Главная База знаний "Allbest" Спорт и туризм Дослідження історико-культурних ресурсів Хмельницької області\nФізико-географічна характеристика та природно-рекреаційний потенціал Хмельницької області. Історія краю, його соціально-економічні умови та стан розвитку туризму. Авторські пропозиції щодо створення мережі пізнавальних туристично-екскурсійних маршрутів.\n1. ЗАГАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ\n1.1 Фізико-географічна характеристика та природно-рекреаційний потенціал\n1.2 Соціально-економічні умови та стан розвитку туризму\n1.3 Історія краю\n2. ІСТОРИКО-КУЛЬТУРНИЙ ПОТЕНЦІАЛ ТУРИЗМУ ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ\n2.1 Пам'ятки і пам'ятні місця та їх використання в туризмі\n2.2 Музеї та музейні комплекси\n3. АВТОРСЬКІ ПРОПОЗИЦІЇ ЩОДО СТВОРЕННЯ МЕРЕЖІ ПІЗНАВАЛЬНИХ ТУРИСТИЧНО-ЕКСКУРСІЙНИХ МАРШРУТІВ\n3.1 Туристичні маршрути\n3.2 Маршрути екскурсій\nАктуальність теми. На зламі тисячоліть туризм став явищем, що увійшло у повсякденне життя майже третини населення планети. Більше того, у ХХ ст. туризм, випередивши за обсягами доходу нафтовидобуток і автомобілебудування, справедливо посів перше місце серед провідних галузей світової економіки. Згідно з прогнозами експертів ВТО, обсяги міжнародного туризму зростатимуть щороку в середньому на 4 %. За прогнозами, у 2010 р. у світі буде налічуватись понад 1 млрд. туристів. Якщо ж до обсягів зовнішнього туризму додати ще й обсяги внутрішнього туризму, то показники зростуть щонайменше втричі. Усі ці дані дозволяють назвати туризм пріоритетною галуззю світового господарства у ХХІ ст.\nНевід'ємною складовою світового туристичного процесу є вітчизняна туристична галузь. Відповідно прогнози експертів ВТО щодо розвитку туризму у світі повною мірою стосуються й України. Адже вона має надзвичайно вигідне географічне положення та геополітичне розташування, розвинену транспортну мережу, володіє значними природно-рекреаційними та історико-культурними ресурсами.\nОднією з областей, що мають найбільше туристичних ресурсів є Хмельницька область. Надзвичайно актуальною є тема історико-культурної спадщини Хмельниччини, оскільки є великі перспективи розвитку туристичної діяльності на цій території. Були опрацьовані дані за 2000 р. та за 2008 р. щодо числа туристів, обслуговуваних суб'єктами туристичної діяльності регіону яке зросло, що свідчить про позитивний розвиток туристичної діяльності в області. Це підтверджує те, що Хмельниччина є досить персективним та цікавим регіоном для розвитку туристичної діяльності в Україні, а саме тому автор і обрала темою курсової роботи "Історико-культурні ресурси Хмельницької області та їх використання в туристичній діяльності".\nОб'єктом дослідження курсової роботи є історико-культурні пам'ятки Хмельниччини та їх використання в туризмі.\nГеографічні рамки курсової роботи обмежуються територією Хмельницької області за сучасним адміністративно-територіальним поділом України.\nХронологічні рамки курсової роботи охоплюють період від палеоліту до теперішнього часу.\nДжерельна база. Під час написання курсової роботи автором було опрацьовано понад 30 джерел.\nНасамперед варто назвати багатотомні академічні праці, що дають найповнішу та всебічну характеристику досліджуваної території та, по суті, складають методологічну базу курсової роботи. Це такі видання як: "Історія міст і сіл УРСР", "Географічна енциклопедія України", "Все про Україну".\nПрирода краю ретельно досліджена у працях "Пам'ятки природи Хмельниччини" та "Поділля. Географічно-історичний нарис".\nНайповнішу інформацію про культурно-історичну спадщину містять роботи С. Гуменюка та А. Мещишина, Є. В. Панкової.\nНайскладнішим був процес збору матеріалів для характеристики розвитку туризму в Хмельницької області. Це пояснюється тим, що у вітчизняній туристично-краєзнавчій літературі немає спеціальних робіт, присвячених висвітленню цього питання. Тому автору курсової роботи довелося для характеристики туризму в Хмельницькій області опрацювати значну кількість матеріалів, вміщених в окремих збірниках наукових статей, передусім виданнях Інституту туризму ФПУ.\nЗначний масив інформації з питань використання пам'яток історії та культури вміщено у виданнях туристичного змісту, а саме путівниках, буклетах, проспектах.\nТакож були використані різноманітні Інтернет джерела.\nРешту використаних джерел наведено списком у кінці роботи.\nМетою курсової роботи є всебічне дослідження історико-культурних ресурсів Хмельницької області. Для досягнення зазначеної мети автор ставить перед собою наступні завдання:\n- дати загальну характеристику Хмельницької області;\n- дослідити та описати історико-культурний потенціал Хмельниччини;\n- запропонувати особисто складені маршрути та екскурсії по області.\nСтруктурно курсова робота складається зі вступу, трьох розділів, висновків, списку використаної літератури та джерел.\nХмельницька область (до 1954 р. - Кам'янець-Подільська область) утворена 22 вересня 1937 р. Вона розташована у західній частині України в межах Волинської та Подільської височини. На північному сході межує з Житомирською, на сході - з Вінницькою, на півдні - з Чернівецькою, на заході - з Тернопільською областями. Площа складає 20,6 тис. кв. км, що становить 3,2 % загальної площі України. Область простяглася на 220 км з півночі на південь і на 140 км із заходу на схід.\nРельєф області - в основному полого хвиляста підвищена лесова рівнина. Крайня північна частина її лежить у межах Поліської низовини, на північному заході невеликим уступом відокремлюється Волинська височина. Решта території Хмельницької області - у межах Подільської височини. Південно-західну частину області перетинає Товтровий кряж (найвища точка г. Велика Бугаїха - 409 м). Трапляються карстові форми рельєфу, зсуви, печери.\nПереважають сірі опідзолені грунти та чорноземи.\nХмельницька область відрізняється досить сприятливими кліматичними умовами. Клімат області помірно континентальний з м'якою зимою і теплим, вологим літом. Середня температура липня + 18,3, + 19,5 °, січня - 5, - 6 °. Опади по території області розподіляються нерівномірно. У північно-західній частині випадає 600-640 мм, у південно-східній - 500-530 мм на рік. Висота снігового покриву 10-16 см. З несприятливих кліматичних явищ на території області спостерігаються хуртовини (10-18 днів), ожеледиця (7-17 днів), тумани в холодний період року (35-55 днів), грози (23-33 дні), град (1-2 дні), суховії (у південно-східній частині до 7-9 днів), трапляються ранні осінні та ранні весняні заморозки.\nХмельницька область багата мінеральними ресурсами. Нині детально розвідано 260 родовищ корисних копалини, з якихексплуатується близько 100, більшість з них місцевого значення (цегляні глини, піски, вапняки і граніти для виробництва щебеня і буту). Корисні копалини державного значення представлені вапняками і глинами для виробництва цементу, каолінами для фарфоро-фаянсової галузі, гіпсом і кременем. Нові розвідані види корисних копалин: графіт, сапоніт, глауконіт, фосфорити, облицювальні граніти.\nОдним з найперспективніших напрямів розвитку мінерально-сировинної бази області є освоєння родовищ графіту, виявлені в Полонському і Шепетівському районах. Також варто зазначити, що Хмельницька область -це єдиний регіон в Україні, де розвідані родовища сапонітових глин. Найбільш вивченими є Варварівське і Таківське родовища. На півдні області на території Віньковецького району розвідані Адамівське і\nКарачаївське комплексні родовища глауконітових пісків.\nХмельницька область має потужні запаси лікувальних і столових вод. Нині розвідані та досліджені джерела мінеральних вод: Збручанське, Зайчиківське, Маківське, поблизу м. Сатанова (води типу "Нафтуся"), Полонське (радонові), Теофіпольське (типу "Миргородська"), а також у Кам'янець-Подільському та Дунаєвському районах (гідрокарбонатно-магнієво-кальцієві). Виділяють рекреаційно-оздоровчі зони: Славутсько- Шепетівська (на півночі), Хмельницько-Летичівська (у центральній частині) та Кам'янець-Подільська (на півдні).\nНа території області протікає 165 річок завдовжки понад 10 км кожна. Найбільшими є Дністер (довжина в межах області 160 км) із притоками Збруч, Ушиця, Смотрич, Калюс; Південний Буг (довжина в межах області 120 км) із притоками Бужок, Вовк, Іква; річки Дніпровського басейну - Горинь, Случ, Хомора. Живлення річок мішане з переважанням дощового та снігового. Мінералізація води гідрокарбонатно-кальцієва. Озер в області мало, переважно в басейні Горині. Найбільше водосховище - Дністровське. Споруджено 1858 ставків і водосховищ (площа водного дзеркала 22092 га), головним чином у басейні Горині та Південного Бугу, зокрема Щедрінське (1258 га), Новоставське (1168 га), Кузьминське (765 га). Водні ресурси використовують для рибальства, водопостачальних, судноплавства (Дністровське водосховище), рекреації, вони є також джерелом електроенергії.\nЗагалом по запасах водних ресурсів регіон займає 6 місце у країні. Хмельниччина розташована на південному заході Східноєвропейської рівнини в лісостеповій зоні та в зоні мішаних лісів (Полісся) і дуже різноманітна за видовим складом рослин і тварин.\nРослинність представлена понад 1500 видами. У лісах росте клен, явір, ясень, в'яз, липа, вільха, шипшина. Степова рослинність представлена трав'янистими угрупованням (ковила волосиста, осока низька, типчак борознистий, горицвіт весняний, бородач звичайний, тонконіг, сон великий, зіновать подільська) та заростями чагарників (глід, жостер, кизил, терен, малина та ін.).\nБагато рослин на Хмельниччині знаходяться на межі зникнення і тому занесені до "Червоної книги України". Серед них - мигдаль степовий, молодило руське, волошка, цибуля ведмежа, шафран, ясенець білий, рутвиця, сон широколистий, ковила весняна, підсніжник звичайний та ін.\nОкрім мальовничих краєвидів та сприятливих кліматичних умов до природно-рекреаційних ресурсів області належать ліси, які становлять 285,3 тис. га і знаходяться, в основному, на півночі області.\nТваринний світ краю представлений лісовими і степовими видами. Тут водяться 311 видів хребетних, зокрема 40 видів риб, 11 - земноводних, 10 - плазунів, 190 - птахів, 60 - ссавців, 10 - видів рептилій. Для лісових формацій характерними є вовки, лисиці, козулі, лосі, соні, кабани, вивірки, лісові куниці, вужі, жаби, тритони, багато видів жуків та комах.\nДосить поширеними є представники тваринного світу степу - зайці, тхори, горностаї, ховрахи, миші, їжаки. З птахів, живуть: ворони, ластівки, посмітюхи, щиглики, коноплянки, лелеки, граки, жайворонки, горлиці, перепели та ін. У водоймах області водяться щуки, карасі, білуги, судаки, в'юни, соми, окуні, севрюги та ін. Заповідний фонд області включає 279 одиниць: державні заказники, ботанічний сад, пам'ятки природи, 23 парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва, 4 заповідних урочища. У Хмельницькій області знаходиться національний парк "Подільські Товтри" - найбільший національний парк в Україні. Він має площу 261,3 тис. га. Мікроклімат парку формується Товтровим кряжем та каньйонами р. Дністра i його приток, тому тут створилися особливі умови для збереження рідкісних i реліктових рослин. На території НПП знайдені великі запаси мінеральних вод типу "Нафтуся", "Миргородська", "Мінська" та ін. На території парку "Подільські Товтри" наявність як унікальних рукотворних об'єктів, так і неповторних природних комплексів створили виняткові умови для розвитку туризму не тільки оздоровчого, але й пізнавального. На території парку знаходиться під охороною 129 об`єктів природо заповідного фонду, серед яких є парки і садиби різного ступеня збереження і культурно-історичної цінності, 19 археологічних пам'яток, більше 302 історико-архітектурних пам`яток. Багатство i рiзноманiтнiсть природних ресурсів та рекреаційні можливості парку можуть бути основою для створення розвиненої мережі внутрішнього та міжнародного туризму, мисливства та рибальства. Отже, значні природно-рекреаційні ресурси, які належать Хмельниччині, є достатньою базою для розвитку туризму у цьому регіоні.\nДо складу Хмельницької області входять 20 районів; також налічується 13 м., у т. ч. 6 обласного значення; 24 селища міського типу; 1452 села.\nОбласним центром регіону з 1941 р. є м. Хмельницький. Він займає площу 52 кв. км. Його населення нараховує 257,8 тис. жителів на 1 лютого 2009 р. Найбільші міста Хмельниччини - Кам'янець-Подільський, Шепетівка, Славута, Староконстянтинів, Нетішин.\nУ Хмельницькій області на 1 лютого 2009 р. проживало 1340,4 тис. осіб. Середня густота населення 69 осіб на 1 кв. км. Розміщення на території області є досить нерівномірним, найгустіше заселені центральні та південні райони. Національний склад населення досить однорідний: українці становлять 90,4 % , росіяни - 5,8 %, інші національності - 3,8 %.\nГосподарство Хмельницької області є важливою складовою частиною народногосподарського комплексу України. В області виробляється велика частина промислової і сільськогосподарської продукції від загального виробництва в Україні.\nСеред галузей виробництва провідне місце належить промисловості. Переважають галузі, які мають високу трудомісткість, низьку і середню матеріаломісткість. Це зумовлено тим фактором, що область має велику кількість трудових ресурсів, але відчуває значний дефіцит багатьох видів сировини, матеріалів і палива.\nУ структурі промислового виробництва регіону найбільшу питому вагу мають електроенергетика, харчова промисловість, машинобудування і металообробка, промисловість будівельних матеріалів. У виробництві товарів народного споживання частка продовольчих товарів становить близько 85 % від усього виробництва.\nПровідне місце у господарстві області займає харчова промисловість.\nВиділяються: цукрова, спиртово-горілчана, борошномельна, молочна.\nВажливе місце в господарстві Хмельницької області займає агропромисловий комплекс. На її території знаходиться майже 4 % всіх сільськогосподарських угідь Украйни. В області виробляється на кожну людину значно більше, ніж у країні, зерна, картоплі, м'яса та молока.\nРослинництво тримає першість серед галузей сільського господарства в області. Воно дає 50,5 % від обсягу сільськогосподарського виробництва. Найбільші посівні на території краю займають зернові культури, а серед них - озима пшениця. Вирощують також: ячмінь, горох, овес, гречку, кукурудзу та ін.\nТваринництво області базується на природних пасовищах, відходах харчової промисловості, виробництві комбікормів. Скотарство та свинарство є найважливішими галузями сільського господарства, вони дають 90 % тваринницької продукції в області. Також досить розвинуті рибництво, бджільництво, птахівництво, кролівництво та вівчарство.\nТранспорт - галузь господарства, яка має значний вплив на розвиток всіх галузей, у т. ч. туризму. Тому важливе значення має положення Хмельницької області на транспортних шляхах, що зв'язують основні промислові райони України (столичний, Харківський, Придніпров'я, Донбас) та Росії, а також чорноморські порти із західноукраїнськими областями, країнами Центральної і Західної Європи.\nЗ півночі на південь область перетинають ряд автомобільних шляхів, які дають вихід на Білорусь і країни Балтії, Молдову і країни Південно-Східної Європи. Автомобільний транспорт займає провідне місце за величиною перевезень серед усіх інших видів у області. На її території довжина доріг складає близько 7 тис. км. Вони забезпечують міжобласні і внутрішньообласні зв'язки.\nВажливе місце у вантажо- та пасажироперевезеннях, як у внутрішньо обласних, так і транзитних, займає залізничний транспорт. Довжина залізничних шляхів в області складає 740 км. Найбільш густо розмішені залізниці у центральній і північній частинах області, найменш - у південних районах. Найважливіші та найбільші залізничні вузли - Хмельницький, Шепетівка, Гречани.\nТрубопровідний транспорт представлений в області газопроводами ("Союз", Дашава - Київ, Уренгой - Ужгород) та нафтопроводом.\nАвіаційний транспорт використовується загалом для перевезення пасажирів. Хмельницький має сполучення з такими великими містами як Київ, Львів, Вінниця, Одеса, Сімферополь та ін.\nРічка Дністер, хоч і є судноплавною, але не має суттєвого значення для зв'язків з іншими регіонами. Нею здійснюються перевезення переважно будівельних матеріалів (гравій, галька, пісок).\nКультурне обслуговування населення Хмельницької області здійснюють 1,2 тис. бібліотек, 1,3 тис. закладів культури клубного типу, музеї, три театри та філармонія, кінотеатри.\nТуризм є надзвичайно важливою складовою частиною господарського комплексу області. Простежуючи динаміку туристичних потоків, слід зазначити, що протягом чотирьох років, починаючи з 2000 р., чисельність обслуговуваних туристів в області зростала. Зокрема, у 2000 р. чисельність туристів, обслуговуваних суб'єктами туристичної діяльності Хмельниччини, становила 27336 осіб, а вже у 2004 р. - 39928 осіб. З 2005 р. спостерігається зменшення обсягів турпотоків. Згідно зі статистичними даними за 2007 р. в області працювали 83 туристичних підприємства, які надали свої послуги 29120 споживачам. З них чисельність іноземних туристів становить 1412, охоплено внутрішнім туризмом 16360 осіб та 11348 екскурсантів.\nАвтор курсової роботи вважає, що це зменшення туристичних потоків в області спричинене тим, що нині в регіоні спостерігається недостатність інформаційно-рекламного забезпечення, закладів відпочинку та харчування, нестача висококваліфікованих кадрів у туристичній сфері.\nЗ метою ефективного використання потенціалу області, розвитку та зміцнення інфраструктури на Хмельниччині була прийнята "Програма розвитку туризму в Хмельницькій області на 2003 - 2010 рр.".\nЗагалом, можна сказати, що Хмельницька область має досить розвинену транспортну мережу, потужні промисловий та сільськогосподарський комплекси. Ці фактори, на думку автора, позитивно позначаться на відвідуванні регіону туристами.\nЗаселення Хмельницької області, як і всієї території України бере свій початок з часів первіснообщинного ладу (раннього палеоліту). Значення у формуванні та заселенні території Хмельницької області мали всі великі і незначні історичні події, що відбувалися по всій подільській землі, зокрема: первіснообщинний і утворення феодального ладу, виникнення торгівлі і ремесел, формування князівств і монголо-татарська навала, утворення і розпад Київської Русі, панування на цій території Литви і Польщі, приєднання до Росії.\nНайдавніша палеолітична стоянка відома поблизу с. Врубівці Кам'янець-Подільського району (бл. 300 тис. р. тому). У добу середнього і пізнього палеоліту первісні мисливці почали заселяти територію сучасного Поділля. Найдавніші поселення цього періоду знайдені у с. Калачківці, Китайгород та Стара Ушиця Кам'янець-Подільського району.\nУ ІV - ІІІ тис. до н. е. Наддністрянщину і Надбужжя населяють нащадки неолітичних племен - носіїв трипільської землеробської культури. Загалом у Хмельницькій області відомо близько 150 таких пам'яток.\nЗ початку І тис. н. е. цю територію заселяють ранньослов'янські племена, які входили до складу антського племінного союзу. На базі цих племен утворилася Київська Русь (ІХ - ХV ст.). До її складу на території Поділля увійшли племена уличів і тиверців.\nЗ посиленнями феодальної роздробленості стародавньої Русі і виникненням окремих удільних князівств у кінці ХІ ст. на Наддністрянщині утворюються Теребовлянські князівства, а згодом, у 1141 р. - Галицьке. У 1199 р. внаслідок об'єднання Теребовлянського і Шумського князівств вся територія сучасного Поділля увійшла до Галицько-Волинського князівства. Після загарбання краю ординськими племенами у 1246 р. князівство змушене було визначати свою залежність від Золотої Орди. Край було поділено на округи, населення яких платило величезну данину. Спустошувалися села і міста, руйнувалися фортеці. Ця трагічна сторінка в історії Хмельниччини, як і всієї Русі, тривала понад сто років.\nПісля Кревської унії, укладеної в 1385 р. між Польщею і Литвою, посилився наступ польських феодалів на українські землі. У 1439 р. внаслідок гострої боротьби між Польщею, Литовським князівством і Угорщиною захоплені ними землі Західного Поділля оголошуються окремим Подільським воєводством з центром у Кам'янці.\nЗ середини ХV ст. частішають спустошливі кримсько-татарські напади на Поділля.\nНа церковному соборі у м. Бересті 1596 р. була ухвалена Берестейська унія. До соціально-економічного додалося національно-релігійне гноблення, що викликало на Хмельниччині хвилю народних протестів проти польської шляхти і місцевих поневолювачів, наростання визвольного руху. Це знайшло вияв у селянсько-козацьких повстаннях, які почалися з кінця XVI ст.\nЗа Андрусівською угодою 1667 р. більша частина Правобережної України і Східна Галичина, у т. ч. сучасна Хмельниччина, залишилися за Польщею. Протягом ХVІ - ХVІІ ст. однією з форм антифеодальної боротьби були масові втечі селян із загарбаних Польщею земель у південні степи до козаків.\nУ наступні десятиріччя територія стає ареною безперервних військових сутичок, жорсткої боротьби за сфери панування. У 1672 р. трьохсоттисячне турецьке військо захоплює Подільське воєводство. Проте в 1699 р. за Карловським трактатом ці землі знову відійшли до Польщі.\nУ квітні 1793 р. землі Поділля у складі Правобережної України були приєднані до Росії і утворилися Ізяславське і Брацлавське намісництва та Кам'янецька область. У 1797 - 1803 рр. відбулося укріплення повітів, із яких Кам'янецький, Летичівський, Проскурівський, Ушицький охоплювали більшу частину сучасної Хмельницької області.\nСоціально-економічне і національно-релігійне гноблення викликало хвилю народних протестів. Найвизначніший визвольний рух на території Хмельниччини тривав протягом 1813 - 1835 рр. і пов'язаний з іменем Устима Кармелюка. Ще у 1905 р. відбулося 219 селянських виступів.\nХмельницька область, як і всі інші сільськогосподарські зони України, зазнала відчутних втрат у людності внаслідок примусової колективізації і особливо голоду в 1932 - 1933 рр.\nУ роки перед Другою світовою війною Хмельниччина з прикордонної стала внутрішньою областю держави. Вузька смуга Чернівецької області на півдні відокремлювала її від Молдови (10 км по прямій лінії) і Румунії (24 км), значно далі відсунулися межі Польщі (165 - 240 км).\nУ сучасних межах область існує з 22 вересня 1937 р., коли ухвалою ВЦВК СРСР була створена Кам'янець-Подільська область. У травні 1941 р. обласний центр був перенесений у м. Проскурів, але війна 1941 - 1945 рр. зупинила цей процес.\nПід час Великої Вітчизняної війни фашистські війська винищили та вивезли на каторжні роботи близько 600 тис. жителів Поділля. Багато міст і сіл перетворилися на руїни. На території краю вели боротьбу з німецьким ворогом п'ять партизанських об'єднань, десятки окремих загонів і сотні підпільних груп. У січні-березні 1944 р. Хмельниччина була звільнена від фашистських загарбників.\nВідновлення господарства в післявоєнному періоді відбулося досить швидкими темпами, вже до кінця 1950 р. було введено в дію близько 440 промислових підприємств. Валова продукція промисловості досягла 95 % довоєнного рівня.\nУ січні 1954 р. на честь видатного державного діяча і полководця Богдана Хмельницького та на честь трьохсотріччя возз'єднання України з Росією м. Проскурів було переіменовано на Хмельницький, а область з Кам'янець-Подільської на Хмельницьку.\nЗа значні досягнення в галузі сільського господарства 16 лютого 1958 р. область була нагороджена орденом Леніна.\nПіслявоєнні роки відзначаються подальшим розвитком усіх галузей промисловості. Якщо в 1951 р. підприємства області досягли довоєнного рівня мвипуску продукції, то протягом 1951 - 1970 рр. працювати почало понад 100 нових промислових підприємств. В області почали діяти багато заводів, вироби яких експортувалися до 50 країн світу.\nЗростала матеріально-технічна база у сільському господарстві. Галузь з кожним роком технічно вдосконалювалась, що позитивно позначилося на рівні рентабельності господарства.\n24 серпня 1991 р. Верховна рада прийняла Акт проголошення незалежності України, а 1 грудня 1991 р. більшість жителів Хмельницької області проголосували за повний суверенітет держави.\nУ 1994 р. відбулася ще одна подія важлива для області, але вже економічного характеру, а саме, вперше з часів незалежності вдалося приборкати спад промислового виробництва. Базовими обрані показники 1990 р. У 2001 р. Хмельниччина була однією з перших областей в Україні, яка досягла цих показників. Аграрна реформа позитивно впливала на відродження сіл. Оздоровлення економіки увінчалося відкриттям нових соціальних програм і пожвавлені будівництва.\nПроаналізувавши усі ці дані, автор курсової роботи дійшла висновку, що Хмельницька область має потужний природний потенціал, сприятливі соціально-економічні умови та цікаве історичне минуле, що є основою для успішного розвитку туризму.\nІсторико-культурні ресурси Хмельницької області є важливою складовою туристично-рекреаційного потенціалу. Вони відзначаються великою різноманітністю і включають археологічні та історичні об'єкти, середньовічні фортифікаційні споруди і печерні міста, культові об'єкти, палацові ансамблі, місця історичних подій, а також специфічні особливості культури і побуту українців та інших народів, що населяють територію краю.\nЗагальна кількість пам'яток на Хмельниччині складає 2015 одиниць. На державному обліку перебуває 387 пам'ятки.\nСтаровинне м. Кам'янець-Подільський - місто зі світовою славою, яке називають перлиною Поділля, знамените як місто-фортеця, історичний музей під відкритим небом, культурно-туристичний центр Хмельниччини. Перша згадка про Кам'янець датується 1062 р. За свою багатовікову історію місто пережило немало розрух та перебудов, але, не зважаючи на це, зберегло свою архітектурну неповторність. У місті 175 будівель перебувають на державному обліку як пам'ятки архітектури. З них мають національне значення 121 пам'ятка, та регіональне - 54. За цим показником м. Кам'янець-Подільський посідає третє місце в Україні.\nМісто неможливо уявити без знаменитого Старого замку, розташованого на скелястому мисі р. Смотрич. Перші муровані укріплення, що виникли на цьому місці, датуються ІІ - ІІІ ст. і пов'язуються з періодом Траянових війн, зокрема, з римською окупацією цього краю. Збереглися Мала Південна і Денна башти оборонного муру XIІ - XIIІ ст. У XIV - середині XV ст. були зведені башти Чорна, дві Комендантські, Водяна, Мала Західна, Ласька, Тенчинська, Ковпак, Папська або Кармелюкова. У середині XVI ст. до них додалися Нова Східна і Нова Західна башти, східний замковий мур із брамою і підземною галереєю та інші споруди.\nНа початку XVIІ ст. з західного боку фортеці на відстані 23 м від Старого замку, споруджені фортифікації Нового замку.\nСтарий замок з'єднується з островом Старого міста Замковим мостом, який у 1672 р. був сильно пошкоджений під час турецького штурму. У 1685 - 1686 рр. турки здійснили його кардинальну реконструкцію, чим пояснюється назва мосту - Турецький.\nМогутність Кам'янецьких укріплень вражала численних мандрівників. За свою багатовікову історію місто-фортеця було взяте лише двічі: у 1393 р. литовським князем Вітовтом і в 1672 р. турецькими військами.\nКультове будівництво у Кам'янець-Подільському представляє своєрідну архітектурну енциклопедію різних стилів і епох. Місто було населене представниками трьох общин - українців, вірмен і поляків, кожна з яких мала по декілька храмів. У період розквіту середньовіччя, тут існувало понад 30 культових споруд, з яких збереглося лише 13.\nУ західній у центрі розташована площа Польський ринок. Найдавнішими пам'ятками архітектури Старого міста історики вважають православний Воскресенський монастир (ХІІ ст.) і вірменську Благовіщенську церкву (ХІІІ ст.).\nЩе одна споруда, що прикрашає Ринкову площу - тріумфальна брама, яка веде до садиби кафедрального Петропавлівського костьолу. Вона була споруджена в 1781 р. на честь приїзду до міста короля Станіслава Августа, про що свідчить напис над аркою.\nБудівництво Петропавлівського костьолу розпочалося ще в XV ст., упродовж століть він неодноразово змінювався. Одна з найцікавіших прибудов у вигляді мінарету з'явилася в кінці XVII ст., за часів турецького панування. Тут же, у каплиці Радників - надгробок Лаури Пшездецької з Чорного Острова. Виготовлений В. Бродським у 1874 - 1876 рр.\nОдна з найцікавіших споруд Кам'янця - Ратуша. Час її зведення припадає на XVI ст. Вона складається з двох частин - двоповерхової споруди та восьмиярусної вежі-дзвіниці. Колись вони стояли окремо на відстані 3 м одна від одної, але після пожежі 1616 р. їх об'єднали в єдиний ансамбль.\nОкрасою вежі є годинник, уперше встановлений ще у XVIII ст. Він мав два дзвони, які 1753 р. відлив з міді та срібла відомий львівський майстер Теодор Полянський. Ця пам'ятка має ще одну назву - Будинок польського магістрату. Адже тут до 1793 p. розміщувався цей польський керівний орган.\nУ 1870 - 1917 pp. у Ратуші розміщувалося міське поліційне управління, а підвали використовували для попереднього ув'язнення затриманих. Тому навіть вулиця, яка вела звідси до Губернаторського майдану, називалася Поліційною.\nУ 1967 р. другий поверх Ратуші став однією з філій історичного музею-заповідника. Там постійно відбуваються мистецькі виставки.\nНеподалік від Ратуші знаходиться францисканський монастир, костьоли домініканок та тринітаріїв. Православні церкви, в основному, знаходяться у руських кварталах Старого міста. Найкрасивіша з них - дерев'яна Хрестовоздвиженська церква - існує з 1672 р. Чудова подільська церква, добре відома і добре збережена завдяки тому, що знаходиться під стінами Кам'янецької фортеці. Вузька прибережна смуга р. Смотрич, де знаходиться церква, належить до урочища Карвасари. У кінці XVII ст. церква була вже дуже стара, і тому в 1799 - 1801 рр. замінена новою дерев'яною одноверхою спорудою, що існує донині. Дзвіниця церкви споруджена в 1863 р.\nНайстаршою вважається оборонна Миколаївська церква, що знаходиться біля руїн вірменського костьолу. Товщина стін церкви - до 1,5 м. рекреаційний туризм екскурсійний маршрут\nУ стіну вмурований, за вірменським звичаєм, камінь-хачкар, датований 1544 р. Також там знаходиться храм Олександра Невського, його зводили за типовим проектом на честь сторіччя приєднання Поділля до Російської імперії у 1893 р.\nУ центральних кварталах міста знаходиться комплекс Домініканського монастиря (заснований в XIV ст. і остаточно сформований у середині XVIII ст. у стилі барокко, архітектор Ян де Вітте).\nУсі згадані пам'ятки включені до національного історико-архітектурного заповідника „Кам'янець". Він набув статусу заповідника в 1928 р. Його площа становить 121 га. Це передусім Старе місто, затиснене в петлі р. Смотрич, а також прилеглий каньйон Смотрича, Замковий міст, комплекс Старого й Нового замків.\nУ Кам'янця-Подільського велике і перспективне майбутнє. Тисячі туристів відвідують це прекрасне місто, цей унікальний музей просто неба, який зберігає пам'ять про минулі часи та приховує ще багато нерозгаданих таємниць.\nСтарокостянтинів місто засноване князем Костянтином Острозьким на місці колишнього с. Коліщинець, історія його налічує 800 років. Розташоване місто на двох річках Ікопоть та Случ. Староконстантинів був складовою частиною історичної Волині, він разом з однойменною волостю у XVI - XVIII ст. належав до Луцько-Острозької єпархії святої Української Православної церкви.\nБудівництво розпочалось із замку на місці давнього городища, там, де Ікопоть і Случ створювали захисний водяний простір. Замок та місто біля нього були обнесені високими земляними валами. При в'їзді в місто вибудувано муровані двоповерхові сторожові вежі, в нижніх поверхах яких знаходились ворота, а перед ними - в'їзні мости.\nКнязівський двоповерховий палац вибудуваний на берегах р. Случ. На півночі його будова розпочиналась церквою Святої Трійці, з якої можна було пройти в палац. На нижньому поверсі князівського палацу знаходились склади для зброї, боєприпасів, харчові запаси і інше, необхідне для довготривалої оборони. Палац був поєднаний підземним ходом з оборонною вежею, яка примикала до храму Чесного Хреста (1570 p.), і знаходилась на південь від замку.\nУ замковій церкві Святої Трійці, побудованій у 1561 - 1571 pp., молився сам князь-засновник. Вона побудована вівтарем на північний схід, мурована, така ж дзвіниця з трьома дзвонами, її вікна-бійниці, широкі стіни, як і весь палац, були пристосовані до оборони, за своєю архітектурою належать до монументальних зразків волинського церковного будівництва XV - XVI ст. Окрім замкової, у місті були ще й церкви Успіння Божої Матері (1590 р.), Св. Георгія (1574 р.), Преображення Господнього (1575 р.),\nВоскресіння Христового (1575 р.), Воздвижения Чесного Хреста Господнього (1570 р.) та Різдва Пресвятої Богородиці.\nУ Староконстантинові за часів правління князя Костянтина Острозького процвітало релігійно-церковне та освітнє життя. Там було багато храмів, духовних шкіл, а вони, як і церкви, потребували духовних книг. Тому потребу в них мали заповнити друкарні в Острозі, Дермані, Константинові.\nОтже, князь Острозький заснував у Староконстантинові друкарню. Її видавнича діяльність є ще однією сторінкою в історії українського православного книгодрукування. Видання повного тексту Біблії слов'янською мовою з'являється у 1681 р. і стає помітною подією в культурному житті не лише України, але й усіх слов'янських народів.\nПерше друковане видання слов'янської Біблії потребувало не лише значних матеріальних коштів, але і здібних, освічених, самовідданих людей. Сконцентрувавши в Староконстянтинові значний науковий потенціал, князь вирішив заснувати вищу школу. Зроблено це було близько 1576 р. Школа поклала початок новому етапу в розвитку освіти на Україні. Острозька академія - це перший вищий навчальний заклад України.\nПісля смерті Острозького в 1608 р. академія занепала, а з переходом Острога до внучки старого князя - Анни Ходкевич, ревної католички, на її місці було засновано єзуїтську колегію.\nПри виїзді з міста можна побачити самотню високу вежу. Цю Сторожову вежу збудував Костянтин Острозький у ХVІ ст. як самостійне фортифікаційне утворення. Пізніше до неї була прибудована православна Здвиженська церква. Однак після смерті князя його син Януш передав храм католицьким монахам.\nНа Хмельниччині також можна відвідати Бакоту. Це - Біла гора, що піднімається на 120 м над рівнем води затоки р. Дністер. Завдяки гористому ландшафту, що закриває від північних вітрів, створюється м'який мікроклімат, що сприяє існуванню рідкісних видів птахів, рослин та комах, занесених у "Червону книгу".\nБакотський печерний скельний монастир був заснований ще в XI ст. та існував протягом тривалого часу - аж до кінця XIV - XV ст.\nВін був відновлений у 1893 р. На місці староруської церкви була побудована нова дерев'яна церква на честь Спаса.\nМеджибіж - стародавнє містечко на Поділлі, що вперше згадується як місто в Руському літописі у 1146 р., стояло неподалік від двох татарських шляхів, Чорного і Кучманського. Назву місто дістало через своє розташування, тому що стоїть воно там, де р. Буг сполучається з Бужком - "між богами".\nМеджибіжська фортеця - один з найдавніших фортифікаційних ансамблів західного Поділля, в якому гармонійно об'єднується географічний ландшафт з особливостями планування і будівництва. Збереглася лише планова структура Меджибіжської фортеці "Білий лебідь", яку заклав гетьман М. Сенявський у 1540 р. Замок побудований на мисі, що утворився від злиття двох річок - Південного Бугу і Бужка. В'їзд у замок влаштований у західній стіні, з боку міста. Подвір'я замку, оточене могутніми стінами і баштами, займає приблизно 1 га. Стіни у східній частині здіймаються на 17 м, товщина їх у Лицарській башті досягає 4 м. Східна частина замку разом з могутніми контрфорсами південного муру надає будівлі монументального, грізного вигляду. Східна башта має своєрідну композицію і є оригінальним зразком оборонного будівництва XVI ст.\nНа середині подвір'я замку побудована церква. У плані прямокутна, довжина 21 м, ширина 10 м. Збудував цю культову споруду Р. Сенявський на місці більш давньої дерев'яної церкви. У 1831 р. костьол був переосвячений на православну церкву.\nОтже, Меджибізька фортеця є цінною пам'яткою архітектури, історії, яка приваблює численних туристів. У січні 2004 р. вона стала Державним історико-культурним заповідником.\nПочинаючи з середини XVIII ст., м. Меджибіж стає одним з центрів паломництва у єврейській культурі, зокрема як батьківщина хасидського руху. Тут жив і похований його засновник - Ісраель Бааль Шем Тов. На його могилу щороку з'їжджаються десятки тисяч хасидів з усього світу.\nРаббі народився в маленькому містечку на кордоні Польщі та Валахії. Рано залишившись без батьків, він жив при синагозі. Після смерті своєї першої дружини відправляється у Галичину. Дотримуючись праведного способу життя, він був учителем у хедері (початкова школа), а також шойхетом у селах. Раббі присвячував весь свій вільний час медитації, а також вивченню Тори.\nУ Меджибіж Бааль Шем Тов переїхав на початку 1740-х рр. Ісраель бен Еліезер, як звали його від народження, набув нового ім'я Бешт - володар доброго імені, завдяки своїй відданості, праведності, мудрості, любові до людей та вправності в цілительстві. Його любили й цінували городяни, що належали до різних конфесій, та поважали польські посадовці.\nПроживши у місті 20 років, Бааль Шем Тов помер і був похований на одному з місцевих єврейських цвинтарів. Прах "людини з добрим ім'ям" зберігається на кіркуті, неподалік від якого зведена синагога.\nТак місто стало відоме як осередок хасидизму і одним з найвідоміших центрів паломницького туризму в Україні.\nЗамок у м. Сатанів був свого часу найзначнішим серед призбручанських замків. Знахідки неолітичного часу поблизу міста, печери у скелях, кургани на околиці, залишки Траянового валу, який тягнеться від Сатанова на південний схід протягом 30 км - все це свідчить, що поселення дуже старовинне. В історичних документах Сатанів згадується за першого польського наступу на Поділля в 1404 р. У XV - XVII ст. розвиток міста сильно гальмували напади татар, тому у XV ст. був збудований замок для захисту населення. Поруч з Сатановим, у теперішній Слобідці Сатанівській, уже в ті часи містився укріплений православний монастир.\nУ 20-х рр. XVIII ст. було поновлено замок та міські укріплення. Місто перетворилося на значний торговий центр, тут мешкали купці з Греції та Вірменії. Замок розташований над р. Збруч. У плані він п`ятикутний, не зовсім правильної форми: три сторони завдовжки приблизно 105 м, четверта - 85 м, п`ята - 65 м. Вся площа складає близько 1,5 га. На всіх рогах були башти, з яких донині збереглися лише три. Мури, що з`єднували башти, були подвійні: окрім зовнішніх були внутрішні, що йшли до них паралельно. Внутрішні мури стояли на валу і через те були вищі за зовнішні. В`їзд до замку був у кутній башті, що виходила на південь з боку містечка. Зовнішні вали від внутрішніх відокремлювались ровами, рови були й поза мурами. Башти були чотиристоронні і далеко виходили за лінію мурів. Ширина сторони башт була приблизно 8,5 м.\nУ с. Жванець Кам'янець-Подільського району є руїни старовинного замку, що був споруджений у XV ст. та неодноразово перебудований у XVІ - XVІІ ст. Перші муровані оборонні споруди на місці замку вчені датують І тис. н. е. За їхніми дослідженнями, це були стінові фортифікації з тристінними вежами. Далі наприкінці XІV - у першій третині XV ст. на основі цих давніх фортифікацій сформувався п'ятибаштовий замок п'ятикутного плану. Протягом XVІ ст. власники Жванця реконструювали всі замкові башти, надбудувавши їх. Найбільших змін замок зазнав на початку XVІІ ст., коли новий власник В. О. Калиновський модернізував укріплення з добудовою валів та стін по периметру двору, з улаштуванням мурованих казематів і наближенням форми башт до бастіонних обрисів. Незважаючи на ці руйнування, замок ще в 1870-х рр. зберігав регулярну структуру, всі вали, мури і башти. Проте внаслідок поступових руйнувань протягом ХХ ст. він повністю втратив свою розпланувальну структуру й більшість споруд.\nЛетичів уперше згадується у XII ст. у зв'язку з нападами на нього монголо-татар, хоча деякі дослідники виводять дату - 1411 p. У XV ст. тут було побудовано фортецю. Але спочатку фортеця була дерев'яною. Лише наприкінці XVI ст. було зведено нову муровану фортецю. Церква Святого Михайла також входила в оборонну структуру міста. Споруджена вона в XVII ст. та була дуже перебудована в 1836 р. Дзвіниця церкви добудована у 1869 р.\nУ 1835 р. тут був похований Устим Кармелюк. У 1974 р. йому зведено пам'ятник та встановлено меморіальну дошку на мiсцi в'язниці, де у 1827 p. він був ув'язнений.\nОтже, Хмельницька область має унікальні історико-культурні ресурси, на її території розташоване місто-фортеця Кам'янець-Подільський та значна кількість замків, фортець, цитаделей різних часів, які мають велику історичну та архітектурну цінність. Також в області розвивається паломницький туризм, за рахунок того, що тут знаходиться центр хасидизму. Усі вищеназвані фактори є важливими чинниками, що підтримують зацікавленість туристів у відвідуванні цього регіону.\nНа Хмельниччині є велика кількість музеїв різних профілів і типів, зокрема Хмельницький обласний краєзнавчий музей, літературно-меморіальний музей А. Ахматової, краєзнавчий музей м. Нетiшина, літературно-меморіальний музей М. Островського, Ізяславський історико-краєзнавчий музей, музей Південно-Західної залізниці та Б. С. Олійника та ін.\nХмельницький обласний краєзнавчий музей організований у 1929 р. Його фондова збірка нараховує 59,2 тис. музейних предметів, серед яких - 8 скарбів середньовічних монет (в основному, польсько-литовських), 4 скарби ювелірних виробів періоду Київської Русі, колекції тканин, меблів. Заслуговує на увагу велике зібрання вітчизняної порцеляни кінця ХIХ - ХХ ст., а також ікони, зброя різних періодів історії.\nУ 1989 р. до століття з дня народження А. Ахматової у с. Слобідка Шелехівська Деражнянського району був відкритий літературно-меморіальний музей на її честь. Його розмістили у будинку родичів А. Ахматової. Також до території музею входить кладовище, де покоїться прах її матері І. Горенко. Тут поставлений і перший в Україні пам'ятник А. Ахматовій роботи скульптора В. Зайко.\nСеред багатьох українських музеїв, одне з помітних місць посідає i міський краєзнавчий музей м. Нетiшина. Відкритий не так давно, він однак зумів уже позитивно зарекомендувати себе в багатьох аспектах наукової та культурно-освітньої дiяльностi, а від 12 вересня 2005 р. заклад доповнив перелік тих музеїв, у яких зберігаються музейні колекції та музейні предмети, що є державною власністю i належать до державної частини Музейного фонду України.\nШляхом вивчення архівів, польових археологічних, геологічних, ботанічних експедицій, етнографічних пошуків музей проводить активну діяльність з вивчення iсторiї, культури та природи регіону. Окрім того, з другої половини 1990-х рр. закладом започатковано систематичні археологiчнi дослідження околиць регіону. Особливо ефективними стали розкопки курганів бронзової доби та зольників епохи раннього заліза на східних околицях міста, знахідки з яких стали прикрасою експозиції залу ранньої iсторiї. Культура, побут, ремесла та промисли становлять об'єкт зацікавлення та наукового вивчення сектора етнографії, який проводить систематичні дослідження в селах Славутського району.\nЛітературно-меморіальний музей М. Островського було відкрито 22 грудня 1946 р. у м. Шепетівка. З роками накопичувалися експонати, розширювалася експозиційна площа. За 1954 - 1974 рр. тричі оновлювалася експозиція до ювілеїв письменника. Нині музей М. Островського нараховує близько 25 тис. експонатів. Серед них: фотографії, документи, меморіальні речі, видання творів письменника та ілюстрації до них. Будинок музею, як унікальну архітектурну споруду, у 1989 р. занесено до міжнародного каталогу "Музеї світу".\nІзяславський історико-краєзнавчий музей відновив свою роботу 24 грудня 2003 р. Раніше у цьому старосвітському місті вже був музей, що з'явився у 20 - 30-х рр. ХХ ст. Під його приміщення було віддано церкву Івана Хрестителя. Але у 1941 р. богослужіння в церкві було поновлено і музеєм ніхто не займався. Відтоді музейні фонди було розпорошено: найцінніші речі помандрували до Росії, малоцікаві експонати осіли в обласних сховищах. З того часу, як музей відновив свою діяльність, відразу розпочалася ретельна робота зі створення експозицій, наповнення фондів, активізації дослідницької та пошукової роботи. На початку грудня 2001 р. на станції Деражня Жмеринської дирекції залізничних перевезень відкрито музей Південно-Західної залізниці та Б. С. Олійника. У його експозиції - розвиток залізничного транспорту від часу його зародження дотепер.\nОкрема експозиція присвячена трудовій діяльності Б. Олійника, який 19 років очолював столичну магістраль. Про його життєвий та трудовий шлях розповідають особисті речі, фотографії, документи.\nОтже, на Південно-Західній з'явився ще один осередок історії та культури.\nРозвинена музейна мережа Хмельницької області привертає увагу багатьох українських та закордонних туристів, тут можна подивитися на цікаві експонати історії та культури України. Це також сприяє тому, що Хмельниччину відвідує велика кількість екскурсантів.\nХмельницька область є надзвичайно багатою на історичні, археологічні та культурні пам'ятки. З кожним роком сюди приїжджає все більше не тільки українських, але й іноземних туристів. Для того, щоб краще ознайомитися з цими цікавими пам'ятками, автор курсової роботи пропонує туристичні маршрути містами та селами краю.\nКам'янець-Подільський - Ходорову - Гаврилівці - Жванець - Хотин - Кам'янець-Подільський Тур історичними місцями Поділля триває два дні. На цей час туристи забезпечуються транспортом, місцями харчування та відпочинку.\nПочаток маршруту у місті Камянці-Подільському. З автовокзалу група прямує у с. Жванець. Дорогою туристи проїзджають такі населені пункти як с. Ходоровці та с. Гаврилівці. Перші згадки про ці селища датуються кінцем XIV - початком ХV ст.\nЗа с. Ходорівцями туристи спостерігають обабіч дороги дворядну алею горіха волоського, яка є пам'яткою природи місцевого значення. Вік дерев у середньому складає 85 років, висота до 12 м, діаметр від 24 см.\nНа своєму шляху туристи побувають у с. Гаврилівці, де ознайомляться з пам'ятником "Курган Слави" у вигляді срібного крила літака.\nДорогою групу знайомлять з історією с. Жванець, що лежить на березі р. Дністра, у мальовничій місцевості, що дістала назву "Подільська Швейцарія".\nВ історичних документах Жванець згадується з 1431 р., коли польський король за військові заслуги подарував його лицарю Свичку з Ленчина.\nОбов'язково туристам показують залишки замку, побудованого на початку XVII ст. На жаль, до нині він утратив свою розпланувальну структуру. Збереглася лише північна частина укріплення з рештками надбрамної та південно-східної башт, також північна башта.\nПроїзджаючи через село, гості побачать Вірменський костьол Непорочного Зачаття Богоматері (1782 р.) у стилі бароко.\nОстання зупинка на маршруті туристів - м. Хотин. Проїхавши центральною вулицею, група виходить на вул. Фортечну. Тут за 2 км від центру міста на його північній околиці височіє стародавня Хотинська фортеця.\nПеред входом до фортифікаційних споруд у 1992 р. на честь трьохсотліття з дня переможного завершення битви між турецько-татарськими й польсько-козацькими військами, споруджено пам'ятник Петру Сагайдачному й Запорозькому війську.\nЧерез Бельську браму туристи проходять до кам'яного замку XIII - XVI ст. Він прямокутний у плані, площею 1200 на 250 м. Фортецю оточує земляний вал із бастіонами. На жаль, від усіх приміщень на території фортеці збереглася тільки кам'яна церква (1835 р.)\nТакож екскурсовод розповідає про те, що в Хотині у 1890 р. був знайдений скарб (ХІІ - ХІІІ ст.). У ньому більше тисячі монет із Саксонії, Тюрінгії, Чехії, Угорщини та ін. західноєвропейських держав. Цей скарб знаходиться зараз в Ермітажі Санкт-Петербургу.\nЗ Хотина туристична група автобусом повертається до м. Кам'янець-Подільський.\nХмельницький - Бакота - Субіч - Хмельницький\nМаршрут триває дві доби. На час подорожі туристи забезпечуються місцем проживання та транспортом.\nТуристи з автостанції м. Хмельницького виїзджають у с. Гараївку.\nПоблизу с. Гараївка туристи відвідують старовинний скельний монастир Бакота (Бакотський монастир або Михайлівський печерний монастир). Старовинна Бакота - колись древня столиця Пониззя, як називалася в XIII - XIV ст. територія між Дністром та Південним Бугом. За припущенням вчених-істориків, Бакотський скельний печерний монастир виник у кінці ХІ на початку ХІІ ст. У XII ст. ігумен Григорій заснував тут церкву Св. Михайла. У 1893 р., після завершення розкопок, на місці давньоруської церкви було споруджено нову дерев'яну церкву, яка була освячена єпископом Подільським і Брацлавським. Церкву група також відвідає.\nБакотський монастир стоїть у мальовничому місці на схилах Білої гори, на висоті 80 м над Дністром. Складається він із низки скельних келій, розташованих на різній висоті, та погребальних ніш. З тераси монастиря відкривається чудова панорама берегів Дністра.\nДруга зупинка - це с. Субіч, де також розташований монастир, який вважають "молодшим братом" Бакотського печерного монастиря.\nЦей невеликий скельний монастир відомий з XVI ст. Три печери, різні за розміром, відкриті для відвідування.\nТакож подорожуючі зможуть помилуватися фантастичними краєвидами та сфотографуватися.\nУвечері група автобусом повертається до Хмельницького.\nАвтор курсової роботи розробила наступні екскурсійні маршрути стародавніми містами Хмельницької області.\nАвтор пропонує опис екскурсійного маршруту по старовинній частині м. Кам'янець-Подільський, який триває 5 год.\nЕкскурсанти розпочинають прогулянку містом з Новопланівського мосту (1874 р.). Цей міст через каньйон р. Смотрич проводить туристів із колишнього нового району на територію Старого міста.\nГрупа зупиняється на Троїцькій площі. Праворуч, по вул. Зарванській, можна дістатися колишніх північних воріт міста - Кушнірської башти. Вона знаходиться на невеличкій площі Руський ринок. Звідси відкриваються чудові краєвиди - на Смотрич та Польські фільварки. Ця територія тісно пов'язана з існуванням української громади міста.\nНа Троїцькій площі знаходиться церква Святої Трійці (XIII - XIV ст.). Вважається, що це найдавніша церква Кам'янця. Далі вулицею Троїцькою екскурсанти прямують до площі Польський ринок - головної площі міста. Пам'ятки архітектури, що тут знаходяться - православний Воскресенський монастир (ХІІ ст.) та вірменська Благовіщенська церква (ХІІІ ст.). Також відвідують монументальний ансамбль Кафедрального костьолу Святих Апостолів Петра й Павла (XV ст.) із Тріумфальною брамою, затишним подвір'ям та мінаретом (XVII ст.).\nкурсовая работа "Дослідження історико-культурних ресурсів Хмельницької області" скачать\nкурсовая работа [51,1 K], добавлен 10.02.2011\nкурсовая работа [105,4 K], добавлен 29.12.2010\nПриродні умови та ресурси для розвитку туризму в Закарпатті. Основні туристичні потоки. Забезпеченість області місцями проживання для туристів. Основні пам'ятки природи Закарпатської області та її історико-культурні ресурси, туристично-рекреаційна сфера.\nреферат [6,4 M], добавлен 16.11.2013\nкурсовая работа [61,0 K], добавлен 22.02.2008\nДругие документы, подобные "Дослідження історико-культурних ресурсів Хмельницької області"


