Головна > «Працювати «національною збірною»\nГанна ГОПКО — про поступ у реалізації запропонованого «Днем» майданчика, альтернативного форуму YES\n20 липня, 2017 - 19:49\nРозмова учасників Літньої школи журналістики «Дня» з головою комітету Верховної Ради у закордонних справах Ганною Гопко була вдвічі важливою для студентів. Адже вона — одна з небагатьох молодих політиків, яка має принципову позицію і мужність її відстоювати, і це може бути прикладом для студентів. По-друге, пані Ганна є послідовним не просто читачем «Дня», а й промоутером ідей нашої газети та навіть «розповсюджувачем» серед світових політиків книжок із нашої бібліотеки. Вона ділиться, що у закордонні поїздки бере передусім наші книжки англійською мовою, а не якісь інші необхідні в подорожі речі. Адже світ має засвоїти нашу правдиву історію. А ще називає себе «вихованкою» «Дня». Під час годинного спілкування з літньошколярами пані Гопко дала вичерпні відповіді на всі актуальні питання міжнародного життя України.\n«ПОВНОПРАВНЕ ЧЛЕНСТВО УКРАЇНИ В ЄС І НАТО Є ОДНІЄЮ З КЛЮЧОВИХ СТРАТЕГІЧНИХ ЦІЛЕЙ УКРАЇНИ»\n— Нещодавно в Києві відбулося засідання Комісії Україна — НАТО з участю делегації Парламентської асамблеї НАТО на чолі з генсеком Єнсом Столтенбергом і завершився 19-й саміт Україна — ЄС. Яке ваше враження від цих подій?\nГ.Г.: — Повноправне членство України в ЄС і НАТО є одним із ключових стратегічних цілей України. Я була одним зі співавторів нещодавно ухваленого закону, який офіційно проголосив приєднання до НАТО нашою стратегічною метою. Візит генсека НАТО свідчить про високий рівень зацікавленості Північноатлантичної ради у співпраці з Україною. У тому числі й у співпраці з проблемних питань, які були озвучені: ефективніше долати корупцію, відповідати вимогам НАТО, особливо у секторі безпеки, впроваджувати парламентський і цивільний контроль. Разом із тим потрібно чітко поставити питання: чи є російська агресія обмежувальним фактором для вступу? Бо є багато країн-членів НАТО, які бояться, що готовність України подавати заявку на ПДЧ спровокує ще більшу агресію Росії. Хоча насправді все навпаки: не надавши в 2008р. на Бухарестському саміті ПДЧ Україні та Грузії, НАТО, по суті, стимулювало російську агресію в Грузії, а пізніше в Україні, і тому ми ці питання обговорюємо. Нещодавно спілкувалися з генералом американської армії в Європі паном Ходжесом, який є дуже досвідченим і одним із тих, хто займає доволі жорстку позицію в адміністрації у Вашингтоні щодо підтримки України. Ми з ним проговорювали, наскільки важливо здійснювати реформи, які стосуються сектора безпеки України, особливо Укроборонпрому.\nЗокрема, щодо питання надання летальної зброї. Експортний контроль у цій сфері здійснюється, щоб ця зброя не потрапила в руки ворога чи не перепродавалася. З приводу цього генерал Ходжес відкрив Конституцію США, в якій записано чітко, що Конгрес здійснює нагляд за Пентагоном, як витрачаються кошти. Кожен конгресмен може поїхати на будь-яку базу, подивитися, як виглядає Javeline, F-35. У них оборонний бюджет надруковано на 160 сторінках, і депутати мають право перевірити, як його витрачають. У нас, звісно, ще існує питання доступу до даних. Проблемним залишається питання очищення нашого парламенту від агентів Кремля, 5-ї колони. Тому що доступ до таких даних — це одразу передача інформації різними каналами Росії. Очищення української влади від представників 5-ї колони, на жаль, все ще залишається актуальним.\nТому, щодо вступу в Альянс, нам треба робити всі потрібні внутрішні перетворення, досягати критеріїв членства. Представники НАТО нам сказали, що двері для вступу відчинені, але для цього ми повинні здійснити низку важливих реформ. Це як із критеріями щодо безвізового режиму.\n«ЄВРОПЕЙСЬКІ ПРАГНЕННЯ УКРАЇНИ БУЛИ ОСВЯЧЕНІ КРОВ’Ю НА МАЙДАНІ»\n— Чи потрібно нам наполягати на включенні перспективи членства в ЄС у спільні декларації? Адже згаданий вище саміт Україна — ЄС ледь не зірвався через таке наполягання української сторони...\nГ.Г.: — Немає підстав говорити, що щось загрожувало проведенню саміту. А щодо декларації, то позиція України була правильною, і до неї з розумінням ставиться більшість країн-членів і керівництво ЄС. Європейські прагнення України зафіксовані й у попередніх документах. Зокрема, вони зафіксовані в преамбулі до Угоди про асоціацію. Ці європейські прагнення були освячені кров’ю на Майдані. Сьогодні ми розуміємо, що в ЄС є одна країна, де досить довго затягувався процес ратифікації Угоди про асоціацію. Ми бачили російський вплив на референдум, потім на вибори. Ми спостерігали загрозу накладення вето, яке могло взагалі поховати асоціацію. Ми були на межі того, що одна країна могла все заблокувати. Ми продовжуємо рух у напрямі інтеграції, й нам не потрібна заява, де ці європейські прагнення не були б чітко підтверджені.\nВодночас були обговорені важливі практичні речі: щодо скасування роумінгу між Україною та ЄС чи зниження плати за навчання українських студентів, прирівнювання до країн Європейського союзу — це можливість для молоді інтегруватися. Усе це є конкретними практичними кроками, про які чомусь мало говорять.\nВажливими є й такі заходи, як наша конференція, яка стосується модернізації Газотранспортної системи. Україна вимагає, наполягає на тому, щоб Nord Stream-2 був заблокований. Адже це руйнівний проект не лише для української економіки (втрати — понад 2 мільярди доларів щорічно), а й геополітичний інструмент для Кремля, оскільки «Газпром» матиме монопольне становище на ринку постачання енергоресурсів у ЄС.\nМені сподобалось, як учора (13 липня. — Ред.) під час круглого столу «Історична відповідальність Німеччини перед Україною» Ольга Белькова сказала: «Якщо Німеччина і Росія таки побудують Nord Stream-2, то це забере в України важіль, який зараз стримує зростання російської агресії». Для нас наша газотранспортна система — це не лише шлях, через який останні 50 років проходить газ на ринок європейських країн, а це — важіль. Європейський Союз буде нас підтримувати у процесі мирного врегулювання, щоб не було ескалації, розуміючи, якщо почнеться повномасштабна війна, вони поставлять під загрозу поставки газу, бо немає можливості забезпечити повністю всі потреби, наприклад німців, італійців і т.ін.\nВажливо розуміти, чому ми боремося за те, щоб не було цього газопроводу в обхід України: щоб наша газотранспортна система була не тільки економічно, а й у плані національної безпеки інструментом мирного врегулювання ситуації на сході.\nКрім того, ми брали участь в акції спільно з активістами організації LetMyPeopleGo та родичами полонених, які займаються звільненням заручників і з Криму, і з Донбасу, і тих, хто перебуває на території Росії. Потім звернення із закликом до ЄС домагатися звільнення цих людей були передані Юнкеру та Туску. Зараз надсилаємо листи також до Могеріні.\nЦе теж один із важливих сигналів, що Україна бореться за деокупацію Криму і це є на порядку денному. Ми просимо посилити тиск, і треба не просто продовжувати санкції кожні півроку, треба їх посилювати, щоб агресор виконував вимоги європейської та світової спільноти. Лише коли ми побачимо, що наша територіальна цілісність відновлена, тоді ми зможемо говорити про зняття санкцій, а зараз тільки може йтися про їх посилення. Цей саміт і був якраз для обговорення таких важливих речей. Торгівля — це окреме питання. Угода про вільну торгівлю з ЄС набула чинності. А з 1 серпня запрацює Угода про вільну торгівлю з Канадою.\n— До слова, під час зустрічі трапилася доволі контраверсійна подія: спілкуючись із журналістами, президент Єврокомісії Жан-Клод Юнкер кілька разів відзначив, що він хоче їсти. Чи варто на цьому акцентувати увагу?\nГ.Г.: — У нас журналісти люблять такі родзинки. Взагалі журналістика у сучасному світі складається із людей, які шукають простих рішень, які нездатні заглиблюватися, аналізувати, бачити за якоюсь подією явище, за явищем тенденцію, за тенденцією — масштабні геоісторичні чи геополітичні рухи. Люди звикли бачити прості рішення, які їм начебто допоможуть. «Назвіть війну війною — і завтра російські війська підуть з України» — розтиражований меседж, який людям простіше сприймати. Тому я не хотіла б це коментувати. Це питання до організаторів логістики, наскільки це важливо. Для мене це нормально. Наприклад, коли займаємося просуванням плану Маршала для України у Вашингтоні, Берліні, Брюсселі, Лондоні, Вільнюсі, то у нас буває по десять зустрічей підряд. Добре, якщо у тебе в сумці є щось і ти можеш встигнути перекусити. Ти маєш бути готовий до того, що приїжджаєш працювати. Саміт один раз на два роки. Треба вміти втиснути все, а питань багато: деокупація Криму, мирне врегулювання на Донбасі, економіка, торгівля, звільнення заручників. Усе треба встигнути обговорити.