село - Теги КУРС\nЯк їм вдалося: село Снітків стало центром ягідного і фруктового виробництва 25 вересня 2017 11:13 Історія успіху маленького села Снітків на Вінниччині – корисний кейс для прикарпатських сільських громад.\nНа Прикарпатті визначили найкраще спортивне село області. ФОТО 19 вересня 2017 12:28 16 та 17 вересня у Долині проходили обласні спортивні змагання за звання найкращого спортивного села області.\nУряд ухвалив концепцію держпрограми розвитку фермерства: за три роки у селі в п'ять разів збільшиться кількість робочих місць 13 вересня 2017 15:36 Кабінет міністрів України схвалив представлену Міністерством аграрної політики та продовольства України концепцію державної програми розвитку фермерства в Україні. Це ключова ініціатива профільного Міністерства та Уряду, спрямована на розвиток малого й середнього бізнесу на селі, на створення нових робочих місць та загальний розвиток сільських територій.\nПрикарпатський Яворів відзначили на Всеукраїнському конкурсі «Неймовірні села України 2017» 12 вересня 2017 22:34 У Мінагрополітики відбулася церемонія нагородження переможців та фіналістів II Всеукраїнського конкурсу "Неймовірні села України 2017".\nНа Прикарпатті Міністр юстиції пояснив, чому селян потрібно інформувати про земельні права 31 серпня 2017 11:05 В Івано-Франківську міністр юстиції Павло Петренко взяв участь у засіданні оперативного штабу із забезпечення прав і свобод власників земель чи збіжжя.\nПрикарпатський Яворів став другим неймовірним селом в Україні 29 серпня 2017 11:25 Нещодавно фінішував II Всеукраїнський конкурс "Неймовірні села України 2017". Село Яворів Косівського району посіло друге місце за результатами підрахунку результатів онлайн-голосування та оцінки Експертної ради.\nПрикарпатець, який відсвяткував 104-й день народження, поділився секретом довголіття 06 червня 2017 10:20 До цiєї хатини в селi Старi Богородчани часто навiдуються гостi. Особливо їх багато в день уродин господаря - Iвана Костраб'юка.\nНа Прикарпатті обговорили майбутнє малочисельних шкіл області. ВІДЕО Коли кількість не має значення. В Івано-Франківську обговорили майбутнє малочисельних шкіл області.\nЗміни на карті Прикарпаття: перейменують два села Комісія Івано-Франківської обласної ради з питань регіональної політики, децентралізації та розвитку місцевого самоврядування на сьогоднішньому засіданні підтримала зміну назви двох сіл.\nУ Франківську прийняли програму пільгового кредитування індивідуальних забудовників у приміських селах 20 січня 2017 15:28 Програма забезпечує підтримку сільських мешканців шляхом надання їм пільгових довгострокових кредитів на будівництво або придбання власного житла, поліпшення житлових умов в цілому та індивідуальних житлових будинків зокрема.\nНа Прикарпатті хочуть перейменувати село Дубка 10 грудня 2016 10:08 Івано-Франківська обласна рада звернулася з поданням до Верховної Ради щодо перейменування села Дубка Городенківського району.\nМайже півтисячі будинків на Прикарпатті збудовано за програмою кредитування "Власний дім" В Івано-Франківську відбулося розширене виїзне кущове засідання Західного регіону щодо впровадження регіональних програм підтримки індивідуального житлового будівництва на селі "Власний дім".\nКанадський фотограф зафіксувала, як вимирають українські села 15 лютого 2016 20:57 Вікторія Сорочинська — канадський фотограф, яка народилася в Україні, а нині живе у Берліні — приїхала в українське село, яке пам’ятала з дитинства, і поспішила зняти те, що від нього лишилося.\nНа Коломийщині розпочалися сходи селян Опісля свят на Коломийщині відбуваються сходи селян та звіти сільських голів. Одним із перших це зробили у Малій Кам'янці.\nПроект "Локальна історія" дослідив прикарпатське село, звідки родом батько Квітки Цісик 23 грудня 2015 01:28 Локальна історія – проект Української Галицької Асамблеї – розширює терени своїх досліджень. Відтепер про свою минувшину зможуть дізнатися і жителі сіл Коломийського району.\nВ обласній екологічній програмі Прикарпаття 500 тисяч гривень відвели на озеленення сіл 18 грудня 2015 08:10 Програма розроблялася за кошти обласного бюджету на замовлення Івано-Франківської обласної ради попередньої каденції. Роботу виконували фахівці Прикарпатського університету.\nПрикарпатська Дземброня увійшла до ТОП-19 унікальних сіл України\nНа Прикарпатті визначили краще спортивне село У Снятині відбулися змагання серед сільських та селищних рад "Краще спортивне село 2015 року", присвячені 65-річчю ВФСТ "Колос".\nНа Франківщині визначили краще спортивне село Вже традиційно у вересні на Прикарпатті відбувається фінал змагань сільських та селищних рад.\nМешканців прикарпатського села Довге розділив Дністер На човні – в магазин за хлібом чи за довідкою із сільради. Мешканців прикарпатського села Довге Тисменицького району розділив Дністер.\nІвано-Франківська область серед лідерів в Україні з підключення до Інтернету сіл 12 липня 2015 10:32 У першому півріччі Івано-Франківська область стала одним з лідерів розширення географії покриття широкосмугового інтернету від Укртелекому в сільській місцевості. Кожне восьме село, під'єднане Укртелекомом до всесвітньої мережі в 2015 році, розташоване на Івано-Франківщині.\nІвано-Франківська область єдина в Україні, в якій немає населених пунктів з комуністичними назвами 11 червня 2015 13:09 Український інститут національної пам'яті оприлюднив перелік міст та сіл, назви яких символізують комуністичний тоталітарний режим. Тож згідно із Законом про декомунізацію 871 населений пункт повинен повернути історичну назву до 21 листопада.\nНа Прикарпатті через зсуви ґрунту мешканці села можуть залишитись без житла Мешканці гірського села Стопчатів, що на Прикарпатті, можуть залишитись без даху над головою. Через зсув ґрунту сільські будівлі сповзають у гірську річку.\nПрикарпатські енергетики розпочали цикл зустрічей із громадами сіл в області У ПАТ "Прикарпаттяобленерго" стартував новий соціальний проект "Зустріч з громадою села". Перша зустріч відбулася минулої п'ятниці у Старому Лисці. У ній взяли участь представники технічної, збутової дирекції та дирекції з охорони праці.\nПрикарпатські села переходять на енергію сонця. ВІДЕО 29 березня 2015 09:27 Приклад села Рошнів Тисменицького району, яке першим на Франківщині використало сонячні батареї для освітлення вулиць, переймають сусідні села.\nУ сільській школі на Прикарпатті три педагоги навчають шістьох учнів 27 березня 2015 11:49 Голова обласної державної адміністрації Олег Гончарук з робочою поїздкою відвідав Богородчанський район, де ознайомився з проблемними питаннями закладів освіти та медицини.\n"Є ресурс – в селах", – обласний комісар Володимир Ярмошук про те, як виконати план мобілізації на Прикарпатті 26 березня 2015 13:35 Про те, що планове завдання під час теперішньої хвилі мобілізації буде виконано, на нараді з головою Івано-Франківської ОДА відрапортував обласний військовий комісар Володимир Ярмошук.\nПрикарпатців закликають допомогти з оновленням фондів сільських бібліотек В Україні розпочався культурно-соціальний проект "100 тисяч книжок для сільських бібліотек", започаткований у співпраці Фундації Дарини Жолдак, Клубу "Коло", Української бібліотечної асоціації, Міжнародного фестивалю "Книжковий Арсенал" та ГО "Форум видавців".


2 лютого - вперше у Чернівцях відбудеться Психологічний фестиваль «Територія дитинства» / Блоґ: Анна Глібка / ВКурсі.ком\nЗ дітьми протягом цього дня будуть працювати досвідчені психологи, тренери та майстри художньої творчості. Вони допомагатимуть дітям розкрити та реалізувати свій внутрішній потенціал. Для цього фахівці будуть застосовувати різноманітні психологічні підходи, танцювально-рухову, піскову, арт- та казко-терапію.\nДорослі учасники фестивалю зможуть:\n- подивитись на сімейні стосунки по-новому;\n- відійти від стереотипів і зрозуміти, чим саме для них є сім'я;\n- усвідомити, як сценарії батьківської сім'ї впливають на формування особистості дитини.\nТакож для батьків в програмі фестивалю передбачені лекції, психологічні групи, воркшопи.\nОрганізатори звертають увагу на те, що сприятливе і безпечне середовище в сім'ї необхідне для фізичного і психологічного здоров’я дитини.\nФестиваль – це можливість побачити ЯК життя в сім'ї може приносити більше радості, задоволення, гордості і драйву.\nІрина Толочко, тел. моб.: 095 33 707 16,\nОцінили: Михайло Шморгун , Ігор Гамаль , Святослав Вишинський , Максим Пансик , Ольга Мороз


Методологічні основи педагогічної системології - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Педагогіка, Сценарії виховних заходів → Методологічні основи педагогічної системології - Реферат\nМетодологічні основи педагогічної системології - Реферат\nвідповідальність за явища природної та соціальної дійсності, здатність до морального вибору в ситуаціях колізій, прагнення визначитися, обґрунтувати вибір всередині власного "Я";\no здатність до рефлексії, потреба в ній як умові усвідомленої регуляції власної поведінки відповідно до бажаннь та прийняти цілей, з одного боку,та "усвідомленням межі власної несвободи" з іншого;\no прагнення та здатність ініціативно, критично та інноваційно рефлексувати і прогнозувати результати діяльності і відносин;\no спрямованість на реалізацію "само...": самовиховання, самооосвіти, самооцінки, самоаналізу, саморозвитку, самовизначення, самоідентифікації, самодетермінації та ін.;\no здатність самостійно вносити корективи до своєї діяльності з врахуванням визначеної цілі/мети; внутрішня не залежність від "зовнішнього світу", зовнішніх впливів, незалежність в смислі стійких поглядів, переконань, смислів, їх корекції, зміни;\no творчий потенціал, унікальність, неповторність, які є підставою для продуктивних міжсуб'єктних відносин, взаємодії, співпраці, спілкування.\nПерераховані характеристики окреслюють поле суб'єктивної педагогіки. А її предмет складає механізм об'єкт-суб'єктного перетворення особистості, коли людина з об'єкта, на який впливають обставини, перетворюється в суб'єкт, який панує над ними.\nЗа цих умов педагог перетворює учнів у своїх однодумців та соратників власної освіти. Ш. Амонашвілі визначив такі принципи педагогіки співробітництва:\n1) дитина пізнає себе як людину та засвоює людське;\n2) дитина виявляє свою особисту індивідуальність;\n3) дитина знаходить суспільний простір для розвитку своєї природи;\n4) інтереси дитини збігаються із загальнолюдськими;\n5) максимально нейтралізовані чинники, які здатні провокувати дитину на асоціальні дії та вчинки.\nЄ.О. Ямбург, виходячи із різних філософських тлумачень освіти, вважає реальним існування когнітивної парадигми та парадигми особистісної освіти.\nКогнітивна освіта орієнтується на селекцію дітей за рівнем здібності та на навчальні предметні програми з фіксованими результатами освіти (ЗУНи).\nОсобистісна (під назвою аффективно-емоційно-вольова) освіта акцентується не на інтелектуальному, а на емоційно-вольовому розвитку людини. Основна цінність - розвиток людини. Психолог О.О. Леонтьєв пояснює, що наше навчання не просто развиваюче - воно покликане забезпечити в школяра готовність до подальшого розвитку. Ось наш критерій: навчати дітей так, щоб ніякі, навіть найглибші зміни в оточуючому світі не змогли б поставити їх у безвихідь.\nРосійський психолог О.Г. Асмолов проектує перспективну стратегію подальшого розвитку освіти з посиленим ціннісно-психологічним аспектом:\n- від діагностики добору - до діагностики розвитку;\n- від адаптивної дисциплінарної моделі засвоєння суми знань і навичок - до народження образу світу в спільній діяльності з дорослими та однолітками;\n- від інформаційної когнітивної педагогіки - до смислової ціннісної педагогіки;\n- від технології навчання за формулою "відповіді без питань" - до життєвих задач і пізнавальної мотивації дитини;\n- від "вивченої безпомічності" дитини - до надситуативної активності і постановки надзадач;\n- від уроку як авторитарного монологу - до уроку як сприяння і співтворчості;\n- від мови адміністративних "наказів" - до мови "договорів" і "рекомендацій";\n- від школоцентризму - до дітоцентризму;\n- від культури корисності - до культури гідності.\nМи вважаємо це перспективною парадигмою розвитку особистості учня і школи в цілому.\nУ класифікації І.О. Колеснікової педагогічна парадигма визначає типологічні та смислові межі існування суб'єкта педагогічної діяльності у просторі професійного буття. На її думку, індикаторами парадигмальної належності педагога виступають чотири фактори:\n1) його світогляд;\n2) смислові домінанти професійного буття та цільові установки професійної діяльності;\n3) орієнтація на успішну систему формування ціннісно-оціночного бачення освітнього процесу;\n4) характер взаємодії учасників освітнього процесу.


