Як ставити міжкімнатні двері самому — Путешествие вокруг света\nГлавная Будівництво та ремонт Як ставити міжкімнатні двері самому\nЯк ставити міжкімнатні двері самому\nnikkoder77 Добавить комментарий к записи Як ставити міжкімнатні двері самому\nЯк правильно поміняти внутрішньо-кімнатні двері: докладна інструкція\nЦілковита заміна внутрішніх дверей — це не така вже й проста робота, але виконати її власними руками абсолютно реально. Для цього знадобиться певний інструментальний набір, а ще уважність і акуратність. Отже, необхідно розглянути, з чого починати і що далі робити.\nПідготовка зони для роботи\nТак як правильно замінити внутрішні двері можна лише за умови виконання конкретної послідовності робіт, необхідно розглянути всі кроки більш детально. Почати необхідно, зрозуміло, з поверхневою підготовки. Якщо у вас в отворі була встановлена двері, її слід зняти.\nСпочатку приберіть полотно. Після слід зняти лиштви з двері. Як це здійснити, залежить від способу їх кріплення. Якщо конструкція була розміщена на клей або методом шип-паз, досить злегка підчепити деталі і потягнути їх в сторону. Трохи складніше, якщо лиштви прибиті до коробки гвоздкі, в даному випадку можна застосовувати сокиру, щоб підчепити і відірвати їх від заснування. Після цього необхідно дбайливо зняти коробку двері. Рекомендується витягти всю фурнітуру, а конкретно замок і петлі, їх також потрібно замінити.\nПерш за все слід здійснити демонтаж старих дверей\nДля спрощення процесу скористайтеся кутовий шлифмашиной і ломом. Розпиляєте коробку навпіл і відірвіть її деталі від поверхні стіни в отворі. Зробити це нескладно, однак при цьому необхідно зменшити руйнування стін в кімнаті.\nЯкщо уникнути великих пошкоджень не вийшло, потрібно попереднє вирівнювання сторін.\nПісля етапу підготовки приступаємо до складання нової конструкції. Отже, необхідно розглянути, як правильно поміняти коробку двері:\nПомеряйте розмір боковин і поперечної перекладини. Залежно від підібраного з’єднувального типу розпиляти підготовлені балки на відповідні частини під кут в 90 градусів або 45.\nПісля слід зібрати короб на підлозі. Для цього покладіть полотно в горизонтальне положення. Уздовж периметра розкладіть деталі короба. Вони повинні бути на незначній відстані від полотна, щоб двері не затиралася під час руху.\nНамітьте з’єднувальні місця і скріпіть коробку за допомогою цвяхів, шурупів або за допомогою стикування методом шип-паз.\nПідніміть коробку двері і перенесіть її в отвір. Розрівняйте по рівню.\nЗакріпіть коробку двері за допомогою опорних планок, клинів і розпірок.\nЗакрийте всі щілини між поверхнею стіни і елементами лутки за допомогою піни для монтажних робіт. Залиште її сохнути на пару годин.\nМонтажна схема коробки для дверей з добірним елементом\nТак як правильно поміняти внутрішні двері самому складно, беріть собі помічника. Тим більше його допомогу знадобиться на кроці монтажу полотна двері в отвір. Для початку необхідно урізати петлі. Щоб встановити петлі слід здійснити ряд робіт:\nВ першу чергу перевірте стан пластин петель. На внутрішньо-кімнатні двері вони розміщуються з торця полотна, а на коробці конкретно на її бічній частині.\nДалі необхідно зняти шар знаходиться зверху матеріалу для установки пластин урівень. Обведіть їх контур і стамескою вискобліте покриття.\nЗакріпіть пластини за допомогою саморізів.\nЯк тільки ви встановите дві частини петель, підійміть полотно і надіньте верхні пластини на опорну вісь нижніх деталей.\nНеобхідно перевірити чи не затирає чи полотно коробку двері і покриття для підлоги. Можливо, буде потрібно поміняти положення елементів.\nПри установці полотна двері залишається залишити зазори для вільного руху двері\nЩе 1 основний етап, який належить зробити самостійно — це заміна замку. Вам для цього буде потрібно яка підходить модель. Ручка складається з повертається або натискного елемента, механізму замка, фалевую язичка і відповідної пластини.\nДля монтажу ручки потрібно зробити отвір в полотні. Для цього найкомфортніше застосовувати дрель або шуруповерт з насадкою коронкою. У зрізі виточується прямокутне поглиблення, в середину ставиться механізм і кріпиться за допомогою саморізів і пластини. Після необхідно вставити ручку. Якщо необхідно подрежьте вісь. Зверху надягніть декоративну розетку на внутрішньо-кімнатні двері.\nЗаключний етап — установка відповідної пластини, в яку і заходить фалевую язичок. Її необхідно вбудувати урівень, також, як і пластину на полотні. для того щоб зробити поглиблення застосовуйте «перо» і стамеску. Необхідно перевірити стикування всіх елементів.\nЧерговість установки замку в дерев’яні двері\nЗаміна внутрішніх дверей на цьому підходить до фінального етапу. На завершальній стадії необхідно замінити лиштви. для того щоб їх встановити завчасно необхідно обрізати залишки піни для монтажних робіт. Робити це можна виключно після її висихання.\nСеред внутрішніх наличників можуть застосовуватися різноманітні матеріали:\nЛиштви можна зафіксувати декількома варіантами:\nЯкщо ви підібрали телескопічні лиштви, краще додатково застосовувати клей.\nЛиштви фіксуються або під 45, або під 90 градусів. Цвяхи має сенс застосовувати без капелюшків. Після тго як роботи закінчені місця кріплення можна приховати меблевими заглушками або спеціальною мастикою. Спочатку встановлюють бічні лиштви, а після поперечну планку.\nУстановча схема наличників під кут 45 градусів\nЯк доповнення можна поставити гумки для покриття герметиком стиків. Трубку з гуми або смужку проклеюють уздовж периметра короба. Це дуже легко створити своїми руками, так як її зворотна сторона покрита клейкою стрічкою.\nЯк можна помітити, виконати всю роботу власними руками зовсім дуже просто. Якщо заміна дверей була виконана якісно, вона буде рухатися в отворі вільно, і при цьому не буде великих щілин.\nЯк ставити внутрішньо-кімнатні двері самому\nЯк поставити внутрішньо-кімнатні двері: докладний посібник\nУспіху в установці своїми силами внутрішніх дверей можна досягти, якщо з розумом підійти до вирішення цього завдання. З одного боку, подібні роботи зробити дуже просто, але з другої є ряд невидимих моментів, які слід врахувати під час монтажного процесу. Перед монтажем внутрішніх дверей важливо зважити алгоритм дій. У той же час, якщо робити роботи не підготовившись, то це в будь-якому випадку може відбитися на завершеному результаті. Важливе має значення теоретична підготовка в питанні як ставити аналогічні конструкції двері. Навіть якщо немає досвіду можна поставити внутрішньо-кімнатні двері правильно і надійно.\nПерш ніж проаналізувати теорію установки внутрішніх дверей і приступити до монтажу конструкції, слід розглянути питання проведення робіт підготовчого типу. Не можна ні в якому разі ігнорувати цю стадію, інакше звичайна і оперативне встановлення дверей може перетворитися на справжній жах. Перш за все варто звернути власну увагу на 2 моменти.\nДля початку слід переконатися в повній відповідності блоку двері отвору. Підходящої ситуацією буде якщо після того як провели монтажні роботи конструкції з усіх його сторін залишається зазор в 2-3 сантиметри. Це дозволить дуже легко виставити коробку двері в рівень однієї площини з отвором.\nДосягти цього дуже просто. Якщо отвір дуже вузький щодо блоку двері, то можна його збільшити за допомогою перфоратора або дриля з ударним механізмом. У разі, коли отвір дверей занадто широкий, тобто можливість застосовуючи брус з дерева зробити менше його розміри. Загалом, нормальним вважається зазор до п’яти сантиметрів.\nДля ідеальної установки блоку двері можна скористатися одним простим пристроєм. Потрібно закріпити поперек коробки три рівні рейки з дерева. Одну знизу, другу зверху, третю — в середині конструкції. Ці рейки дозволять виставити блок дверей на одному рівні з прорізом.\nЩоб уникнути пошкодження поверхні коробки для дверей можна закріпити рейки, підклавши під них накладки з дерева. Їх слід пригвинтити до торця коробки. Крім того, довжину рейок слід вибрати тому, щоб після того як сталася установка коробки для дверей в отвір рейки упиралися в стіни. Буде до речі сказати, що є ще кілька невидимих моментів, які зможуть допомогти провести установку без непотрібних складнощів.\nПерш за все, рейки потрібно кріпити з того боку блоку двері, в яку буде відкриватися двері. Крім того, фіксувати їх потрібно після того як сталася установка коробки для дверей в отвір і освіти між Лутков і прорізом щілин необхідного розміру.\nДля фіксування коробки можна застосовувати складений удвічі пресований картон. Особливо актуально на етапі робіт підготовчого типу виконати вищеописані дві дії. Без виконання таких процедур приступити до монтажу блоку двері не рекомендується, адже в даному випадку істотно зростає ризик появи перекосу всієї конструкції. Після виконання таких дій приступаємо конкретно до самостійного монтажу внутрішніх дверей.\nСамостійну установку внутрішніх дверей\nПісля закінчення робіт підготовчого типу і заготовки всіх потрібних інструментів, можна починати виконання установки внутрішніх дверей. З інструментів необхідні молоток, недовгий рейковий рівень і фомка. Крім того, потрібно придбати балон з піною для монтажних робіт малого тиску при полімеризації. Як приклад можна привести піну Макрофлекс 65. Також необхідно приготувати клини з деревини. В наш час є відпрацьована технологія, як ставити внутрішньо-кімнатні двері правильно. З процесом монтажу можна ознайомитися на відео.\nВ першу чергу варто поставити блок дверей в отвір. В ході даного процесу важливо приділяти велику увагу стороні, якій ставиться конструкція. Найкраще при виконанні монтажу перебувати там, куди буде відкриватися двері. Тепер слід виставити конструкцію по самому центру отвору. Переміщаючи блок дверей вправо або вліво потрібно забезпечити однакові зазори між конструкцією і поверхнями стін з обох сторін.\nНа іншому етапі буде потрібно переконатися в правильності вертикального розташування стійок коробки для дверей. Для цього застосовують рейкова рівень. Його слід докласти знизу верхньої поперечної перемички. Якщо рівень не виконується, потрібно скористатися фомкой, підіймаючи за допомогою неї необхідну стійку і підкладаючи під неї дерев’яні клини.\nПісля чого необхідно прикріпити блок дверей до перегородок. Щоб це зробити потрібно висвердлити отвори діаметром 6 мм в виступаючої частини дерев’яних перемичок. Потім в ці отвори забиваються дюбеля. У процесі фіксації блоку двері потрібно іноді перевіряти стан конструкції щодо бічних стін.\nПісля чого слід змочити водою коробку двері і проріз. Ця процедура виконується з метою збільшення полімеризації піни для монтажних робіт і її адгезії зі стінками отвору. Після потрібно ще один раз переконатися в збереженні правильного положення коробки для дверей. Щоб це зробити застосовують рейкова рівень. Також, потрібно перевірити наявність підкладок, виготовлених з картону, між полотном двері і Лудке. Якщо деякі випали в процесі проведення робіт, то їх обов’язково необхідно повернути на місце.\nНа іншому етапі необхідно за допомогою піни для монтажних робіт заповнити зазори між блоком двері і перегородками. Після чого потрібно дати піні схопитися і висохнути. На це буде потрібно пару годин. В основному, піна для монтажу повністю застигає за 6-10 годин. Буде до речі сказати, що піна для монтажу вважається токсичним матеріалом. Щоб уникнути несприятливих наслідків контакту шкіри з нею можна застосовувати захисні рукавички. Також, потрібно захистити поверхню виробів за допомогою будівельної клейкої стрічки, обклеївши нею блок дверей уздовж периметра.\nПісля чого потрібно прибрати всі підсобні кошти. Тепер вони більше не потрібні. Так, за допомогою викрутки розбираються дюбеля і саморізи, якими закріплені перемички в рамі для дверей. Після слід зняти самі рейки і відкрити двері. Картонні підкладки повинні самі випасти на підлогу після дверного відкриття.\nОздоблення прорізів дверей\nПитання як правильно ставити блоки дверей не вичерпується лише установкою самої конструкції. Після того, як внутрішньо-кімнатні двері змонтовані, потрібно провести оздоблювальні роботи отвору двері. Спосіб виконання такої процедури залежить від ширини прорізу двері, а ще виду змонтованого блоку двері. У разі тонкого простінка, як, наприклад, при вході в приміщення ванної, можна провести обробку із застосуванням одних лише наличників. Подібний варіант найпримітивніший і нетрудомісткий. Набутий комплект лиштви кріпиться з двох сторін конструкції двері, закриваючи собою заповнені піною зазори між коробкою і перегородками.