\n«НАМ ДУЖЕ ВАЖЛИВО ПРАЦЮВАТИ НАД БЕЗПЕКОВИМИ УГОДАМИ І ДОМАГАТИСЯ НАДАННЯ ОБОРОННОЇ ЗБРОЇ»\n— Нещодавно відомий британський експерт і аналітик Джеймс Шерр категорично висловився про те, що Україні не треба прагнути вступати до НАТО, адже це ускладнить ситуацію. Як би ви це прокоментували?\nГ.Г.: — Я була свідком цього. Це було у Лондоні на конференції, коли один журналіст поставив йому питання з приводу рішення нашого парламенту про намір України інтегруватись у НАТО. Я спеціально під час перебування Столтенберга у Верховній Раді зачепила Бухарестську резолюцію, у 23-му пункті якої сказано: «Україна і Грузія у майбутньому стануть членами НАТО». Коли обговорювали це питання, усі були дуже здивовані, що багато країн-членів НАТО не готові до прямого конфлікту з Росією. Коли треба буде імплементувати статтю 5 Вашингтонського договору, то, очевидно, не всі члени НАТО мають послідовну позицію і готовність брати участь у протистоянні з Росією. Частина із них вважає, що треба не давати якогось додаткового дратівливого чинника Росії. Тому нам треба більше з такими країнами працювати.\nНа вищезгаданій конференції Шерр сказав досить жорстко, що «на цьому етапі це не вигідно ні НАТО, ні Україні, тому не радив би поспішати». Я думаю, що він володіє більшою інформацією, маючи певні контакти і досвід. Ось чому, на мою думку, поки що нам дуже важливо працювати над безпековими угодами і домагатись надання оборонної зброї. При цьому дуже важливо забезпечити парламентський контроль, експортний контроль щодо зброї, для того, щоб виглядати більш надійними партнерами, координувати зусилля у сфері безпеки.\n«У НАС БУЛА МОЖЛИВІСТЬ РОЗБИТИ РОСІЙСЬКИЙ СТЕРЕОТИП, ЩО УКРАЇНА — ЦЕ FAILED STATE»\n— Ви брали участь у нещодавній Лондонській конференції з реформ в Україні. Як налаштований Захід зараз стосовно України, зокрема Британія, яка займається брекзитом?\nГ.Г.: — Після конференції стоїмо в аеропорту, і один із експертів каже у відповідь на запитання про враження від конференції: «Яка додана вартість цього заходу? Я взагалі нічого не розумію! Я навіть комюніке не читав». Я кажу: «Погляньте! А те, що уряд Британії, їхнє міністерство закордонних справ у себе проводять захід на підтримку реформ в Україні, хіба це вже не є сигнал світу, що вони оцінюють позитивно наші зрушення, що є певний прогрес? І в такий же спосіб дають поштовх до продовження реформ».\nНа конференції виступив міністр закордонних справ Борис Джонсон, потім прем’єр Гройсман, після цього брали слово міністри закордонних справ багатьох урядів. Там були представники 25 країн світу, ключових міжнародних організацій: МВФ, Світовий банк, Європейський банк реконструкції і розвитку, ключові директори інвестфондів. У їхніх виступах було дуже важливо почути думку щодо поступу реформ у різних секторах.\nЗ другого боку, під час цієї конференції у нас була можливість розбити російський стереотип, що Україна — це failed state, що нічого за три роки не змінилося. А це типовий меседж, який росіяни поширюють: «Перестаньте допомагати Україні, у неї нічого не виходить, у них одні корупціонери». Тому ця конференція стала нагодою показати, що склянка напівзаповнена. Проте як зробити, щоб не було ризиків, що вода буде витікати, аби склянка далі наповнювалася?\nТам було кілька сесій, британці дуже вміло поєднали на панельних дискусіях: представник уряду, представник парламенту, представник АП, представник якоїсь міжнародної організації, наприклад, Пітер Вагнер, який є координатором групи підтримки України від ЄС. І вони посилали чіткий меседж своєю організацією — колеги, навчіться працювати однією національною збірною. А це те гасло, яке повторює завжди Лариса Олексіївна і газета «День», і воно є актуальним, допоки українці не навчаться виступати на міжнародній арені від імені держави, захищаючи наші національні інтереси, а не їздити і кожен свою партію піарити, свій вузький порядок денний — груповий чи особистий.\nУ Лондоні українці показали свої досягнення: що відбувається реформа управління державою, яка включає адміністративну реформу, держслужбу, децентралізацію, і розповіли, що потрібно робити далі.\nА з іншого боку, зокрема, цей самий Джеймс Шерр сказав, що у Британії імунітет депутату надається, щоб захищати свободу слова, а у вас депутатська недоторканність, щоб захищати від кримінальних корупційних зловживань.\nЦе була хороша можливість зустрітися із великою кількістю людей та обговорити різні питання. Захід розуміє, що трансформація України, де інструментом є реформи, — це тривалий процес і цього разу, якщо вони не триматимуть усе у фокусі і не будуть реальними партнерами у просуванні цих реформ, може бути відкат, може бути, як після помаранчевої революції.\nНаступний такий форум відбудеться у Данії, я дуже сподіваюся, що наше МЗС визначиться якомога швидше і у нас там з’явиться посол.\nПРО ПЛАН МАРШАЛЛА ДЛЯ УКРАЇНИ І ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ НЕЗВОРОТНОСТІ РЕФОРМ\n— Ви активно виступаєте за надання Україні так званого плану Маршалла, запропонованого колишнім прем’єром Литви. Які є гарантії, що кошти, передбачені цим планом, не потраплять до рук олігархів? Можливість такого сценарію важко заперечити. Може, варто спершу провести судову реформу та повернути довіру громадян до судової системи, а вже потім говорити про надання Україні фінансової допомоги для розвитку?\nГ.Г.: — Хочу внести ясність. От уявіть собі, у нас Янукович тікає з країни, і в держказначействі на рахунку лише 144 тисячі гривень, армії фактично немає, добровольці створюють батальйони, йдуть захищати країну, люди скидаються, щоб допомогти їм чим можна. І нам кажуть: колеги, ви за визначенням корумповані, проведіть спочатку реформу суду, а там ми подивимось, чи будемо вам помагати чи ні. Західні партнери не ризикнули, можливо, не розуміючи одразу ситуації, забезпечити свою військову присутність у Криму і не дозволити порушення міжнародного права, коли одна держава силою робить військове захоплення території іншої.\nПроте нам допомогу стали надавати: уряд Японії (поліцейськими машинами), НАБУ і ФБР співпрацюють разом, нам надають технічну допомогу, забезпечують комп’ютерним обладнанням, аби посилити інституційну спроможність. Але ми говоримо про реальну допомогу у вигляді інвестицій для інфраструктурних проектів. Наприклад, у проект автотраси Краматорськ — Львів, яка показує, що схід і захід України разом через круту європейську дорогу, і це буде присутність ЄС, який є частиною цього проекту, коли громадяни будуть бачити, що Європейський Союз — це не тільки мати біометричний паспорт і можливість подорожувати країнами-членами ЄС...\nЧому потрібен цей «план Маршалла», який ініціювали наші литовські друзі-парламентарі? Бо це покращення життя, інфраструктурні проекти, підтримка й забезпечення доступу до кредитів у гривні під значно нижчі відсотки. А це можливість сформувати середній клас, який є ключовим у будь-якій країні. Середній клас не буде вірити популістам, а буде вимагати від політиків реальних реформ, рішучих кроків. Це самодостатні люди. Це якраз і є революція гідності. Це люди, які поважають себе, поважають свою країну, не хочуть узурпаторського режиму. Для цього люди мають думати не як вижити, а як ходити в театри, мати можливість купувати книжки, розвиватися. Це і є економічне зростання.\nІ тут виникає питання, чи Україна перспективна з точки зору ВВП, технологій та інновацій? Коли американський мільярдер Ілон Маск говорить, що українські ракети другі у світі після його ракет, то це безумовно варто вважати предметом гордості. Треба нарешті позбутися нав’язаної нам закомплексованості. Треба нарешті навчитися пишатися тим, що у нас є, наприклад, дрони, і це те, куди потрібно інвестувати. До прикладу, як Ізраїль заходить у мусульманські країни, де він, здавалося б, є абсолютно небажаним? Відповідь однозначна — завдяки технологіям. Наприклад, їдуть у Малайзію, потім Сінгапур чи країни Африки, продаючи технології, які сприятимуть переробці води із морської у прісну. І це так само їм дає можливість через технології будувати зовнішню політику.