Зарядні пристрої – купити зарядний пристрій для телефону в Україні | UPlay\nМережевий зарядний пристрій Usams T20 2USB + MicroUSB cable (2.1A) Білий\nМережевий зарядний пристрій 1USB Hoco C69A QC 3.0 White + USB Cable Type-C (5A)\nМережевий зарядний пристрій Baseus 2USB + Type-C Speed PPS 60W (CCFS-G01) Чорний\nМережевий зарядний пристрій 1USB Hoco C80A +Type-C QC3.0 White + Cable Type-C to iPhone X (3.1A)\nВихідний струм: 4.8 A\nТип: Автомобільний розгалужувач\nВихідний струм: 5.5 A\nПризначення зарядних пристроїв\nЗарядний пристрій для телефону являє собою необхідний елемент, без якого не зможе працювати ні один мобільний телефон. Щоб купити зарядний пристрій для телефону, слід підійти до вибору грамотно і уважно. В першу чергу, слід ознайомитися з основними параметрами вибору, від яких залежить ціна і тривалість експлуатації аксесуара.\nОсновним призначенням зарядного пристрою є зарядка акумулятора, що забезпечує енергією пристрої для подальшої їх повноцінної роботи. Всі телефони, смартфони, планшети поставляються із заводським пристроєм. Але в процесі експлуатації проводу зарядки зношуються, для чого виникає необхідність у заміні.\nПристрої для зарядки мобільних телефонів розрізняються на три основних види:\nпасивний зарядний пристрій, основу якого становить трансформатор, що перетворює струм стандартної електромережі. Його можна використовувати для підзарядки пристрою;\nімпульсивний тип зарядного пристрою, широко поширений на сьогоднішній день. Він забезпечений таймером, що дозволяє використовувати зарядку з обмеженим проміжком часу. Відмінною особливістю пристрою є надходження постійного струму при первинній зарядці, а після надходження обмежувальних сигналів роботу здійснює імпульсний заряд, що заряджає акумулятор до повної кондиції. Імпульсний струм не шкодить акумулятору, завдяки слабкій його подачі. Важливо врахувати при використанні цього виду зарядного пристрою такий момент: час зарядки розраховується на повністю розряджений акумулятор. Враховуючи рекомендації виробника, можна уникнути неприємних наслідків та швидкого виходу з ладу пристрою. Останні моделі таких пристроїв виключають будь-які неприємні наслідки;\nавтомобільний вид зарядки для телефону здатний заряджати пристрій від бортової мережі авто.\nТакож на ринку аксесуарів і запасних частин існують акумуляторні зарядні пристрої, які заряджають телефони, планшети та інші гаджети без використання електромережі. Зокрема, перетворення в електроенергію здійснюється за допомогою сонячних променів, вітрової енергії чи мускульною силою людини. Такі пристрої здатні продовжити роботу акумулятора на невеликий проміжок часу. Також деякі моделі телефоном заряджаються через комп'ютерний USB-порт. Якщо вам потрібно високої якості зарядний пристрій для планшета, телефону або смартфона, то ідеальним варіантом буде звернення в інтернет-магазин гаджетів і аксесуарів Uplay в Україні. В каталозі товарів ви зможете вибрати і придбати зарядку для телефону високої якості за доступними цінами.\nЗарядний пристрій для смартфона: конструктивні особливості і джерела підзарядки\nУ більшості випадків, зарядка для смартфона, ціна якої прийнятна в інтернет-магазині гаджетів і аксесуарів Uplay в Україні, має власний внутрішній акумулятор, який безпосередньо забезпечує заряд. Але попередньо потрібно зарядка блоку живлення, яка здійснюється за допомогою декількох джерел:\nелектрична розетка в стіні;\nСлід зазначити, що при зарядці блоку живлення смартфони та інші пристрої не заряджаються. Наприклад, для сонячного пристрою зарядки не має внутрішнього блоку живлення, а тому воно заряджає пристрій при попаданні сонячних променів. Щоб придбати зарядку для планшета або смартфона слід звернути увагу на вихідну потужність. Вона повинна перевищувати показник потужності батареї пристроїв. В іншому випадку буде відбуватися розрядка, що призведе до розчарування. Якщо вам потрібна зарядка мікро USB, придбати її можна після ознайомлення з керівництвом, як і інші моделі ЗУ. Також можна подивитися на штамп або печатку на пристрої з показником потужності. У нашому магазині можливо вигідно купити зарядний пристрій USB за доступними цінами у високій якості виконання. Зарядний пристрій micro USB купити можна для будь-яких моделей планшетів і телефонів універсального типу. Щоб правильно підібрати ЮСБ зарядний пристрій, можна звернутися до фахівців компанії і проконсультуватися з усіх питань.


Олія іланг-іланг ефірна Флакон 5 мл. Купити в інтернет-магазині DSkа!\nОлія іланг-іланг ефірна Флакон 5 мл\nОлія ефірна іланг-іланг Флакон 5 мл – універсальний косметичний засіб. Він володіє широким спектром дії на організм. Використовується в косметології, ароматерапії, а також у складі комплексної терапії ряду захворювань. Цей засіб заспокоює нервову систему, усуває запалення та має антибактеріальні властивості. Дбайливо доглядає за волоссям. Цей засіб ефективно тонізує шкіру. Інтенсивно зволожує та живить чутливу дерму. Усуває наявні вугрові висипи та запобігає виникненню запального процесу. Стабілізує роботу сальних залоз. Робить шкіру ніжною на дотик. Володіє омолоджуючим ефектом. Це рідина блідо-жовтого кольору. Має приємний запах. Розлита у зручні невеликі флакони, котрі не дають проникнути сонячним променям усередину. Під час сеансу аромотерапії додайте в аромолампу чи аромокурильницю від 2 до 7 крапель цього засобу. Для приготування масажної олії необхідно змішати 15-20 крапель на 100 мл олії-основи. Щоб забезпечити релаксацію у ванній додайте 4-7 крапель засобу до води, а під час інгаляції вистачить 1-3 краплі цієї рідини. Після використання засобу тіло стає свіжим та доглянутим. Олія іланг-ілангу знімає нервове напруження, нормалізує артеріальний тиск. Підходить для осіб, в яких немає чутливості до іланг-ілангу.\nОлія кокосова базова Флакон 60 мл, Ікаров\nЗелена Аптека Олія масажна розігріваюча 200 мл\nОлія масажна проти розтягів шкіри Флакон 50 мл, Ароматика\nОлія мандаринова ефірна Флакон 10 мл, Ароматика\nОлія обліпихова Ароматика Флакон 50 мл


Шатуш - модне фарбування волосся 2021, яке плавно розтягує колір - Главред\nУ моді приголомшливе фарбування волосся шатуш, або поцілунок сонця\nГоловною перевагою такого фарбування волосся є те, що, зробивши процедуру раз, можна насолоджуватися кольором щонайменше пів року.\nМодне фарбування шатуш 2021 Instagram\nВ останні кілька років фарбування волосся шатуш, яке подарувала світу Італія, стало дуже популярним і завоювало серця жінок у різних куточках планети. Суть цієї техніки можна пояснити простими і зрозумілими словами – це поцілунок сонця. Після того як в салоні краси над вашими волоссям "почаклував" колорист, вони маєте виглядати так, немов до нього легенько доторкнулося літнє палюче сонце.\nВ основі модного фарбування шатуш - плавне розтягування кольору: як результат волосся виглядає розкішно, воно випромінює сяйво й підкуповує неймовірними відтінками. Водночас немає різких переходів.\nГоловною перевагою такого фарбування волосся є те, що, зробивши процедуру раз, можна насолоджуватися кольором щонайменше пів року, до того ж корекції ваша шевелюра не потребуватиме.\nКрім того, це фарбування дарує волоссю об'єм, чому будуть невимовно раді всі ті, для кого це болюча тема.\nРіч у тім, що волосся після фарбування має дуже натуральний вигляд – здається, що це сама природа обдарувала вас таким чарівним кольором.\nМодне фарбування шатуш 2021: на що звернути увагу\nЯкщо у вас коротке волосся, то не витрачайте час на фарбування у техніці шатуш. Сила цього фарбування у кольорі, який розливається волоссям. На короткому волоссі "картина" вийде ледь помітною. Тому шатуш - це ідеальний варіант для волосся середньої довжини, а також довгого волосся. Також можна зробити шатуш на каре – вийде теж ефектно.\nМодне фарбування шатуш 2021 / Instagram\nШатуш на темне волосся - це завжди маленький витвір мистецтва. На темному волоссі можна "розлити" багато різних відтінків, тому брюнетки та шатенки мають обов'язково взяти цю техніку на озброєння.\nчитайте такожНаймодніші асиметричні стрижки 2021, які омолоджують жінок: фотоФарбування шатуш для блондинок - теж приголомшливе рішення. Щоправда, тут особливо ніде розгулятися, бо можна вибрати не так вже й багато тонів. Загалом колористи радять вибирати максимум два.\nФарбування шатуш - плюси та мінуси\nПопри те, що в інтернеті можна знайти чимало порад, що зробити шатуш в домашніх умовах – дріб'язкова справа, але домогтися ідеального результату може тільки професійний майстер.\nШатуш - це процедура, яка щадить волосся, бо коріння не фарбується, а тільки тоненькі пасма. Крім того, сам процес не з'їдає занадто багато часу. Водночас волосся гарно відростає - на відміну від того, що ви отримуєте після звичайного фарбування волосся. Невелика корекція швидко освіжить волосся.\nМодне фарбування волосся 2021 у техніці шатуш - відтінки\nШатуш на русяве волосся: темно-русяві локони прекрасно відтінить середньо-русявий, пшеничний або попелястий відтінки.\nчитайте такожУ моді фарбування волосся пастельний балаяж і каліфорнійський блонд - фотоШатуш для шатенок: тут вибір відтінків починається з лісового горіха, кави з молоком і бежевого до бурштинового та медового.\nШатуш для брюнеток: ідеальними будуть всі можливі кавові та шоколадні відтінки. Сюди ж додайте колір стиглої вишні та баклажан.\nновини моди фарбування волосся\nУ моду повернулася спокуслива спідня білизна у стилі прованс Незвичайні джинси у стилі 70-х повернулися в моду на весну-літо У моду на весну входить total black: одяг, який ми маємо полюбити Що розповідає колір одягу про вашу особистість Чудернацькі легкі светри входять в моду на весну-літо 2021: фото


Interrail в Угорщина | railcc\nInterrail є дійсним для всіх поїздів MAV START (Державна залізниця) та поїздів GySEV.\nНе діє для поїздів HEV приміської залізниці Будапешту.\nЩоб дізнатись більше про залізничні компанії в Угорщині, натисніть тут.\nДенні поїзди: бронювання місць є обов'язковим для внутрішніх поїздів Intercity та Railjet. Для міжнародних подорожей, зазвичай бронювання не є обов'язковим (за виключенням поїзду Будапешт — Грац).\nЩоб дізнатись більше про бронювання в Угорщині, натисніть тут.\nНічні поїзди: бронювання місць є обов'язковим для нічних поїздів з Будапешту до Кракову, Варшави, Берліну, Мюнхену та Цюриху, а також для сезонного нічного поїзду до Спліту.\nЩоб дізнатись більше про нічні поїзди в Угорщині, натисніть тут.\nПодорожувати в Угорщині з Interrail легко. Якщо ви подорожуєте лише міжнародними поїздами, вам не треба турбуватись про бронювання (за виключенням нічних поїздів). Якщо ви плануєте подорожувати в межах Угорщини, вам знадобиться бронювання для послуг перевізника Intercity. Придбати таку резервацію не важко — ви можете зробити це на залізничній станції навіть перед самим рейсом. Всі головні лінії починаються в Будапешті та сполучають столицю з іншими великими містами. Окрім Будапешту, цікавими місцями також є міста Вишеград та Естергом у вигині Дунаю, Дебрецен, Печ, виноградники Егеру та звісно озеро Балатон.\nРозклади для головних ліній MAV START та GySEV доступні в нашому планувальнику або додатку Interrail, та включають в себе всі поїзди та графіки. Однак, ми рекомендуємо звернутись до планувальника MAV START, щоб отримати точну інформацію про бронювання.\nInterrail Одна Країна Угорщина. Подорожуйте поїздом в Угорщина. Безкоштовна допомога та інфо від великої спільноти Interrail.\nУГОРЩИНА INTERRAIL ПОЇЗДИ З БРОНЮВАННЯМ\nУГОРЩИНА НІЧНІ ПОЇЗДИ INTERRAIL


