й "необхідність".\nЛюди творять свою історію, про що йшла мова раніше; суспільні відносини є таким же продуктом людей, як і вся культура, техніка тощо. Історія є діяльністю людей, їх спільнот, які переслідують свої цілі. Закони суспільного розвитку здійснюються без посередництва людей. Вони є такими ж об’єктивними, як і закони природи, тобто це об’єктивні, загальні, суттєві, необхідні, внутрішні, повторювальні зв’язки явищ суспільного життя, які відображають характер основної спрямованості розвитку суспільства.\nВідомо, що історія не повторюється, вона розвивається не по колу, а по спіралі, і навіть при поверховому аналізі повторення у ній відрізняються одне від одного, маючи у собі щось нове.\nОтже, в історичному процесі діє необхідність у формі закономірностей його розвитку. Але у ньому більшою мірою, ніж у природі, діє також «його величність випадок», адже діяльність людей визначається не лише їх ідеями і волею, а й пристрастями, бажаннями тощо. При цьому випадковості відрізняються одна від одної: з одного боку, вони є більш-менш відповідною формою прояву необхідності, сприяють виявленню певної закономірності (адже випадковість – це форма вияву і доповнення необхідності, а необхідність проявляється через випадковості), а, з другого, – коли випадковості є чимось стороннім для суспільного процесу, вторгаються в нього немов би «з боку», і вносять інколи у цей процес серйозні і навіть фатальні корективи, адже навіть найнезначніші випадковості можуть мати наслідки, і навіть значущі.\nТаке розуміння співвідношення необхідності і випадковості нічого спільного не має ні з фаталізмом, ні з волюнтаризмом.\nФаталізм (від фатум – «наперед визначений долею») має різні відтінки, між якими існують навіть суттєві розбіжності: наприклад, релігійний фаталізм, географічний детермінізм, технократичні концепції, філософія історії Гегеля тощо. Але він завжди акцентує увагу на повній визначеності чи передвизначеності історичних подій. Фаталісти стверджують, що оскільки у саморозвитку суспільства діють об’єктивні закони (тобто необхідність), то ні про яку людську активність, свободу, не може бути й мови, суспільство має пасивно очікувати, коли закони автоматично втіляться в дійсність.\nПротилежність фаталізму є волюнтаризм (від латин. волюнтарис – залежний від волі) як заперечення будь-яких закономірностей в історії. Абсолютизуючи волю суб’єкта історичної дії, свободу цього суб’єкта й відкидаючи роль і значення закономірностей розвитку суспільства, залежність людської діяльності та її результатів від об’єктивних умов, Ф.Ніцше, В.Віндельбанд, Г.Ріккерт, М.Вебер, А.Тойнбі та інші мислителі знаходились на позиціях волюнтаризму.\nСвоєрідною спробою сучасного подолання крайнощів як фаталізму, так і волюнтаризму є концепції соціальної філософії марксизму, неофрейдизму, франкфуртської школи, в яких історичний розвиток розглядається як імовірнісний процес, у якому немає абсолютів, суспільство є результатом взаємодії багатьох протидіючих та різномасштабних сил, тенденцій, суб’єктів тощо.\nВже не раз говорилося про те, що в історії активно діють люди, наділені свідомістю, волею, пристрастями й які керуються своїми інтересами, переконаннями, вірою тощо. Отже, розвиток суспільства постає як єдність двох тенденцій – свідомого і стихійного. Тобто, мається на увазі відносно свідоме використання закономірностей розвитку суспільства та їх стихійна реалізація.\n30. "Буття" як філософська категорія. Форми буття та їх діалектична єдність.\nПитання про те, як все існує, яке його буття, розглядаються в онтології. Онтологія — це вчення про суще, про першооснови буття: система найзагальніших понять буття, за допомогою яких здійснюється осягнення дійсності. Термін "онтологія" запровадив у XVII ст. німецький філософ Р.Гоклініус. Під онтологією розуміється окрема галузь філософського знання, яка досліджує сутність\nПоследнее изменение этой страницы: 2016-04-07; просмотров: 317; Нарушение авторского права страницы; Мы поможем в написании вашей работы!