\nДуже важливо зробити реформи незворотними у різний спосіб: тиск громадянського суспільства, тиск і підтримка Заходу, підтримка тих проєвропейських сил, різних інституцій влади, які мають працювати між собою як національна збірна, не наступаючи на граблі української революції 1917—1921 років, коли ми втратили державність і отримали всі наслідки — репресії, Голодомор, Другу світову війну. І дуже добре, що в Бундестазі нарешті почали говорити про історичну відповідальність Німеччини перед Україною, коли нарешті Україна суб’єктивізувалася. Не Росія приватизувала собі всі здобутки, а вони говорять про те, яку ціну заплатила Україна. Тому очевидно, чому я займаюся цим планом і пропагую його за кордоном. І я хотіла б щиро подякувати литовцям, які дивляться на нас і розуміють, що здійснення реформ не дає жодних гарантій бути переобраним. Це відбувається через певне нерозуміння людей, які голосують. Але у литовців був від Європейського Союзу чіткий сигнал, що вони будуть членами ЄС. І, незважаючи на зміну керівників, уряду, не змінилась позиція ЄС — двері були й надалі відчинені. Це їх зобов’язувало попри комуністичне минуле, чого вони боялися. Навіть перед самим вступом в ЄС у Литві обирають президентом Паксаса, який, як було чітко зафіксовано, бере гроші у росіян. І вперше в Європі цей президент був знятий з посади в порядку імпічменту.\n«ПОЛІТИКИ ПОВИННІ ЗАЙМАТИСЯ СТРАТЕГІЧНИМИ РЕЧАМИ, А ІСТОРИКИ —ІСТОРИЧНИМ МИНУЛИМ»\n— Як можна трактувати інцидент, коли на саміт Тримор’я у Варшаві за участю президента США польська сторона не запросила президента України, хоча на цьому форумі обговорювалося питання, що стосувалися нашої країни? Що це означатиме для відносин Україна — Польща?\nГ.Г.: — Я писала статтю до газети Rzeczpospolita три місяці тому, де намагалася пояснити полякам, що в нашому комітеті ми бачимо два стратегічні напрями наших відносин: безпека та енергетика. Енергетика включає спільний східноєвропейський хаб, який нам потрібно обговорювати з американцями. У нас є купа довгострокових інтересів в сфері економіки та транскордонної співпраці.\nЩодо конкретно саміту Тримор’я, то його формат передбачав участь лише країн ЄС, і це залежало не лише від Польщі як господаря заходу — як нам пояснили. Інша річ, що у відносинах між Варшавою і Києвом справді існує певна напруженість, викликана нерозважливими заявами деяких польських посадовців. Спроби піддати ревізії напрацьоване роками українсько-польське порозуміння чи повчати українців, яких героїв і як ми маємо шанувати, — контрпродуктивні для обох країн.\nМи можемо полякам нагадати про наслідки операції «Вісла». А це 150 тисяч українців, яких було виселено за етнічною ознакою. Ми можемо теж це питання порушувати активніше. Але політики повинні займатися стратегічними речами, а історики — спадщиною та історичним минулим. Я сподіваюся, що польське суспільство значно розумніше, ніж ті недалекоглядні заяви, які роблять зараз деякі польські чиновники.\n«ДУЖЕ ВАЖЛИВО, ЩО ВІДБУДЕТЬСЯ АКТИВІЗАЦІЯ ПЕРЕМОВИН»\n— Скажіть, будь ласка, на вашу думку, що повинна зробити українська сторона для того, щоб пришвидшити процес виведення російських військ з України? Коли статус-кво стане неприйнятним для Росії, і вона буде змушена вивести війська з Донбасу?\nГ.Г.: — Варто розпочати з того, що Росія розраховувала на вибори у Франції, США, а потім — у Нідерландах. Вона гадала, що отримає певні переваги на дипломатичному фронті. Цього не сталося. Ми побачили достатньо жорстку позицію Макрона, який сказав: «Давайте вже завтра повернемося до виконання важливих питань щодо контролю над українсько-російським кордоном». Але є ключовий безпековий елемент, і він понад усе. Це — позиція, яку росіяни намагалися не допустити, коли хотіли, щоб спочатку розглядалися політичні питання і пройшли так звані вибори на Донбасі. Згадайте, чого вартували заяви Штайнмаєра? Дуже важливо, що відбудеться активізація перемовин. Плюс розмова Трампа з Путіним, яку теж всі чекали й думали: що ж буде? Зараз є певний момент для пожвавлення зрушень. Українська сторона готує законопроект про інтеграцію. Сформувалася концепція для обговорення. Поки що ми чітко розуміємо, що Росія фактично вийшла з Мінського процесу. Вона зробила це тоді, коли визнала документи «ДНР» та «ЛНР», коли ввела рубль на тимчасово окупованих українських територіях, коли зайнялася експропріацією українських компаній та почала інтегрувати тимчасово окуповані окремі райони Донецької, Луганської областей у свою глобальну економіку.\nМакрон чітко сказав: «Давайте називати агресора агресором !» Тобто ми бачимо, що тут є певна наша перемога, попри те, що ресурсів для ведення інформаційної війни бракує. Щодо реінтеграції окупованих територій, ми чітко говоримо про законопроект, який готується та проговорюється. Ми повинні бути готові до того, що Росія почне готувати псевдореферендум із визнання цих територій незалежними республіками, як це було в Грузії. Це — своєрідна гра на виснаження, в якій нам треба використовувати кожну можливість, щоб рухатися до перемоги. Цей рух не буде швидким та легким.\n«НАМ ТРЕБА БУТИ АКТИВНИМИ НА СВІТОВИХ МАЙДАНЧИКАХ»\n— Як ви вважаєте, чи довго буде затягуватися ситуація в палаті представників США, щоб ухвалити законопроект, який посилить санкції проти Росії?\nГ.Г.: — Те, що зараз відбувається у внутрішній політиці США, свідчить про зростання антиросійського наративу у внутрішньополітичній боротьбі між представниками двох ключових партій. Для України — це певна можливість закріпити жорстку позицію Конгресу, що стосується антиросійських санкцій, зокрема енергетичного пакета. Він для нас є дуже важливим, бо це певний сигнал для поки що роз’єднаного Європейського Союзу, де, зокрема, по «Північному потоку-2» ми не бачимо жорсткої об’єднаної позиції. На зустрічах, коли ми були в Берліні з промоцією плану Маршалла, литовці згадували «Північний потік-1». Недостатньо потужна коаліція європейських країн не дозволила тоді його заблокувати. Ми докладемо зусиль для того щоб, мати змогу зробити це через наших друзів.\n«ХОЧУ ПОДЯКУВАТИ ГАЗЕТІ «День» ЗА ІНІЦІАТИВУ ЩОДО СТВОРЕННЯ МАЙДАНЧИКА, АЛЬТЕРНАТИВНОГО ФОРУМУ YES»\nМарина Олександра ЛІБЕРТ, Брюссельський вільний університет:\n— Чому, на вашу думку, більшість українців починає шанувати героїв тільки після їхньої смерті?\nГ.Г.: — Надзвичайно важливо тих героїв, які є в Україні, знати й пам’ятати. Тому що Україна втратила величезну кількість моральних авторитетів і великих людей — як Євгена Сверстюка, Богдана Гаврилишина, Євгена Грицяка і Любомира Гузара. Такі люди несуть світло і є дороговказом для багатьох. Я часто ставлю собі запитання, хто буде моральним авторитетом для моєї Софії, якій зараз шість років? На кого вона буде орієнтуватися? Така жертовність, яку ми бачили на Майдані, або той подвиг, який здійснив Грицяк, очоливши масове ненасильницьке повстання політв’язнів проти комуністичного режиму, — це ті речі, які становлять фундамент нашої національної гідності та на яких мають виховуватися наступні покоління.\nХочу подякувати газеті «День» за ініціативу щодо створення майданчика для дискусій по зовнішній політиці, альтернативного форуму YES. Ми звернулись із групою депутатів до Президента України. І уже отримали перші відповіді від Міністерства економічного розвитку та торгівлі, від голови Адміністрації Президента, від МЗС про їхню готовність співпрацювати. Ми нарешті маємо стати суб’єктами. Нам треба бути активними на світових майданчиках, таких як Всесвітній економічний форум. Саме там пропонувати новітні технології — просувати Україну, постійно підтримуючи її інтереси. Потрібно показувати, що Україна — велика країна з великим життям.\nНасамкінець хочу відзначити колосальну роботу газети «День» у будівництві держави і подякувати за її Бібліотеку, а особливо — за «Україна Incognita. ТОP-25». Варто лише згадати останню путінську спробу окупувати, приватизувати нашу історію, назвавши Анну Київську «русской царевной». Це не пройшло, тому що ми вже встигли засвоїти якусь дещицю нашої історії.\nМарія ОРИЩИНА, Ілона ЛОЖЕНКО, Літня школа журналістики «Дня»-2017. Фото Руслана КАНЮКИ, «День»\nSource URL: http://day.kyiv.ua/uk/article/den-planety-litnya-shkola-zhurnalistyky/pracyuvaty-nacionalnoyu-zbirnoyu