Брат брату спалив хату – у Болехівцях згорів будинок\n08.07.2019\tРегіон Розмір шрифту: [+] [-]\nХотів як краще, а вийшло навпаки! Як повідомив начальник СДПЧ№7 м. Трускавця Василь Несенюк 4 липня у селі Болехівці Дрогобицького району мав місце неприємний інцидент. Чоловік хотів допомогти рідному братові швидко побороти зарослі та сухостій на його подвір’ї однак спровокував підпалив старої оселі.\n- Подвір’я, де виникла пожежа густо заросло травою, поруч стояла стара хата. Чоловік підпалив сухостій, однак за наявності погожої погоди та вітру вогонь швидко поширився на цю будівлю. До моменту приїзду наших вогнеборців стара дерев’яна хата, в якій на щастя ніхто не мешкав, згоріла. Відтак нам вдалося відвернути головне лихо – не допустити перекидання вогню на сусідні об’єкти, а це два житлових будинки, що розташовані поруч, - наголошує пан Несенюк.\nЗа словами головного надзвичайника оздоровниці - відвертати лихо у Болехівцях трускавецьким вогнеборцям допомагали і дрогобицькі, які оперативно з цистерною прибули на підмогу. Рятувальники Трускавця вчергове наголошують – підпали сухостою на відкритих ділянках територій небезпечні, бо перетікають у серйозні проблеми : страждає флора та фауна, а ще є чимала загроза перекидання вогня на сусідні об’єкти та на самих паліїв.