Жінка в суспільстві\nГлава 1. Становлення концепції жіночності.\n1.1. Психоісторичні значимість героїні Ж.-Ж. Руссо.\n1.2. Конструкти жіночності у Л.М Толстого.\nГлава 2. Гендер як категорія нової історії літератури\n2.1. Історичність поняття статі.\n2.2. Концепт мужності Нового часу.\n2.3. Соціально - історичні методи підлог.\nГлава 3. Підлога в історії культури.\n3.1. Від історії жінок до історії статей.\n3.2. Від історії статей соціальної історії класу.\nГлава 4. Радянська «Матріархаіка» і сучасні гендерні образи.\n4.1. Жінка у творах А. Мариніної.\n4.2. Жінка як мета і як засіб у вітчизняній рекламі.\nЯку роль відігравала і відіграє зараз жінка в суспільстві? Що сталося з поняттям «жіночності» за кілька століть? Як тепер трактується поняття «статі»? Що таке «гендер»? Ці та інші питання будуть розглянуті в цій роботі. Але спочатку кілька слів про введення такого революційного разгранеченія між підлогою й гендером.\nЩе в 60-х роках нашого століття поняття гендер у тому сенсі, як воно сьогодні використовується - «співвідношення статей» або «соціально - культурна конструкція сексуальності», - було майже невідомим. Це поняття служило виключно для опису правильної категорії роду. Великий інтерес, який сьогодні демонструють до розширеному поняттю гендер як відкриває нову пізнавальну і теоритического перспективу, вказує на те, що за останні два десятиліття відбулося переосмислення розуміння соціальної організації співвідношення статей чи, вірніше, що співвідношення статей тільки тепер стало ясніше сприйматися як форма соціальної організації .\nОднією з перших звернула увагу на існування системи підлога - гендер антрополог Гейл Рубін. Вона намагалася розробити новий підхід до опису розрізнення статей, яке є очевидною формою організаці при виникненні суспільства і культури. Так, біологічної статі (sex), був протиставлений підлогу в значенні виду (гендер) це протиставлення повинно було звернути увагу на соціально - культурне формування сексуальності.\nВведення гендеру як аналізована категорія дало можливість перегляду поставленої під питання опозицію між жінками і чоловіками і одночасно серйозне ставлення до цієї опозиції як до механізму ієрархії в соціальній, культурній та політичній реальності. За допомогою цієї аналізованої категорії зроблена спроба описати феномен співвідношення влади між статями без звернення до став проблемою правило самого «жіночого» досвіду чи нинішнього гноблення жінок.\nЯк раз на тлі цього гендерні дослідження пропонують історичну позицію. У результаті всіх цих розмежувань і досліджень став очевидним зразок побудови ієрархії, який має потребу в поясненні.\nНаявність «жіночого» в жінці або «сама жіночність»-ці мовні звороти знайомі кожному. Звідки ж у всіх знання про те, що є «жіночним»? За історичними даними це питання як такий почав задаватися ще в 18 столітті.\nОпределеніне статевих ролей і можливостей відносин між статями є основою феміністської критики, з'являється вже з того спостереження, що міркування про полях схильні історичних змін. Виходячи з цього один одному зіставляються дві течії: перше - це устоявшася модель епохи Просвітництва, втричі - це те, що ми знаємо і розуміємо з самого народження і проти якої бореться феміністський рух з самого свого зародження.\nУтвердився в 18 столітті аргумент про підлогах, який вперше знайшов вираження у роботах Руссо і зробив величезний вплив на наступні епохи.\nЙого робота «Еміль» стала історично першою і мала неймовірний успіх щодо «нової жіночності» і, тим самим, нового міркування про жінку.\nУ тодішній Європі його твори знайшли надзвичайно широкий відгук. У Росії ж розповсюдження ідей Руссо визначалося двома чинниками: по-перше, за рахунок безпосереднього впливу західноєвропейського Просвітництва на російську культуру і, по-Вотро, за рахунок подальшого впливу на неї німецького романтизму і ідеалістичної філософії. У результаті цих впливів міркування про полях, ініційовані Руссо, наклали відбиток на російську літературу 19 століття, а в тому й на російський менталітет, і це при тому, що у феодально-патріархальної структурі російського суспільства того часу, було відсутнє те саме «третій стан »(міщан,« громадян »,« буржуа »), яке в Західній Європі служило носієм і розповсюджувачем цієї нової доводи. З іншого боку, уявлення Руссо про «жіночій природі» відповідала традиційним релігійним уявленням, таким як поняттю його героїні - жіночною божественної мудрості.\nРоман Руссо, осущіствівшій воістину епохальний переворот, неодноразово ставав мішенню феміністської критики, причому в різних видах. Його впливу відкриваються при аналізі моделей чоловіки і жінки з точки зору розроблених ним психічних структур.\nВ образ його головної героїні він закладає ті риси, які через 150 років Фрейд буде виявляти в психіці своїх пацієнток як специфічні особливості жіночого: пасивність, жіночий мазохізм, дефіцит над-Я і т.д - тобто все те, що сьогодні перешкоджає розвитку самостійного життя жінок як суб'єкта.\nЯкщо розглядати ідею Руссо у зв'язку свого часу, то це докорінна зміна понятті жінки, є лише частиною того загального зміни уявлень, яке характерезует зміну епох з настанням історичного нового часу («буржуазного»). Це час виникнення сучасного окремої людини; час глибоких змін основних уявлень, пов'язаних зі способом життя і роботою чоловіків; час виникнення нової сім'ї у зв'язку з поділом трудової діяльності та сімейного життя, час, коли дитина стає важливим перш за все як дитина, а не як недосконалий дорослий; час коли по-новому вводиться «материнський істінкт».\nВикористовуючи питання про сходження підлог, як основний для міркування в якій мірі жінка є істотою роду «людини», Руссо відповідає зі справедливою логікою: у всьому, що ж стосується статі, жінка рівноправна з чоловіком, тобто людині, в усьому, що стосується статевої пренадлежності, вони різні.\nВитиснуті за межі світу чоловічого розумного порядку (своїм, іноді, своєрідною поведінкою (істерія), до їх фізичного приниження (статеве дозрівання, вагітність) жінки в кінцевому рахунку, виявляються «таємницею» - «загадкою жіночого», над якою, як пізніше вважав Фрейд , чоловікам доводилося ламати голову. Але насправді як такої «таємниці» і не було. Всього навсього головна героїня Руссо була так вихована і для того, щоб компенсувати свої «слабкості» жінка повинна намагатися сподобатися чоловікові і стати для нього милій, з тим , щоб отримати в його особі пана і щоб потім зробити його життя всередині будинку настільки приємною, що він не буде шукати задоволення поза нею; однак перш за все, вона має домогтися його розташування, щоб він захотів дати їй і її дітям, то в чому вони потребують для життя. Те, що жінка в пошуках засобів існування виявляється повністю відданої на волю чоловіка, його ставлення до неї, повністю позбавляє її якої б то не було грунту, на якій вона б могла «стояти».\nТаким чином, дуже багато чого залежить від того, чи вдасться жінці сподобатися чоловікові, вгадати його бажання, підкоритися його волі: її власне існування, цілісність і щастя сім'ї і, тим самим, - не втомлюється запевняти Руссо - також благополуччя суспільства.\nТак, жінка створена для того, щоб подобатися чоловікові, і вона повинна вчитися цьому у всіляких областях, а проте, звичайно, потрібно уникати «фальшивого» бажання подобатися, наприклад, бажання подобатися всім чоловікам, а не одному, або надмірних витрат у купівлі нарядів і тощо. Вона повинна розвивати «милі таланти», але ні в якому разі не доводити їх до заняття мистецтвом. Вищим вимогою до неї є стриманість, соромливість, але, з іншого боку, вона повинна бути кокеткою і вміти використовувати свої жіночі мистецтва, щоб прив'язати чоловіка до хати. До особливих її достоїнств ставитися вміння вибирати обхідні шляхи для того, щоб умилостивити розгніваного чоловіка або хитрістю встановити згоду між дітьми; природна жіноча хитрість, однак, не повинна перероджуватися в нещирість і т.д.\nЖінка не тільки ставати в якості «іншого» чимось чужорідним для чоловіка, не тільки позначається ним як «таємниця». Для неї самої, яка залежить від побудованого на протиріччях чоловічого доводу, який зобов'язує, однак, на те, щоб визначити її сутність; для неї як погоджуватися з усіма протіворечівихмі чоловічими бажаннями і страхами, надзвичайно важко бути переконаною в самій собі.\nРуссо так само необхідний стороною взаємини і значення зв'язку матері і дочки, особливо значення глибини взаємної любові, яка прівизивает дочка до матері і, ймовірно, мати до дочки: новий вид придушення патріархальним суспільством, препядствия у розвитку та становленні особистості, відчуження сексуальності і т . д. дівчина дізнається не з чоловіком, а перш за все і в основному з матір'ю.\nСтруктура Руссо явила собою потужний поштовх історичного розвитку, обмежила жінку в її людських можливостях. Оскільки співвідношення статей, незалежно від виду панування / підпорядкування, розуміється як взаємодоповнююче, то неповинен чи і чоловік при такому поділі здібностей і характеристик втрачати в чомусь істотному?\nЯк показує Руссо, чоловік не позбавляється тих якостей, які відводяться жінці; «поділ» проявляється швидше як зупинка жінки на більш низькому щаблі розвитку здібностей, у той час як чоловік додає до цих здібностям нові.\n«Крейцерова соната» Толстого стала визначною подією в літературному житті кінця 80-х років минулого сторіччя.\nУ цьому не дуже популярному творі, але яка зробила багато шуму в свій час, мова йде про відносини між чоловіком і жінкою і, крім того, про шлюб як суспільному інституті. На прикладі окремо взятого шлюбу демонструється, як саме громадська конструкція любові і браку неминуче веде до моральної загибелі обох подружжя, до катастрофи, до вбивства, причому вбивство заміщає самогубство, думку про який відвідує неодноразово як чоловіка, так і дружину. Кінцевим результатом з'ясування причин цього стає пропаганда нових норм поведінки, революційно заперечують всі раніше прийняті суспільні норми. Ці нові норми прітендуют одночасно на можливість вирішення проблеми статі, любові і шлюбу для кожного окремо.\nТолстой далі в післямові до «Крейцерової сонаті» формулює власну теорію сутності християнської віри, створену ним самим ідеальну релігію, то вона логічно випливає зі структури оповідання і лише развівіает лежать в основний структурі твору принципи: «А Я кажу вам."\nСкандальність позиції цього «Я» полягає в тому, що вона, на перший погляд, суперечити з усією системою цінностей суспільства, з його життєвою практикою і звичним осмисленням дійсності. Але незважаючи на цей образ йде в поділі з суспільством людини, Толстой виявляється пов'язаний громадськими доводами свого часу набагато сильніше, ніж вважалося раніше, і навіть сильніше ніж усвідомлював сам письменник, коли так різко формулював своє неприйняття культурних стандартів. Це стосується перш за все аргументу, в який він повторно включається у своєму тексті «Крейцерова соната», тобто гендерного дослідження. У відповідності з метафорою, одного письменника того часу, цей текст може розглядатися як полотно, виткане з ниток дискурсу, які служать провідниками в ньому і поєднують його, але разом з тим цей текст є собою показником даного дослідження.\nТой факт, що на підставі цього Толстой стає учасником одного з центральних досліджень свого часу - гендероного дослідження, - підтверджуються дії, де виявляються перші фактики величезної теорії - тема розрізнення статей.\nГерої, проводять час у дорозі, гаряче сперечаються про те, про що сперечається в цей час вся Європа, а саме: про інститут сім'ї, про можливості розірвання шлюбу та, не в останню чергу, про питання, що займає з деяких пір багато уми: про жіночу освіту та емансипації. Спектр тодішніх спорів про гендерні ролі розширюється, але все ж не виходить за рамки досліджень. Але далі стає зрозумілою суперечливість цього аргументу, оскільки викривається та суспільна дійсність, ті культурні стандарти, які незалежно від усіх суперечок того часу про рівноправність статей і т.п. дійсно визначають думки, дії і почуття чоловіка і жінки. Громадська дійсність, соціалізація людини це ті чинники, які ведуть до зміни психіки і ненависті між статями.\nУ ранніх своїх творах Толстой оспівував близькість жінки до природи і, предержіваясь романтичних традицій, возвеличував її до рятівниці загруз у вадах суспільства. Тепер же від цього позитивного уявлення нічого не залишилося. Хоча жінка і є жертвою громадських обговорень, але разом з тим і перш за все вона є безпосередньою носієм цих обговорень. Природність жінки зводиться тепер лише до її тваринної сутності, інстинктивної стороні, вона «заплямована» чуттєвістю, яка одночасно засуджується як щось протиприродне. У цьому моменті Толстой в деякій мірі рухається в своїх доказах по колу, при цьому він в черговий раз проявляє себе як вірний послідовник філософії Руссо, який сформулював в першу чергу досить суперечливі ідеї про «жінки». Згідно Руссо, в жінці неодмінно слід виховувати «природну соромливість».