ᐉ Нові сорти квасолі поєднують високу урожайність та смакові якості - Журнал Агроном\nНові сорти квасолі поєднують високу урожайність та смакові якості\nАмериканським селекціонерам вдалося вивести сорти квасолі, які влаштовують як споживачів, так і фермерів.\nКвасоля – популярний продукт в США. При цьому багато споживачів віддають перевагу старим традиційним сортам за їх чудовий смак та візуальну привабливість. В той час як фермерів в першу чергу цівавить вирощування квасолі сучасних різновидів, оскільки для них важливі обсяги виробництва та стійкість культури до хвороб, що характерно для нових сортів.\nЄ різниця і в ціні: квасоля старих сортів продається дорожче, зокрема і тому, що урожай її невисокий. Комерційні сорти – урожайні, мають більш короткий час дозрівання і підвищену стійкість до хвороб, але ціна на них нижча.\nТревіс Паркер, вчений-рослинник з Каліфорнійського університету в Девісі, працював з групою дослідників над створенням принципово нових сортів, що поєднують в собі найбільш бажані якості. Результатом стала квасолева п’ятірка: UC Sunrise, UC Southwest Red, UC Tiger’s Eye, UC Rio Zape і UC Southwest Gold.\n«Вони поєднують в собі якість старих сортів і переваги комерційних. Отримання високих врожаїв – найважливіший фактор для фермерів, і ми його врахували. Нові сорти є високоврожайними, термостійкими, а також стійкі до вірусу мозаїки. Вірус мозаїки квасолі – добре відома проблема, з якою важко боротися в польових умовах. Єдиний реальний ефективний спосіб боротьби з вірусом – це генетична стійкість», – сказав Паркер.\nНові, стійкі до хвороб сорти, такі як UC Sunrise, приносять на 50% більше врожаю, ніж традиційні сорти. Крім того, боби виростають швидше.\n«В останні десятиліття, в процесі селекції квасолі, мало уваги приділялося бажанням споживачів, що слід виправити. Беручи до уваги побажання кінцевих покупців, дослідницька група використовувала перехресне запилення для одержання рослин з ключовими характеристиками. У міру того як тривав процес селекції, ми проводили дегустаційні випробування, щоб переконатися у відповідності бобів на смак і візуальну привабливість», – сказав Паркер.\nUC Southwest Red\nпопередня статтяУдосконалюємо технологію захисту соняшнику\nнаступна статтяОсобливості весняного підживлення озимих культур магнієм


Яна Рудковська коротка біографія | Біографії\nЯна Рудковська коротка біографія\nЯна Олександрівна Рудковська (1975) – музичний продюсер, підприємець, телеведуча.\nНародилася Яна 2 січня 1975 року в Москві. Вища освіта в біографії Яни Рудковської було зовсім не пов’язано з шоу-бізнесом. Яна закінчила медичний університет в Барнаулі, де спеціалізувалася на косметології, апаратної і лікувальної. Закінчивши університет у 1998 році, почала вести свій бізнес, стала власницею салонів «Французька Студія Краси».\nЗ 2001 року і до сьогоднішнього часу є власницею бренду «Franck Provost». У 2003 році засновує «Grand La Scala Fashion Group». Її салони краси і бутіки розташовані в основному в Сочі і Москві.\nЗ 2005 року Яна Рудковська у своїй біографії займається шоу-бізнесом. Спочатку вона стала продюсером Діми Білана. Співпрацюючи з Рудковської, Білан завоював перемогу на «Євробаченні» у 2008 році. Потім Рудковська зайнялася продюсуванням Алекси і Сабріни, – дівчат, що вже мали солідний музичний досвід.\nПродюсер Яна Рудьковська в своїй біографії крім просування зірок естради займається також музичними проектами. Наприклад, керує шоу «СТС запалює супер-зірку». Також Яна спробувала себе у ролі актриси – знялася в серіалі «Клуб» і декількох кліпах Білана. Стала засновником проекту «Оголений Show-biz» на телебаченні.\nПершим чоловіком Рудковської був бізнесмен Віктор Батурин, в їхній сім’ї народилося двоє дітей.\nАле в 2008 пара розлучилася. Другий чоловік у біографії Яни Рудковської – Плющенко. Відомий фігурист, олімпійський чемпіон Євген Плющенко і Яна Рудковська зареєстрували свій шлюб у вересні 2009 року.\nЯк кращий продюсер в 2008 році, Яна була удостоєна премії «Звукова доріжка». У тому ж році отримала премії «Золотий каблучок», «Діамантова шпилька». Раніше журнал «Fashion» була названа найбільш успішною жінкою в російській сфері моди.\nБізнесмен, Телеведуча, Режисери, продюсери\nЯна Рудковська Олександрівна


Українсько-російське протистояння за крок до шахового трону\nвівторок, 10 грудня 2019, 10:36\nАнна Музичук у півфіналі чемпіонату світу зустрінеться з Олександрою Костенюк.\nУкраїнська шахістка Анна Музичук без великих проблем потрапила до півфіналу чемпіонату світу серед жінок.\nНе бійтеся данайців, що приносять дари\nАнна Музичук - у півфіналі ЧС в Ірані! І це незважаючи на те, що у чвертьфіналі їй протистояла така потужна шахістка як екс-чемпіонка світу з Болгарії Антоанета Стефанова. Адже Стефанова відома не лише своїми попередніми заслугами. Вона і нині грає вельми сильно. Як ви пам'ятаєте, наприкінці січня Антоанета відмінно виступила на турнірі в Гібралтарі, де на рівних боролася із сильними чоловічими гросмейстерами.\nОтож, у першій партії Анна грала білими. На 1.е4 е5 вибір дебюту був за львів'янкою. Чи обере вона шотландську партію, якій останнім часом надавала перевагу, чи італійську - в ній Музичук продемонструвала майстерність у другому раунді проти росіянки Аліни Кашлинської? Ні, українка зупинила свій вибір на класичній іспанській партії, що стало певним сюрпризом для Стефанової.\nЕкс-чемпіонка світу розіграла так званий варіант Брейєра. Ані вдалося захопити ініціативу, та одного моменту вона обрала не найкращий шлях і зрештою розгубила свою перевагу. Проте позиція лишалася гострою, а суперниці наблизилися до цейтноту.\nІ тут у болгарської шахістки не витримали нерви. Замість спокійного відступу королем, вона вирішила пожертвувати коня. Львівянка цілком слушно відхилила цей данайський дар, і після цього Стефанова почала помилятися. Через кілька ходів чорні склали зброю.\nГоловне – зав’язати бій\nТепер для виходу до півфіналу Анні досить було зробити нічию. Неймовірно, але Музичук замість того, щоб грати на утримання результату обрала дуже ризиковану тактику, застосувавши дуже гострий захист Грюнфельда. Стефанова теж піддала жару. Білі пожертвували два пішаки, проте випередили чорних у розвитку і захопили ініціативу. Українка віддала одного з піхотинців назад і стала спішно розвивати свої фігури. Проте, рокірувати їй так і не вдалося.\nПевного моменту здалося, що чорні перебувають у великій небезпеці. Та українка довела, що є відмінною захисницею. Крок за кроком вона нівелювала перевагу суперниці, доки партія не перейшла в абсолютно нічийне турове закінчення. Зробивши кілька вже нікому не потрібних ходів, щоб заспокоїтися, Антоанета визнала нічию в партії і свою поразку в матчі з рахунком - 0,5:1,5.\nПісля цього двобою Анна розповіла, що матч вийшов дуже важким і в першій партії їй трохи пощастило. Музичук нагадала, що вона є в добрих стосунках зі своєю суперницею (вони виступають за одну команду в жіночій бундеслізі), але, що поробиш - у турнірі за нокаут системою невідворотно хтось проходить далі, а хтось вибуває. Також українська шахістка повідала, що в Ірані їй ніхто не допомагає. Втім, вона кожного дня спілкується із сестрою Марією, яка, певна річ, слідкує за перебігом подій у Тегерані.\nЧитайте також: Шахова корона під хіджабом\nФаворит турніру відправляється додому\nНайголовнішою сенсацією чвертьфіналу стала поразка рейтингової фаворитки китаянки Ю Веньюнь від співвітчизниці Тан Чжун І. Молода шахістка уже в першій партії мала суттєву перевагу білими, та не довела її до кінця. Проте, наступного дня чорними вона буквально розірвала свою грізну суперницю. Матч закінчився з рахунком 1,5:0,5 на користь Тан Чжун І.\nНайбільше розчарувалася таким результатом Хампі Конеру (Індія). Якщо Ю виборола б корону в Тегерані, вона б зіграла матч саме з Конеру (яка була другою, слідом за Ю у Гран-прі ФІДЕ). Тепер же самій Ю доведеться виборювати корону у переможниці нокаут-чемпіонату.\nРосіянка Костенюк боролося проти іншої китайської продіджі - Ні Шігунь. Чорними екс-чемпіонка світу, хоча й була в трохи гіршій позиції, але залізною рукою захистила її - нічия. У другій партії, яка тривала понад шість годин, Олександрі вдалося реалізувати зайвого пішака, якого підтримували два могутніх слони. Рахунок матчу - 1,5:0,5 на користь Олександри. Зазначимо, що Ні перед цим подолала двох росіянок: Валентину Гуніну та Наталію Погоніну.\nЄдиний двобій, де знадобиться тай-брейк, - це матч Харіка Дронвалі (Індія) з грузинкою Ніно Дзагнідзе. Причому Ніно вдалося відігратися після поразки в першій партії - 1:1. До речі, це далеко не перший випадок на цьому турнірі, коли Ніно демонструє характер і бере реванш. Тепер у середу суперниці вирішать, хто все ж таки гратиме у півфіналі. А 23 лютого, ми побачимо двобої: Тан - Харіка /Дзагнідзе, Музичук - Костенюк.