Політв'язня українця Павла Гриба етапують у Краснодар, - батько - портал новин LB.ua\nГоловна — Політика — 5 жовтня 2018, 16:29\nУ справі призначено "повторні слідчі дії".\nУкраїнського політв'язня Павла Гриба повертають з Ростова-на-Дону в слідчий ізолятор Краснодара. Про це сьогодні повідомив його батько Ігор Гриб, передає "Прямий".\n"Буквально щойно я отримав інформацію від адвоката, Павла переведуть назад у Краснодар, у слідчий ізолятор Краснодара для проведення повторних слідчих дій", - сказав Ігор Гриб.\nСлідчі дії відбуватимуться 17-18 жовтня в Краснодарі.\nНагадаємо, Павло Гриб зник на території Білорусі 24 серпня 2017 року. Того дня він вирушив у Гомель на побачення до дівчини, з якою познайомився в російській соцмережі "ВКонтакте". Як з'ясувалося пізніше, на той момент Павло вже перебував у розшуку за ст. 205 КК Росії (терористичний акт).\n23 липня в російському "суді" в Ростові-на-Дону під час першого судового засідання він не визнав провину за звинуваченням у пособництві тероризму. Засідання у справі Гриба проходять у закритому режимі.\nТемы: Росія, політв'язні, суди над політв'язнями, Павло Гриб