\nЯкщо мова йде про широкі дверних отворах, то їх обробка виконується за допомогою тих же наличників або добірних планок. Вони можуть різнитися від кольору полотна двері, тим більше зараз отримали популярність контрастні рішення. Дозорну планку можна вирізати потрібної ширини, а кріпити її слід за допомогою будівельного клею.\nТакож, варто виділити, що одним з варіантів виконання обробки отвору двері вважається оштукатурювання укосів. Цей метод особливо доречний під час установки дерев’яних блоків дверей. А справа вся в тому, що піщано-цементний розчин для штукатурки вигідно підкреслює конструкції двері з натурального дерева. У той же час, цей обробний вид не варто застосовувати для рам для дверей з ДВП. Даний матеріал не сумісний з високою вологою матеріалів, які застосовуються при оштукатурюванні.\nПісля того як сталася установка блоку двері монтаж лиштви власноруч не представляє особливої складності. Потрібно відрізати край кожного лиштви під кут 45 градусів і зафіксувати їх на рамі для дверей. Під ці цілі можна застосовувати клей, столярні гвоздики або саморізи. Капелюшки цвяхів після затираються, а саморізи ховаються за допомогою декоративних заглушок з пластика.\nЯк говорить практика, установка внутрішніх дверей звичайна процедура. Але, лише за умови виконання технології монтажу та черговості проведення робіт. Правильний підхід до справи дасть можливість виконати всі дії без великих зусиль і проблем.\nДогляд за внутрішніми дверима\nВажливо пам’ятати, що технічно грамотна і акуратна установка внутрішніх дверей легко може бути знівельована відсутністю догляду за конструкцією і поганий експлуатацією. Внутрішньо-кімнатні двері найкраще застосовувати в приміщеннях при температурі від +15 до +35 С °. При цьому вологість повітря не повинна бути більше 70%. Важливо, щоб на блок дверей не впливали різкі коливання температур і перепади вологи в квартирі.\nБуде до речі виділити, що велику увагу потрібно виділити експлуатації внутрішніх дверей в приміщеннях, оснащені герметичними вікнами. Якщо не провітрювати кімнати, в них може з’явитися зайва вологість, що, можливо, буде причиною псування конструктивних елементів конструкції двері. Так, двері можуть розбухнути, оздоблювальний матеріал відшаруватися.\nКрім того, категорично забороняється монтаж Дверей з MDF в тих приміщеннях, в яких є регулярно дуже висока температура навколишнього середовища і вологість. До числа подібних об’єктів можна віднести басейни, сауни і лазні. До того ж, не рекомендується ставити подібного роду конструкції в приміщеннях без опалення, з цементними або земляними статями. У той же час дозволяється використовувати внутрішніх дверей при короткостроковому впливі вологи. При цьому неодмінною умовою вважається провітрювання приміщень. Як приклад такого об’єкта можна привести ванну кімнату.\nВ ході застосування внутрішніх дверей відкриття і закривання полотна повинно виконуватися виключно способами, які не притягають за собою пошкодження конструкції і наличників. Крім того, навіть в тому випадку, якщо двері обладнані стійким до зносу отелочние покриттям, необхідно уникати грубого механічного впливу на конструкцію. В іншому випадку можлива поява відколів, тріщин, задирок і потертостей. Ці ушкодження істотно погіршать красивий вид блоку двері.\nМеждверь, як і меблі в кімнаті або інші інтер’єрні атрибути, потребує дбайливого ставлення і уваги. Щоб зберегти гарний зовнішній вигляд конструкції буде досить іноді використовувати спецзасоби по догляду. Чистити блок дверей від пилу і бруду потрібно за допомогою м’якої тканини або мокрою серветки. Необхідно уникати контакту конструкції з різними екстрагентами, кислотними та лужними сполуками. Якщо триматися подібних нескладних правил, то внутрішньо-кімнатні двері будуть радувати своїх господарів красою і великим експлуатаційним терміном.\nПідводячи підсумок розумно виділити, що загальний процес з назвою «ставимо внутрішньо-кімнатні двері самостійно», вироблений з виконанням технології та рекомендацій професіоналів, займає близько трьох годин. Правда, це не рахуючи часу, витраченого на роботи з підготовки перш ніж почати ставити конструкцію власними руками.\nІнструкція по установці внутрішніх дверей власними руками\nСвоїми силами провести монтаж внутрішніх дверей — робота не з непростих. Нижче буде описана звичайна покрокова схема, починаючи від вибору в магазині придивилася внутрішніх дверей і завершуючи встановленням своїми силами внутрішніх дверей з покроковими фото.\nВнутрішньо-кімнатні двері можна поділити на кілька варіантів\nНа ринку виробники конструкцій дверей рекомендують досить великий ряд моделей. Готові внутрішньо-кімнатні двері виконуються з тих чи інших матеріалів. Дуже часто зустрічаються такі різновиди матеріалів: ДВП, МДФ, справжня деревина.\n1. ДВП — двері: каркас робиться з деревини, і обшивається деревно стружкових листами з ламінуванням. До хорошим якостям подібних дверей відносимо: невелику ціну щодо інших видів, маленька вага, який дозволяє доставити їх від місця продажу до будинку самостійно, простота монтажу. Беручи до уваги дані моменти вони популярні серед споживачів, через що їх великий асортимент дуже часто представлений в магазинах.\nСеред недоліків можна підкреслити погану міцність самого ДВП, завдяки чому двері ламається і приходить в непридатність дуже легко, недостатня стійкість до вологи, двері може покрутити. З цієї причини не радимо її установку в ванній кімнаті зі слабкою витяжкою, даний матеріал любить сухі приміщення.\nНижче, будемо розглядати покрокову установку внутрішніх дверей власними руками.\n2. МДФ — двері, які виготовляються з даного виду матеріалу є найкращим варіантом при підборі відносини ціни і якості. очевидні плюси якщо порівнювати з дверима з ДВП — велика міцність і вологостійкість, більш високий рівень шумоізоляції. Вартість подібної двері більше, ніж двері з ДВП, у багато разів.\n3. Ця деревина — міжкімнатні двері, які виконані з подібного матеріалу — найміцніші. Ціна їх сильно залежить від того, яка порода дерева застосовувалася для їх виготовлення. Двері з цінних порід деревини використовуються для установки в приміщеннях з авторським дизайном, вони оптимально впишуться в інтер’єр в класичному стилі. Ширина внутрішніх дверей вибирається під розміри вашого прорізу.\nФото — Моделі дверей з дерева\nРадимо прочитати наші рекомендації по вибору внутрішніх дверей і ще тут.\nСписок внутрішніх дверей за видами можна доповнити скляними дверима, металопластиковими, сталевими, але такі варіанти не мають високої популярності у широких мас населення, з цієї причини вони не включені до статті для докладного опису.\nЗаходьте сюди, якщо вас цікавить підбір вхідних дверей та утеплення зовнішніх дверей.\nВиди рам для дверей внутрішніх дверей\nПравильна междверь повинна стояти в надійному коробі для дверей, адже від його якості залежить на скільки довго прослужить двері, а ще оформлення отвору дверей вашого приміщення. Коробки дверей можна поділити на три основні види.\n1. Короб з ДВП. Виглядає дуже гідно, але при підборі коробки з цього матеріалу під питанням буде надійність всієї конструкції. Середина планки короба прогинається від власної ваги, вже не кажучи про потенційних прогибах від ваги самого полотна дверей. Так як ключовими елементами в складі ДВП, якщо говорити по-простому, є клей і папір, варто мати на увазі, що вони дуже крихкі і не довговічні. На них не рекомендується вішати дерев’яні двері та МДФ через їх значного ваги.\n2. Короб з деревини яке необроблені. Ціна на рівні коробок з ДВП, проте на відміну від останніх, коробки, зроблені з сухого профбруса мають досить велику міцність. З цієї причини, при підборі між коробками з ДВП і коробками з деревини яке необроблених радимо власний вибір зупинити на останніх. Також слід передбачити, що вам буде потрібно додаткові матеріали для фінішної обробки коробки.\nФото — Крупномірна коробка з дерева\n3. Короб з покритого ламінатом дерева. Не вимагає фінішної обробки, так як вже ламінованої ДСП за допомогою паперу. І тут є один вирішальний момент, при підборі такої коробки досить відповідальним вважається якість ламінації. Якщо для цього застосовувалася тонкий папір, існує дуже висока ймовірність виникнення потертостей, подряпин, тріщин, покриття втрачає свій зовнішній вигляд. Можливо більш якісним варіантом виявиться коробка з деревини яке необробленої з самостійної фінішною обробкою і фарбуванням.\nФото — Ламінована коробка з дерева\nТакож весь проріз для дверей внутрішніх дверей може "наполегливо попросити" додаткової обробки після того як сталася установка дверей. Все засвистить від вашого прорізу, його розмірів, розташування в ньому двері, дизайну приміщення.\nдля того щоб не більше платити, радимо статтю за класичними розмірами прорізів внутрішніх дверей.\nДля подібної обробки можна застосовувати доборную планку і лиштви. Необхідні комплекти можна придбати в магазині. Радимо зорієнтуватися з їх необхідністю після остаточної монтажу двері, щоб зрозуміти, яка власне фінішна обробка вам потрібна. Адже покупка додаткових матеріалів — це позачергові витрати, які врешті-решт можуть бути не потрібними.\nПід час установки внутрішніх дверей вам обов’язково знадобляться фурнітура. Прочитайте про вибір внутрішніх ручок і їх установку.\nЯк ставити внутрішньо-кімнатні двері, покрокові поради\nРозглядається двері наприклад з коробкою з ДВП. Якщо потрібен монтаж дерев’яних коробів, працювати необхідно з тих же кроків. Монтаж стане простішим, так як деревина міцніше, ніж ДВП.\nНеобхідно звернути свою увагу: Який повинен бути отвір для установки внутрішніх дверей\nКрок 1. Вибір інструментів і потрібних додаткових використовуваних матеріалів. Для монтажу потрібні:\nКрок 2. Визначаємо схему для кріплення коробки в отворі дверей внутрішніх дверей.\nФото — Схема кріплення коробки для дверей в отворі\nНа малюнку показана схема кріплення короба для дверей в отворі. Як можна помітити, междверь (2) вмонтована в коробці (1), який закріплений в отворі на шурупах (3). Між поверхнею стіни і коробкою остуди піну (4). Процес наступний: встановлюємо короб в отвір, прикріплюємо до поверхні стіни, Запінювати.\nФото — Розібрана рама для дверей і двері до монтажу\nЯкщо після того як сталася установка дверей її поріжок неможливо буде приховати в підлогу, для зручності підбирайте коробку без поріжка П-образного виду. Вона не має нижньої поперечини з цієї причини заважати ходити вам буде нічому.\nКрок 3. Складання коробки для дверей.\nФото — Короб для дверей для зручності установки повинен бути зібраний\nНа куплену коробку повинні бути прикріплені петлі. У двері повинен бути виріз під ручку, а ще під замок двері внутрішніх дверей. Починаємо збірку короба для дверей. Необхідно об’єднати всі частини короба разом і підігнати під розміри отвору. Фабрична довжина в більшості випадків йде з запасом 5 см.\nНайкращий спосіб не прогадати — складання деталей на підлозі так, як вони повинні стояти в отворі дверей. Велику увагу слід звернути на основи з металу петель, вони повинні стирчати вгору, що б на них можна було повісити двері зверху.\nНеобхідно звернути свою увагу: Як встановити наличники на внутрішньо-кімнатні двері\nСторону відкриття підбирайте залежно від приміщень, між якими ставляться двері. З невеликих приміщень, наприклад як сантехнічний вузол, комора, двері краще відкривати назовні, з великих кімнат в приміщення коридору — у в середину.\nФото — Гарне положення торцевих планок\nПід’єднуємо верхню планку на саморізи. Торцювальні планки (1) повинні лягти по лінії. Якщо лінії немає, то планка лежить невірно і її необхідно розгорнути.\nФото — Самонарізи закручувати після попереднього висвердлювання\nБеручи до уваги структуру ДВП і характеристики його міцності, в коробі, перед вкручування саморезов з діаметром основи 3,5 мм, потрібно висвердлюють отвори свердлом по дереву з діаметром 3 мм. Ця дія проводимо, що б наша коробка не розкололася в складальному процесі. За аналогічний причини місця кріплення шурупів повинні знаходиться ближче до центру, подалі від країв і кутів.