\nТолстой звертається до моделі жіночності, яка склалася в Західній Європі після зміни міркувань про рівноправність статей, характерною для епохи Просвітництва, під впливом натурфілософії Руссо. Ця модель, не в останню чергу в результаті розповсюдження літератури романтизму, визначала колективне мислення в Росії. І все ще визначає його. Художні образи, створювані в літературі, поділяють жіночне на ідеалізована і демонічну фігури: це і втілена «вічна жіночність», і порочність, свята і блудниця, ангел і демон. При цьому жінка завжди порівнюється з природою.\nЗ допомогою соціальної критики, сформульованої на поверхневому рівні, Толстой викриває соціальну модель гендерних ролей з її подвійною мораллю і лицемірством.\nОднак це не виключає того факту, що, викриваючи суспільство, він одночасно є учасником розгорнувся в цьому в цьому суспільстві двоїстого міркування про жіночність.\nГерой Толстого як переживає колективний психоз збоченого суспільства; він уявляє себе стоять поза цього товариства, але все ж є пов'язаною з ним в більш значній мірі, ніж він здатний це усвідомити у своєму гніві. За допомогою вбивства дружини і воображемого приношення їх у жертву інсценується як акт бажаного самозцілення, позбавлення від неподоланого і витісненого з життя. Своїм текстом Толстой включається в літературний довід про жіноче мертвому тілі і при цьому певною мірою позбавляється від того, «іншого», «тварини», що він переніс на вию героїню. При цьому позбавлення від дружини відбувається не тільки в момент смерті, але і після неї, коли руйнується її краса і, отже, її чуттєва привабливість. Тільки тоді вона може заслужити визнання як людина, як парнер, що має рівні права і не несе більше з собою страху.\nСама «Крейцерова соната» провела очевидні паралелі автобіографії Толстого. Найбільш неприємним твором стала для дружини Толстого. Адже вона не могла не читати його як психограмму свого власного шлюбу і в жіночому образі не бачити передусім спотворене зображення себе самої. У той же час вона своєю реакцією, майже межує з мазохізмом, намагалася довести собі, своєму оточенню та громадськості, що цей твір ніяким чином її не стосується.\nМинуло більш ста років, перш ніж у 1994 році тескт під назвою «Чия вина?» І з підзаголовком «З приводу Крейцерової сонати. Написаний дружиною Льва Толстого », присвячений сюжетом толстовської« Крейцерової сонати », історії сімейного життя, проблеми ревнощів і вбивства подружжя, нарешті-то був опублікований. До цього ніхто не насмілювався протвопоставіть настільки драмматічно зображеному чоловічому «я» у творі Толстого жіночий голос.\nЦей твір являє собою лише «жіночий роман». Якщо текст Толстого визначається болісними пошуками правди і рішенням «загальнолюдських питань», то його дружина у своєму тексті шукає не правду, а лише розбирає питання провини, і однозначно приписує вину чоловіка і, тим самим, свого чоловіка.\nСприйняття цього тексту характеризує доводи про роль статей у сьогоднішній Росії. Але сам текст може і повинен розглядатися, перш за все, як думка, важливе для гендерної дослідження кінця 19 століття, оскільки у своїй системі цінностей і смислових побудовах він відображає закодоване в тій культурі відмінність між статями; іншими словами, ті уявлення про жіночність і мужності, ту систему вродженої моделі, яка визначала суспільну реальність того часу на реально сприйманому рівні поведінки, так і на рівні моделей мислення та стандартизації почуття.\nУ своєму тексті Товста спробувала показати ту різницю любові, яка живе в чоловіку і жінці. У чоловіків на першому плані - любов материнська; у жінки на першому плані - ідеалізація, поезія кохання, ласкавість, а потім вже пробудження статеве.\nТовста відображає і переводить в художній образ ту модель жіночності, яка з 19 століття і до цього часу вважається природною, природного: ідеальне уявлення про жінку, що приписують їй всі позитивні риси. Особливо сформульованому ідеалі Руссо. Цей ідеал розкриває «природну» сутність жінки. На підставі цього робиться висновок її підпорядкованості чоловікові. Соціалізація, виховання жінки, на думку Руссо, допомагає прищепити їй ці істинно «природні» риси, після чого відбувається «перетворення» заявленого ідеалу жіночності в саму «природу» жінок.\nБезтілесна любов, що має єдиною своєю метою душевне і духовне визнання з боку іншого - з боку чоловічої, і через це визнання - прагнення до самоствердження особистості. Статевий потяг навпаки, не тільки вважається протиприродним і чужим для жіночої любові, але і розглядається як агресивний акт, що ставить під загрозу ідентичність жіночого «я» і руйнує її. Тому текст Толстой підсвідомо найтіснішим чином пов'язані з розповіддю Толстого, адже обидва ці твори абсолютно відповідають культурі 19 століття і на відміну від інших епох не розглядають сексуальність як складову частину людського існування, а розуміють її як щось надзвичайно небезпечне і руйнівне. Правда, в тексті Толстой - чоловік усвідомлює це, але не робить відповідних висновків.\nНа те, яку важливу роль у тексті Толстой грає усвідомлення та затвердження власного «Я», вказує як сама постановка теми ідеального кохання, так і художнє рішення ценральной жіночої фігури, яка зображується не тільки як віддана мати, але і як жінка, що володіє амбіціями ( непрофесійними) письменниці і художниці, тобто претендує на традиційно чоловічі форми пошуку свого «я» і самовираження\nКультурним поло-рольовим стереотипом в літературі є визначення пише суб'єкта як «чоловічого», в той час як позиція описуваного об'єкту йде в порівняння з «жіночим». Цей стереотип, з одного боку, постійно давав привілеї авторам - чоловікам, полегшував їх літературну діяльність і сприяв виданню їхніх творів. З іншого боку, він з тим же сталістю утрудняв літературну діяльність жінок. Цей же стереотип багато в чому визначав і сприйняття історичного процесу написання і прочитання творів. Якщо лист, особливо художній лист, є чоловічим, то історія літератури повинна бути історією авторів - чоловіків. Пишучих жінок, відповідно, - як показує побіжний перегляд практично будь-якої історії літератури, - легко ігнорують або відводять їм місце на задньому плані. При цьому часто кидаються в очі зневага і упередження до літературної діяльності жінок, а також прагнення оцінювати їх лист щодо чоловічих літературних досягнень.\nВизначення чоловіки і жінки, відмінностей між жіночністю та мужністю, змінюється з часом. Різноманітні уявлення існують одночасно, набуваючи більшу чи меншу значимість; їх з'єднують, співвідносять один з одним, щоб через відмінності між статями дати характеристики людини взагалі. Усвідомлення факту цих історичних змін відбулося не так давно. Довгий час усі покладалися на те, що значення слів у цій області залишаються незмінними.\nРізниця за ознакою статі не задано і не закріплений природою; воно здійснюється человеком.оно є культурним конструктом і змінюється разом з культурою. Це додавання - як показують сучасні дослідження - включено в історичний процес розвитку менталітету і суспільства. У його створення в кожному окремому випадку може відігравати значну роль література даної епохи. Таким чином, історія літератури виявляє подвійну зв'язок з історичним змінам поняття статі.\nЗ одного боку, література у поняттях людини документує мінливі уявлення про чоловічу і жіночу, а автори - чоловіки і жінки - співвідносять себе з певними специфічними чоловічими або жіночими нормами листи і намагаються відповідати обумовленим часом нормам сприйняття підлог передбачуваного читача і читачки. З іншого боку, літературні твори активно сприяли зміни уявлень про характер статей: тут можна згадати про вплив таких творів як «Кларисса» Самуеля Річардсона, «Еміль» і «Нова Елоїза» Жан - Жака Руссо і «Орландо» Вірджинії Вульф. Дослідження з історії літератури повинні враховувати наявність цих двох тенденцій: зміна літератури під впливом нових понять розрізнення статей і зміни самих цих понять під впливом нових літературних моделей жіночого і чоловічого.\nВ області політики, права, освіти і в трудовій життя широко утвердилося - принаймні, теоретично демократичне ставлення до підлоги, яке до 1800 року висувалося феміністками у дебатах про права людини, в 19 столітті свідомо підтримувалося деякими масами, а на рубежі 19 і 20 століть з войовничістю відстоювалося представниками руху за права жінок.\nВикористовуючи результати нових наукових досліджень і псевдонаукові висновки, поляризація чоловічого і жіночого продовжує спиратися на біологічні дані.\nУ системі уявлень, яка визначається різницею між чоловіком і жінкою, який збігається з відмінністю між розумом і почуттям, духом і тілом, культурою і природою, гуманітарні науки зіставили себе з «чоловічою» стороною. Наприклад, у працях з історії літератури відмінність статей не відігравало майже ніякої ролі аж до 1980-х років. Інша, раніше залишена без уваги «жіноча» сторона, опинилася в центрі вивчення завдяки психологічним дослідженням жіночності з їх моделлю жіночої порівнянності, жіночої етики та жіночого мислення.\nЗ раннього Нового часу, олнако, виявляються і явні прояви пересичення тією нормою особистості, яка пов'язувала обидві статі з одного боку, способом, що став вже не плідним. Багато в чому межа між чоловічим і жіночим стає смягче, якщо не стирається зовсім. Медичні дослідники запропонували розглядати людину в спектрі важливих у статевому відношенні ознак, де «чоловіка» відділяють від «жінки» п'ятнадцять проміжних ступенів, назви яким часто важко знайти в наших мовах.\nОскільки в теорії скасовується об'єктивна дійсність статі за категоріями в минулому історії; результати досліджень у галузі історії підтверджують і поглиблюють структурний заперечення общезначимости і тимчасовості двозначності чоловічого і жіночого. Це особливо стосується робіт з історії медицини та сексуальності 18 століття. Зображуючи відбувалися в той час зміни у сприйнятті та репрезентації жіночого тіла, вони спростовують твердження, що відмінність статей виникає в процесі приєднання «вторинної» характеристики статі (гендеру) як культурного побудови до «первинним», незмінним параметрами за ознаками статі тіла. Швидше навпаки, гендер, визначається свідомістю, накладає «відбиток на тіло». У силу цього відмінність по категоріям гендеру та статі втрачає сенс, адже обидва мають характер побудови.\nУявлення про розбіжності статей та пов'язані з ними норми поведінки, виражаються найчастіше у формі роз'яснень особливих якостей і обов'язків, переваг та обмежень, властивих жіночої статі. Сутність же, природа і призначення чоловіка лише зрідка виявляються обмежені рамками певної статі. Ця двойтсвенность в підході лежить і сьогодні в основі сучасних праць з історії літератури.\nАж до 17 століття таке мислення узаконювалося антропологічної теорією, яка своїм авторитетом була зобов'язана Аристотелем: чоловік є міра людини. Стадії розвитку людини ведуть від дитини до юнака і жінці, а потім до дорослого чоловіка, повністю розвинути свої здібності. Отже, жінка є істотою, яка визначає через недолік мужності. Певних жіночих біологічних, фізіологічних або психологічних наборів не існує, всі особливості «слабкої» статі являеются скоріше проявом дефіциту того, що властиво «сильному» підлозі. Жіночі статеві органи пояснюються і зображуються як менш розвинені, інші варіанти чоловічих органів; характер жіночої статі є наслідком недостатності та низькоякісного її тілесних соків, «темпераменту» жінки не вистачає теплоти, яка означає повну життєву силу. Жіноча лагідність є недолік чоловічої сміливості, жіноча пристосовність і миролюбність є недолік чоловічої здатності до утвердження своїх позицій.\nЗважаючи орієнтації цього поняття підлог виключно на чоловіка як на повноцінну людину, дослідники називають його моделлю однієї статі або понятіема «теологічної мужності».