30000000 китайців живуть у печерах\nКоли ми чуємо про Китаї і китайців, на думку відразу приходять величезні густонаселені міста Пекіна і Гонконгу, однак не всі мешканці Піднебесної живуть в мегаполісах. У деяких віддалених районах країни в якості житла використовуються печери, причому це далеко не поодинокий випадок: за різними оцінками, чисельність таких «печерних китайців» становить до 30-ти млн осіб.\nВелика частина населення величезної країни дійсно зосереджена в містах, проте бідність і брак житла призвели до того, що багато китайці змушені тулитися буквально в норах, подібних тим, в яких жили гобіти з фантастичною всесвіту Джона Толкієна.\nУ провінції Шеньсі «печерні люди» організували ціле поселення - тутешній грунт дозволяє будівельникам швидко і без особливих витрат викопувати затишні і комфортабельні будинки, які місцеві жителі називають «яодонг». Орендувати таку квартиру можна за $30 в місяць, а покупка обійдеться приблизно в $46 тисяч, що значно дешевше будь-якої іншої нерухомості.\nДоступність - не єдина перевага печер перед міськими квартирами: багато екологічно свідомі китайці прагнуть забратися подалі від забрудненого повітря промисловістю мегаполісів, до того ж печери стійкі до землетрусів та інших стихійних лих, на відміну від звичайних осель. При бажанні печеру можна обладнати за останнім словом техніки, провести електрику та інтернет, забезпечити водопостачанням та опаленням, так що печерні будинку, ймовірно, ще довгий час будуть відмінною альтернативою гучним і перенаселеним мегаполісам.\nУ Пакистані на деревах росте гігантська павутина\nБлизько півмільярда китайців ніколи не чистять зуби\nЦікаві факти про міста\n61 факт про Гонконг\nУ середньому громадяни Уганди живуть 15 років\nПонад 30 мільйонів людей в Китаї живуть у печерах