\nДля кріплення планки цілком достатньо чотирьох саморізів, по два з усіх боків. Якщо двері лежить горизонтально на підлозі, підкладіть під неї м’яку тканину, так ви зменшите можливість пошкодження покритого ламінатом шару.\nФото — Заводський запас коробки\nЗаводський запас коробки (виступаючий край) будемо обрізати. Для підгонки короба, точно відміряє розміри отвору дверей внутрішніх дверей. І переносимо його на коробку двері з урахуванням зазору мінус 1-2 см з кожного боку для можливості запінення. Радимо кілька разів себе перевірити ще раз за розміром конструкції.\nФото — Замір висоти отвору\nФото — Лінія відрізу зайвої частини короба\nВиступаючий надлишок краще відрізати ручною пилкою. Автоматичну пилу найкраще не застосовувати, оскільки це може пошкодити покриття.\nФото — Обрізка надлишку ручною пилкою\nЯк підсумок всіх дій набуваємо П-образну коробку двері, готову до установки в отвір для дверей внутрішніх дверей.\nФото — Коробка з дерева в зборі\nКоробку ставимо в отвір для дверей. Рівняємо за рівнем. Бездоганність і рівність збірки короба перевіряємо, повісивши двері на петлі, і закривши її.\nФото — Перевірка стану коробки рівнем\nФото — Свердел діаметр 4 мм по дереву\nКоробку, встановлену в отворі, слід зміцнити шурупами. Знімаємо торцеву декоруючу планку і свердлимо 7-8 наскрізних отворів з усіх боків. Відстань між отворами — 25-30 см.\nФото — просвердлені коробка\nСвердло для дерева не розраховане на свердління стін, їм свердлимо тільки короб з ДВП. Після цього знову перевіряємо положення короба використовуючи рівень, так як під час свердління він міг зміститися. Якщо змін немає, починаємо висвердлюють стінку. За допомогою тонкого свердла по бетону діаметром 4 мм, через отвори в коробі, наносимо розмітку на поверхню стіни. Повністю висвердлюють стінку через короб можна, так як можна його пошкодити. Діаметр отвору 4 мм, якщо зробити більше, то капелюшки саморезов будуть випадати. Далі прибираємо короб з отвору і починаємо робити отвори за допомогою бура діаметром 6 мм. Якщо простінок цегляний, отвори для монтажу повинні бути в цілісному цеглі, а не в кладочном шві, в якому дюбеля дуже погано тримаються.\nФото — просвердлені цегляний простінок\nФото — Дюбеля в цілісному цеглі\nФото — Самонарізи для швидкого монтажу — зліва, саморізи по дереву — з правого боку.\nУ готові отвори встановлюються дюбеля. Прикріплюємо короб в стіні за допомогою саморізів. Для зручності можна застосовувати шуруповерт або дриль з насадкою під капелюшок самореза. Саморізи зовсім не закручувати, можливий прогин короба. Щоб не було прогину можлива підкладка клинів. Для контролю рівності і відсутності перекосів, в процесі вкручування саморезов, додатково перевіряти коробку за рівнем.\nПо завершенню установки короб перевіряють з боку кімнати використовуючи рівень.\nФото — Перевірка короба за рівнем\nЯк поставити внутрішні двері? Досить надіти двері на петлі\nПрочитайте, про основні види петель для дверей.\nЯкщо це двері з ДВП, беручи до уваги її вага, це можна зробити одному. Після її монтажу спробуємо відкрити і закрити. У закритій позиції зазори між коробом і дверима повинні складати приблизно 3 мм.\nФото — Перевірити наявність щілин між коробкою і дверима\nФото — Відкриття та закриття дверей — не важкий, без перекосів\nВиконується врізання замку в внутрішні двері. А ще установка ручки.\nНеобхідно звернути свою увагу: відкотів двері з склінням: важливі фактори підбору\nКрок 6. Заповнення швів піною для монтажних робіт.\nОсновоположним етапом вважається заповнення піною зазору між поверхнею стіни і коробом. Його необхідно проводити при поставленої двері. У процесі висихання піна підвищує власний обсяг. Якщо перестаратися з її кількістю, вона може вирвати саморізи, прогнути короб і двері неможливо буде закрити. Доведеться все вирізати і починати установку знову.\nЗазори між коробом і дверима на певний період часу запінення потрібно чимось провести.\nФото — Картон в зазорі між дверима і коробкою під час запінення\nЗапінення швів — найпростіша робота. Вертикальний шов заповнюється знизу. Необхідно бути уважними до обсягу наповнення. Піна здатна нарощувати власний обсяг при висиханні. З цієї причини необхідно заповнювати третю частину простору між коробкою двері і прорізом дверей внутрішніх дверей. При перевитраті можливі пошкодження як короба, так і конструкції в загальному, так як піна може потрапити на лицьову частину коробки і двері і зіпсувати їх зовнішній вигляд. Повне застигання піни для монтажних робіт відбувається протягом 24 годин, потрібна температура 20 градусів.\nФото — Піна наноситься на третину обсягу\nФото — Междверь після того як сталася установка\nУстановка дверей на піну! Дуже просто!\nКрок 7. Оздоблення прорізів дверей.\nПісля того як сталася установка внутрішніх дверей отвори двері вимагають обробки. Залежно від ширини отвору, а ще виду встановленої коробки для дверей і дверей варто вибрати вид облицювання отвору.\nЯкщо простінок тонкий, наприклад двері у ванну, і ширина простінка дорівнює ширині коробки для дверей, обробку можна зробити за допомогою лиштв (1). Це спрощений варіант. Куплений комплект прикріплюється по обидва боки короба, закриваючи запінені шов. Дерев’яні лиштви без обробки закріплюють саморізами, а потім тільки фарбують. Покриті ламінатом лиштви закріплюють гвоздкі без капелюшка або саморізами з заглушками.\nФото — Оздоблення тонкого отвору лиштвами\nФото — Оздоблення великого отвору лиштвами і додаткової планкою\nОздоблення широких прорізів дверей внутрішніх дверей можлива лиштвами (1) і додаткової планкою (2). Останню можна відрізати по потрібної ширині. До поверхні стіни кріпитися за допомогою будівельного силікону. Лиштви та планка можуть різнитися від кольору двері. Досить актуальні контрастні рішення. Якщо у вас залишилися питання, то ми більш детально розглянемо установку лиштви для внутрішніх дверей.\nФото — Оздоблення великого отвору штукатуркою\nЯкщо встановлена рама для дверей з дерева, потенційним оздоблювальним варіантом може бути штукатурка укосу (1). Піщано-цементна штукатурка прекрасно підкреслить ваш вибір дверей з натурального дерева. Але її не рекомендують використовувати для коробок з ДВП, так як вони не сумісні з великою вологістю матеріалів, які застосовуються для робіт пов’язаних зі штукатуркою.\nВідео з установки внутрішніх дверей\nВідправив наш читач Герман.\nПокрокова установка внутрішніх дверей, не рахуючи час на підготовку займає близько трьох годин.\nЯк поставити внутрішні двері самому: керівництво і відео\nУ цьому матеріалі розглянемо основні моменти, на які необхідно звернути увагу під час установки внутрішніх дверей. Як самому поставити внутрішні двері, які поставити внутрішньо-кімнатні двері — дане питання задають початківці будівельники.\nПотрібно сказати, що якщо є велике бажання, дуже маленьких навичках і наборі звичайних інструментів — це абсолютно реально. Які внутрішньо-кімнатні двері поставити — це вже справа індивідуальна, яке залежить від смаку і матеріальних можливостей.\nПерш ніж поставити міжкімнатні двері власними руками, потрібні такі інструменти:\nдриль з ударним механізмом і свердла по бетону;\nПерш ніж ставити міжкімнатні двері, необхідно демонтувати старі двері (див. Демонтаж внутрішніх дверей). Для цього необхідно скористатися обценьками. Піднімаємо двері і знімаємо її з петель.\nДану роботу найкраще виконувати вдвох, так як це безпечніше і легше. Для зняття старих наличників можна скористатися обценьками або сокирою. Подібним чином прибираємо і стару коробку.\nПерш ніж поставити самому внутрішні двері, потрібно визначитися з шириною прорізу двері. Звичайна ширина полотна двері становит 600, 700, 800 і 900 мм.\nНеобхідно добре подумати перш ніж ви захочете зробити менше його. Адже через нього знадобиться ще заносити або виносити меблі.\nЯкщо ж звуження отвору дверей потрібно, то заздалегідь необхідно заготовити брус з дерева. Ширина бруса повинна бути рівна ширині коробки. Вставляти його необхідно між коробкою і стіною, закріпивши дюбелями.\nВставити внутрішні двері необхідно починати з вимірів коробки по дверях.\nСпочатку прікладуем верхню поперечину до верху двері. Відміряємо відстань, яке необхідно спиляти.\nДалі також чинимо з 2-ма поздовжніми перекладинами. Скріплюємо їх між собою за допомогою саморізів.\n2-ух саморізів в кожному місці кріплення цілком вистачить. В даному процесі основне необхідно не забувати, що між коробкою і дверима повинен залишатися зазор 4-5 мм., Для того, щоб двері могли вільно заходити в коробку і не було б її затираний.\nВажливо. Відстань між підлогою і дверима має бути в кордоні 10-15 мм., А між коробкою і дверима — 4-5 мм.\nІншим етапом, як поставити внутрішньо-кімнатні двері буде врізка петель. Легше це робити, коли коробка вже зібрана.\nВ першу чергу врізати петлі в полотно дверей. Для цього необхідно виміряти по 200 мм від верху і низу дверей.\nПрікладуем петлю до дверей і наводимо контур.\nДалі по контуру за допомогою стамески і молотка робимо виїмку глибиною, рівній товщині петель.\nПрікладуем двері до коробки і обводимо вже контур на коробці з майбутнім вирізанням виїмки.\nЗакріплюємо петлі (див. Петлі для внутрішніх дверей: види і способи установки) до дверей і коробки за допомогою саморізів, завчасно просвердливши в них отвори. Робиться це для того, щоб полотно не розкололося.\nЯкщо ми ставимо міжкімнатні двері, то необхідно не забувати, що петлі бувають лівосторонні і правосторонні.\nВажливо. Необхідно розуміти з якого боку дверей і коробки врізати петлі, щоб междверь відкривалася в необхідному вам напрямку. Ніжки шурупів необхідно промазати машинним маслом або спеціальною графітової змазкою.\nУстановка коробки внутрішніх дверей\nПодальша суть, як ставити внутрішні двері складається в установці і зміцненні коробки в отворі дверей.\nУстановка клинів при центрации двері\nДля цього ставимо коробку в проріз і грунтовно рівняємо її і центруємо. Це найважливіший і важливий момент.\nПрикріплюємо коробку за допомогою клинів в нижній і верхній частині. Робимо за допомогою дрилі по три отвори в кожній стійці коробки. Зрештою, на стінці залишаться шість міток за якими будемо робити кріпильні отвори коробки.\nВитягуємо клини і прибираємо коробку.\nЗа мітках на стінці дрилем з ударним механізмом зі свердлом по бетону, робимо шість отворів для дюбелів. Далі поміщаємо в отвори дюбелі.\nВстановлюємо коробку і знову її центруємо і рівняємо застосовуючи рівень.\nПрикріплюємо коробку за допомогою довгих саморізів, які зі свого боку закриваємо спеціалізованими ковпачками під дверний колір.\nВажливо. Якщо в установчому процесі внутрішніх дверей вам знадобилося зменшити отвір для дверей, то спочатку необхідно закріпити до поверхні стіни заздалегідь заготовлений брус і вже до нього закріпити саму коробку.\nУстановка двері і врізання замку\nСтавимо внутрішньо-кімнатні двері. Навішування двері на закріплену коробку не складає великих труднощів, але найкраще даним процесом займатися вдвох. Перевіряємо двері, як вони закриваються і якщо все нормально, то можна приступати до врізки замку і ручок.\nСпочатку необхідно підібрати висоту для установки ручки для дверей. Вона повинна бути зручною для відкриття.\nДалі виконуємо розмітку під корпус замку, прікладуя його до дверного торця.\nПаз під замок висвердлюємо за допомогою дриля. Свердло необхідно взяти на один розмір менше, ніж товщина замку.\nДалі — вибиваємо долотом, подчищаем стамескою сторону яка знаходиться всередині, пам’ятаючи, що глибина повинна бути більше на 2-3 мм за розмір корпусу замку.\nПісля підготовки отвору під корпус замку потрібно виконати розмітку для вибірки паза. Це робиться тому, щоб площина планки замка зрівнялася з торцем полотна двері.\nДалі необхідно перевірити бездоганність підготовки пазів під замок. Спробуємо його встановити в пази.\nЯкщо він сидить щільно, то приступаємо до свердління отвору для личинки замка.\nВажливо. Висвердлюють отвір для личинки замка необхідно із зсувом на 2-3 мм від краю дверей, беручи до уваги товщину передньої планки.\nЯкщо в замку є засувка, тоді потрібно буде висвердлюють отвір для стержня, яким з’єднуються ручки замка.\nДалі, використовуючи шурупи, які входять в комплект до замку, пригвинчуємо ручки і сам замок до дверей.