\nОчевидно, що проголошення жінки, неповноцінним людиною дозволяє виправдати її дискримінацію і женоненависництво. Особливо релігійна література і сатира на жінок періоду Середньовіччя та раннього Нового часу зображують підпорядковану позицію жінки у суспільстві і шлюб як наслідок її неповноцінності і цим обгрунтовують своє презирство до жіночку тілу (незважаючи на його значення для продовження людського роду) і до жіночого слова як до беззмістовної балаканині.\nТак, фемінізм епохи Відродження культивує ідеал «героїчної» жінки, жінки - схожою на чоловіка в усьому, сильної тілом і духом, що відрізняється стійкістю, здатністю захищатися, сміливістю і впевненістю у своїх інтелектуальних здібностях. Те, що ідеал може стати дійсністю, доводили, перш за все, амазонки, якими захоплювалася література того часу, а так само жіночі фігури з Старого Завіту, що мали успіх у політиці і у веденні воєн. Такі жінки, як королева Англії Єлизавета І та голландська вчена Ганна Марі ван Шурман, доводять, що подібні можливості існували і в період раннього Нового часу.\nВсе ж таки немає сумніву в тому, що висунуті, наприклад, економікою чи демографічною політикою суспільні вимоги і завдання, які заторкують інтереси того чи іншого класу або нації, має велике значення для визначення відмінностей між статями та його зміни в процесі історії. У рамках історичних утворень змінюється «природа» жінки, зміщуються риси характеру підлог. Процеси зміни суспільства та ідеології, що знаходяться в тісному зв'язку, сприяють процесу зміни статей. Така взаємодія виявляється, наприклад, у працях про виховання дівчаток, у великій кількості виходили в світ у 18 і 19 століттях. Програми виховання і норм жіночності в таких працях обгрунтовувалися з точки зору релігії, моралі, психології та біології; разом з тим, однак, вони явно орієнтувалися на економічні вимоги, що висуваються даної епохою для визначення стану.\nПочаток соціальної історії статей поклала Карін Хаузен в програмній роботі «Поляризація характерів підлог - Віддзеркалення дисоціації трудової діяльності та сімейного життя».\nГостре двозначне характерів чоловічої та жіночої статей, як доводить Хаузен, був "винайдений" в останній третині 18 століття, щоб мати можливість об'єктивно обгрунтувати витіснення жінок з галузі трудової діяльності в задуману як контраст сферу приватного сімейного життя з допомогою доказів про відповідні жіночому суті схильностях і етичному призначення жінки. Будучи проголошеної надією берегинею тієї чесноти самозречення, від якої чоловік, зважаючи конкурентної боротьби, викликаної умовами капіталізму, повинен був відмовитися, жінка бере на себе психологічно важливу заменяющую роль. Класово - економічна обусловленая відмінностями моделі підлог виявляється, на думку Хаузен, перш за все в тому, що це протиставлення мало силу тільки для буржуазного стану, або, може бути, також для деякої частини промислових робітників і не поширювалося на - ще знають поділ праці - селянські сім'ї та домашню прислугу.\nГромадські обмеження характеру жіночої статі приводять в кінці 18 століття в плані історії розвитку ідей до різкого взаємною протидії революційної ідеї свободи людини і буржуазної логіки свободи людини, і буржуазної логіки несвободи жінки. У соціально - психологічному плані це протиріччя можна розглядати як заменяемое побудова: принципова невпевненість у майбутньому перед лицем загрози порушення станового ладу в епоху французької та індустріальної революцій пом'якшує традиційні збереження суворої ієрархії підлог.\nНестійкий в економічному відношенні положення чоловіки, прагне піднятися за рахунок духовної діяльності, справляло додатковий вплив на позбавлення жінки її інтелектуальної самостійності. У тих авторів, котрі прагнули до таких буржуазних цінностей, як безпека і визнання, суперечлива версія розрізнення статей характеризується генетичної спрямованістю, тоді як автори, орієнтуються, скоріше, на аристократичні положення, яким бажання зробити кар'єру і конкурентне мислення були чужі, могли собі дозволити певний ідеал, знімає ці протиріччя.\nАнглійський і американський досвід підтверджують зв'язок між роздвоєнням світу в економічному відношенні і роздвоєнням людства щодо статей. У Англії часів французької революції і наполеонівських воєн, коли поширюється сильне невдоволення ідеями Просвітництва, все більш жорсткий принцип розділених сфер набуває, поряд з моральним, і національним збудженням. Позитивне значення жінки як «морального підлоги» тут виражено особливо яскраво. У вікторіанську епоху її авторитетне вплив на суспільне життя стає все сильніше. У той час одна англійська письменниця у своєму творі згадала, що сучасне становище їх державних справ показує, що активний вплив жінок проти зростаючого зла в суспільстві потрібно більше, ніж будь - коли. Таким чином - це підкреслюють новітні дослідження - яке використовується поняття розділених сфер як норма опису історичної реальності стає непереконливим, тим більше, що самі вікторіанські жінки вміли вправно використовувати у своїх політичних закликах аргумент їх особистого, співчутливого сприйняття по відношенню до кожного окремого випадку.\nБагато праць з історії суспільства переносять в суто чоловічий світ. Сам факт постановки питання про жінок відноситься до історікографіческім «досягнень» останньої чверті нашого століття. Однак емансипаційні прагнення натхнених фемінізмом жінок - істориків в останні три десятиліття - надати підлозі як кваліфікаційної категорії суспільства таку важливість, як категоріям класу, віросповідання, етносу - підтримується тільки невеликим колом учених, переважно жінок.\nПредставницями жіночої історії, за яку утвердилася сумнівна репутація особливою науки, вже з перших її кроків відводилася роль ринкових торговок - зазивав. Якщо до початку 70-х років мова йшла ще про новий «продукт», до якого нуужно було привернути увагу історіографів, то зараз їх самообожнювання відображають розчарування та обурення тим, що в багатьох випадках все ще залишається непочутим вимога визнання статі як однієї з центральних категорій громадського устройтсва, що має значення для кожної сфери історичного мислення. Тут панує своєрідне невідповідність між жвавою і укладає в собі великий науковий потенціал дослідницькою діяльністю, з одного боку, і навіть частковим ігноруванням результатів цієї діяльності, з іншого боку.\nПричина в цьому криється не в останню чергу в самій історії виникнення та розвитку жіночої історії та історії статей. Отримавши поштовх від нового женка руху початку 70-х років і перебуваючи у тісному з ним зв'язку, деякі історики не змогли, а інші вважали непотрібним наполягати на чіткому розмежуванні між політичними программмамі і науковими дослідженнями. Пошуки власної історії, на яку сприяли появі перших робіт, написаних у більшості жінками, викликали іноді не зовсім несправедливі закиди в нестачі об'єктивності. І все ж таки дуже багато хто до цих пір користуються першими успіхами жіночого руху. Зокрема, відкриттям нових областей і джерел історичної науки, які фахівці раніше не брали до уваги або нехтували ними як історично незначний. У цих перших дослідженнях робився особливий ухил на різні жіночі рухи, на форми організацій і життєві поняття жінок, а також на «жіночі сфери». Необхідно було дати «героїням» можливість бути побаченими і услишеннимі. Виявлялися і пояснювалися факти гноблення жінок.\nБільшість істориків жінок вже в середині 70-х років пререключілісь від історії жінок до історії статей. Американські жінки - історики Герда Лернер, Джоан Келлі першими виступили за заміну понять «історія жінок» поняттям «історія статей».\nІсторія жінок вважалася тепер лише перехідним феноменом, який був необхідний для процесу усвідомлення і доведення до широкого свідомості і в кінцевому підсумку, повинен був бути замінений історією відносин статей. Мова йшла не тільки про те, щоб поступово, постредством все зростаючого кількості досліджень, тепер обращавших увагу на жінок, усунути «половинчастість науки про полях», а й про постійному обліку чоловічого фактору, навіть якщо дослідження все ще часто зверталися головним чином на жінках. Для цього потрібно було зруйнувати міцну основу нібито «загальної» історії, в якій жінки до цих пір брали на себе роль особливого випадку, і, беручи до уваги різноманітність підлог, створити новий.\nТакий підхід викликав широке схвалення у багатьох країнах. Почалися жваві дібата з приводу визначення «статі», які спростували всі розмови про те, що історія статей не володіє достатньою теоритической базою. Свідомість того, що під «жіночністю» і «мужність» потрібно розуміти не природно - природну категорію, а соціокультурні будови буття, створені в рамках досліджень, мінливі й змінювані в залежності від з'єднання культури та історії, створило для себе шлях, усупереч уявленням про визначально закладених статевого відповідності, якого неможливо уникнути. У результаті заміни природного класифікації на створену культурою, приналежність до певної статі була звільнена від її біологічного визначення і включена в канон соціально обусловденних рамок класифікації. Це призвело до відмови то універсальної ктегоріі «жінка» як опису колективного відповідності, яка вживалася без зміни і, внаслідок цього, виявляла свій дискримінаційний характерв відношенні класу та раси. «Жіночність» і «мужність» змінюються залежно від різних історичних зв'язків та перерсекаются з іншими дослідженнями, створеними відповідниками, такими як клас, покоління, віросповідання, регіональна або етнічна приналежність. Таким чином, стать ставати одним з провідних понять для визначення історичної дійсності.\nБільш близьку спорідненість історія статей виявляє з соціальною історією. Відповідно більш сожно протікають процеси узагальнення та розділення між ними, що можна порівняти з близькістю і відчуженням у відносинах між батьком і підростаючою дочкою. Соціальна історія в тому вигляді, як вона складається з 60-х років, претендуючи, і небезпідставно, на визнання її заслуг у прояві особливого інтересу до нових галузей історичної дійсності, а також у новій постановці питань і надань об'єктів вивчення, що, в підсумку, сприяло появі жінок в полі зору науковців. Принаймні, об'єкти, з якими працювали фахівці з соціальної історії, включали, як правило, представників обох статей. Під всієї соціальної історії достатньо місця і для категорії «стать».\nАле якраз це останнім часом піддається сумніву з боку дослідників історії жінок та історії статей. Такий розслідування обумовлюється тим, що соціальна історія та історія суспільства пишуться все ще без урахування «гендерного» вигляду. Однак більшість женшин - істориків, які займаються історією підлог, навряд чи збираються поставити під питання ідеї і методи соціальної історії.\nТим часом багато дослідження показали, що теорія модернізації, зрозуміла як модель центрального напрямки розвитку і має силу начебто для суспільства взагалі, при обліку обох статей швидко наштовхується на свої кордони.\nЩо стосується всього суспільства модернізація мала для чоловіків і жінок у багатьох областях спеціально різними наслідками, які, крім того, розходилися по часу іхдвіженія, темпами і можливим перехідним моментам.\nТут можна зупинитися на кількох прикладах сучасної сім'ї, яка була висунута в кінці 18-го і в 19-му столітті, реалізована буржуазією, закріпила структури нерівності, насамперед збиток жінкам. Жінки довгий час з трудом добивалися можливості брати участь у політиці (щодо формулювань закону про виборче право). Спостерігаються на ринку праці спеціалізація, або зовсім не стосувалася жінок, або торкалися їх лише частково і мали інші наслідки для них. Показником в цьому відношенні може бути багатоступенева професійна група домашньої прислуги і дворових людей, яка у 19 столітті пережила процес злиття функцій, в результаті чого з'явилася суто жіноча «професія» служниці, яка виконує будь-яку роботу.