Очолює Управління ветеринарної медицини у Володарсько-Волинському районі Віктор Котвицький. Він також є Головним державним інспектором ветеринарної медицини в районі.\n- Наше управління здійснює інспектування, контроль та нагляд за усіма підприємствами Володарщини, що виробляють та реалізовують продукцію тваринного походження. Також ми координуємо та інспектуємо службу ветеринарної медицини в районі, - пояснює Віктор Казимирович.\nУправлінню ветеринарної медицини підпорядковуються Володарсько-Волинська районна державна лікарня ветеринарної медицини, яку очолює Адольф Деленгівський, та Володарськ-Волинська районна лабораторія ветеринарної медицини, начальник якої Ольга Куницька.\n- Лікарня ветеринарної медицини займається проведенням профілактичних, лікувальних заходів, робіт щодо попередження занесення, розповсюдження та ліквідації заразних хвороб тварин на території району, проведення ідентифікації сільськогосподарських тварин. Структурні підрозділи установи є у Новій Боровій, Топорищах і Суховолі - це дільничні лікарні ветеринарної медицини, а у Рижанах - дільниця ветеринарної медицини, - знайомить зі структурою служби Віктор Котвицький. – Що стосується районної лабораторії ветеринарної медицини, то вона проводить роботу із діагностики, лабораторного дослідження хвороб тварин. Саме працівники лабораторій відповідають за ветеринарно-санітарну експертизу продуктів харчування тваринного і рослинного походження. На сьогодні у нашому районі працює три підрозділи лабораторії ветеринарної медицини: Володарськ-Волинська, Новоборівська та Іршанська. Усі вони працюють на місцевих ринках, адже саме там люди найчастіше продають і купують товари тваринного походження.\nЗа словами керівника управління ветеринарної медицини, найголовніше завдання, що стоїть зараз перед службою, – це боротьба зі сказом тварин та недопущення розповсюдження збудника африканської чуми свиней на території району. На сторожі перед загрозою стоять трохи більше чотирьох десятків ветеринарних лікарів, фельдшерів та санітарів Володарщини. Навіть у професійне свято не усім вдалося потрапити на урочистості: тер-міновий виклик до рогатого пацієнта переважив бажання зустрітися із колегами в святковій обстановці. Ті ж, хто завітав на зібрання, із радістю вітали лікаря-радіолога Володарськ-Волинської лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи Олександра Дурицького, провідного лікаря внутрішніх незаразних захворювань Ігоря Євпака, фельдшера Топорищенської дільничної лікарні ветеринарної медицини Інну Садовську й завідуючого Давидівською дільничною лікарнею ветеринарної медицини Василя Васяка із заслуженими нагородами – вони отримали відзнаки та подарунки ра-йонного профільного управління. Також грамоту обласної ради отримав керівник служби Віктор Котвицький, а очільниця районної лабораторії ветеринарної медицини Ольга Куницька була відзначена Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України.\nНе забули співробітники ветслужби і про свого колегу Сергія Короля, який нещодавно трагічно загинув, та вшанували його пам’ять хвилиною мовчання.\n«Добрий лікар Айболить! Він під деревом сидить. Лікуватись не боїться ні корова, ні вовчиця...». Вірш Корнія Чуковського про ветеринара, який не відмовляв жодній тварині, що зверталася за допомогою, вже давно став класикою дитячої літератури. Тож нехай тільки із образом доброго лікаря асоціюється ваша професія. Ні укусів, вам, ні подряпин! Зичимо усім лише усіляких життєвих гараздів!