\nНаступним кроком стане свердління отворів для закріплення планки. Пригвинчуємо саму планку. Для того, щоб зафіксувати приймаючу накладку на рамі для дверей, скористаємося наступним методом. Маркером мажемо язичок замку. Закриваємо внутрішні двері і відпускаємо язичок.\nВ результаті на коробці залишається мітка для Засвердлювання отвори під язичок замку. За допомогою дрилі і стамески формуємо виріз під язичок замку. Якщо на двері передбачається клямка, то створюємо отвір і для неї. Прікладуем приймаючу накладку, наводимо контур і виконуємо виріз під планку на глибину, рівну товщині планки і пригвинчуємо її за допомогою саморізів.\nПередостаннім кроком самостійної установки внутрішніх дверей вважається заливка щілин між коробкою і стіною піною для монтажних робіт.\nОднак перед самою заливкою потрібно закрити двері поліетиленовою плівкою. Коробку проклеїти скотчем для будівельних робіт. Необхідно встановити всередині коробки три розпірки: на висоті петель і ручок, так як в процесі затвердінні піни для монтажних робіт можлива маленька дефармація коробки.\nНеобхідно видалити пил за допомогою пилососа і трохи змочити водою місця, на які будемо наносити піна. За допомогою балончика наносимо шар піни в щілини між коробкою і стіною.\nЗакриваємо двері, завчасно вставивши в зазор між коробкою і дверима кілька нешироких шматків картону, щоб двері не затиснуло.\nВажливо. Піна для монтажу набирає своїх властивостей протягом 12 годин.\nОстаннім кроком як поставити внутрішні двері складається в установці наличників. Для цього зрізаємо залишок піни для монтажних робіт за допомогою ножа і починаємо обміри наличників по довжині.\nЗа допомогою будівельного стусла, робимо запив під кут 45 градусів.\nВідміряємо відстань від підлоги до середини запила коробки для дверей. Це буде довга лиштви по його короткій частині.\nПеренесемо отмеренное відстань на запилених планку лиштви.\nПриміряємо лиштва до коробки і якщо все влаштовує, то за допомогою цвяхів наживляємо його до коробки.\nНаступні планки запив в тому самому порядку і закріплюємо до коробки.\nПісля запилів і наживлення всіх планок коробки і візуального огляду, прибиваємо цвяхи в коробку, проте не на повну довжину, а залишаємо незабитими 1 мм. Після чого беремо хрестоподібну викрутку, і, наставляючи її на Гвоздьова капелюшок, добиваємо молотком. Це робиться для того, щоб на наличнику не залишиться сліди від молотка.\nВажливо. Відстань від краю лиштви до петель для дверей повинна складати 2,0 мм з боку петель і 4,5 мм з боку замку.\nІ, наостанок, необхідно взяти будівельний віск і затерти місця від цвяхів. Тепер установка внутрішніх дверей самостійно закінчена.\nУ цьому матеріалі було розказано як поставити самому внутрішню двері відчиняються виду. Це найпопулярніший вид внутрішніх дверей.\nАле, крім нього, є і інші види дверей, а саме:\nВнутрішні двері-гармошка. Вони тим хороші, що можуть зберегти обсяг пам’яті, доступний в будинку і, до того ж, добре виконують власну роздільну функцію.\nВнутрішні револьверні двері, які відразу привертають увагу своєю сучасністю і оригінальністю. Але подібні двері займають набагато більше місця і це їх недолік.\nВнутрішні купейні двері зараз завоювали собі особливу популярність завдяки власній привабливості і функціональності.\nДля фахівця установка внутрішніх дверей не проблема. Однак якщо ви робите ремонт своїми руками, у вас може виникнути питання: як самостійно встановити двері, щоб вони надійно робили все власні функції. Ця стаття дасть вам можливість розібратися в даному питанні. Відразу нагадаємо, що мова піде про дерев’яні масивних дверях.\nТехнологія дверний установки відрізняється лише тим, що перед вибіркою поглиблень для петель потрібно гострим ножем підрізати і видалити шар шпону, щоб не пошкодити покриття. Що стосується дорогих внутрішніх дверей, то при відсутності здібностей установки краще доручити цю роботу майстрам. Отже давайте розглянемо детально: як встановити самому.\nКоробка з дерева і лиштви в більшості випадків комплектуються з полотном двері. Якщо ви купили тільки полотно, вам знадобиться окремо придбати коробку двері (див. Як зібрати коробку двері легко), якісні елементи, лиштви, а ще саморізи для збірки.\nКрім того, вам будуть потрібні наступні інструменти і матеріали:\nАнкерні кріплення для кріплення коробки в проріз.\nДерев’яні або пластикові клини.\nНожівка по дереву, стусло і стамеска.\nПеред тим як починати працювати, з великою увагою прочитайте інструкцію, як встановити внутрішні двері самому + відео подивіться, яке допоможе вам краще з’ясувати в деталях.\nВизначаємо розміри прорізів\nВирішивши, які двері ви хочете встановити у власному житлі, потурбуйтеся про те, щоб підігнати під них отвори в стінах несучого типу і перегородках. Або, якщо збільшення в стіні несучого типу неможливо, скоректуйте власні плани.\nВолодіючи інформацією про те, які у вас будуть двері — розміри з коробкою — будівельники при спорудженні гипсокартонових перегородок зможуть відразу спорудити потрібні отвори, встановивши Металлопрофілі на певній відстані. Чи не буде важко дотриматися задані розміри і при спорудженні цегляних стін, блоків з бетону та інших матеріалів.\nНайважче привести відповідно до необхідними параметрами вже існуючі. Однак якщо це не зробити, велика ймовірність того, що двері з коробкою не ввійде в проріз. А ремонт після того як сталася установка доведеться робити заново, ліквідуючи великі щілини між коробкою і стіною, переклеюючи шпалери або докрашівая стіни.\nЩо необхідно знати для розрахунку отворів?\nШирину і висоту полотна двері\nЗбільшення прорізу в монолітній стіні самостійно\nШирину і товщину рам для дверей\nШирину наличників, які будуть обкантовувати двері\nПорогову висоту, якщо він потрібен.\nУ більшості випадків пороги ставляться на парадні двері, щоб не було витоку тепла. Однак їх розумно застосовувати і для дверей в сантехнічні вузли для захисту житлових приміщень від випадкових протечек.\nЗнаючи всі ці відомості, визначити параметри прорізу не буде важко. Наприклад розглянемо такі типові: розмір коробки — 25 мм товщина і 40 мм ширина; розмір полотна 800х2000 мм.\nДодавши до ширини подвійну товщину коробки і розміри монтажного зазору, який в більшості випадків становить по 15 мм з усіх боків, ви отримаєте ширину отвору: 800 + 2х15 + 2х25 = 880 мм. Якщо лиштви мають достатню ширину, то даний розмір може бути трошки побільше — щілина між поверхнею стіни і коробкою перекриє лиштвою.\nЩоб проссчітать висоту отвору, слід передбачити порогову висоту, а якщо він відсутній, то величину зазору між низом двері і чистим підлогою.\nУвага! Обов’язково пристрій щілин розміром 5-10 мм знизу для забезпечення обміну повітря. Якщо наприклад будинок забезпечується скрапленим газом, то для дверей для кухні зазор стає більше до 15-20 мм для забезпечення вентиляції.\nОтже, висота отвору, в яку буде встановлена підібрана нами двері з коробкою без порога (див. Пороги для внутрішніх дверей), розраховується так: 2000 + 25 +15 + 10 = 2050 мм.\nДо отриманими даними найкраще додати величину зазору, який потрібно залишати між дверним полотном і коробкою, але так як вона становить всього пару міліметрів, її можна і не передбачати при грубих розрахунках.\nПару слів про те, для чого нам необхідні інформацію про ширину коробки. А справа вся в тому, що установка можлива виключно в отвір відповідної товщини. Якщо вона менше, ніж ширина коробки, то останню доведеться розпилювати уздовж, щоб вона не виступала за площину стіни.\nА цього не уникнути веде до погіршення якості та зовнішнього вигляду. Причому не всі коробки можна піддавати настільки грубою коригуванню. Якщо ж товщина отвору перевершує ширину коробки, потрібно подбати про покупку розширювачів дверної коробки.\nВстановлюємо коробку двері\nЯкщо головні роботи по ремонту підійшли до кінця, куплені двері (розміри з коробкою відповідають отворів), а зайвих грошей не залишиться або ви просто не хочете чекати майстра, то поставити коробку можна особисто (див. Як зібрати коробку двері легко). Після чого повісити їх не буде важко.\nПрофіль типовий коробки для дверей\nЗбірка коробки двері виконується так:\nПокладіть вертикальні бруски коробки на рівний чистий підлогу притворами вгору і вкладіть в них дверне полотно. Між торцями полотна і притворами вкладіть шматки картону для упаковки або смуги оргалита, щоб забезпечити зазор. Зрівняти верхні торці брусків з верхом полотна.\nПотрібно докласти до торців вертикальних брусків верхню перекладину, розрівняйте її по одній зі стійок і по краєчку другий стійки відзначте олівцем довжину елемента. Після цього відріжте зайве ножівкою або лобзиком.\nЗнову потрібно докласти поперечину до стійок і зробіть по внутрішнім сторонам мітки на удаваною частини. На притворі поперечини за відмітками зробіть пропили, користуючись пилою по металу, щоб зріз вийшов ідеальним і акуратним. Сколите додаткову деревину і почистіть це місце стамескою.\nТонким свердлом просвердлите отвори в перекладині і прикрутіть її до стійок шурупами.\nЗбірка коробки для дверей самостійно\nУвага! Описана черговість робіт може бути застосована виключно для дверей, сіни коробок яких мають перетин з прямими кутами. Щоб зібрати коробку з непростим фігурним перетином, стійки і поперечину потрібно запилювати під кут 45 градусів.\nВідріжте стійки коробки по висоті з урахуванням зазору між підлогою і низом полотна. При цьому майте на увазі, що коробка не повинна стояти на підлозі, її прикріплюють на висоті 1-2 мм від чистої підлоги, щоб забезпечити йому стан вологості і температурне розширення.\nВстановіть коробку в проріз, зафіксувавши її за допомогою клинів, і розрівняйте стійки і поперечину за рівнем в 2-ух площинах. Щоб бути впевненим у правильності установки, померяйте діагоналі — вони повинні бути рівні.\nПісля контрольної примірки полотна двері зафіксуйте коробку в отворі анкерами.\nЗастосування клинів для розпірок\nПро те, як встановити міжкімнатні двері самому, написано багато інструкцій, але в цій справі є маленькі деталі, які приходять з досвідом.\nСпробуємо дати детальні поради.\nНа відстані 20-25 см від нижнього і верхнього краю зробіть розмітку для петлею (див. Петлі для внутрішніх дверей) на коробці і зрізі полотна двері, точно зіставляючи всі розміри і пам’ятаючи про технологічні зазори.\nПристрій розмітки для петлею\nПорада: Щоб не було огріхів, все обміри робіть однієї і тієї ж рулеткою і завдяки одному прийому. Наприклад, при довжині двері 2000 мм і висоті петель 100 мм ви повинні зробити на зрізі мітки 200 мм, 300 мм, 1700 мм і 1800 мм. Радимо до відео перегляду.\nФрезером або стамескою зробіть поглиблення для петлею. Площина, на яку ставляться петлі, повинна бути дуже рівною.\nРозберіть петлі і прикрутіть їх знаходяться знизу частини (з втулкою) до коробки, а верхні (з ніжкою) — до дверей.\nЗмастіть ніжки петель графітової мастилом або машинним маслом і повісьте полотно двері.Необходімо перевірити бездоганність установки.\nПерш ніж заповнити проміжок між коробкою і отвором піною для монтажних робіт, поставте додаткові розпірки трохи вище дверні ручки і поруч з петлями. Піну наносите тоненьким шаром, завчасно укривши двері плівкою і змочивши отвір водою з пульверизатора.\nПісля повного висихання піни зріжте її залишки і виступаючі частини клинів.\nТрадиційна технологія монтажу виробів включає кілька важливих етапів, незалежно від підібраного виду внутрішніх дверей:\nМонтаж коробки (установка в отвір).\nУстановка полотнища двері.\nМонтаж добірних елементів.\nГрамотна установка дверей внутрішніх власними руками робиться із застосуванням електричних інструментів — дрилі, шуруповерта, перфоратора.\nЯкщо буде потрібно пиляти лиштви вздовж, то рекомендується приготувати циркулярку типу «паркетка». Також, для монтажу знадобиться заусовочная пила або ножівка по дереву, рівень будівельний, молоток, олівець, рулетка, обценьки, пульверизатор з водою, киянка, стусло, стамески та витратні матеріали:\nПорада! Кваліфіковані майстри при установці дверей застосовують висок і вважають за краще дерев’яну киянку, так як гумова залишає сліди. Для кріплення коробки в отворі краще застосовувати дюбелі, а для петель — желтопассірованние або цинкові саморізи. Типові «штатні» саморізи, які йдуть в комплектації з виробом, застосовувати в монтажі не рекомендується.