Аніме Адачі та Шімамура українською онлайн\nЖанр: Буденність, Романтика, Шьоджьо-аї, Школа\nРежисер: Сатоші Кувабара\nПереклад: Току, Мінарі, Червона Дзюбка\nРолі озвучували: Uta, Альона Білоусова, Ayla, Rainy984\nДивитися Адачі та Шімамура онлайн\nОзвучення: Uta, Альона Білоусова, Ayla\nДата: 22 квітня 2021 13:07\nНе розумію чому з юрі так завжди, це аніме жахливе і прекрасне одночасно. Оця біганина туди-сюди по кілька серій крає серце, ненавиджу таке. Їхні відносини це щось. Адачі молодець, ціле аніме старається, а в Шімамурі трохи розчарувався, хоча скоріш це її вибір так спокійно розвивати стосунки, але зі сторони більше здається ніби вона знущається з Адачі. Після перегляду залишилось відчуття незавершеності, тому тут без продовження не обійтись, десь чув що екранізували тільки 4 тома ранобе з 9, тож можливо колись обрадують нас продовженням цієї ванільної історії. Надіюсь Шімамура все ж таки візьмется за голову і буде цінувати Адачі більше. Так що добавилось ще одне юрі аніме з мутною кінцівкою, продовження якого дізнаєшся скоріше із першоджерела(манзі або ранобе) ніж дочекаєшся продовження екранізації. Ну все, пішов я читати ранобе англійською...\nДата: 20 лютого 2021 10:48\nТо мабуть через те, що сайт, з якого береться автоматично інформація по релізу більше не висвітлює такі жанри, тож якщо вручну не додали, то просто не знали, що треба.\nА з якого сайту ви берете жанри?Просто цікавлюсь...\nДата: 6 січня 2021 00:37\nДякую за переклад та озвучення, милий серіал, хоча доволі однобокий, занадто сконцентрований на головних героїнях, думаю, навіть в ніппонських школах учень розмовляє хоч з кимось ще. Хоча це і є головною темою проекту - недостатність комунікації між різними дітьми, очевидно, що в системі може статися збій і знайдуться учні, яким простіше пропустити школу взагалі, ніж увійти в колектив. Одна з основних подій, а саме перетасовка учнів між класами на початку навчального року в цьому випадку призводить до повторного відчуження однієї з героїнь, а також демонструє поверхневість нових стосунків, адже друга дівчина відразу відчуває різницю у спілкуванні з новими "подругами". Очевидно, що над стосунками треба працювати, проте також не варто забувати залишатися самим собою при цьому, бо через деякий час маска постійної доброзичливості може перетворити на сутність і поглинути особистість, такий висновок не тільки в цьому, а й у вигляді натяку зустрічається кількох інших "шкільних" проектах.\nСлід відзначити роботу команди локалізації, дівочі голоси й справді дуже природні та вдало підібрані, дякую за роботу :)\nДата: 10 листопада 2020 23:56\nСправді гарно намальоване аніме. І гарні жіночі голоси. Дякую за роботу над ним.\nП.С. Чоловічий голос сильно відрізняється від жіночих, він глухий, а у дівчат наче ехо. Це може бути різниця у мікрофонах. Якщо ж ні, то спробуйте покращити трішки звук, щоб краще сприймалося.\nДата: 9 листопада 2020 15:24\nГарне і миле аніме яке гарно намальоване. Сюжет затягує своїми цікавими персонажами і загадковою дівчинкою в скафандрі. Внутрішні монологи доволі цікаві та гарно розкривають персонажів. Дуже сильно нагадує інше аі з дівчатками "Коли прийде час, я стану тобою" (хотілось і його побачити українською ).\nP.S. Вперше дивлюсь роботу від Amanogawa і мені вона сильно сподобалась. Гарні голоси, інтонації підходять характерам героїв. Оформлення і переклад також на висоті (хоч декілька разів помічав невідповідності побаченого і почутого)\nДата: 26 жовтня 2020 20:11\nДата: 26 жовтня 2020 18:21\nВи мене випередили, я ото все вагався писати таке в коментарях чи ні. Респект вам.\nДата: 26 жовтня 2020 13:21\nНа картинці дві дівчинки. В жанрах - романтика. В описі також дві дівчинки. І ось на другій хвилині першої серії переконливе підтвердження того, що це все таки аі, яке хотіли від мене приховати)))\nДумаю варто добавити в жанри Шьоджьо-аї.