Поставимо на нейтральну. Як Україні не вляпатися в американські вибори - Korrespondent.net\nКорреспондент.net, 29 травня 2020, 09:05\nВлітку 2018 року Трамп доручив своєму адвокату Рудольфу Джуліані зібрати компромат на Джо Байдена, ймовірного кандидата від демократів на виборах-2020\nБажання Трампа і Джуліані використовувати Україну як майданчик для передвиборного скандалу ледь не привело американського президента до імпічменту. Історія повторюється знову.\nУкраїна ризикує знову опинитися в епіцентрі американського передвиборного скандалу, пише В'ячеслав Радик в №6-7 Журналу Корреспондент. Сенатор-республіканець Рон Джонсон обіцяє влітку опублікувати результати свого розслідування про діяльність Хантера Байдена (сина Джо Байдена - кандидата в президенти США від демократів) в українській компанії Burisma. Президент Дональд Трамп погрожує «зробити Хантера головною проблемою в президентській кампанії» його батька. А поки Трамп і Байден змагатимуться у війні компроматів, завдання офіційного Києва - не повторити досвід чотирирічної давності і вийти до осені без шкоди для українсько-американських відносин.\nСТАРА ІСТОРІЯ З ПРОДОВЖЕННЯМ\nУкраїнська тема чотири роки не дає спокою Трампу. Він упевнений, що українська влада в 2016 році змовилася з демократами, щоб перешкодити йому виграти президентські перегони. І хоча за всі ці роки ніхто так і не знайшов доказів цьому, а в грудні 2019 року директор ФБР Крістофер Рей чітко заявив, що Україна не втручалася в американські вибори, на відміну від Росії, Трамп стоїть на своєму і хоче повернути українську історію на свою користь вже на майбутніх виборах.\nВлітку 2018 року Трамп доручив своєму адвокату Рудольфу Джуліані зібрати компромат на Джо Байдена, ймовірного кандидата від демократів на виборах-2020. Відтоді в ЗМІ регулярно розкручується тема про те, що Байден, будучи віце-президентом, ухвалював рішення на користь компаній, в яких працював його син Хантер. В Україні йдеться про Burisma, де Хантер Байден працював з 2014 року, і про звільнення генпрокурора Віктора Шокіна, який провалив антикорупційну роботу. Може здатися дивним, що на Байдена у Трампа не змогли знайти нічого більш серйозного, ніж нібито втручання у справи далекої країни, проте Трамп наполегливо вірить в успіх цієї історії.\nДжуліані, отримавши необмежені повноваження від Трампа, розгорнув активну діяльність з метою переконати нову українську владу в необхідності провести розслідування щодо приватної газодобувної компанії Burisma, в якій працював син Джо Байдена Хантер.\nДжуліані тиснув на Юрія Луценка, щоб той відновив справи щодо Burisma, хоча генпрокурор попереджав - всі вони стосувалися часів правління Віктора Януковича і ніяк не пов'язані з роботою Хантера Байдена, який прийшов у компанію в квітні 2014 року. Адвокат Трампа за допомогою дружніх медіа зробив екс-генпрокурора Шокіна жертвою, яку нібито «прибрали» з посади за вказівкою Джо Байдена через розслідування справ Burisma, хоча насправді Шокін ці справи і не думав розслідувати, а просто передав їх у НАБУ і заявив, що там стосовно Байдена нічого немає.\nДжуліані зробив з раніше нікому не відомого Андрія Теліженка інформатора вселенського масштабу, хоча ні серйозні ЗМІ, ані політики не сприймають всерйоз колишнього співробітника посольства у Вашингтоні з його одіозними заявами.\nБажання Трампа і Джуліані використовувати Україну як майданчик для передвиборного скандалу ледь не привело американського президента до імпічменту. 25 липня 2019 року в телефонній розмові між Трампом і Володимиром Зеленським, як стане пізніше відомо, Трамп прямо заявив: «Я хотів би, щоб генеральний прокурор США подзвонив вам або вашим людям, і я хотів би, щоб ви докопалися до суті [в справі Байдена]». І хто знає, як би розвивалися події зараз, якби в розвідувальних колах США не «злили» в Конгрес інформацію про цю розмову Трампа. Адже, за твердженням The New York Times, в серпні 2019 року посол США в Євросоюзі Гордон Сондланд і спецпредставник Держдепу в Україні Курт Волкер готували проект заяви для Зеленського про прихильність України проведенню розслідування щодо компанії Burisma. Фактично влітку минулого року Джуліані, навіть не будучи держчиновником, отримав сильний вплив на українські справи США, йому приписують ініціативу стосовно відставки посла Марі Йованович, яка протестувала проти цієї політики.\nУ підсумку Україні і особисто президенту Зеленському заокеанський скандал з імпічментом в певному сенсі зіграв на руку. Київ вийшов з цієї історії не спільником, а лише жертвою тиску з боку лідера наймогутнішої країни. Водночас і в очах Трампа Зеленський не сильно втратив - за великим рахунком угода зірвалася не з вини України, більше того, українська влада на тлі розслідування в США зробила кілька реверансів у бік Трампа. Наприклад, генпрокурор Руслан Рябошапка в жовтні заявляв, що проведе аудит всіх справ, пов'язаних з Burisma. А в листопаді Рябошапка вже повідомив, що «немає справи Burisma, вона існує в мозку того, хто її придумав».\nСкандал з імпічментом змусив Білий дім змінити методи роботи. Джуліані повернувся до розгойдування ситуації в медіа. Адвокат для американського глядача знімає фільми та інтерв'ю з одіозними українськими політиками, які розповідають йому на камеру все, що потрібно про демократів, Байдена, втручання у вибори в 2016 році тощо.\nА за роботу в офіційній площині взялися консервативний сенатор Рон Джонсон і глава фінансового комітету Сенату республіканець Чак Грасслі. Вони обіцяють до літа надати матеріали проти Хантера Байдена і Burisma. Джонсон і Грасслі намагаються через Сенат легалізувати сумнівний компромат, зібраний Джуліані в Україні. Йдеться про досьє на Байдена, складене одіозним екс-прокурором Костянтином Куликом, і про свідчення скандально відомого екс-дипломата Теліженка, який став головним джерелом резонансної статті Politico про начебто втручання посольства України у вибори, що з'явилася за тиждень до інавгурації Трампа.\nСитуація виглядає так, ніби Кулик і Теліженко зараз негласно працюють на Джуліані. І саме Теліженка, який для YouTube-каналу адвоката Трампа розповідає неймовірні конспірологічні теорії, сенатор Джонсон хоче викликати на допит у Сенат. А там свідок цілком, можливо, за підказками Джуліані зуміє описати, як Петро Порошенко отримав $200 млн за закриття справ проти Burisma, а Хантер Байден через батька змусив українську владу звільнити Шокіна.\nСинхронну активність в Україні проявляє і сам Шокін. Днями адвокат екс-генпрокурора Олександр Телешецький звернувся до президента Зеленського з проханням вплинути на правоохоронні органи і змусити їх розслідувати справу про «протиправні дії Байдена щодо Шокіна».\nУ лютому 2020 року ДБР за заявою Шокіна відкрило провадження про тиск на екс-генпрокурора з боку Джо Байдена. Відтоді справа припадає пилом на столі вже нового глави відомства. Очевидно, офіційний Київ не бажає втручатися в американські передвиборні скандали. Однак Шокін раптом, через чотири роки після відставки, активізувався і намагається знову вивести цю тему в інформаційний простір.\nІ ЩОБ ЗАКРИТИ ТЕМУ\nЗгідно з українським законодавством, ні Байден-молодший, ані Burisma з його призначенням не порушили закони України. Про це неодноразово заявляли всі українські генпрокурори, побувавши за ці роки на посаді. Це важливо, оскільки Трамп, по суті, звинуватив Джо Байдена саме у втручанні в українське правосуддя, щоб «закрити справу проти його сина». Навіть після зміни влади в США американські слідчі жодного разу не зверталися до України для розслідування цієї справи.\nПризначення Байдена-молодшого до ради директорів Burisma - це світова корпоративна практика, поширена і в Україні. Наприклад, наглядову раду Нафтогазу очолює колишня держслужбовець Великобританії Клер Споттісвуд, в правлінні держкорпорації працюють Петер ван Дріл і Отто Ватерландер, а ПриватБанком керує чех Петр Крумханзл. Та й в правлінні тієї ж Burisma досі працює екс-президент Польщі Олександр Кваснєвський. Всі вони працюють не за спасибі, а отримують пристойні винагороди, належні їм за посадою і статусом. І це не викликає жодних питань.\nТобто Україна як держава і Burisma як приватна компанія замішані в скандалі виключно через те, що батько Хантера Байдена вирішив балотуватися в президенти. Зараз витають наміри знайти у відставці генпрокурора Шокіна політичну корупцію. При цьому обвинувальний вердикт у цій справі теж буде політичним, оскільки на відставці Шокіна наполягав не тільки особисто Байден, а весь Білий дім, а також Євросоюз і МВФ. І вже дуже кумедно, але свого часу сенатор Джонсон сам підписав лист до Порошенка із закликом звільнити Шокіна і реформувати ГПУ.\nЗараз питання в тому, чи буде офіційний Київ дотримуватися нейтралітету. Поки в справах щодо Burisma не буде поставлено крапку, Україна перебуватиме під тиском. З літа тема України в передвиборних перегонах США тільки посилиться, і українській владі варто було б уже подбати про те, як не допустити перетворення країни на об'єкт передвиборних маніпуляцій. Закриття справ Burisma могло б дати чіткий сигнал до Вашингтона і вибити ґрунт з-під ніг конспірологів.\nЗараз абсолютно незрозуміло, хто стане господарем Білого дому на наступні чотири роки, Байден і Трамп йдуть нога в ногу, а тому підігравати комусь із кандидатів було б необачно. Україні потрібна підтримка обох партій Конгресу, тому навіть правильна ставка на переможця виборів буде мати негативні наслідки для Києва. Крім того, президенту Зеленському необхідно повернути Україні баланс у відносинах зі США, що похитнувся за попередників. Київ не може собі дозволити танцювати під чужу дудку за першим же дзвінком зі Штатів. Це питання суб'єктності держави на міжнародній арені.


(Перенаправлено з Гоміньдан)\nГомінда́н (кит. трад. 國民黨, спр. 国民党, піньїнь: Guómín-dǎng, акад. Ґоміньдан, буквально «Націоналістична партія») — перша правляча політична партія в історії Республіканського Китаю, існує з 1912 року. Партія вела збройну боротьбу з генералами Бейянського угруповання (1912—1928), та пізніше з Комуністичною партією Китаю, намагаючись отримати керівництво всією країною. Боротьба з останньою прийняла форму громадянської війни. Гоміндан зазнала поразки (1949) та була змушена до перенесення на Тайвань. Разом із Першою народною партією сформувала «синю коаліцію», що хоче об'єднання Китаю. Однак Гоміндан був змушений пом'якшити свою позицію, виступаючи за політичний та правовий status quo сучасного Тайваню, оскільки політичні реалії роблять об'єднання Китаю малоймовірним. Гоміндан дотримується політики одного Китаю в тому сенсі, що офіційно вважає, що існує тільки один Китай, але що Республіка Китай, а не Китайська Народна Республіка, є його законним урядом відповідно до консенсусу 1992 року, в той час як «зелена коаліція» на чолі з Демократичною прогресивною партією стоїть на позиціях проголошення Тайваню як незалежної держави під назвою «Республіка Тайвань» (див. Тайваньське питання). Щоб послабити напруженість у відносинах з КНР, Гоміндан з 2008 року схвалив політику «трьох ні», визначену Ма Їнцзю, а саме: ні об'єднання, ні незалежності і ні застосування сили.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Гоміндан&oldid=32496813\nОстаннє редагування: 3 червня 2021, 19:03\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 19:03, 3 червня 2021.


Як створювати кошторису |ЯкПросто\nПочинаючи нову справу, будь то ремонт у квартирі, збори дитини в школу, оновлення гардеробу, проведення великого родинного свята або відпочинок за кордоном, ми часто стикаємося з питанням: у скільки це нам обійдеться? І це питання при плануванні будь-якого великого справи є для кого-то найважчим. Хочеться, щоб ця подія виправдало очікування і запам’яталося яскравими моментами, а не обернулося жалями про невдаху заході. Тут знадобиться навик правильного складання кошторису.\nПлануючи велика подія, ви починаєте малювати у своїй уяві картину бажаного результату. Поки ці образи знаходяться в голові, це тільки задум, але якщо перевести його на папір і викласти послідовність подій, то це буде вже план або проект, як кому зручніше. При складанні вашого проекту слід прописати все більш докладно, враховуючи деталі. Може бути, вам захочеться поставити нові двері, прибрати міжкімнатні перегородки, конкретно визначитися з видом шпалер або зробити щось подібне. Основна мета даного проектування — складання переліку конкретних дій на кожному етапі його втілення в життя.\nМаючи на руках список кроків для досягнення наміченої мети, потрібно зайнятися складанням переліку необхідних реквізитів для кожного з етапів — спочатку шпалери, шпаклівку, плінтус, потім нові меблі, бра та інше. Написавши список, буде добре, якщо ви не раз повернетеся до його редагування через пару-трійку днів, щоб свіжим поглядом оцінити написане і доповнити чимось, випадково упущеним до цього.\nНаступним етапом стане збір інформації про вартість потрібних товарів і послуг, які вам забезпечать успішну реалізацію задуманого. Тут можна побродити по магазинах, що саме по собі приємно і дасть можливість зібрати найсвіжіші і реальні для вашого регіону відомості. Можна посидіти в інтернеті, подивитися буклети, прайс-листи відомих фірм або скористатися досвідом подруг і знайомих.\nТепер, маючи всі дані, які потрібні для складання кошторису задуманого вами підприємства, потрібно оформити все в таблицю і підвести підсумок. Межі вартості необхідних товарів бажано брати трохи вище середнього, враховуючи, що вам може захотітися придбати якусь річ дорожче. Краще не дуже розраховувати на сезонні знижки чи різні акції в магазинах, нехай це буде для вас приємним сюрпризом. Також за наявної можливості бажано закласти в кошторис витрати на непередбачені витрати, які досягають у певних випадках 20% від загальної вартості кошторису.\nУ разом всього зробленого у вас вийде конкретний і обгрунтований план перетворення вашої ідеї в яскравий захід, яке запам’ятається його учасникам надовго. Планування — не простий, але дуже цікавий процес, і чим більше членів сім’ї будуть в нього втягнуті, тим написаний проект буде більш проробленим. І при необхідності його легко можна буде скорегувати.