\nКлини для фіксування вироби краще зробити під час монтажного процесу з бруса і дошки. Підготовча підготовка клинів декількох розмірів може бути витраченим часом, так як точні параметри виробів визначаються «по ситуації» — під час монтажного процесу.\nКрок 1. Збірка коробки\nСпочатку потрібно зібрати міжкімнатні двері власними руками — об’єднати деталі шурупами. На початку збирання рекомендується отторцевать зазори з урахуванням покриття підлоги. Для приміщень житлового фонду рекомендується дотримуватися зазори 10 мм.\nЗапілять прітолочний брус під петельний: докласти дві дошки, підкреслити лінію, зробити пропил і дбайливо відколоти з торця стамескою.\nОб’єднати бруси (петельний, прітолочний) в прямий кут за допомогою саморізів.\nВрізати петлі в петельний брус.\nОб’єднати три бруса, одягнути двері і підігнати прітолочний компонент.\nПорада! Кваліфіковані майстри при фіксації коробки застосовують в якості підкладок шматочки картону або орголіта однакової товщини. Завдяки подібній хитрості між краєм дверей і коробкою (брусами) забезпечуються ідеальні зазори 3-4 мм. Головне при застосуванні подібного способу — прикручуючи саморізи контролювати, щоб клини не «бовталися» в коробці.\nДуже відповідальна ділянка робіт на даному етапі — врізка фурнітури, від якості виконання якого залежить зручність подальшого використання двері. Корисним винаходом в допомогу «Самоделкин» є козли — пристрій з картону і шматків деревини, яке утримає двері на місці.\nВрізка замка робиться поступово:\nПеревірити підгонку: вставити двері в коробку, після об’єднати в косяком петельний край і виміряти проміжки (зверху, від статі, по обох боках). Проміжок з підлогою повинен становити не більше 4-х мм, інші зазори — 2 мм. При розбіжності в розмірах потрібно підстругати край двері, який порушує рекомендовані зазори;\nНамітити гнізда: провести поперек петельного торця лінію на відстані 150 мм від верху, докласти петлю по розмітці і підкреслити край в низу деталі. Після варто поставити рейсмус між серединою і краєм пластини, накреслити лінію від лицьової сторони по торця і об’єднати. Після нанесення ключовий розмітки треба нанести розмір товщини пластини і підкреслити місце наступної петлі, відступивши від нижнього краю 225 см;\nЗробити поглиблення: взяти стамеску, поставити скосом, відступивши від краю 2 мм, і сильно вдарити киянкою. Прорізати полотно потрібно на глибину, яка дорівнює товщині пластини;\nВажлива рада: стамеску потрібно утримувати під кут 45 поперек поглиблення і бити по інструменту різкими ударами. Після того, як необхідна глибина заснована, стамеску рекомендується встановити на лінію прямовисно і вирівняти краю — відрізати від відміток полотно зверху вниз і почистити поглиблення.\nПовісити двері: спочатку помістити петлю в верхнє гніздо, намітити отвір для шурупів і закріпити петлі (див. Петлі для внутрішніх дверей: види і способи установки). Після чого слід встановити полотно в коробку, підбити клинами і нанести розмітку на косяк. Заключний етап робіт — кріплення стулки петель саморізами;\nРозмітка замку, шпинделя і замкової щілини на зрізі двері. Висоту розмітки можна варіювати на власний розсуд, головне — правильно нанести розміри замку на зовнішні сторони і підкреслити положення свердловини;\nПросвердлити отвори під свердловину і шпиндель, гніздо під замок, почистити його і вирівняти краю;\nКріплення замку саморізами, монтаж накладок для ручок і кріплення.\nЗаключний етап робіт по врізці замку — кріплення приймаючої накладки:\nНанести на косяки розмітку положення язичка;\nНавісити накладку і відміряти відстань до лицьової сторони;\nРозмітку потрібно перенести на косяк, докласти накладку і обвести олівцем.\nЗаключний етап робіт — зробити поглиблення і прикрутити деталь до одвірка. Прорізи під клямку і язичок здійснюються долотом, після цього можна зафіксувати стопори.\nКрок 2. Монтаж коробки\nВерхню частину коробки закріпити клинами, встановивши вироби з дерева на рівні стику Стоєв і поперечної частин. Для фіксування нижньої частини потрібно вирівняти петлеву сторону і перевірити бездоганність установки в 2-ух площинах (у вертикальному положенні, по горизонталі), застосовуючи рівень.\nПісля закріпити протилежну сторону коробки і навпаки нижніх клинів жорстко встановити розпірку.\nКрок 3. Установка полотна\nНа даному етапі належить встановити внутрішньо-кімнатні двері власними руками: повісити полотно і перевірити працездатність. Двері повинні закриватися рівно, без мимовільних закривань / відкриттів у відкритому положенні.\nПеред запінення коробки рекомендується встановити в районі верхньої петлі і нижче ручки додаткові розпірки. Перед монтажем полотна потрібно почистити і знепилити отвір, застосовуючи пульверизатор.\nЗаключний етап — нанесення піни для монтажних робіт в простір коробки з прорізом.\nНеобхідно звернути свою увагу! Піна здатна пошкодити лак полотна двері, з цієї причини перед нанесенням складу рекомендується проклеїти коробку скотчем. Також, при висиханні піна в багато разів збільшується в обсязі, що неминуче передбачити під час установки полотна, точно виконуючи пропоновані зазори.\nНа даному етапі важливим є кожен міліметр, оскільки при зменшенні отвору менше 2-х мм, наприклад, до 1,5 мм двері не закриється, а якщо в більшу сторону — буде видно щілину і інтер’єрна частина сусіднього приміщення. Так як піна, в залежності від підібраного виду, може «вести» себе по-різному, то рекомендується зменшити небезпеку виникнення побічних ефектів — значного вичавлювання планок коробки.\nДля цього кваліфіковані майстри наносять склад на поліуретановій основі максимально тоненьким шаром. Час повного висихання піни зазначено на балоні, після цього можна дбайливо видалити клини або відрізати вироби з дерева, зняти розпірки і обрізати виступаючу піну ножем.\nКрок 4. Монтаж добірних елементів\nЯкісні елементи потрібно приготувати: виміряти відстань до стінки з урахуванням паза і відрізати планку, застосовуючи електричний лобзик або ножівку.\nПісля чого потрібно вставити планку в паз і запінити в декількох точках. Найважче власними руками встановити внутрішні двері, якщо звичайна ширина планки не дасть можливість закрити ширину отвору. В даному випадку належить об’єднати кілька добірних елементів.\nКрок 5. Встановлення наличників\nЗаключний етап монтажу полягає в красивому оформленні отвору по обох боках і зверху елементами декору — лиштвами (див. Як встановити наличники на двері). Після того, як установка власними руками внутрішніх дверей закінчена і піна повністю стала сухою, міцно закріпивши якісні елементи, можна приступати до підготовки лиштви:\nВизначити неоходимости довжину;\nЗапілять деталь під кут 45, застосовуючи заусовочную пилу;\nВисвердлити отвори діаметром 1,5 мм під цвяхи;\nЗафіксувати деталь на столярні цвяхи.\nЯкщо має бути установка внутрішніх дверей власними руками з лиштвою з «дзьобом», то монтажний процес легше: запилювати деталь не треба, досить прибрати вгорі частина «дзьоба», вставити виріб в паз і зафіксувати на цвяхи рідкі. По завершенні монтажу проводиться установка порогу — і междверь готова до роботи.\nОстанній етап дверний установки\nЩоб дверісмотрелісь красиво, потрібно виконати ще дещо. Якщо товщина отвору, в який встановлена междверь, виявилася ширше коробки, то її доведеться «наростити» розширниками дверної коробки.\nДля цього в коробці за допомогою фрези забирається чверть 10х10 мм для кріплення до неї додаткової дошки. Нарешті, двері необхідно обрамити лиштвами.\nЗаміряйте їх довжину, зріжте кути за допомогою стусла під 45 градусів і прибийте наличники до коробки столярними гвоздиками. Або приклейте їх до поверхні стіни «рідкими цвяхами».\nвласними рукамивнутрішні дверівнутрішніх дверейдвериміжкімнатніставити\nПредыдущая статья Гарвардские ученые, падшие литовцы о том, как работает мозг, он всегда играет с нами\nСледующая статья Избранный глава национальной земельной службы


ТОП-5 популярних страв світу – El Gardiano\nЗдоров'я, Стиль життя\nГастрономічне різноманіття світу все-таки має свої межі. Пройдемся по TOP-5 найпопулярніших кулінарних творінь планети. Страви світу –\nПерше почесне місце : піцца\nЗвичайно ця страва, породжена Італії обожнювана усім світом. Нелегко уявити стіл американця або європейця без цієї чудової страви. Піца одночасно є і м’ясним, і овочевим, і сирним, і навіть десертом (якщо додати фрукти і підсолодити). Піцца насищає, радує і дає можливість насолоджуватися спільним її смакуванням. Якщо вам лінь готувати для себе, ви завжди можете її замовити.\nДруга сходинка: бургери або бутерброди\nВ Америці – бургери, в Англій – сендвічі, у нас – бутерброди. Куди ж без них ?! Вони – і основне блюдо, і закуска, і перекус, і доповнення до перших страв, і відмінний варіант похідної їжі. Їх батьківщиною дозволено вважати США, адже не дарма американці дивуються, коли приїжджають в наші краї і спостерігають в меню нашого гостинного обіду борщ, гречку з сосискою, салат. Як так: а де ж «цвях програми» – бургер?! Хоча б маленький …\nПринадність такої їжі – універсальність.\nТретя позиція: паста\nЩе одна дочка Італії щільно влаштувалася в ТОП-5 найулюбленіших світом страв. Безумовно, ми злукавив, якщо скажемо, що це блюдо не відноситься до нашої традиційної їжі. Згадайте про вермішель з молоком в дитячому саду, «бабку» з печі, якою нас частувала бабуся, так хоча б ту ж горезвісну «Мівіну», на якій ми трималися в пору студентства. Що вже говорити про Європу, що відкрила “двері» пасті з феєрією добавок і соусів?! Зрештою, готувати пасту – це швидко, зручно і весело, чи не так?!\nБезумовний плюс – можливість комбінувати з різними інгредієнтами, «грати» зі смаком і подачею.\nЧетвертий номер: борщ\nЗвичний для нас м’ясний суп з овочами вже сміливо крокує світом, адже саме це блюдо стало «візитною карткою» куховаріння зі слов’янських країн. Кожен американець, француз або африканець в будь-якому випадку прагне познайомитися з цим цілющим шедевром. Наш предмет гордості, без якого не обходиться в країні обід, одночасно є і екзотичною стравою, що дозволяє здивувати будь-якого заморського гостя.\nУ чому перевага борщу? Їм можна замінити не тільки обід, але і вечерю, а деякі обожнюють наминати гарячу юшку навіть на сніданок.\nП’яте місце: роли і суші\nЯпонська смакота вже не одне десятиліття для нас не екзотика, так само, як і для більшості країн планети. Це смачно, це корисно, це красиво. А зараз цей кулінарний шедевр у силах створити в домашніх умовах кожен.\nПлюс п’ятій позиції, безумовно, в тому, що це одна з найбільш вдалих форм для порціонної подачі і різноманітності гастрономічних нот.\nВсесвіт зростає, але п’ятірка лідерів утримує свої позиції. А що зі списку за смаком вам?!\n661 shares, 1264 points\nСтиль життя, жінкамотиваціятоп\n10 речей, за які жінка не повинна вибачатися. ніколи


Що нам приготувала природа на 1 липня - Біла хата\nГлавная / Всі новини / Новини / Екологія / Що нам приготувала природа на 1 липня\nПо Чернігівській області. Мінлива хмарність, без істотних опадів. Вночі та вранці слабкий туман. Вітер західний 5-10 м/с. Температура вночі 12-17º, вдень 25-30º тепла.\nПо м. Чернігову. Мінлива хмарність, без істотних опадів. Вночі та вранці слабкий туман. Вітер західний 5-10 м/с. Температура вночі 14-16º, вдень 27-29º тепла.\nНа 2-3 липня\nМінлива хмарність, вночі 2 липня без істотних опадів, в решту часу місцями короткочасний дощ, гроза. Вітер південно-західний та південний 5-10 м/с. Температура вночі 2 липня 13-18º тепла, 3 липня 15-20º, вдень 27-32º тепла.\nНа 4-5 липня\nВдень 4 липня короткочасний дощ, гроза, в решту часу без істотних опадів. Температура 4 липня вночі 15-20º вдень 27-32° тепла, 5 липня вночі 13-18º, вдень 25-30º тепла.\nАбсолютний максимум температури повітря 29 червня становив 33,0º у 1963 році, абсолютний мінімум 30 червня 7,5º тепла у 1962 році. Середньодобова температура вище за норму на 2º.\nСередній атмосферний тиск у м. Чернігові 29 червня склав 745 мм рт. ст.\nПожежна небезпека в лісах області станом на 15 годину 29 червня була 4-5 класу (висока та надзвичайна пожежна небезпека), місцями 2-3 класу (мала та середня пожежна небезпека).\nРівень води в р. Десні біля м. Чернігів на 8 годину ранку 30 червня склав 220 см. Температура води 26,0º.