Розглянемо функції і . Функцію, задану формулою , називають складеною функцією.\nПохідна складеної функції знаходиться за формулою\nВажливо виробити в учнів вміння бачити проміжний аргумент заданої складеної функції. Цього можна добитися, розв’язуючи задачі двох типів:\nСкладання складних функцій і за даними функціями .\nРозкладати складну функцію на елементарні функції.\nПрограма курсу алгебри і початків аналізу передбачає спеціальне вивчення застосування похідної в геометрії, фізиці та наближених обчисленнях.\nВ результаті вивчення розділу «застосування похідної» учні повинні засвоїти геометричний та механічний зміст похідної, означення зростаючої (спадної) функції на проміжку, означення максимуму і мінімуму функції, а також необхідну і достатню умови існування екстремуму функції. Вони повинні навчитися складати рівняння дотичної до кривої, заданої рівнянням, знаходити миттєву швидкість прямолінійного руху, застосовувати похідну для дослідження функції, знаходити проміжки зростання (спадання) функції і точки екстремуму.\nЗастосування похідної в геометрії пов’язане із задачею про проведення дотичної до кривої в певній точці. Зміст поняття дотичної до кривої в певній точці учні розуміють інтуїтивно. На цьому етапі навчання важливо показати учням, що те означення дотичної до кола, з яким вони ознайомились в курсі геометрії, не охоплює змісту цього поняття.\nРозглядається в загальному вигляді задача про проведення дотичної до будь-якої кривої в певній точці, яка зводиться до знаходження кутового коефіцієнта дотичної, тобто тангенса кута α між дотичною і додатним напрямом осі Ох.\nДотична графіка диференційованої в т. х0 функції f – це пряма, що проходить через т. (х0; f (х0)) і має кутовий коефіцієнт f'(x0).\nДля диференційованої функції f на деякому проміжку на інтервалі (а; b), який належить проміжку диференційованості функції, існує принаймні одна точка с , така, що\n- формула Лагранжа.\nЗа допомогою похідної можна встановлювати зростання або спадання функції на різних проміжках області її визначення.\nПерше чим сформулювати умову зростання чи спадання функції, необхідно повторити відповідні означення, проілюструвати їх на графіках.\nТеорема. Якщо похідна функції f в т. х0 додатна, то функція зростає на деякому околі цієї точки. Якщо похідна функції f в т. х0 від’ємна, то функція спадає на деякому околі цієї точки.\nЯкщо функція f монотонна на інтервалі (а; b) і неперервна в точках а і b, то вона монотонна і на відрізку [а; b].\nПісля цього звертається увага на те, що при дослідженні функції на монотонність доводиться користуватися оберненим твердженням, яке формулюється в шкільному курсі без доведення і дає достатні ознаки зростання і спадання функцій.\nКорисно також зауважити, що коли функція має похідну, яка дорівнює нулю в кожній точці деякого проміжку.\nПід час розв’язування вправ на дослідження функцій на монотонність є нагода повторити розв’язування нерівностей. Доцільно досліджувати функції, що задаються многочленами, та найпростіші дробово-раціональні функції.\nПриклад. Знайти проміжки зростання і спадання функції\nОбласть визначення функції:\nзростає на (-∞;-2] i [ ;∞) спадає на [-2; ].\nЗнаходження максимуму і мінімуму функції – одне з найбільш важких питань з навчальної програми.\nВнутрішні точки області визначення функції при яких похідна дорівнює нулю або не існує, називаються критичними.\nУ навчальному посібнику терміни «максимум» і «мінімум» характеризують поведінку функції в як завгодно малому околі деякої точки. Перше завдання, яке стоїть перед учителем у зв’язку введення екстремумів, дати означення максимуму і мінімуму функції. Спочатку це проілюструвати на малюнках.\nАналізуючи малюнки, даємо означення точок екстремуму функції. Звертається увага, що максимум і мінімум функції знаходяться тільки у внутрішніх точках області її визначення. Максимум і мінімум функції не обов’язково є її найбільшим чи найменшим значенням на всій області визначення. Тому в області визначення або на деякому її проміжку функція може мати кілька максимумів і кілька мінімумів, причому максимум в якійсь точці, може виявитись меншим від мінімуму.\nДальше формулюються необхідні умови існування екстремуму функції (т. Ферма).\nВ точках максимуму і мінімуму (в екстремальних точках) похідна дорівнює нулю.\nДосвід показує, що поняття найбільшого і найменшого значення функції доцільно вводити тоді, коли й поняття екстремуму. Максимум або мінімум деяких функцій може збігатися з найбільшим або найменшим значенням функції в області визначення.\nНаприклад, функція має при х=0 максимум, який збігається з найбільшим значенням функції в області визначення.\nМожна навести приклади коли функція в даному проміжку має максимум і мінімум, але не має найбільшого і найменшого значень і навпаки.\nВажливо показати на прикладі функції у=х3 , що теорема Ферма не гарантує існування екстремуму.\nДостатню умову для існування екстремуму, яка спирається на першу похідну, також доцільно спочатку проілюструвати геометрично, а потім запропонувати учням самостійно сформулювати цю умову і довести її.\nДослідження функції на екстремум доцільно розбивати на такі чотири кроки:\nЗнайти похідну функції. І якщо можливо розкласти на множники.\nЗнайти критичні точки, розв’язати рівняння .\nПочинаючи з найменшої точки критичної, дослідити знак похідної спочатку зліва а потім справа від неї. Якщо похідна змінює знак «плюс» на «мінус», то в цій точці буде максимум функції, а якщо навпаки – знак «мінус» на «плюс», то функція в цій точці досягає мінімуму. Якщо знак похідної не змінюється при переході через критичну точку, то вона не є точкою екстремуму.\nЗнайти значення максимумів і мінімумів функції, підставляючи в рівняння відповідні значення х.\nПриклад. Дослідити на екстремум функцію .\nМожна також за допомогою графіка визначити, як змінюється знак похідної при переході через критичні точки.\nРозв’язування багатьох практичних задач, часто зводиться до знаходження найбільшого і найменшого значень неперервної на відрізку функції. У курсах аналізу доводиться теорема Веєрштраса, яка стверджує, що неперервана на відрізку [а; b] функція f має на цьому відрізку найбільше і найменше значення, тобто існують точки відрізка [а; b] в яких f набуває найбільшого і найменшого на [а; b] значення.\nЩоб знайти найбільше і найменше значення функції на заданому відрізку потрібно:\nЗнайти похідну і всі критичні точки функції.\nВідібрати ті, які належать даному відрізку.\nЗнайти значення функції на кінцях відрізка і від критичних точок, які належать відрізку.\nСеред них вибираємо найбільше і найменше значення.\nПриклад. Знайти найбільше і найменше значення функції на проміжку [-2; -0,5].\nПри дослідженні функції і побудові її графіка однією з основних задач є встановлення властивостей, які притаманні функції. Дослідження функції може виконуватись для різних цілей. Графік функції є її геометричним зображенням, на якому зображені всі властивості цієї функції. Приступаючи до дослідження функції і побудови її графіка, вчитель показує учням, що контур графіка неперервної функції в загальних рисах визначається її характеристичними точками. Дослідження функції проводимо за схемою, поданою в підручнику. Іноді для точнішої побудови графіка знаходять координати ще декількох точок, крім характерних.\nПарність або непарність.\nПроміжки зростання (спадання) функції.\nНі парна, ні непарна.\nзростає (-∞; 0] i [2; ∞) спадає [0; 2]\nКаталог: uploads -> editor -> 4170 -> 353199\n353199 -> Орієнтовне календарне планування з української літератури 1 клас


Іноземних студентів-медиків не відрахують Іноземні студенти продовжать навчання в Донецькому національному медичному університеті та не будуть депортовані. Цього вдалось досягти завдяки спільним зусиллям МОЗ України, посольств, МОН України та Державної міграційної служби.\nКатерина Амосова вкотре діє протизаконно і намагається захопити НМУ ім. О.О. Богомольця Сьогодні відбулась чергова спроба екс-ректорки та її прихильників потрапити в будівлю ректорату НМУ ім.О.О.Богомольця.\nПрограма Фулбрайта: МОЗ України продовжує серію семінарів для освітян та науковців Міністерство охорони здоров’я України запрошує освітян та науковців 25 червня на семінар «Інформаційний День від Програми академічних обмінів імені Фулбрайта в Україні».