Електромагнітна Муфта ЭТМ0721Н: продаж, ціна у Дніпрі. запчастини та оснащення для верстатів від "ООО "РК ИНСТРУМЕНТ"" - 704290206\nЕлектромагнітна Муфта ЭТМ0721Н\nЕлектромагнітна Муфта ЭТМ0721НВ наявності\nЕлектромагнітні муфти застосовуються для здійснення процесу комутації кінематичних ланцюгів без зупинки обертання, а також для автоматичного керування приводами механізмів (верстатів, машин). Також фрикційні муфти використовуються для перемикання швидкостей, оборотів в автоматичних коробках передач, при розгоні і гальмуванні, регулювання частоти обертання.\nМагнітна муфта відноситься до серії муфт з магнитопроводящими дисками. Вони дають можливість проводити пуск, гальмування і реверсування за час рівне до 0,2 с, а також здійснювати десятки включень за 1сек. Управління та харчування муфтами здійснюється від будь-якого джерела постійного струму напругою 24, 36, 110В. Потужність управління становить не більше 1 % потужності, що передається муфтою.\nМагнітна муфта володіють наступними властивостями: захищають двигун від імпульсних перевантажень, зберігають значення крутного моменту, пом'якшують удари і поштовхи, забезпечують малі втрати холостого ходу.\nЕлектромагнітна Муфта відноситься до багатодисковим фрикційним муфтам і застосовуються для автоматизації приводів і управління кінематичними ланцюгами виробничого обладнання. В залежності від характеристик швидкості обертання, сили струму муфти ЕМ поділяються на типи:\nЭМ12/ЭМ12А – при швидкості обертання 3000 об/хв і силі струму 0,25 А;\nЭМ22/ЭМ22А – при швидкості обертання 3000 об/хв і силі струму 0,48 А;\nЭМ32/ЭМ32А – при швидкості обертання 3000 об/хв і силі струму 0,87 А;\nЭМ42/ЭМ42А – при швидкості обертання 2000 об/хв і силі струму 0,25 А;\nЭМ52/ЭМ52А – при швидкості обертання 1500 об/хв і силі струму 1,09 А;\nЭМ62/ЭМ62А – при швидкості обертання 1000 об/хв і силі струму 2,05 А;\nЭМ42АР1 – при швидкості обертання 2500 об/хв і силі струму 0,87 А;\nЭМ42АР2 – при швидкості обертання 2500 об/хв і силі струму 1,06 А. Перевагою електромагнітних муфт ЕМ є те, що вони не потребують регулювання. Необхідно лише періодично проводити контроль зносу дисків і щітки, а також чистоту оливи.\nбыстодей - ствующая


Відцентрові насоси DAB - купити недорого в Україні || ІТАЛГАЗ\nГоловна > Насоси DAB > Відцентрові (поверхневі) насоси DAB\nВідцентровий вихровий насос KPS-KPF-KP\nПризначення: Відцентрові вихрові насоси DAB KPS-KPF-KP розроблені спеціально для різних систем водопостачання та підживлення систем опалення.\nРобочий діапазон: продуктивність - від 0,06 до 3,0 м³ / год, напір - до 107 м водяного стовпа.\nМаксимальний робочий тиск: для KPS 30/16 і KP 60/12 - 6 бар, для інших моделей - 10 бар.\nПерекачувана рідина. Склад: чиста, без твердих включень і мінеральних масел, не в'язка, хімічно нейтральна, за характеристиками аналогічна воді. Температура: для санітарної води - від 0 °C до + 35 °C, для інших застосувань - для KPS, KPF і KP 38 від -10 °C до + 50 °C, для KP 60 - від -10 °C до +80 °C.\nОсновні матеріали. Гідравлічний корпус і опора двигуна - чавун для моделей KP 38 і KPS 30, латунь для моделей KP 60; робоче колесо - латунь; ротор - нержавіюча сталь; ущільнення - EPDM, торцеве ущільнення валу - графіт / кераміка.\nОсобливості. Двигуни однофазних моделей обладнані вбудованим тепловим вимикачем. Для трифазних двигунів необхідно передбачити зовнішній захист від перевантаження.\nМонтаж. Вал двигуна - у горизонтальному положенні.\nСтупінь захисту: IP 44.\nКонсольно-моноблочний відцентровий насос NKM-G, NKP-G\nПризначення: Консольно-моноблочні відцентрові насоси DAB NKM-G, NKP-G розроблені спеціально для індивідуальних і колективних систем водопостачання, опалення та кондиціонування, систем перекачування рідини в промисловості і сільському господарстві, а також для створення на їх основі насосних станцій.\nРобочий діапазон: продуктивність - від 1 до 500 м³ / год, напір - до 96 м. водяного стовпа.\nПерекачувана рідина. Склад: чиста, без твердих включень і мінеральних масел, не в'язка, хімічно нейтральна, за характеристиками аналогічна воді. Температура: від -10 °C до + 140 °C.\nОсновні матеріали. Гідравлічний корпус і опора двигуна - чавун; робоче колесо - чавун; ротор - нержавіюча сталь; ущільнення - EPDM; торцеве ущільнення валу - графіт / карбід кремнію.\nОсобливості. Для двигунів необхідно передбачити зовнішній захист від перевантаження.\nМонтаж. Вал двигуна - у горизонтальному положенні або вертикальному вище гідравлічного корпусу.\nСтандартне електроживлення: 3x230-400 В.\nСтупінь захисту: IP 55.\nВідцентровий насос з фітингом JET-JETINOX, EURO-EUROINOX M-P\nПризначення: Відцентрові насоси з фітингами DAB JET-JETINOX, EURO-EUROINOX M-P розроблені спеціально для індивідуальних систем водопостачання і невеликих сільськогосподарських установок.\nРобочий діапазон: продуктивність - від 0,4 до 10,5 м³ / год, напір - до 72 м водяного стовпа.\nМаксимальний робочий тиск: для Jet - 6 бар, для JetInox, Euro, EuroInox і EuroCom - 8 бар.\nПерекачувана рідина. Склад: чиста, без твердих включень і мінеральних масел, не в'язка, хімічно нейтральна, за характеристиками аналогічна воді. Температура: для санітарної води - від 0 °C до + 35 °C, для інших застосувань - від 0 °C до + 40 °C.\nОсновні матеріали. Гідравлічний корпус - чавун для моделей Jet і Euro, нержавіюча сталь для моделей JetInox і EuroInox; опора двигуна - алюмінієвий сплав; робоче колесо і дифузор - технополімер; ротор - нержавіюча сталь; ущільнення - EPDM; торцеве ущільнення валу - графіт / кераміка.\nСтандартне електроживлення: 1x230 В, 3x230-400 В.\nСтупінь захисту: двигун - IP 44, клемна коробка - IP 55.\nКупити відцентрові (поверхневі) насоси DAB (Italy) з можливою доставкою по м.Київ та м.Бровари, а також транспортними перевізниками в будь-який регіон України: Вінниця, Волинь, Дніпропетровськ, Донецьк, Закарпаття, Житомир, Запоріжжя, Івано-Франківськ, Миколаєв, Кривий Ріг, Луганськ, Львів, Миколаїв, Одеса, Полтава, Рівне, Суми, Тернопіль, Черкаси, Чернігів, Чернівці, Харків, Херсон, Хмельницьк та інші регіони.


Мамай «протролив» своїх конкурентів | Новини\nМамай «протролив» своїх конкурентів\nМіський голова Полтави Олександр Мамай «протролив» своїх конкурентів на посаду міського голови. Він пригадав їм їхні передвиборчі програми та пообіцяв, що тепер кожен зможе займатися проблемними питаннями, на які ті звертали увагу перед виборами.\n«Я дуже радий, що тепер партія «БПП» буде надавати пільги пенсіонерам та відкривати ковзанки. Партія «Рідне місто» буде забезпечувати нові робочі місця. З сьогоднішнього дня я повністю даю зелене світло всій фракції «Свобода», щоб вони особисто розпочали будівництво сміттєпереробного заводу. Також я їм даю всі повноваження вести перемовини з інвесторами», - наголосив Мамай.\nНагадаємо, в своїй передвиборчій програмі кандидат від «БПП» Андрій Матковський планував ввести програму «Здорове місто», де б надавав фінансову допомогу на лікування пенсіонерам. В Олександра Удовіченка з «Рідного міста» одним з пунктів програми було створення нових робочих місць: «Створити сприятливий інвестиційний клімат для розвитку підприємств, усунути адміністративні перешкоди в діяльності малого й середнього бізнесу, відродити туристичну привабливість Полтави». А «Свобода» та Юрій Бублик акцентували на необхідності будівництва в Полтаві сміттєзвалища.\nМамай вибори міськрада,


Книгарня "Є" / Блог / Є що читати / Найвпливовіші книги післявоєнного періоду\nВійна – чи не найбільше потрясіння для усіх. Вона не несе жодного позитиву, тільки горе, смуток, руйнування, скалічення життів людей, народів, суспільства. Але будь-яка війна колись завершується. І тоді починається період відновлення, адаптації до нових реалій. Але найголовніше, починається процес осмислення, усвідомлення, рефлексії та висновків попереднього воєнного досвіду. Література найкраще справляється з такими завданнями. Тому сьогоднішня добірка про книги, які намагаються максимально осмислити найбільшу трагедію людства.\nКниги про повоєнний період\nКниги про війну вбирають у себе увесь біль того жаху, який спричинюють воєнні дії. Звісно, якщо це не книги, які пропагують війну як щось позитивне та хороше. Особливо цінні твори тих письменників, які безпосередньої стали свідками, жертвами чи учасниками кривої борні. Еріх Марія Ремарк зайвого представлення не потребує. Його роман «Ніч у Лісабоні» сповнений боротьби людини за власне життя, драматизмом особистих доль героїв. Трагізм, сподівання та надії у романі ще довго не полишатимуть ваші думки.\nДеякі книги повоєнні про війну спрямовані на відвернення можливості наступних воєнних дій. «Антивоєнний» роман «Пастка-22» Джозефа Геллера використовує сатиру, абсурд, чорний гумор, щоб донести всім поколінням про безглуздість війни, військового життя чи бюрократії. Читаючи «Пастку-22» ви сміятиметься, але той сміх буде крізь сльози. «Бойня номер п’ять» Курта Воннеґута – роман про бомбардування Дрездена і втому усіма від війни. Воннеґутівська манера викладу, фантастичний стиль, сатира та пародія тільки підсилює антимілітарний настрій тексту.\nЛітература повоєнного часу викриває чимало злочинів проти людяності воєнного періоду. Книжки «Чи це людина» Прімо Леві, «Людина у пошуку справжнього сенсу. Психолог у концтаборі» Віктора Франкла дозволять читачам побачити жорстокі реалії «життя» у концтаборах. Очима авторів, які самі пройшли через все це пекло, побачити життя, голод, приниження, виживання, смерть, відшукати надію у зовсім безнадійному місці та не збожеволіти. Ці книжки страшні своєю правдивістю, але вони вчать нас розуміти справжню цінність людини та людського життя.\nАле література післявоєнного періоду не тільки вивертала всю темінь війни на зовні. Вона також закарбовувала зображення повоєнного життя: його реалій, викликів, усіх сподівань на яскраве та безпечне майбутнє. Такими словами можна описати роман «Американська пастораль» Філіпа Рота. США після війни, головний герой суцільне втілення «американської мрії» – емігрантська сім’я, престижне навчання, розширення успішного сімейного бізнесу, статки, багатство дружина-красуня та найкраща у світі донька. Ідеальний світ, який одного дня рухне від нових ворогів Америки та всього світового порядку. Роман чудово змальовує настрої епохи великих ілюзій та сподівань.\nБільше подібних книг ви зможете знайти у розділі, де можна знайти післявоєнну світову літературу.\nМурашки по шкірі: дитячі книги про війну\nДобірка книг про гармонію та стійкість