Острозька художниця Лідія Іванівна Спаська - Подорожі Україною\nГоловна Постаті Острозька художниця Лідія Іванівна Спаська\nУ жнива на ниві завжди залишав кожний десятий стіг пшениці чи гурт картоплі «для бідної вдовиці». Коли орендатори обманювали його, він відмахувався від їх осудження і від їхніх боргів, як від надокучливих бджіл, і завжди пробачав кожному, хто в чомусь провинився перед ним. Він помер 28 жовтня 1928 р. на 64-му році життя від раку, багато людей, проводжаючи його на кладовище, плакали і говорили, що такого пана, як він, ніколи не було і більше не буде .\nМама – Євдокія Лисяна (уроджена Бабенко) походила з давнього роду запорозьких козаків. Вона завжди вчила, що найкраща прикраса для дівчини – скромність і доброта сердечна, ніякі вбрання, зачіски, намиста не можуть прикрасити душу людини. У Івана та Євдокії Лисяних було восьмеро дітей, але троє з них померли ще в дитинстві від отруєння грибами, залишились Борис, Миколай, Данило, Марія та Лідія.\nУ великій дружній сім’ї Лисяних завжди панували мир, злагода, любов, радість та взаєморозуміння. «Мої батьки з дитинства навчили нас вірі в Бога. – писала Лідія Іванівна у своєму щоденнику. – Незабутнє відчуття раю – перебування у любові отчій, коли тато брав мене з сестричкою на руки, ховав за поли піджака і так з нами ходив по кімнаті. Мир і спокій наповнювали душу… Ось так радісно і щасливо повинні жити ми на землі, тому що знаємо, що Отець наш небесний, який створив все, любить нас незрівнянно більше, ніж може людина любити своє дитя. Адже Він і є Джерело любові» . Атмосфера щирості і доброти формувала характер майбутньої художниці. Дитинство – колиска душі, що тут посіється, буде на все життя. Лідія Іванівна завжди вражала всіх своєю відкритістю до людей, життєрадісністю, доброзичливістю, лагідністю, а особливо, своєю духовністю, вона завжди говорила про Бога, завжди закликали всіх прагнути не житейських гараздів, а Божого царства.\nУ вісім років Лідія вступила до Луцької гімназії. У цей час сім’я переїхала в добротний батьківський будинок, розташований в центрі міста. Старовинний Луцьк з його замком, соборами, костелами і монастирями зачаровував дівчину, будив фантазію, спонукав до творчості. У Луцькій гімназії вона продовжувала розвивати свої художні здібності. Художниця згадувала, що ще з раннього дитинства любила розмальовувати крейдою та вугіллям дверцята шаф і буфетів. У гімназії на уроці малювання, коли вчитель ставив натюрморт, у неї виходило так собі, їй не дуже цікаво було малювати мертву натуру. Зате, коли малювали портрети, вона отримувала тільки п’ятірки. Її завжди приваблювали людські обличчя, змалку вона любила пильно вдивлятися в них і розглядала їх настільки уважно і довго, що це часто приводило сторонніх людей до зніяковіння та збентеження, тому Ліда мріяла мати шапку-невидимку. Ця звичка пізнавати через риси обличчя характер людини збережеться у неї на все життя і допоможе намалювали сотні чудових портретів, в кожному з яких розкривається духовний світ особистості.\nПісля закінчення гімназії, (орієнтовно 1928 – 1929 рр.) Лідія два роки навчалася у Варшаві, в приватній школі імені Крижановського у таких видатних митців як Нартовський, який викладав акварель, та професор Слупський – директор школи, який викладав малюнок. Художниця завжди з любов’ю згадувала своїх вчителів і повторювала слова професора Слупського: «найкраща квітка, яка розквітає в душі людини – це почуття вдячності» .\n20 жовтня 1931 року померла від раку мама художниці, залишивши їй невелику спадщину. Старші брати радили їй збудувати на ці гроші у Луцьку дохідний будинок і з нього жити. Але Лідія захотіла вчитися малюванню далі. Новою сходинкою її художньої освіти став Париж. Вона приїхала туди через 40 днів після смерті мами і прожила тут 4 роки. Ці роки Лідія Іванівна завжди згадувала як самі щасливі в її житті. На той час Париж був найбільшим мистецьким центром Європи, до якого звідусіль з’їжджалися молоді живописці, щоб удосконалювати свою майстерність. Багато з них обирали модні авангардні течії кубізму, сюрреалізму, абстракціонізму, та ці модерністські школи не привернули увагу Лідії. Серед чисельних художніх студій Парижу вона обрала відому академію Родольфо Жюліана, що стояла на засадах реалістичного мистецтва і користувалась найбільшою популярністю серед французьких та іноземних студентів. В академії Жюліана молода художниця засвоювала техніку олійного живопису, очевидно успішно, оскільки одна з її робіт (торс чоловіка) була відібрана на виставку разом з картинами відомих тоді художників. Лідія Іванівна пригадувала, що дуже хвилювалась, коли підходила перший раз до академії, адже вона зовсім не знала французької мови. Але, відчинивши двері до великої зали, де працювало багато живописців, вона побачила майже біля самих дверей свою колежанку по Варшавській художній школі Ванду Ревську і дуже зраділа, оскільки проблема з мовою зникла само собою. З академії Жюліана Лідії Іванівні запам’яталась також проста прибиральниця, яка продавала для молодих художників папір, олівці і фарби. Вона завжди повторювала: «cherchez beaute» («шукайте красу»).\nУ Парижі Лідія Іванівна опинилася у високоінтелектуальному духовному середовищі російських емігрантів (вигнанців вітчизни), зустріла давню приятельку своїх братів Катерину Шидловську, в якої спочатку зупинилась. У церкві св. Сергія Радонежського при Православному Богословському Інституті познайомилась з художницею Юлією Миколаївною Рейтлінгер, Оленою Іванівною Казмірчак-Полонською (в майбутньому доктором фізико-математичних наук), поетесою Єлизаветою Кузьміною-Караваєвою (матір’ю Марією), відомим філософом і богословом отцем Сергієм Булгаковим. Деякий час вона жила у його духовної дочки Юлії Рейтлінгер, яка «перетягнула» її від Каті Шидловської поближче до церкви, щоб навчити техніки іконопису, а згодом перебралась жити в гуртожиток для емігрантів, який заснувала мати Марія. Кращі представники російської еміграції в Парижі гуртувались навколо свого духовного центру – Православного Богословського Інституту, очолюваного Сергієм Булгаковим. Зустріч з кожним з цих людей мала величезне значення для молодої художниці. Юлія Миколаївна Рейтлінгер (1898 – 1988) навчила її темперної техніки іконопису. Сама вона на той час була одним з провідних майстрів іконопису. У ній поєднувалось те, що необхідно кожному істинному іконописцю: богословська освіта, церковне життя і художній талант. 11 вересня 1935 р. вона прийняла чернечий постриг під іменем сестри Іоанни. Її ікони відзначались величезною духовною експресією, внутрішньою динамікою при крайній простоті та лаконізмі зображувальних засобів. В них сполучались традиційна канонічність, свобода і новаторство. У своїх творах вона допускала релігійний, молитовний психологізм і при тому відстоювала канони іконопису Київської Русі. Юлія Миколаївна виконувала розписи для кількох православних храмів, зокрема, для церкви Іоанна-Воїна в Медоні (передмістя Парижу), Казанського скиту в Муазені, Покровського монастиря в Бюссі, вирішуючи кожний раз надскладне завдання – зобразити Бога у ХХ столітті. Не виключено, що у цій роботі їй могла допомагати Лідія Лисяна. Знайомі згадують, що Юлія Рейтлінгер рідко давала уроки малювання в класичному виді, але весь час повторювала: «малюй завжди і всюди». На поясі в неї завжди була пачка паперу і олівець. Уроки іконопису, отримані від Юлії Миколаївни Рейтлінгер, залишились в пам’яті молодої художниці на все життя і знадобились їй, коли вона сама почала розписувати церкви і малювати ікони в 1940-ті – 1990-ті роки. В її іконах той самий молитовний психологізм, духовна просвітленість, поєднання канонічності і новаторських індивідуальних рис, співпричетність богословських і художніх ідей.\nВеличезне значення в житті Лідії Іванівни мала зустріч з відомим російським філософом і богословом Сергієм Миколайовичем Булгаковим (1871 – 1944). На той час він був професором кафедри догматичного богослов’я у заснованому при його активній участі Православному Богословському Інституті та священиком в церкві Преподобного Сергія Радонежського, сподвижником першого предстоятеля Російської православної церкви за кордоном – архієпископа Євлогія, ідеологом і активним учасником екуменічного руху. Отець Сергій приділяв велику увагу духовному керівництву молоді, для якої завжди залишався незмінним наставником і авторитетом. Лідія Іванівна бачила з яким молитовним горінням він відправляє службу Божу. А одного разу він покликав її дивитись, як гарно цвітуть каштани. Вони сяяли на тлі яскраво-блакитного паризького неба, неначе білі свічки. Але молоду художницю ще більше вразило одухотворене обличчя отця Сергія, його захоплення красою. Тому на його питання: «Ну як?» з наївною юнацькою безпосередністю вона вигукнула: «Отець Сергій, я хочу намалювати Ваш портрет. Ви повинні мені позувати»! На це отець Сергій лише по-доброму розсміявся і відповів: «я нікому нічого не винен». Наприкінці життя Лідія Іванівна, розповідаючи цей випадок, писала: «Цього безглуздого «повинні» пробачити собі не можу. Мені треба було на колінах просити його про це. У нього було не лице, а лик захопленого красою пророка. У кімнаті (спальня і робочий кабінет) – верх скромності, якщо не сказати бідності: залізне просте ліжко, ковдра проста солдатська обшарпана, письмовий стіл, два стільця. Лікті приховує руками, бо рукави протерлись… А під час богослужіння отець Сергій горів духовно і заражав всіх своїм піднесенням. Того всі поспішали на початок, щоб не спізнитись. І проповіді говорив потрясаючі душу. Ходили ми і на лекції Миколи Бердяєва дуже глибокі і розумні…» .\nУ Парижі доля звела молоду художницю з незвичайною жінкою – однією з найяскравіших представниць російської еміграції, поетесою, мемуаристкою і соратницею О. Блока – Єлизаветою Кузьміною-Караваєвою (1891 – 1945), відомою в історії під своїм чернечим ім’ям Мати Марія. Прийнявши в 1932 р. чернечий постриг по благословенню свого духовного отця Сергія Булгакова, вона почала нетрадиційне монашеське служіння в миру, присвятивши себе благодійницькій і проповідницькій діяльності.\nЛюдина надзвичайної мужності, доброти і милосердя, вона допомагала багатьом співвітчизникам, які залишились без притулку і без будь-яких засобів до життя. Сама живучи у бідності, для обездолених емігрантів, які не вміли працювати, часто спивались і втрачали людський образ, для жебраків, калік та одиноких жінок мати Марія влаштувала гуртожиток, де годувала їх безкоштовно, намагалася знайти для них роботу, повернути їх до життя. Для хворих з затухаючими формами туберкульозу влаштувала дім відпочинку під Парижем. Більшу частину роботи у влаштованих нею закладах робила сама, підбирала бездомних під мостами і на папертях храмів, ходила на базар, готувала їжу, прибирала, розписувала домові церкви, вишивала для них ікони і плащаниці. Лілія Іванівна згадує, що для гуртожитку мати Марія зняла двоповерховий будинок. На першому поверсі жила вона сама з своєю сім’єю, а також були кухня та їдальня. А на другому поверсі – кімнати для жильців. Лідія жила в кімнаті з сестрою Блондиною (княжною Оболенською), яка за словами художниці, була прекрасна не зовнішністю, а ангельською добротою, чистотою і скромністю. У гуртожитку мати Марія, перегородивши картоном частину зали для вівтаря, влаштувала каплицю Покрови Пресвятої Богородиці – перший храм для емігрантів. Для аналоїв сама вишила гарним візерунком покривала, зроблені з мішковини, придбала саморобні дерев’яні свічники. Юлія Рейтлінгер намалювала ікони. Згодом мати Марія зробила ще один храм в приміщенні, яке раніше служило гаражем або майстернею. У ньому були великі вікна, що складалися з багатьох маленьких клітинок. Лідія Іванівна згадує, що мати Марія сама розписувала їх; стоячи на столі і умочуючи пензлик в лакові фарби, вона створювала у кожній клітинці образ на біблійну тему. Храм освятив архієпископ Євлогій. Мати Марія часто молилась у своїх церквах. У сім’ї художниці зберігається невеликий етюд, зроблений олійними фарбами на фанері на початку 1930-х років. На ньому зображена мати Марія, що молиться перед аналоєм, та її син Юрій, який у білому святковому вбранні вносить велику свічу. «Йому було тоді років 15, – згадувала художниця, – і як до лиця було йому виходити з вівтаря і взагалі прислуговувати у храмі. Всі християнські чесноти сяяли на його обличчі» . У вільні хвилини мати Марія любила збирати жилиць гуртожитку у себе, розповідала про своє життя, про знайомих, говорила на духовні теми, а іноді, дивлячись на молодь, жартома вгадувала, хто на яку квітку і дерево схожий, з якого матеріалу зроблений. Лідію побачила ромашкою, берізкою та домотканим полотном.