ПЛАН ВПРОВАДЖЕННЯ НОВИХ ЛІКУВАЛЬНО-ДІАГНОСТИЧНИХ МЕТОДИК У ПРАКТИЧНУ ДІЯЛЬНІСТЬ КЗ СОР «Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на 2017 р. | КЗ СОР "Сумський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф"\nСвітлана Березовська Січень 30, 2017 Методичні рекомендації, НТВ Немає Коментарів\nЗастосування тест-смужок Betachek для візуального контролю рівня глюкози крові.\nЗастосування препарату «Енап» (еналаприату 0,125% -1,0) при гіпертонічному кризі.\nЗастосування джгутів САТ для зупинки артеріальної кровотечі на догоспітальному етапі.\nЗастосування препарату «Гликостерил» – плазмозамінний ізотонічний розчин для корекції порушень електролітного балансу у хворих та постраждалих з розвитком гіповолемії .\nЗастосування діагностичних тест-смужок, як експрес-діагностика, для вимірювання рівня кетонів у сечі.\nЗастосування препарату «Налбук» (налбуфіну гідрохлориду) для купірування больового синдрому сильної та середньої інтенсивності на догоспітальному етапі.\nЗастосування «Засібу перев’язувального гемостатичного стерильного КРОВСТОП» та гідрогелевих пов’язок «АРМА-ГЕЛЬ+» з лідокаїном, як засоби першої невідкладної допомоги при опіках.\nВикористання одноразових систем (двох-ходових) для вливання інфузійних розчинів при невідкладних станах.\n« UTLS,PALS,ACLS необхідно з Вашою допомогою провести в Сумах!!!\nОб’єднана профспілкова організація: становлення та розвиток »


Билеты на спектакль Джаз-вистава «Novecento. Хороша історія» Киев / Tickets.ua\n«Novecento. Хороша історія»\n13 грудня о 19:00 в Будинку архітектора (м. Київ, вул. Б. Гринченка, 7) відбудеться джазова вистава Майка Кауфмана-Портнікова «Novecento. Хороша історія».\nДжазова вистава про піаніста, життя якого проходить на кораблі, і нога якого жодного разу ще не торкнулася землі. Ім’я піаніста – NOVECENTO або 1900-й, бо він з’явися в перший місяць НОВОГО століття.\nЦе дійсно хороша історія. Колись про це написав п’єсу італійський музикант і письменник Алессандро Барікко. І абсолютно по-новому відчув, а потім створив наново цю історію музикант і режисер Майк Кауфман-Портніков. Він створив джазову виставу. Він сам грає цю історію, розповідає, показує, не відриваючись від роялю.\nNOVECENTO і Майк вимірюють своє життя через 88 клавіш роялю.\nЛюдина-рояль або RoyalMan - Майк Кауфман-Портніков вже в 70-й ювілейний раз поділиться цією хорошою історією. І знов, як вперше. І тільки наживо. І знов непередбачувано.\nМайк Кауфман-Портніков свої проекти створює в унікальному форматі "джаз-театру".\nКожен його концерт - це нерозривний синтез віртуозної, суперемоційної гри на роялі з літературним матеріалом. Цікаві і завжди хороші історії, що залишають «післясмак» і привід для роздумів. А музика просто дарує вимір щастя, емоцій, натхнення.\nБільшість композицій – авторські, більш того, варіанти народжуються безпосередньо на сцені.\nЦе – справжній ДЖАЗ! Не тільки за жанром, ритмом, гармоніями. Перш за все, за емоціями і імпровізацією. Жодного повтору, і завжди вперше – це ще одна ознака проектів Майка Кауфмана-Портнікова.\nРекордсмен Гіннеса України, унікальна особистість, піаніст-віртуоз, музикант, режисер, 100% імпровізатор Майк Кауфман-Портніков. На сьогодні має певний доробок: спільний проект з композитором, світовою зіркою мюзиклів Сером Ллойдом Уеберром (Великобрітанія), концерти разом з зірками ідіш-джаз культури, зокрема ансамблем «Клезматікс» (США), відзнака і нагорода за музику від продюсера Мадони – Рона Сент-Джона. Спільний концерт з бендом оркестру ВПС США. А ще автор багатьох проектів і музики. Лауреат міжнародних конкурсів і фестивалей. Він прямо на сцені створить неперевершений настрій, подарує емоції життя – саме цінне, що є.\nПовну інформацію про джазову виставу можна отримати у прес-менеджер вистави.\nУникальный идентификатор пользовательской сессии для сообщения в Cлужбу заботы о клиентах: 1804307525


17:41 15 лип 2021. 10667\n12:58 20 жов 2021. 122\n10:18 17 вер 2021. 4032\n14:58 14 вер 2021. 4263\n06:55 20 жов 2021. 211\n13:32 20 жов 2021. 62\n15:35 19 жов 2021. 384\n16:25 20 жов 2021. 52\n12:12 20 жов 2021. 62\n18:57 20 жов 2021. 31\n11:15 20 жов 2021. 99\n11:12 19 жов 2021. 398\n15:35 18 жов 2021. 637\n23:26 18 жов 2021. 606\n15:15 13 жов 2021. 1331\n17:57 04 жов 2021. 2095\n23:48 10 кві 2021. 19738\n23:29 14 жов 2021. 1216\n11:27 02 чер 2021. 14448\n17:51 23 вер 2021. 3404\n20:59 07 жов 2021. 3594\n08:30 06 жов 2021. 2115\n20:25 09 лип 2021. 11977\n15:33 05 чер 2020. 40435\n19:45 23 гру 2020. 28249\n20:03 19 лип 2019. 44260\n15:55 10 жов 2021. 1635\n18:30 20 жов 2021. 42\n16:30 20 жов 2021. 92\n23:25 16 кві 2021. 18979\n14:03 28 січ 2021. 25397\n18:42 15 лип 2021. 10545\n15:14 22 лют 2021. 34049\n19:30 20 жов 2021. 7\n14:30 13 жов 2021. 1388\n11:59 09 чер 2021. 13975\n14:30 14 жов 2021. 1238\n12:30 20 жов 2021. 200\nІсторія Відлуння війни\n06:55 14 вер 2021. 669 Читайте на: УКР РУС\nПро сенсаційну знахідку повідомили Олександр Іванов і Анна-Меланія Тичка — кандидат історичних наук, викладач Львівського університету. Їм допомагав відомий львівський дигер Андрій Риштун.\nЙдеться про відомий епізод порятунку євреїв в роки Голокосту, про який режисер Агнешка Холланд зняла фільм «У темряві», номінований на «Оскар». Портал ZAXID.NET докладно розповів про цю історію, фрагменти якої ще належить відновити.\nКнига Ігнація Хігера\nПошуки укриття тривали понад рік, причому путівником служила книга Ігнація Хігера, якому і належить ідея сховатися в каналізації. Згодом він дуже докладно описав свої пересування і характерні ознаки колектора, що допомогло команді «вирахувати» останній притулок втікачів під Соборною площею.\nСпочатку дигери знайшли точку на нинішньому проспекту Чорновола, де євреї спустилися в каналізацію, потім наткнулися на колектор біля готелю «Львів», де ховалися першу ніч, — повідомляє автор матеріалу Орися Шиян. На місце останнього притулку — під Соборною площею — пошуковики вперше натрапили ще у 2019 році, потім кілька разів туди поверталися, фіксуючи все на камеру, і лише днями оголосили про те, що досягли мети.\nВ цей люк на розі Сербської та Валової рятівники кидали євреям картоплю. Фото: lia.lvivcenter.org\n«В [підземної] Полтві майже немає місць, де люди можуть довго перебувати. Скрізь тече вода, — розповів Андрій Риштун. — А це нетиповий колектор ...і там змогли розміститися багато людей. Там були предмети, які явно свідчать про перебування людей під час німецької окупації».\nХігер згадував, що приміщення, в якому вони ховалися, було схоже на печеру V-подібної форми і дигери знайшли його за підказками в книзі. Також, відповідно до книги, було виявлено бите скло між камінням. Щури намагалися дістатися до саморобних полиць з продуктами, тому їжу «захищали» битим склом. В стіни були забиті цвяхи, на які вішали одяг або сумки з їжею.\nІгнацій писав, що євреї відзначали християнські свята разом з працівниками каналізаційних мереж, які їм допомагали — поляками Леопольдом Сохою і Стефаном Врублевським і українцем Юрієм Кузнєцовим. Тож не дивно, що в укритті була знайдена фігурка пасхального баранчика, яка в католицькій традиції виготовляється з глини і прикрашає святковий стіл.\n«Там колектор вузький, 70 см у висоту, треба повзти, — розповідає Анна-Меланія Тичка. — Я відразу відчула, що вторглася в чиєсь житло. Речей спочатку не було видно, але відчувалася присутність людей».\nЗелений светр дочки Ігнація — Христини, в якому дівчинка була в притулок. Фото: collections.ushmm.org\n«Вони зробили неймовірне, — зазначає директор музею «Слідами галицьких євреїв» Ольга Лідовська. — Важливо, що саме українські історики, мешканці Львова знайшли це місце. Там вкрай складні умови, режисери навіть відмовилися тут знімати»(Фільм «У темряві» знімали в Лодзі, — прим. ред.).\nАнна-Меланія на основі знайдених артефактів хоче створити експозицію, а потім передати ці речі в музей: «Вони дійсно мають емоційну цінність. Светр Христини Хігер (дочки Ігнація, — прим. ред.) зберігається в музеї Голокосту у Вашингтоні». Крім того, виникла ідея поставити біля люка пам'ятний знак, включивши цю локацію в туристичний маршрут.\nРаніше ми повідомляли, що в Тернополі увічнили пам'ять праведниці, яка врятувала 13 євреїв.\nУ Львові після реставрації відкрили знаменитий Чорний будинок.\nУ Дрогобичі встановили пам'ятну дошку парі, яка ховала 39 євреїв в роки Голокосту.\nНа ілюстрації: притулок, де ховалися євреї. Фото: Explorer, ZAXID.NET\n#євреї #Львів #каналізація #Голокост #укриття #колектор #Втікачі #гетто #книга\n18:18 20 жов 2021. 23\nЛьвів закриває заклади громадського харчування для невакцинованих клієнтів\n14:15 20 жов 2021. 50\nУ Львові розгорнули додаткові ліжка для дітей з коронавірусом\n12:25 20 жов 2021. 59\nУ Львові розпочалися карантинні рейди\n18:45 19 жов 2021. 90\n15:55 19 жов 2021. 349\n15:15 10 жов 2021. 2254\n05:35 27 сер 2021. 7210\n22:33 08 сер 2021. 7481