Затримання Ігоря Мазура в Польщі на вимогу Росії є дуже неприємним сигналом для всіх українців, - Олег Синютка - Четверта студія\nЗатримання Ігоря Мазура в Польщі на вимогу Росії є дуже неприємним сигналом для всіх українців, – Олег Синютка\nНовини 10 листопадаа, 2019 2 690\nЗатримання ветерана російсько-української війни Ігоря Мазура (Тополі) в Польщі на вимогу Росії є дуже неприємним сигналом для всіх українців, зокрема жителів Львівщини.\nПро пише “Четверта студія” посилаючись на допис у Фейсбуці народного депутата фракції “Європейська Солідарність” Олега Синютки.\nБез системного розв’язання проблеми, Росія буде надалі фабрикувати справи проти захисників України, а польська влада буде затримувати і саджати в тюрму наших людей, які місяцями будуть знаходитися там до з’ясування обставин.\nВ таких умовах українська влада мала б бути більш активною, працювати наполегливо для того, щоб Польща та інші країни, переглянули відношення до подібних запитів Росії з врахуванням факту війни між Україною і Росією.\nАле, судячи з останніх подій, українській владі і українській дипломатії поки що не до цього. В них є важливіші справи як то шукати любов в інтернеті чи відводити українські війська з українських територій. Не кажучи про те, що затримання Ігоря сталося після так званого “прориву” в україно-польських відносинах. Так назвав Зеленський результати свого візиту в Польщу. Якщо такими будуть “прориви”, то краще давайте без них.\nВажко сказати, наскільки можна в даній ситуації полягатися на українську владу, але вже очевидно, що для розв’язання цієї проблеми нам треба всім об’єднатися.\nГромадянське суспільство, українська діаспора, українські політики мають стати на захист своїх громадян закордоном, де Росія веде з кожним з нас війну поодинці, використовуючи прогалини в демократії.\nЯ особисто готовий зробити все, що від мене залежить, щоб захистити українців поза межами Батьківщини.\nВже наступного тижня я і Європейська Солідарність буде ініціювати зустріч з польськими колегами з метою системного розв’язання цієї проблеми. Прошу також долучитися українців в Польщі.\nПозначки: "Європейська солідарність", Львівщина, Мазур, Польща, Росія, Синютка\nПредстоятель Православної Церкви України перебуває із візитом на Львівщині (ФОТО)\nРайони ліквідовують і перекроюють без врахування думки громад, – Федина\nЗелений колір, який змішується із червоним, стає коричневим, – Синютка про спроби знищення української мови


“За версією слідства, заступник начальника одного з райвідділів поліції спільно зі своїм підлеглим через погрози та шантаж залучили до протиправної діяльності наркозалежного із судимістю. Посередник отримував наркотики від поліцейських і перепродував "товар". Після цього він надавав інформацію про покупців поліцейським, які, зловживаючи службовим становищем, штучно нарощували «результати» роботи відділу. Правоохоронці затримали обох поліцейських, згідно зі ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України, при передачі посереднику амфетаміну і канабісу.\nВилучені наркоречовини направлено на експертизу. Наразі затриманим планується оголосити про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів,) Кримінального кодексу України”, - йдеться у повідомленні.\nНаркотики Поліція СБУ Торгівля


За рік на Рівненщині прийняли хрещення понад 1400 нових членів церкви та відкрито п’ять нових громад – Українська Церква Християн Віри Євангельської\nСічень 31, 2021\t0 237 Переглядів\n30 січня 2021 року на базі церкви «Преображення» м. Сарни відбулася річна звітна конференція Рівненського обласного об’єднання УЦХВЄ.\nУ зв’язку з карантином на конференцію прибули лише пастори церков (або делегати від них), завідувачі відділів в області та гості з Волині, Житомирщини і Києва. Усього – майже 300 делегатів.\nТемою конференції стали слова: «використовуючи час…» (Еф.5:16).\nВідкрив річну конференцію старший пресвітер церков Рівненщини Олександр Коток, який зачитав текст із Писання, що передає сутність та велич Христа: «Він був сяєвом слави та образом істоти Його, тримав усе словом сили Своєї, учинив Собою очищення наших гріхів, і засів на правиці величности на висоті» (Євр 1:3).\nСтарший єпископ УЦХВЄ Михайло Паночко, вітаючи присутніх, нагадав, що «Ісус Христос учора, і сьогодні, і навіки Той Самий!» (Євр. 13:8). А також, що Він перебуватиме з нами «повсякденно аж до кінця віку» (Мт. 28:20).\nСвої слова підбадьорення братам і сестрам Рівненщини передав і старший пресвітер Житомирщини Руслан Юзюк, який закликав цінувати час та ефективно його використовувати.\nДиректор департаменту благовістя Олександр Попчук підкреслив, що тема благовістя в області потребує більшої організованості та спланованості. У якості прикладу він навів досвід Кореї, де нещодавно побувала делегація наших братів. Опісля словом ділилися пресвітери районів сусідньої Волинської області.\nУ звітній частині старший пресвітер церков Рівненщини Олександр Коток озвучив статистику за рік. Станом на 1 січня 2021 р. Рівненське обласне об’єднання нараховує 291 зареєстрованих церков та 27 незареєстрованих, які відвідує 34340 членів. Протягом 2020 року прийняли водне хрещення 1431 осіб. На даний час в церквах області служать 234 рукопокладених пасторів та 41 нерукопокладений, а також 596 рукопокладених дияконів та 171 нерукопокладений.\nПриємною є динаміка змін за останні п’ять років (див. графік).\nТобто кількість членів церков за цей період зросла на 2411 члена. Тоді як за останній рік зросла на 452 особи (цифра з урахуванням тих, хто вибули).\nВпродовж останніх п’яти років спостерігається звичний приріст церков. В середньому щороку додається по 5 громад. Разом з тим, згідно зі статистикою, в 700 населених пунктах Рівненщини ще немає церков ХВЄ, а у 83 наявних громадах за рік не охрестили жодної людини (загалом в Україні таких близько 700 церков).\nДинаміка охрещених також позитивна. Цьогоріч було охрещено на 116 людей більше, ніж торік.\nНа жаль, в останні роки зростає і кількість вилучених. Так, якщо у 2017 році вилучили 133 члени, то минулого року – 212.\nЯк бачимо, торік відійшло у вічність значно більше людей, ніж в попередні роки. Якщо раніше ця кількість була в межах 370, то у 2020 році перевищила 500.\nЗгадавши тих пасторів, дияконів, служителів, яких Об’єднання втратило у минулому році, учасники звітної конференції традиційно заспівали гімн – «Гора Сіон, гора Святая».\nПрозвучав звіт скарбника Об’єднання Миколи Свірчука. Після звіту Ревізійної комісії в особі Віталія Зозулі, перейшли до обговорення звітів. Більшістю голосів було затверджено бюджет на 2021 рік – він зріс на 20% у порівнянні з минулим роком. Також делегати проголосували за рішення збільшити щорічне пожертвування з кожного члена для обласного обєданання (було 7 стало 8 грн.). Було озвучено відсотки витрат бюджету на різні напрямки.\nСтарший єпископ Михайло Паночко поділився словом настанови. Він зачитав текст із Божого Слова: «Отож, уважайте, щоб поводитися обережно, не як немудрі, але як мудрі, використовуючи час, дні бо лукаві!» (Еф 5:15-16).\n«Ми не маємо права користуватися силою вчорашніх, нам потрібна нова сила, сила сьогоднішнього дня. Більшість служителів, які мають дари та не живуть життям церкви, а практикують їх одноосібно, є на небезпечному шляху. В пастора, який не читає книг, проповіді слабенькі», – сказав Михайло Степанович.\nЄпископ торкнувся теми зловживання владою пасторами. Розкрив напрямки дії благодаті Божої, ділився свідченнями її дії як в житті грішників, так і в житті Божих служителів.\nПо обіді проповідь виголосив старший пресвітер Житомирського обласного об’єднання церков ХВЄ Руслан Юзюк. Після чого служитель Олексій Лавор ознайомив присутніх з викликами та загрозами для християн у 2021 році. Зокрема, це пропаганда та впровадження в законодавство та освітні програми гендерної ідеології.\nБуло названо декілька способів, як протистояти цій загрозі. Ефективним способом є впровадження в освітні програми викладання християнської етики. Тут християнам варто проявляти більшу активність. До прикладу, коли було звернення до батьків написати листи на адреси навчальних закладів з проханням, аби їхні діти вивчали цей предмет, то відреагували на дану ініціативу всього 5-7% батьків. Більшість заклик проігнорували, при тому, що мали шаблони звернень та всі засоби для використання цього інструменту.\nМихайло Паночко в цьому контексті згадав про Польщу, яка рішуче відкинула гендерну ідеологію, заборонила аборти. Тепер на цю країну чиниться тиск ззовні. Про це старший єпископ дізнався днями, коли мав зустріч із послом Польщі.\nРектор Рівненської духовної семінарії та академії Олександр Трофімчук розповів про діяльність навчального закладу.\nДалі відбулося служіння рукопокладення на благовісників. Олександр Попчук запросив кандидатів вийти на перед, прочитав настанови і була звершена молитва. Опісля старші служителі помолилися з рукопокладенням за новообраних служителів області.\nУ блоці «питання-відповідь» жваво обговорювали дискусійні питання. Наприклад, в якому випадку варто заборонити пророкам пророкувати? Якою може бути участь християнина в політиці, в питаннях захисту Вітчизни (де граничні межі)? А також питання вакцинації, ялинки в церквах, участі служителів ХВЄ в зібраннях інших конфесій тощо.\nЗгодом старшого єпископа запросили до заключного слова. Була звершена молитва за потреби.\nПри виході кожен учасник конференції отримав подарунки: оновлений телефонний довідник, календар, статистичну інформацію, звіти по відділах.\nКонференція тривала до шостої години вечора. Не все встигли, що хотілося б. Надто швидко летять хвилини, коли брати з найвіддаленіших куточків області збираються разом. Є про що говорити, є чим поділитися, теми для обговорення. В такій атмосфері збагачуєшся і отримуєш натхнення на подальше служіння.\nПопередня «Нашим наріжним каменем мусить бути духовна складова» – Михайло Паночко учасникам засідання ВРЦіРО\nНаступна Молдовські п’ятидесятники обрали нового голову Союзу церков, ним став Віктор Павловський\nВ Волинській області є кілька домів милосердя, утворених церквами християн віри євангельської. Про “добрих самарян”, що займаються цією справою, та про тих, кому вони служать читайте нижче.\nПонад двісті делегатів із церков Дніпропетровської області зібралися 1 лютого


Поліція в Чернівцях затримала п’яного водія, який їздив на авто без водійських прав » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nПоліція в Чернівцях затримала п’яного водія, який їздив на авто без водійських прав\nУ Чернівцях поліцейські виявили і затримали п’яного водія, який керував автомобілем без водійського посвідчення.\nПро це повідомляє прес-служба патрульної поліції м. Чернівців, пише molbuk.ua\nВночі службу 102 надійшов виклик від громадянина, який повідомив про те, що нетверезий водій керує автомобілем.\nПатрульні, які прибули на місце події, виявили вказаний транспортний засіб. Водія на місці не було.\nЧерез деякий час охоронці порядку помітили цей автомобіль, який рухався вулицею Винниченка.\nПатрульні зупинили автомобіль та під час перевірки документів з'ясували, що у водія не має водійського посвідчення, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов'язково страхування.\nУ чоловіка були явні ознаки сп'яніння. Алкотестер показав 1,12 проміле.\nНа водія винесли постанову за ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом без відповідних документів) та склали протокол за ст.130 КУпАП (керування транспортним засобом в стані сп'яніння).\nЯк відомо, в Україні суттєво збільшили штрафи за керування автомобілем у стані алкогольного сп’яніння.