\nВластиве теорії зміни концентрації уваги на процесі розвитку призвела до того, що не були враховані застарілі традиції і казавшіесянеізменнимі співвідношення, такі як співвідношення статей. Відповідно до результатів численних досліджень, норми, що стосуються підлог, швидше ставали більш жорсткими, ніж змінювалися або послаблювалися. Соціальний контроль над їх виконанням відбувався не бюрократічекі, а на особистісному рівні.\nПоняття класу, якому віддається перевага в соціальній історії, повинен бути переглянутий. Виходячи з основного про те, що станове суспільство епохи Абсолютизму приблизно з 1800 року послідовно переростає у класове суспільство, фахівці з соціальної історії приділяли таким критеріям, як стать, лише другорядну роль по відношенню до класової приналежності. При цьому ігнорувалися феномени, які перешкоджали стирання класових відмінностей і стосувалися переважно жінок, наприклад, відсутність або непостійність трудової діяльності, а також подальше існування сфер діяльності, не обумовлених як найману працю. Процеси розробки моделі освіти класів розуміють таке просте розвиток: класове становище - класове поведінка - класове поведінку. Включення жінок в такі моделі було утруднено, оскільки жінки на деяких з цих щаблів взагалі не представлені, а на інших представлені лише незначно.\nГоворилося про «класі робітників з їх дружинами і дітьми» і, таким чином, створювалася сходи значень, яка дозволяла усунути як виняток з правил будь-які відхилення від моделі поведінки.\nПроцес переосмислення почався, коли категорія «класу» стала привертати увагу історії жінок та історії підлог. У ряді досліджень про ситуацію працівниць був виявлений особливий ритм жіночої праці. При цьому відсутність жіночих організаційних структур пояснювалося не стільки недостатньою готовністю робітниць до їх створення, скільки чоловічим байдужістю. Крім того, дослідження виявили області, галузі та періоди часу, в яких жінки виявляли політичну свідомість. Те, що обидва наукових підходи поставили в один ряд питання про «класі і поле», сприяло, з одного боку, їхній плідній зближення. Однак, з іншого боку, замість «и» часто малося на увазі «або», що призводило до того, що обидві категорії соціального невідповідності ставали конкуруючими чинниками, з яких у підсумку один або інший сприймався як головний. Однак, таким чином, створювався помилковий історичний суб'єкт, який вибирав між можливістю відчувати і діяти або «перш за все, як жінка», або «перш за все, як робітник». Але працівниця не залишала своєї жіночності за воротами заводу, так само як і вчитель чоловічої гімназії у своїй суто чоловічому закладі не діяв і не розмірковував як нейтральний щодо статі громадянин. Самооцінка, світосприйняття, форми комунікацій, зразки поведінки були результатом сплетіння цих двох - та інших-особливостей.\nДля більшості жінок 19 і початку 20 століття, які або взагалі не брали участі у трудовій та політичного життя, або робили це лише нерегулярно, культурний рівень класу, до якого вони належали, мали велике значення. У дослідженнях про буржуазії вже неодноразово зазначалося вплив виду культури на процес створення класів, поскільки клас буржуазії не можна назвати однорідним з точки зору його положення в суспільстві та їх представників. При цьому стало легше ввести в розгляд і родственніцетого класу, що іноді призводило до того, що категорія класу нестолько доповнювалася, скільки замінялася категорією «культури». Що ж стосується історіографії робітничого класу, яка досліджувала в основному структкр, то тут види культури довгий час взагалі не розглядалися.\nКультура в цьому сенсі створює і розділяє ментальні, моральні та естетичні категорії, впливає на сприйняття людиною дійсності і на пов'язані з цим сприйняттям думки і дії, причому вони в міру розрізняються залежно від приналежності до певної статі і до певного класу.\nСоціокультурний класове відповідність формується, пізнається і передається на малому рівні в різних сферах, наприклад, на підприємстві, в об'едінеіі, в сім'ї, серед сусідів, в партії, в профспілці або в громаді. Проходження у цих сферах процеси спілкування, а також в результаті накопичення досвіду складається як класове так і статевий відповідність. При цьому не одна з них не є головною. Навіть у тих сферах, в яких вже панує виключно одну стать, мова йде про зберігання та відмежування своєї статевої ідентичності. Власне жіночі ніші і мережі вже досліджувалися з цієї точки зору, перш за все, фахівцями з історії жінок. Що ж стосується історії політики і економіки, то вона ще майже не вивчалася з урахуванням гендерного виду і являє собою багатообіцяючий матеріал для нових досліджень з точки зору історії чоловіків.\nПриділяючи більше уваги увазі взаємозв'язку, можна домогтися з'єднання категорій «клас» і «стать».\nУ взаємному спілкуванні дійові особи історії розмірковуючи, створювали подібності та відмінності за ознакою класу і статі. Вони на власному досвіді відчували ці подібності та відмінності, перевіряли їх, закріплювали, передавали за традицією і, таким чином, посилювали свідомість свого нерівності.\nПотрібно прагнути поєднати соціальну історію і історію підлог у «загальній історії суспільства», яка б обходилася без ієрархії категорій і значимостей, брала б до уваги як жіночу, так чоловічу частину історії, а й також формували вже існуючі теорії.\nУсвідомити відбувалися події в нашій країні за останні десятиліття складно, оскільки дуже величезні і швидкі були зміни. Зміни в гендерних відносинах були істотні, але вони входили у свідомість складними шляхами, поняття часто з'являлися, виходячи з мрії. Шлях від замкнутих і "завершених" радянських часів до відкритого часу супроводжувався відчуттям "вирощування" поняття статі.\nЩе в 20-і рр.. встановилося таке становище, коли зовнішня емансипованість жінок прикривала і навіть виправдовувала обожнені відносини в суспільстві. Проголошене рівність між статями не означало, звичайно, "вільної конкуренції" між ними. У цьому "змаганні" безумовне першість належала чоловікам, оскільки залишалася незамечаемая (для більшості населення сама собою зрозуміла) стереотипів, дискримінуючі один підлогу. Відверта упередження проти ідеї рівності виражалося в стійкій суспільної психології, коли самі жінки прагнули (особливо це було помітно в останні роки радянської влади) "назад, до нерівності", оскільки в радянському суспільстві їм часто відводилася важка, низькооплачувана або непрістіжних робота. Жіноче прагнення "назад, до сім'ї" парадоксальним чином робило соціальну ситуацію врівноваженою, яка влаштовує всіх, оскільки офіційна установка втягувала жінку в суспільне життя. Це не сприяло розвитку суспільства і, по суті, зміцнювало сформований статус-кво.\nБагато разів говорилося про те, що образ Великої Матері в традиційних патріархальних суспільствах є лише декоративним елементом, що приховує влада чоловіків. У нас він був і показником деякої непевний означеної жіночої влади. Тобто він вказував на змішаність відносин, де "матриархальная" частина у владі нехай у невеликій мірі, але була присутня. Ця "матріархаіка" була невиразною і звичайної мрією, проекцією з нереального майбутнього, яке очікувалося, але не збулися. Мрією про владу, яка була б позбавлена одностороннього панування.\nКоли багато питются вдивитися в закінчення сталінської епохи з позиції, яка була фізично знайома тоді, тобто дитячим поглядом - знизу вгору, у висоту цих тричі гігантських образів, які і для дорослих були величезні, ми особливо реально представляється кам'яна тяжкість того часу.\nМатріархатні зовнішні риси були притаманні повоєнному часу. Це було пов'язано з трагічними подіями війни, з різким скороченням числа чоловіків, коли жінки повинні були багаторазово посилити свою значимість і "видимість". При безсумнівному обожествленном зовнішньому світоустрій пізніше сталінського часу, цей образ «Батьківщини - матері» охоронної і значній жіночої влади став фоном, який перевищив силу переднього плану.\nУ культі Великої Богині виразилося архаїчне уявлення про те, що відтворення, народження взагалі є творчість тільки жінки. Тому доповнююча роль Богині-Матері не була настільки вже й далека від важкого життя того часу. Пропаганда за допомогою архітектури, скульптури, живопису, плакату переконувала, що система остаточно склалася і утвердилася назавжди. Образ жінки тут грав свою ще не зовсім усвідомлену роль, він був однією з частин цього сталінського стилю і, безсумнівно, мав особливий магічний вагу. Жіночі силуети з чоловічими прямокутними плечима піджаків (по моді того часу) на тлі вечірніх вікон, за якими бачилися далеко висотні будівлі ... Ці силуети контурно збігалися з монументальними плечима висотних будівель, немовби повторював їх, спрямованими вгору і зникаючими вагою вниз.\nЗбірний образ Великої Матері приховано або явно проступає в багатьох зображеннях сталінської епохи.\nМонумент "Робочий і Колгоспниця" у ВСХВ та інші подібні парні образи того часу являють собою як породжує першолюдини і його проекцію з примарного майбутнього.\nХарактерно, що образи молодості найчастіше описувалися за допомогою парних словосполучень типу "юнаки та дівчата". Тим самим жінка переймалася зону рівності і в зону можливого обміну смислів. Дивним і комічним способом ці фрази проіснували досить довго.\nПереходу з радянської епохи в нинішній невизначений час супроводжувався "вирощуванням статі", проростанням значимості самої структури статі і нових гендерних понять у нашому суспільстві.\nПричому риси тієї епохи несподіваним чином проявляються і зараз. Виявилося, як не дивно, що чітко не формулируемого гендерні проекти по-своєму актуальні. Позбавлення нашого суспільства від мрії про ідеальне суспільство йде паралельно з набагато більш правильними спробами пошуку нових гендерних смислів і образів у західному суспільстві. Те, що у нас було у вигляді просунутих в майбутнє неясних соціальних проектів, в якійсь мірі повторюється на Заході, але приходить як буденність разом з новими технологічними, віртуальними, біологічними, комп'ютерними можливостями.\nПросування в часі від 50-х до 90-х років у російській суспільстві супроводжується зміною візуального (і смислового) жіночого образу - з потужної давнину відбувається сходження, а може бути, і сходження - до нового. Ця витіснила стійкий і дочасний (беззмінний) образ жінки середніх років. Відбувалося набуття статі, з давнини він швидко вийшов В класу з розвиненою гендерної структурою суспільства.\nСтародавність - ось одна з опозицій, які визначають взаємодію жіночого образу того часу і сьогоднішніх днів. У нинішніх зображеннях підлогу мається на увазі як біологічна щоденність і цінність, він є безсумнівним предметом жіночного. Образи жінок минулих років були замінено на більш сучасні. Молоді жінки, які з'явилися зараз наче з довгого полону, з зачудованості, з кам'яної шкаралупи, швидко перейшли в розряд вислизає віртуальності.\n. Гендерні відносини - це ще одна найважливіша сила напруженої структури соціалізації розуму.\nРуйнування і розчинення нереальних конструкцій минулої епохи не могло пройти безслідно для майбутнього розуміння гендерних смислів у нашій культурі.\nУ російському суспільстві «жіноча література» грає сущетсвенную роль аж ніяк не як феномен, «створений жінками для жінок». Разом з тим, залишаючи осторонь інші добре відомі функції масової літератури, відзначають ту роль, яку вона відіграє у свідомості жінкою свого нового становища в мінливому, не стабілізованому світі, в якому втрачено чіткі межі не тільки в галузі соціальних та культурних норм, але і в області статерольового взаємодії, в області формування гендерних стереотипів\nЗ усіх авторів жіночих детективів найбільш яскраве розвиток «межовості» жінки в сучасній російській ситуації виражені в творах Олександри Мариніної, яка займає перше місце за іздаваемості на книжковому ринку Росії.\nТермін «межовість» показує кризу «гендерного ототожнення», який спостерігається в російському суспільстві останнього часу.\nОбрази «жіночності» і «мужності», створені в попередні періоди, вступають у різке протиріччя з новими гендерними ролями і статусами, формування яких спостерігається в сучасній російській культурі. Природно, що криза відповідності найсильніше позначається на жінці - найменш соціально і культурно захищеному суб'єкті сучасних процесів. Вже вкотре суспільство вирішує питання про те, що значить бути жінкою (чоловіком) у соціокультурному розумінні.