\nПід час нацистської окупації Парижа за участь у французькому Русі Опору 9 лютого 1944 р. мати Марія, як і її син Юрій, була арештована гестапо і ув’язнена фашистами в концтаборі Равенсбрюк. Вона закінчила своє життя в газовій камері 31 березня 1945 р., за тиждень до звільнення табору Червоною Армією. За переказами, мати Марія добровільно пішла на смерть замість жінки, що мала немовля, назавжди залишившись у пам’яті людей взірцем милосердя та самопожертви.\nХудожниця згадувала, що коли вона приїхала в Париж у глибокому траурі через 40 днів після смерті своєї мами, то весь час молилася за неї в храмі, і щоб ніхто її не бачив, знайшла собі затишне місце за великою іконою Богородиці, яка відділяла її від присутніх. Недалеко стояв тільки хор студентів Богословського інституту, і коли вони, поставлені по росту, один за одним проходили біля неї, останній, самий високий і трохи сутулий, завжди торкав її ненароком полою своєї довгої ряси. Це був Василь Спаський. Одного разу, коли Лідія виходила з храму, він чекав на неї, і, ніяковіючи від хвилювання, сказав, що разом з студентським хором їздив виступати в Лондон і привіз звідти маленьку іконку Богоматері Лурдської, яку їй хоче подарувати. Так вони познайомились, а коли вона вирішила намалювати його портрет, то не могла цього зробити – він говорив дуже цікаво і весь час хотілося тільки його слухати. Їх погляди, бажання, розуміння краси співпадали повністю. З того часу вони зустрічалися кожний день і зрозуміли, що послані один для одного Богом. Літо 1934 р. провели разом у «студентському таборі» на березі Середземного моря, недалеко від Ніцци. А коли повернулись, отець Сергій насварив їх і наказав обвінчатись. «Так довго відкладати весілля погано і грішно», – сказав він. Проте вони не могли зробити цього у Парижі, оскільки в Лідії Іванівни не було метрики про народження. Отже, вирішили повернутись на батьківщину. Щоправда, один англіканський пастор, з яким Василь познайомився ще, коли приїжджав зі студентським хором в Англію, запрошував їх на постійне проживання у своєму великому домі, але вони вибрали Гавчиці. Паризький період свого життя художниця завжди характеризувала словами «багатство життя», розуміючи під цим не матеріальний достаток, а духовне багатство, яке давало їй спілкування з чудовими цікавими людьми.\nМолодята поселились в урочищі, яке дісталось Лідії у спадок і називалось «Монахувка» (монахиня) – саме так жартома родичі називали «красуню Лідочку», яка була дуже вродливою, але надто скромною і строгою. Урочище являло собою 65 гектарів лісу і боліт, орної землі там не було. Позичивши гроші у Луцького воєводи та в сусідських поміщиків, Василь Георгійович енергійно зайнявся меліоративними роботами: з допомогою робочих було прорито 5 км каналів, які відвели воду. Таким чином, болото перетворилося на родючий грунт, який засіяли сортами добрих трав і вже на наступний рік продавали сіно для військової частини у Луцьку. На галявині серед лісу збудували дім. Меблі (письмовий стіл, ліжко та крісла) чоловік зробив сам. Навколо засадили квітник ромашками, зробили сад і город, завели бджіл, дві корови і порося. 27 квітня 1936 р. в сім’ї Спаських народився первісток Микита, 10 квітня 1940 р. – дочка Машенька, але, на жаль, вона померла семимісячним немовлям. Доглядаючи дітей, займаючись хатніми справами і господарством, Лідія Іванівна встигала багато малювати, в основному це були портрети рідних і знайомих, але з них зберігся лише один портрет чоловіка Василя Георгійовича Спаського.\nУ вересні 1939 р. прийшли «перші совєти» і відразу почали закривати церкви, висилати людей, зганяти їх в колгоспи. Чимало тривог довелося пережити сім’ї Спаських в роки війни. Німці розпалювали ненависть між поляками та українцями. І тому, як згадує Лідія Іванівна, – «невідомо стало кому, від кого і куди ховатися». Літом 1941 р., рятуючись від поляків і бандерівців, сім’я Спаських перебралась в Ківерці. Гавчиці були спалені, а їх будинок в лісі біля села, розібраний на будівельні матеріали. Все, що було в ньому – меблі, книги, ікони, портрети рідних, намальовані Лідією Іванівною, пропало. Деякий час жили в Ківерцях, а на початку літа 1943 р. перейшли жити в Луцьк до подруги Лідії Іванівни – Віри Олександрівни Огібовської, яка ділилася з ними останнім куском хліба. Щоб не бути для неї тягарем, місяці через два Лідія Іванівна з чоловіком і сином пішки прийшли у Дубно до сестри Марії. Але замість її будинку побачили руїни. Пів будинку було зруйновано бомбою, залишилися кухня і одна кімната. Там і поселилися, розчистивши їх від розвалин. П’ятого лютого 1944 р., коли на Дубно наступали радянські війська, під залпи катюш народився другий син Климент. Через 10 днів після народження сина, Лідію Іванівну та її рідних ледь не вивезли до Німеччини. У цю страшну ніч 15 лютого Господь кілька разів рятував їх. Опівночі до родильного будинку зайшов німецький офіцер і наказав грузитися на машини. У цей момент Лідія Іванівна вирішила, що краще хай уб’ють їх тут, і сповивши сина, просто пішла з родильного будинку. Територія навколо була оточена машинами, біля них німці стояли, палили, говорили, але мати з немовлям, яка виходить на вулицю, вони не побачили. Дійшовши до сусіднього будинку своєї знайомої, Лідія Іванівна хотіла відчинити хвіртку, і в цей момент почула наказ: «гальт!» і німецький автомат, приставлений до її спини. Тоді на німецькій мові вона закричала, що йде до сусідки ховатися від бомб, бо в неї хороший підвал. Німець опустив автомат: «Ваше щастя, – сказав він. – Я хотів вас застрелити». Це було друге диво спасіння. Залишивши немовля на «милість Божу і Божої Матері» в будинку знайомої, Лідія Іванівна пішла у сусідній будинок, де ховався старший син Микита, щоб довідатися, що з ним. Ще з кількома сім’ями вони разом сховалися у маленькій кімнаті, двері до якої були приховані килимами. Німці ходили навкруги цієї кімнати, але дверей не помітили. У цей же час один з німців зайшов у будинок, де залишились знайома з новонародженим сином Климентом. Коли він наказав їй сідати на машину, а не то він кине в будинок гранату, господиня у відчаї простягнула йому ночви, в яких лежало новонароджене дитя; від несподіванки німець відхопив руки, немовля впало на підлогу і розплакалось. Вражений солдат вийшов з хати, але гранати не кинув. Повернувшись в цей дім, Лідія Іванівна побачила: «сидить хазяйка за столом, а під столом в ночвах ногою качає Клима» . Зрозумівши, що будуть вивозити все місто, двоє священиків попросили німецьке начальство самим з людьми покинути Дубно і йти в сторону Німеччини. Разом з кількома знайомими сім’ями о 6-й годині вечора вони вийшли з Дубно і пішли до найближчого села 9 км по кучугурах снігу. Лідія Іванівна несла маленького сина, замотаного в килим, чоловік – валізу з продуктами, старший син Микита – кошик з пелюшками та рисовим відваром. Дійшли до найближчої хати. А на ранок насамперед похрестили дитину, поки не померла. Далі знову пішли з села в село, з хати в хату, одного разу довелось і в лісі ночувати у покинутому бандерівському схроні.\nУ березні сім’я Спаських знову повернулась в Дубно, вже звільнене від німців. Підлагодивши наскільки можливо розвалений будинок і принісши від знайомої з села хліб та олію, Василь Георгійович вирішив йти у діючу армію. «Я сам на себе все життя плював би, якби уникнув такого святого обов’язку» – казав він. Перехрестивши синів і дружину, пішов мобілізуватися. Новобранців місяць тримали в костелі біля їхнього будинку. Отже чоловік зміг ще прийти до Лідії Іванівни 4 квітня, напередодні її дня народження, а на наступний день був відправлений на фронт. Останній лист він написав 27 січня 1945 року, а 3 лютого помер від ран. Від командира Лідія Іванівна отримала лист, в якому повідомлялося, що її чоловік героїчно загинув у районі Ельбінга і похований на східній околиці селища Темирандоф. Вона залишилась одна з двома маленькими синами без притулку і без ніяких засобів до життя. Сестра Марія з чоловіком вирішили виїхати в Чехію. Звичайно, що вони дуже хотіли взяти її з дітьми з собою. Чоловік сестри лікар Еміль Йосифович Долєжал обходив чимало чиновників, поки нарешті домігся дозволу на їх виїзд до Чехії, але коли він сказав, що купить їй і дітям одяг за свої гроші, Лідія Іванівна відмовилась їхати, оскільки їй незручно було взяти цю пожертву.\nДеякий час після загибелі чоловіка, Лідія Іванівна жила з дітьми в Дубно у будинку сестри, зруйнованому бомбою, потім у маєтку Е.Й. Долєжала під Дубно в селі Молодаво. Це їх врятувало від голоду. Там був хороший садок, корова, навіть кілька скринь із зерном. «Одну роботу я не робила, згадує Лідія Іванівна, – рубала великі яблуневі пеньки, корову пасла, збивала масло, няньчила Клима» . У цей час матеріально і духовно їй дуже допомагав священик Олександр Рогозинський; він давав їй замовлення на розписи церков у Молодаво та навколишніх селах. Незабаром у домі Долежалів з’явились нові господарі гуцули – переселенці з Чехії. Лідія Іванівна переїхала в Киверці до братови Галі, проте там прожила недовго. Брат Данило покликав її до Острога. Написав, що тут є музей і школи, отже, може знадобитися її професія живописця. Так в 1946 р. разом з дітьми Лідія Іванівна пішки прийшла в Острог. З собою вони привели корову, яку невдовзі мусили продати, щоб розплатитися за борги. У ці тяжкі часи їх часто виручав настоятель Богоявленського собору отець Олександр Полєк. Він завжди позичав гроші з такою великою радістю, ніби ангел прилітав до нього .\nПо прибутті до Острога Лідія Іванівна деякий час жила з дітьми у будинку своєї братови вчительки музики Неллі Степанівни Лисяної, потім, коли половина їх будинку була продана, їй виділили кімнату в приміщенні школи №1, потім – у напівпідвальному сирому приміщенні на розі вулиць Сталіна та Шевченко. Незважаючи на тяжкі життєві умови, Лідія Іванівна працювала не покладаючи рук. Спочатку їй замовили намалювати 60 копій портретів Леніна і Сталіна для шкіл міста і району, а також копії відомих історичних полотен для музею. Нудне копіювання не давало розвитку творчим пошукам художниці, але вона бралася і за таку роботу, щоб заробити дітям на хліб. Малюючи вождів революції, вона зображувала їх як людей з темною аурою, безбожників, гонителів Церкви. Хоча зовнішність була передана точно, в них відчувалось щось демонічне.\nУ 1957 – 1958 рр. Л.