Омбудсмена з Росії не пустять до Вишинського, доки Денісова не побачить Сенцова - Pravda.if.ua\nРосійська уповноважена з прав людини Тетяна Москалькова не зможе відвідати в українському СІЗО затриманого СБУ керівника “РИА Новости Украина” Кирила Вишинського, якого підозрюють у держзраді\nПобачити його Москалькова зможе лише у тому разі, якщо українського омбудсмена Людмилу Денісову впустять до колонії, де утримують українського політв’язня Олега Сенцова, розповіла сама Денісова у коментарі ЦензорНЕТ.\nВона зазначила, що надала Москальковій список українських політв’язнів, які утримуються у в’язницях РФ і окупованого Криму, а також план їхніх відвідувань. Наміри російського омбудсмена відвідати Вишинського стали зрозумілими з аналогічного списку людей, який подала російська сторона.\n“Російська сторона ж надала список тих в’язнів, яких хоче відвідати Москалькова. Він містить 34 прізвища. Але у половини не вказано громадянство, і не вказані місця утримання. Ми цей список отримали як робочий варіант, неофіційний”, – сказала Денісова.\nЗустріч Денісової та Москалькової відбудеться пообіді 18 червня в Москві. Вони обговорять їхні спільні візити до ув’язнених в обох країнах.\n18 Чер, 08:24\t Версія для друку Лист редактору


СобКор » Фото » Експерти назвали головні модні провали Меган Маркл та Кейт Міддлтон. Фото\nВони часто порушують протокол.\nМеган Маркл та Кейт Міддлтон часто називають іконами моди. Ці знамениті жінки вміють одягатися красиво і елегантно одночасно. Втім, королівський протокол містить чимало правил, які дружини принців періодично порушують. Всі ці випадки не пройшли повз представників ЗМІ та експертів з етикету, повідомляє СобКор.\nНайбільші з них пригадала головний редактор журналу Majesty Інгрід Сьюард.\nТак, Меган Маркл час від часу забуває про капелюшок а офіційних зустрічах. Вона також дозволяє собі з’являтися на публіці без к колготок, у зім’ятому одязі і з неукладеним волоссям. Темний манікюр королева також не вважає ознакою хорошого смаку, що не заважає і Меган, і Кейт експериментувати.\nЧитайте також: Єлизавета ІІ влаштувала кінну прогулянку. Фото\nІнгрід Сьюард назвала «грубою помилкою» великі сумки, які час від часу носять королівські особи. Відкриті плечі також суперечать протоколу. Не мали б Кейт та Меган


Обстріл російського посольства | Вікна-Новини\nВікна-Новини / Обстріл російського посольства\nОбстріл російського посольства\nРосійське посольство в Дамаску обстріляли з мінометів. Від однієї з мін диппредставництво загорілося.\nЦе сталося серед акції на підтримку російських бомбувань Сирії, яке влаштували поблизу амбасади. Є повідомлення про поранених. Російським військовим тамтешня опозиція погрожує терактами. Нині повстанці збирають дані про дислокацію та пересування військ Федерації. А потім на російські бази прийдуть терористи-самогубці, – кажуть опозиціонери.\nVideo: Обстріл російського посольства\nобстріл посольства Росії


international literature festival odessa Томас Сандоз – International Literature Festival Odessa\nТомас Сандоз [ Швейцарія ]\nТомас Сандоз народився у 1967 році в швейцарському кантоні Невшатель (Ноєнбург). Вивчав епістемологію та психологію, захистив кандидатську дисертацію в Університеті Лозанни і опублікував численні романи, монографії та есеї. Став відомим, зокрема, завдяки своїм науково-популярним статтям та культурологічним публікаціям, а також п’єсам.\nУ багатьох романах Сандоз заглиблюється у світ відчуттів своїх персонажів, які часто є самотніми, сумними, хворими і заляканими людьми. У книзі »Même en terre« (»Навіть у землі«, 2012) він розповідає історію самотнього і небагатослівного садівника міського цвинтаря, який відповідає за секцію дитячих поховань. Він має дуже особливе ставлення до своєї роботи, дає кожному з померлих ім’я якоїсь квітки, приносить подарунки та іграшки і намагається компенсувати щось, чого бракувало у його власному дитинстві. Коли цвинтар вирішують перебудувати і світ головного героя опиняється у небезпеці, садівник вдається до крайнощів і збирається купити закинуту ділянку землі, щоб дати своїм підопічним нову домівку.\nУ книзі »Les temps ébréchés« (»Важкі часи«, 2013) юна жінка, яка глухне, вивчає основи музики. У книзі »Malenfance« (2014) розповідається про маленького хлопчика, який подорожує містами і горами, щоб якомога далі втекти від непростої ситуації вдома. Сатирична книга »La balade des perdus« («Прогулянка втрачених», 2018) розповідає історію подорожі чотирьох тинейджерів у міні-автобусі по літніх вулицях Альп. Разом із ними їде опікунка, бо всі четверо мають інвалідність. Один із дітей, Люк, кілька місяців тому під вигаданим прізвищем зареєструвався на психологічному інтернет-форумі і мимоволі дав пораду міністру охорони здоров’я започаткувати реформу, яка викликала неоднозначне ставлення, і тепер ЗМІ полюють за винуватцем. Дорогою до Міністерства товариство переживає цілу низку пригод і зіштовхується з реальністю суспільства, у якому на першому місці стоять продуктивність і результативність. Це змушує героїв почати пошук альтернативного сенсу існування.\nГоловною темою роману Сандоза »Croix de bois, croix de fer« (»Дерев’яний хрест, залізний хрест«, 2016) є благодійність. Одного чоловіка після смерті його брата-місіонера запрошують на учту на честь брата. Згадуючи своє дитинство і юність, він пригадує також і те, як його брат завжди пишався місіонерською традицією родини, яку сам і продовжив, та завжди дорікав, що брат не став ані місіонером, ані хоча би лікарем чи вчителем. Під час учти головний герой хоче довідатися справжню мотивацію свого брата, щоб таким чином підбити підсумки у власному житті.\nУ 2011 році Сандоза було нагороджено відзнакою Швейцарської фундації ім. Шіллера. Окрім літературної діяльності, письменник працює як культуртрегер, зокрема проводить заняття з творчого письма для дітей, які відстають у навчанні. Томас Сандоз живе у кантоні Невшатель (Ноєнбург).\nLa vraie nature de l‘homéopathie\n(Справжня природа гомеопатії)\n(Сумний чи депресивний?)\n[Ілюстрації: Катрін Луї]\n(Дерев’яний хрест, залізний хрест)\nНавіть у землі


Керамограніт для оформлення приміщення :: Строительство каркасных домов\nБажаючи придбати в якості підлогового покриття керамограніт, ви оціните ті незвичайні й унікальні властивості, особливості та переваги, якими володіє цей матеріал.\nСьогодні цей матеріал активно використовують для оформлення кухні, ванної кімнати, в результаті чого, ці приміщення виглядають незвично, розкішно, презентабельно, адже про таку атмосферу і мріє кожен господар.\nВ наше время многие мечтают о комфортном, уютном и красивом доме или квартире, но осуществить свою мечту удается не всем. Создать неповторимый, европейского уровня дизайн интерьера Киев можно только с помощью прфессионального дизайнера, который сможет найти альтернативное решение, учитывая все пожелания и предпочтения клиентов.\nДійсно такий матеріал як керамограніт виглядає прекрасно в будь-якому інтер'єрі, а значить, якщо ви вирішили придбати його, то особисто переконаєтеся в цьому. Він відрізняється не тільки зовнішнім виглядом, який є приголомшливим, але й довговічністю, надійністю, такий матеріал буде служити тривалий час.\n1. Основна перевага цього матеріалу криється в його універсальності. Ви повинні чітко розуміти, що так і є, адже саме з цього матеріалу можна сміливо виготовляти стільниці, або ж, підвіконня, як правило, такі елементи інтер'єру виглядають чудово.\n2. Керамограніт не тільки виглядає привабливо, він ще і довговічний, тому купуючи його, багато господарів залишаються задоволені, так як райдужний і цікавий інтер'єр радує їх щодня.\n3.Бажаючи виконати обробку квартири або будинку, використовуючи керамограніт, ви зможете досягти незвичайного ефекту і результату. Адже цей матеріал дійсно красиво і цікаво доповнює інтер'єр будь-якого приміщення, дозволяючи йому виглядати незвично, чудово та розкішно.\nВарто одного разу побачити, як виглядає той чи інший інтер'єр, в якому використовується керамограніт, щоб зрозуміти, що дійсно, таке підлогове покриття незвичайне.\nОформляючи інтер'єр, так важливо правильно підібрати матеріали, які прикрасять його, роблячи вишуканим, затишним і чудовим. Тепер ви точно знаєте, що якщо використовувати в оформленні інтер'єру приміщення керамограніт, то все буде саме так.\nІнтер'єр вийде цікавим, комфортним і затишним, а значить, перебувати в тому чи іншому приміщенні можна буде з особливим задоволенням і бажанням, а гості будуть захоплюватися неповторним, вишуканим смаком господарів будинку.