\nОлександра Марініна не тільки відображає у своїх творах ситуацію кризи відповідності, але й сама є її ілюстрацією. Крім відомих біографічних даних, займаючись «традиційно чоловічих» справою - написанням детективів, - Мариніна відтворює у своїй творчості «жіночі норми листа», що звичайно ж впливає на систему художніх образів, на вибір головних героїв і приписування їм певних якостей і мотивів діяльності, поведінкових і психологічних стереотипів. Разом з тим, А. Марініна у своїх детективах створює (і в рівній мірі відображає) нові моделі «жіночності» і «мужності». Створює рівні самооцінки самої жінки, рівні її соціокультурних домагань, засоби і способи її вписування в статус ієрархії сучасного суспільства. Для А. Мариніної детектив став своєрідною «лабораторією», в якій створюються нові образи і стереотипи «жіночності». Детектив дає можливість дослідити поведінку жінок на кордоні нормальної і анормальной життя; на кордоні осмислення злочину, його вчинення та його розслідування; на кордоні зла і добра, норми та її порушення. Тому в детективах А. Мариніної жіночі персонажі перевершують чоловічі не тільки числом, а й розмаїттям характерів. У творах О. Мариніної жінка не стільки пасивні сторона, не стільки жертва, скільки активна особистість, організуюча обставини, а не підкоряється їм.\nГоловна героїня А. Мариніної - Анастасія Каменська, яка є образом у створенні нового гендерного виду. Її образ жінки, інтелектуальний потенціал якої в багато разів перевищує аналогічні здібності оточуючих її чоловіків. Це жінка, що займається чоловічою професією, в чоловічому колективі в типово чоловічий сфері діяльності і досягає в ній відмінних професійних якостей. Роблячи свій розум основним засобом професійної реалізації, Каменська втрачає якість, традиційно характерне жінці: здатність до відторгнення чуттєво - емоційної сфери.\nСвоєрідність А. Каменської не в тому, що вона відмовляється «бути жінкою» в силу професійно - кар'єрних обставин, а в тому, що в цьому образі виражається типова по відношенню до жінки сучасна ситуація: вона змушена перебувати на межі допустимого «ризику життя».\nРеакцією на це стає придбання «типово чоловічих рис» (холодний розум, розважливість, бесчуственная розважливість), які допомагають у професійному виконанні, але усвідомлюються самої А. Каменської як «потворність», «ущербність», «нездатність бути жінкою» і переносяться нею на сексуальну і любовну сферу. Результатом цих процесів стають неодноразові нервові зриви Каменської, коли вона як власний психоаналітик, що володіє всіма необхідними навичками психоаналізу, отриманими у Вищій школі міліції.\nА. Маринина неодноразово виділяє «непроявленого» образу Насті: вона ніяка, її образ сам по собі не запам'ятовується, вона носить «ніяку», підлітковий одяг (кросівки, джинси, светр), за якої надійно схована її споконвічна жіночність. Несучи на собі «чоловіче обличчя», Настя існує як би на межі своїх «жіночих можливостей», буквально не цінуючи себе, умертвили своє тіло (роботою, екстремальними ситуаціями, голодом і т.д.).\nВідсутність гендерної відповідності народжує цікавий феномен: її перестають бояться чоловіки, що перебувають у глибокій кризі, душевної сум'ятті або в ситуації вибору. Чоловіки «беруть її за свою» - постійний феномен, який проходить в багатьох творах. Відсутність гендерної ідентичності у Насті, її «межовість» наводить, проте, не до визнання її антижіночності, а до висновку її незвичайності як жінки, позбавленої жіночих стереотипних якостей.\nВтрата Настею гендерної відповідності має ще один наслідок. Емоційна холодність, яка приймається Настею за самодостатачность і силу характеру, обертається не тільки нездатністю любити, в якій вона неодноразово визнається зі сторінок творів А. Мариніної, а й моральної збитковістю.\nМоральний вибір Насті Каменської здійснюється з її певних позицій: саме її людські, а не «жіночі» якості, вступаючи в суперечність з чоловічими стереотипами її професійної сфери діяльності, дають Насті можливість вийти за межі розуміння службового обов'язку на загальнолюдську (у певному сенсі безособову) позицію , яка завжди виявляється правильною, морально бездоганною, але професійно дуже вразливою і не зовсім правильною. «Безособовість» Насті, стертость її «гендерних» рис дають їй можливість виходу з обмежено - професійного, обмежено - людського, дають можливість переступити межі, встановлені суспільством, норми, нав'язані чоловічим світом, чоловічим професійним кодексом честі.\nХарактерно, що Настя має тільки друзів, які є одночасно її колегами: вона існує на кордоні, де її особисте життя стає її професійним існуванням і навпаки. У цьому виявляється її самодостатність і своєрідна свобода.\nКаменська - істота нової породи; «самотня жінка - вовчиця» (за анологіі з «самотнім вовком» - чоловіком). Це усвідомлене і разом з тим штучне самотність ставить Настю не тільки на кордон, визначальну можливість і бажаність ззовні, але і на кордон довіри.\nНастя перебуває «між», зберігаючи свою самотність, неповторність, «межовість». У цьому її свобода, соціально - психологічної идентификаци: вона може бути з ким завгодно, в будь-якій ролі, в будь-якому вигляді. Це створює особливу драматичність її існування, де її неповторність ставати гарантією уникнення неприємностей, визначень і непередбачуваності світу, в якому вона мешкає.\nКам'янську в будь-який момент можуть прибрати, знищити як професіонала не через професіональну ощібок, а через те, що вона жінка, що займається не предназаначенной для жнщіни роботою. Тому як професіонал - жінка Анастасія дуже вразлива: у зв'язку системно - громадських, у тому числі гендерних, стереотипів, вона або жінка, або професіонал.\nДля Каменської ж саме робота, професійного здійснення складає центр мотивації і цінностей, на які вона орієнтується. Вона розглядає позбавлення себе професійного статусу як особистий крах, Обессмисліваніе свого існування як повну втрату особистої значущості. Дана ситуація зовсім не типова для типової жінки. Як правило, у неї залишається сім'я, як віддушина, що компенсує професійні невдачі. Анастасія ж уособлює собою образ «нової жінки», для якої головним є «людське» і соціальне самоствердження, професійна самореалізація; для якої чоловік стає засобом вирішення професійних питань, тим, хто обслуговує її професійні цілі й потреби. Жінка - професіонал виступає як кордон соціально, професійної та особистої спроможності та неспроможності чоловіки, як активна сила, по відношенню до якої відбувається оцінка «істинних», загальних значень, людських якостей чоловіка.\nВ образі Анастасії Каменської відбивається новий тип жіночності, яка втілює нову гендерну орієнтацію в сучасній російській культурі і тому що є «граничної», руйнує, розхитує звичні гендерні стереотипи. Жінка стає сильною, самодостатньою, професійно відбулася одинаком, що сподівається лише на себе. У цьому плані нова гендерна орієнтація, яка спростовує традиційно - обожнювання або формально - зрівняльну радянську системи гендерних статусів, виділяє неповторність жінки сучасної соціокультурної ситуації. Жінка, що втілює нові гендерні орієнтації і усвідомлює це, стає активним, не стабілізуючим чинником, що сприяє падінню стереотипів «чоловічого світу» після радянської епохи. Усвідомлення нових гендерних орієнтацій у сучасній культурі пов'язано з істотним розширенням особистого простору жінки, з проявом її соціальних і гендерних статусів.\nБуло очевидно, якою драматичної була первісна реакція саме жіночої частини аудиторії країни на інформацію, що з'явилася телерекламу. Це була не просто реакція на нововведення з - за кордону, але реакція "радянських людей" на образ «чужого життя», що проникає в їхньому будинку.\nЦе була не просто реакція бідних на показ життя багатих, але реакція споживачів з «бідної» економіки на показ «багатої» економіки. Нарешті, це була не просто реакція жінок на демонстрацію іншого поняття жінки, але це стало кризою автоматизованого розуміння. Нормативним уявленням про жіночу долю, про ту саму "доле" в умовах, коли міняти її вони вже (ще) не могли.\nУ російських умовах феміністична критика, в тому числі критика реклами, виявляється на тлі таких розвитків, які мало або дуже мало нагадують обставини її відносно недавнього виникнення на Заході.\nФеміністична критика реклами в силу цього виявляється позаду іншої критики. Така, тобто хвиля обурення на адресу реклами з боку дорослої жіночої частини аудиторії, вже пройшла кілька років тому, коли реклама входила в після радянський простір.\nУ всі часи перебудови десятиліття справу з батьком (у його ролі виступало спочатку уряд в цілому, а потім вже і сам перший президент РФ) так і не склалося: Батьківщина-мати залишалася матір'ю-одиначкою. Кіно і естрада, література і педагогіка поволі підходили до цієї проблеми. Образ затюкали чоловіка, нікчемного нахлібника, лежачого з газетою на дивані, у той час як дружина робить всю домашню роботу, збільшував, а не лікував криза сім'ї. У такого чоловіка фактично не може бути дружини, у нього є ще одна мати.\nНавіть нинішня реклама експлуатує цю обставину. На захисті родини (на цей раз - від мікробів) стоїть жінка, доходи чоловіка якої дозволяють купити хіба що тюбик пасти "Аквафреш" і шматок мила "Сейфгард". Реклама доброчесна без межі, оскільки при такому чоловікові мови про секс вести безглуздо.\nРеклама колись дратувала росіянок введенням чужого. Телебачення купувало їх увагу показом "добрих старих радянських фільмів", виспівуванням старих радянських пісень. Буржуазну реклами впихали в соціалістичного кіно. Так жінок примиряли з дійсністю.\nВ кінці 90-х був зроблений наступний крок. Саме ті не дуже молоді жінки, які першими зустріли рекламу в багнети, тепер самі опинилися представлені в рекламі. Вона переконує їх, що тепер вони помирилися з нею. Їх власними вустами вона звертається до них як до носителька традиційних цінностей ("Той самий чай!", "Коли я була маленька ..."). Реклама далі переконує їх, що вони ще й економні господині, які готові заощадити копієчку на більш дешевому (або більш дорогому - логіка однакова) пральному порошку.\nВ даний час у "справжніх чоловіків" є подруги. Це молоді жінки зовсім іншого складу. Вони знайомі з рекламою якщо не з дитинства, то з юнацьких років. Це вони спершу набувають впевненості в собі за допомогою вживання прокладок і тампонів, дезодорантів і зубних паст. Потім вони забезпечують собі невідпорність і свідомість своєї гідності за допомогою мила і шампунів. Потім вони нагороджують свого партнера символічної сексуальною силою, даруючи йому парфуми і безпечні леза.\nЗакономірним чином вони далі стають дружинами, яких водять в ресторан і яким купують меблі. (Собі справжні чоловіки тим часом купують машини і пиво.) Потім вони стають матерями здорових і симпатичних дітей. Реклама памперсів і кави, травень-онезов і бульйонних кубиків малює тепер повну сім'ю. Там, нехай на задньому плані, але є батько, який - не питайте як - забезпечує достаток. Мати на передньому плані, вона забезпечує щастя. Ясно як - правильним споживчою поведінкою.\nРеклама стала фактом і фактором повсякденності. Предметами рекламування стали більш доступні речі.\nРеклама шоколадних батончиків та газованих напоїв, кави та чаю тим чи іншим способом експлуатувала святковий час від повсякденності. При цьому "точкою опори" була обрана жінка. На екрані реклама дарувала їй то "райську насолоду" на екзотичних островах Океанії, то рай щасливою і благополучною великої родини, що не менш екзотично для Росії. У третьому випадку повсякденність остранялась романтичністю вечірки, у четвертому - доданням сексуального підтексту службовим відносинам.\nРеклама, при тому що володіє багатьма рисами подібності з серіалами, можливостей для виходу навіть не пропонує. Вона в цьому сенсі більш мужній спорт. І недарма жінки, що люблять серіали, не люблять рекламу, і навпаки.