І. Спаська розписувала Покровську церкву в Києві. На той час священиком у цій церкві був Олексій Олександрович Глаголєв (1901 – 1972) – один з найулюбленіших і найшановніших священнослужителів Києва, який в часи нацистської окупації єдиний відмовився служити молебень за здоров’я Гітлера в день його народження в квітні 1942 року, разом з членами своєї сім’ї і друзями врятував багато євреїв, ховаючи їх в підвалах церкви, церковних будинків та в себе вдома. Наприкінці 1950-х років він служив у Покровській церкві і займався її ремонтом. У цей момент він і запросив Лідію Іванівну написати для храму нові ікони. Тут вона намалювала композиції «Покладання у гроб», «Воскресіння», майже всі ікони для іконостасу та головний вівтарний образ «Покрова». Доводилося працювати таємно. Коли нікого не було в храмі художниця малювала на хорах, де для неї розтягували полотно. Це були тяжкі хрущовські часи гоніння на церкву. В 1960 р. Покровський храм був закритий.\nУ 1995 – 1997 рр. художниця виїжджала до Курська і розписувала церкву на кладовищі, в якій на той час правив їх давній знайомий по селу Молодаво отець Олександр Рогозинський, що служив у церкві до 100 років .\nДо відкриття персональної виставки Л.І. Спаської з нагоди її 85-річчя в Острозькій академії поетеса Світлана Луцкова написала чудовий вірш, присвячений художниці, яким завершуємо розповідь про неї.\nЛидии Ивановне Спасской\nБывает грусть прозрачна и чиста,\nИ мы ее за счастье принимаем.\nСудьба читает нашу жизнь с листа,\nА мы судьбе тихонько подпеваем.\nИ был бы свет безхитростен и прост,\nНо столько люди выдумали сказок.\nНаш старый мир, как будто старый холст,\nЖдет доброты, и Мастера, и красок.\nТо, что спасло Распятого Христа,\nСпасает и людей от безучастья…\nБывает грусть прозрачна и чиста.\nПрошу вас, тише, не спугните счастья.\n1. Щоденник Л.І. Спаської (у сімейному архіві родини Спаських).\n2. Докладна біографія Л.І. Спаської, написана її старшим сином Микитою Васильовичем в 2000 р. «Спасская Лидия Ивановна, художница» (у сімейному архіві родини Спаських).\n3. Пояснення свого бачення образу Ельжбети-Гальшки княжни Острозької Лідією Іванівною Спаською (в архіві Я.В. Бондарчук).\n4. Карєва М. Світ краси людської. Нотатки з персональної виставки Л.І. Спаської // Червоний прапор (Рівне). – 1981 р. 4 жовтня.\n5. Кисиленко В., Мамітов О. Щедрими барвами // Червоний прапор (Рівне). – 1985 р. 31 грудня.\n6. Пащук І. Що на серце лягло // Робітнича газета. – 1989 р. 9 квітня.\n7. Руцький М. Мені є про що розповісти // Червоний прапор (Рівне). – 1990 р. 6 листопада.\n8. Чикановская Л.И. 85-летию со дня рождения Лидии Ивановны Спасской посвящается. Каталог выставки. – Острог. 1995.\n9. Бондарчук Я.В. Розбудити душу людини // Життя і слово (м. Острог). – 1995. – 5 квітня.\n10. Столярчук Б.Й. Спаська Лідія Іванівна // Митці Рівненщини. Енциклопедичний довідник. – Рівне: «Ліста», 1997. – 366 с.. іл. – С. 101 – 102.\n11. Бондарчук Я.В. Лідія Спаська // Острозькі просвітники XVI – XX ст. – Острог: вид-во Національного університету «Острозька академія», 2000 р. – 480 с., іл. – С. 296 – 301.\nБондарчук Ярослава Віталівна\nЄлизавета Кузьміна-Караваєва (м...\nЛідія Іванівна Спаська з подруг...\nЛідія Іванівна Спаська з чолові...\nЛідія Іванівна Спаська з рідним...\nОлексій Олександрович Глаголєв\nЛ.І. Спаська. Повстання в селі ...\nЛ.І. Спаська. Шевченко в Остроз...\nЛ.І. Спаська. Бій під Острогом ...\nЛ.І. Спаська. Северин Наливайко...\nЛ.І. Спаська. Портрет Северина ...\nЛ.І. Спаська. Портрет Володимир...\nЛ.І. Спаська. Портрет отця Іоан...\nЛ.І. Спаська. Піонерка\nЛ.І. Спаська. Дитячий портрет\nЛ.І. Спаська. Портрет Гальшки к...\nЛ.І. Спаська. Острог зимою\nЛ.І. Спаська. Квіти на синьому ...\nБогослов Сергій Булгаков та іко...\nАвтопортрет Л.І. Спаської


«Щодо захисту та інтеграції в українському суспільстві ромської національної меншини» | Новини | Нововодолазька селищна територіальна громада\nНаціональні меншини мають наступні права: вільно обирати та відновлювати національність;на національне прізвище, ім’я та по батькові; на користування та навчання рідною мовою; розвиток національних культурних традицій;сповідувати свою релігію; на задоволення потреб у літературі,мистецтві, засобах масової інформації; на створення національних, культурних і навчальних закладів; створення національних громадських об’єднань; вільно встановлювати і підтримувати зв’язки з особами своєї національності та їх громадськими об’єднаннями за межами України; обиратися або призначатися на рівних засадах на будь-які посади до органів законодавчої, виконавчої, судової влади, місцевого самоврядування, в армії, на підприємствах, в установах і організаціях.\nБудь-яке пряме чи не пряме обмеження прав і свобод громадян за національною ознакою забороняється й карається законом.\n«Ромська національність – нічим не відрізняється від інших національностей, вони такі ж люди, як і всі, заслуговують на повагу, та свободу слова».


BMW 7 серії Седан - BMW Львів - офіційний дилер Арія Моторс\nBMW Group має давні традиції у формуванні автомобільного майбутнього. Ми віримо, що кращий спосіб передбачити майбутнє – це створити його. З BMW 7 серії ми створюємо розкіш майбутнього вже сьогодні. З інноваційними технологіями, еталонним комфортом, сучасним дизайном і динамікою в русі – вражаючими і разом з тим винятково ефективними якостями.\nПотужність, кВт (к. С.) При об / хв 195 (265)/4,000\nВикиди CO2, г / км 129–119\nВитрата палива в змішаному циклі, л / 100 км 4.9–4.5\nМакс. швидкість, км / год 250\nМАЙСТЕР У СВОЄМУ КЛАСІ. ВІД 610 Л.С. ДО 2,5 Л / 100 КМ.\nДІЗНАЙТЕСЬ БІЛЬШЕ ПРО BMW 7 СЕРІЇ.\n«Новий BMW 7 серії втілює наше бачення сучасної розкоші. При цьому в створенні образу, поряд з технічними інноваціями та якістю виконання кожної деталі, величезну роль грають емоційна мова форм і комфортна атмосфера в салоні. У процесі розробки ми використовували підхід Technological Poetry, прагнучи домогтися ідеального взаємодії прогресивних технологій і їх втілення в формі конструкторських і дизайнерських рішень », – Карім Хабіб (Karim Habib), шеф-дизайнер BMW Automobile\nПошук перспективних інноваційних рішень – рушійна сила для інженерів BMW. Інноваційні функції, які вони вживали в BMW 7 серії, такі як система управління жестами BMW, лазерне світло BMW Laserlight або паркування з дистанційним управлінням, встановлюють стандарти майбутнього в цій області. Крім того, вперше в автомобіль BMW вбудований планшет BMW Touch Command, за допомогою якого можна управляти основними функціями автомобіля.\nІнноваційна полегшена конструкція, сучасні приводи і високоінтелектуальне управління електроживленням наочно підтверджують: інноваційні розробки інженерів BMW EfficientDynamics встановлюють нові стандарти. На BMW 7 серії вони об’єднані в досконале ціле. Результат – оптимальне поєднання комфорту, динаміки і економічності.\nРядний 6-циліндровий дизельний двигун BMW 730d з TwinPower Turbo нового покоління двигунів BMW EfficientDynamics відрізняється значною потужністю і при цьому низькою витратою палива. Він видає вражаючий крутний момент 620 Н · м і максимальну потужність до 195 кВт (265 л. С.), При цьому автомобіль споживає всього від 4,9 до 4,5 літра палива на 100 км шляху (від 5,2 до 4, 8 л / 100 км з xDrive) в змішаному циклі, а викиди CO2 при цьому складають від 129 до 119 г / км (від 137 до 127 г / км з xDrive). З цим силовим агрегатом BMW 730d розганяється від 0 до 100 км / год всього за 6,1 секунди (5,8 з xDrive) і досягає максимальної швидкості 250 км / год.\nКОРОТКИЙ ОГЛЯД BMW 7 СЕРІЇ.\nДізнайтесь більше про оснащення Executive Lounge\nДізнайтесь більше про систему упраління жестами BMW Desture Control\nДізнайтесь більше про інтерфейс BMW Touch Command\nДізнайтесь більше про технології Carbon Core


Як реалізувати особистий фінансовий план |ЯкПросто\nЧому одним вдається збирати навіть при невеликій зарплаті, а інші примудряються жити в борг при латці вище середньої? Причина тому вміння перших і невміння другого дотримуватися чітко наміченого фінансового плану. А адже планування сімейного бюджету — це запорука фінансового благополуччя сім’ї. Мало заробляти гроші, потрібно вміти ними правильно розпорядитися.\nкомп’ютер, програма для ведення домашньої бухгалтерії\nДля ведення домашньої бухгалтерії зараз створено безліч комп’ютерних програм — простих і поскладніше, є програми, де тільки записуються витрати, є програми з функцією планування бюджету.\nЗапорука успішного фінансового планування — вміння заощаджувати. Це не означає, що потрібно переходити на хліб і воду, замість м’яса купувати найдешевші сосиски і одягатися в магазинах низьких цін. Навпаки, скупий платить двічі. Тому потрібно в першу чергу відмовитися від покупок товарів найнижчої якості.\nЕкономити на їжі можна таким чином — курка коштує дешевше свинини, а також дешевше хороших сосисок. Хороша ковбаса — це дорого, дешева ковбаса — це несмачно. Замість ковбаси (300 рублів за варену і 400 рублів за копчену) можна купувати м’ясо. Якщо запекти його у фользі зі спеціями і часником, у вас буде прекрасна заміна ковбасі.\nЩе одна витратна частина сімейного бюджету — автомобіль. Якщо вам здається, що зміст вашого автомобіля (бензин, ремонт) обходиться занадто дорого, є сенс поміняти його на більш економічний (наприклад, малолітражний).\nЯкщо ви або інші члени вашої сім’ї курите, поставте мету відмовитися від цієї згубної звички. Вона не тільки губить ваше здоров’я, але і пробиває значну навантаження на сімейний бюджет.\nЯкщо ви плануєте літній відпочинок, починайте збирати на нього заздалегідь — відкладайте фіксовану суму грошей з кожної латки. Так само потрібно поступати при плануванні великих покупок.\nКрім накопичень на конкретні цілі є сенс відкладати частину грошей, що називається «на чорний день». У цьому випадку несподівана поломка холодильника не стане для вас нестерпним втратою і приводом відмовитися від літнього відпочинку.\nВізьміть собі за правило по можливості не користуватися кредитами — немає сенсу переплачувати за те, на що ви зможете накопичити.\nЯк же краще зберігати гроші? Варіантів безліч: поповнювані депозити, золоті вклади, купівля валюти (особливо актуально, якщо ви плануєте відпочинок за кордоном), інвестування в ПІФи. Тут вибір за вами.\nІ пам’ятайте, мало навчитися заробляти, потрібно навчитися правильно витрачати.


Увлажняющий крем для лица с пробиотиками Dr.Jart+ Vital Hydra Solution Biome Moisture Cream | MakeUp-Shop.Com.Ua\nУвлажняющий крем для лица с пробиотиками Dr.Jart+ Vital Hydra Solution Biome Moisture Cream\nКрем для обличчя з пробіотиками Dr.Jart + Vital Hydra Solution Biome Moisture Cream призначений для глибокого зволоження і відновлення шкіри. Містить гіалуронову кислоту, масло бергамота і запатентовану формулу Biome.\nФормула Biome ефективно впливає на зміну вологості шкіри, сприяє утриманню вологи у внутрішніх шарах шкіри, а також відновлює гладкість і еластичність шкірного покриву, свіжість і яскравий вигляд тьмяної, що втрачає пружність шкіри. Загоює всі існуючі пошкодження, чудово пом'якшує, усуває запалення і надійно оберігає від зовнішніх впливів.\nПродукт рекомендований для догляду за дуже сухою і огрубілою шкірою, так само підходить і для чутливої шкіри. Допоможе у відновленні свіжого і яскравого вигляду тьмяною, що втрачає пружність шкіри. Добре пом'якшує, усуває лущення і почервоніння.\n* Пробіотики дозволяють усувати запалення на шкірі і більш швидко регенерувати її.\n* Гіалуронова кислота, зволожує шкіру і затримує в ній нормальний рівень вологи надовго.\n* Ніацинамід збільшує синтез колагену, зволожує, збільшує вміст ліпідів у верхньому шарі шкіри, стимулює мікроциркуляцію в дермі.\nНаносити на очищену шкіру обличчя, ретельно розподіляючи засіб легкими масажними рухами.\nУспокаивающий гель-крем с центеллой азиатской...