\nРеклама вся побудована на впровадженні небуденного в повсякденність і дуже потребує знаках небуденності. Оголене тіло, перш за все тіло молодої жінки, - сильний і стійкий знак скасування норм повсякденно-публічної поведінки. У цьому його головний спокуса для реклами.\nПроаналізувавши історію становлення жіночої концепції, гендер, як категорію нової історії в літературі, значення статі в історії культури, а також великий стрибок від радянської «матріархаікі» до сучасних гендерних образів, можна припустити, що відбулася революція, в якій велике значення зіграло: раздееленіе підлог , появи гендерного класу, репрезентації жінок, відбулася зміна чоловічих досліджень про жінок на жіночі дослідження про жінок.\nВідмінність чоловічих досліджень від дослідження жінок сталися від включення жіночого досвіду в рамках соціальної та культурної дійсності, як основи наукової роботи, що не тільки змінило тип викладу, але також внесло туди інший пізнавальний інтерес. Традиційні дослідження про жінок перестали расматриваться як науково обгрунтовані висловлювання, здатні пояснити нерівні громадські позиції женшин і чоловіків. «Теорії», які приписували жінкам особливу ірраціональність, лагідність і домовитись, стали тепер вважатися чоловічими стратегіями, що мають на меті не стільки пояснити, скільки виправдати існуючий стереотип. З наукової точки зору це виглядає наступним чином: «як поставлений під сумніви« нейтральний »,« безстатевий »дослідник - індивідуум, занурений в теоретичне та критичну роботу, який довгий час розмірковуючи над виділенням універсальних людських цінностей Просвітництва, майже зовсім випустив з уваги владні співвідношення всередині культури, що залежать від статі ».\nВідділення та разграніенія, теорії і дослідження, що тільки не довелося зазнати жінці свого часу, але жінка знайшов у собі сили подолати всі чоловічі теорії, при цьому залишитися для них загадкою і внести ясність у своє існування, пристосуватися до всіляких змін у всьому світі і при цьому показати себе значущою фігурою в нашому існуванні.\n5. Альчук А. Жінка і візуальні знаки, - М., 2000.\n6. Грошев І. В. статеворольові стереотипи в рекламі. / / Психологічний журнал .- М, 1998.\n7. Заков В. В. статеворольові відмінності і розуміння неправди, брехні та обману. / / Психологія особистості .- М., 1997.\n8. Пол Гендер Культура. / За редакцією Елізабет шорея і Каролін Хайдер .- М., 1999.\n9. Пол Гендер Культура № 2./Под редакцією Елізабет шорея і Каролін Хайдер .- М., 2000.\n10. Радянський енциклопедичний словник / Під редакцій А.П. Прохорова. - М, 1985.\n11. Соціологія. Навчальний посібник для студентів вузів. / Укл. А.С Кислицин .- М., 2001.\nЖінка в мусульманському суспільстві\nЖінка в громадянському суспільстві


Brunettes Shoot Blondes - що відомо про колектив\nЧим цікава група, яка претендує на право представляти Україну на Євробаченні\nУже в суботу, 23 лютого, ми дізнаємося, хто представить Україну на міжнародному пісенному конкурсі Євробачення-2019.\nОдними із претендентів є учасники гурту Brunettes Shoot Blondes. tochka.net розповість, чим цікавий цей колектив.\nBrunettes Shoot Blondes - це Андрій Ковальов (гітара, вокал), Роман Соболь (ударні), Євген Кобзарук (клавіші) та Дмитро Леонов (бас-гітара). Колектив був створений у Кривому Розі в 2010 році. Вони грають у жанрах інді-поп, альтернатива.\nПопулярними Brunettes Shoot Blondes стали в 2014 році, коли випустили вірусний кліп на пісню Knock Knock. Тоді про гурт написали такі авторитетні ЗМІ як Billboard, Yahoo! Music, The Daily Mirror, USA Today, BBC, Rolling Stone Brasil.\nУ 2015 році Brunettes Shoot Blondes випустили дебютний міні-альбом Bittersweet. На заголовну пісню Bittersweet був створений відеокліп, під час зйомок якого гурт вперше співпрацював з німецьким рекламним агентством Scholz & Friends Group. Задумка кліпу будується на використанні ефекту "картинка в картинці" - послідовної "живої" зйомки екранів пристроїв без використання комп'ютерної вставки зображення.\nBrunettes Shoot Blondes активно співпрацює з відомими брендами, їх музика нерідко звучить в рекламних роликах: Watsons (пісня You Broke My Heart), Нова Пошта (пісні Tomorrow і Nothing At All), ПриватБанк (пісня You've Got To Move).\nУ 2016 році гурт вперше взяв участь в Нацвідборі на Євробачення. З піснею Every Monday вони потрапили до фіналу, але тоді перемога дісталася Джамалі. Втім, хлопці не сильно засмутилися, так як самі вболівали за неї.\nУ 2019 за право представляти Україну на Євробаченні група бореться з піснею Houston. У ній звучить двадцять музичних інструментів. Щоб не порушувати правила Євробачення, адже на сцені може одночасно перебувати не більше шести учасників, вони сконструювали мультірояль, який включає в себе всі ці інструменти - від барабанів до віолончелі.\nНагадаємо, раніше ми розповідали, хто виступить на фіналі Нацвідбору на Євробачення-2019.\nТи хочеш, щоб Brunettes Shoot Blondes представили Україну на Євробаченні-2019?\n16 лютого 2019, 23:13


На Луганщині в районі операції Об’єднаних сил обговорили ґендерні питання у сфері безпеки » Рупор - Новости Житомира | Новини Житомира\nВажливим напрямком державної соціальної політики в сучасних умовах є забезпечення рівних прав чоловіків та жінок у суспільному житті. Не є виключенням і військова сфера. Підрозділи, що входять до складу Об’єднаних сил, цьому дійсне підтвердження. Адже жінки з повною віддачею, на рівні з чоловіками, приймають безпосередню участь у відсічі та стримуванні збройної агресії РФ.\nСьогодні, у Сєверодонецьку, за ініціативи Луганської обласної військово-цивільної адміністрації проведено зустріч з обговорення стану реалізації міжнародних, державних та регіональних програм із забезпечення рівних прав та можливостей жінок та чоловіків. В заході прийняли участь прикордонники, військовослужбовці та правоохоронці зі складу Об’єднаних сил. Крім того, до діалогу були залучені міжнародні та громадські організації.\nУчасники обговорили напрямки та механізми подальшої реалізації міжнародних та державних програм ґендерної політики, обмінялися досвідом їх імплементації в різних відомствах. Також, до уваги присутніх були запропоновані перспективні напрямки роботи у 2019 році.\nОкремо на зустрічі говорили про реагування на випадки насильства. Зокрема учасники зосередили увагу на громадянах, які проживають у так званій «сірій зоні» та на тимчасово окупованій території України, акцентуючись при цьому на систематичному порушенні прав людини з боку окупаційної адміністрації РФ.\nВ ході дискусії було запропоновано створити в КПВВ, в межах діючих гуманітарних дорожніх коридорах, центр матері і дитини для жінок, що слідують з тимчасово окупованої території України та які потерпали від насильства. Координаторка з ґендерних питань Северодонецькоі філії СММ ОБСЄ Віржині Тіоле зазначила, що міжнародна організація переймається вивченням цього питання та приділяє йому прискіпливу увагу.\nРеалізація цього гуманітарного проекту доповнить ґендерний аспект системи захисту прав і свобод цивільного населення на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.


Як призначають суддів Верховного Суду США: паралелі з Україною – ЧЕСНО. Фільтруй суд!\nПо суті справи, те, що в Україні є конкурсом, в Америці – детальна співбесіда за якою пильнують засоби масової інформації, висвітлюючи ті чи інші подробиці про кандидата. Кандидатура судді Бретта Кавано не стала виключенням. Так, зокрема, під час розгляду його кандидатури комітетом Сенату у справах судочинства, дала свідчення Крістін Блейзі Форд, яка заявила про сексуальні домагання Бретта Кавано під час студентських вечірок у 1980-х роках. Тобто предметом вивчення кандидатури майбутнього судді Верховного Суду були обставини більше як 30-річної давності. Саме такі дані про Бретта Кавано могли стати перепоною для завтердження його кандидатури на посаді судді Верховного Суду США, адже за фактом свідчень про сексуальні домагання ФБР проводило спеціальне розслідування. У зв’язку з чим, преса ставила під сумнів можливість Бретту Кавано зайняти пост судді найвищої судової ланки в Америці. Проте, 6 жовтня 2018 року Сенат США затвердив його кандидатуру на довічній посаді судді Верховного Суду, з розрахунку 50 голосів “за” та 48 – “проти”.\nВід наркотиків до расизму – в історії розгляду кандидатур на посаду судді з’ясовувались різні обставини, які не кожний кандидат витримував зі своєї сторони. На сайті видання “Радіо Свобода” міститься публікація на цю тему. Так, наприклад, Роберта Борка номінував до Верховного Суду президент Рональд Рейган у 1987 році. Борк був одним із перших кандидатів, відхиленим за ідеологічними ознаками, а не за суддівськими кваліфікаціями. Після того, як Сенат відхилив кандидатуру Борка, Рейган у жовтні 1987 року номінував Дугласа Говарда Гінзберга. Однак номінація Гінзберга провалилася після того, як у ЗМІ з’явилися повідомлення, що він курив марихуану ще будучи студентом університету в 1960-х роках, а також як доцент Гарвардського університету протягом 1970-х років. Після розголосу про цю історію Гінзберг зняв свою кандидатуру.\nУкраїнські реалії показують дещо іншу перспективну. Для нас стає реальним, коли кандидат “забуває” декларувати майно, права на яке було набуто п’ять-десять років тому. Понад тим, суддя під час конкурсу може не пам’ятати про ухвалені ним рішення, які були предметом оцінки Європейського суду з прав людини чи розгляд справ, пов’язаних з учасниками Революції Гідності тощо. Якщо ця тенденція пояснюється неготовністю до публічності та відкритості, то наприклад в Америці – це означало б відмову від участі в конкурсі.\nПроблема приховує в собі інше: під гаслами прозорих конкурсів – отримують шанс на нове життя судді, які заплямували свою репутацію задовго до судової реформи, але вони мають намір стати частиною чогось нового, наприклад, Верховного Суду. В Україні все рівно, ніхто не згадає про студентські вечірки у 80-х рр. Багато що залежить від активності громадян у процесі оцінки суддівської доброчесності. Для того, щоб з’ясувати хто претендує на зайняття посади судді Верховного Суду, іноді, буває достатньо проаналізувати дані з відкритих офіційних джерел. Тож десь на цьому рівні криється відповідь на питання про те, наскільки новий конкурс зможе асоціюватись з реальними змінами правосуддя в Україні.\nАндрій Матат, юрист, Центр демократії та верховенства права (CEDEM), спеціально для Liga.net


День народження 17 листопада відзначає репортер Інформаційного агентства Волинські Новини, волонтер та любляча мама Вікторія Семенюк.\nКолеги, друзі та рідні вітають Вікторію та бажають їй бути коханою, бажаною, чарівною, запаморочливою! Здоров’я, удачі, достатку, виконання найпотаємніших бажань, жіночих радостей, чудових миттєвостей і нескінченного щастя!\nТакож з днем народження вітають відомого волинського ресторатора Романа Хорзова. Йому бажають стабільного доходу, миру в родині, гармонії в душі і, головне, здоров’я.\nОкрім того, святкують сьогодні колишній депутат Волинської облради Володимир Латковський та нападник ХК «Луцьк» Олександр Подзезей.\nІА Волинські Новини вітає усіх іменинників та студентів, бажає їм з роками тільки міцнішати і вдосконалюватися, з кожним днем свої мрію втілювати в реальність, своє слово перетворювати в дію, а важливу мету — в досягнення.\nМинулоріч цього дня у Луцьку обирали гімн міста. Із семи варіантів, які подали на конкурс, жодну із пісень не визнали такою, яка гідна представляти обласний центр Волині й може підносити дух лучан та гостей міста.\nДва роки тому альтернативу курінню особам, які полюбляють смакувати цигарками, пропонували громадські активісти на Театральному майдані Луцька. Курці з усмішкою зустріли акцію, уважно читали брошури. Втім, були й такі, хто не хотів обмінювати цигарку на цукерку.\nУ 2015 році чотири артснаряди часів Другої Світової війни знайшлиу Луцьку в підвалі одного із житлових будинків по проспекту Соборності. Працівники піротехнічної групи управління ДСНС України транспортували їх до подальшого місця знешкодження.\nІнфографіку, завдяки якій показали, чим відрізняється чеченська війна від Антитерористичної операції на Сході України опублікували у 2014 році.