Суспільно-політичні моральний і філософські проблеми в романі ЛНТолстого Війна і мир\nДоповідь з літератури виконали учениці 10 «В» класу Грітчіна Г., Клевцова Т.\nБагатопрофільна школа - гімназія № 70\nРоман «Війна і мир», створений у 60-ті роки минулого століття, породив безліч розмов, суджень і пересуд. Цей твір було написано в період формування нової, пореформеної епохи російської історії. Уряд Олександра II скасував кріпосне право, але не дало селянам землі, і вони бунтували; повернуло з Сибіру декабристів, але засудило на двадцятирічну каторгу Чернишевського; держава була підірвана невдачами Кримської війни - в Росії «все перевернулося і тільки починало вкладатися». Безсумнівно, що все це не могло не знайти відображення у творі такого великого письменника, як Л.М. Толстой. Але у своєму історичному оповіданні Толстой дуже скупий на так звані локальні риси, дрібні ознаки часу, хоча вони іноді зустрічаються і цілком достовірні. Головне для нього: внутрішнє життя людей, їх відносини. Саме на цьому рівні розкриваються проблеми суспільства - моральні, філософські та навіть політичні. І все це написано простою, доступною кожному мовою.\n«Війна і мир» - це грандіозна дослідження піввікової історії Росії, в її гострих зіткненнях і порівняннях з Європою, осягнення національної своєрідності характеру російського народу і всього ладу його життя. Вона знайшла безліч відгуків, як серед сучасників автора, так і серед його нащадків. Наприклад, М.М. Страхов у своїх «Критичних статтях» так писав про цей твір: «Яка громада і яка стрункість! Нічого подібного не представляє нам жодна література. Тисячі осіб, тисячі сцен, всілякі сфери державного і приватного життя, історія, війна, всі жахи, які є землі, всі пристрасті всі моменти людського життя, від крику новонародженої дитини до останнього спалаху почуття вмираючого старого, всі радощі й прикрощі, доступні людині , всілякі душевні настрої, від відчуття злодія, який вкрав червінці і свого товариша, до найвищих рухів героїзму і дум внутрішнього прояснення, - все є в цій картині. А між тим жодна фігура не затуляє інший, жодна сцена, ні одне враження не заважають іншим сценам і вражень, все на місці, все ясно, все роздільно і гармонує між собою і з цілим. Подібного дива в мистецтві, притому дива, досягнутого найпростішими засобами, ще не було на світі ».\nДійсно, художній опис і загальний погляд на життя, філософія історії тісно пов'язані в «Війні і мирі», і, зливаючись в єдине ціле, вони створюють картину реального суспільства з усіма його проблемами і недоліками.\nВеличезний масив діючих осіб «Війни і миру» яскравий і різноманітний. Але відразу відчувається його поділ на дві великі групи. В одній з них - люди глухі велінням совісті, зовам серця, свою порожнечу ховають за милозвучними, лицемірними промовами. Бесчіслен цей ряд: Курагин, Друбецкие, Куракіна, багато інших завсідники світських салонах, зокрема салону Анни Павлівни Шерер на чолі з нею самою. Толстой непримиренний до них. Авторським іронічним коментарем супроводжується майже кожне їхнє слово і рух.\nАнтинаціональної, повна відірваність від народного середовища, закоренілий легітимізм - такі політичні риси вищого дворянського суспільства. Під зовнішньою респектабельністю ховалися інтелектуальне убозтво і моральний розпад. По суті в перших сценах роману та ще й у картині балу у Наришкін Толстой вичерпує весь зміст і форми життя вищого дворянсько-арістакратіческого суспільства. Він не в змозі нічого додати, знайти хоч яку-небудь живу фарбу в його мертвотному вигляді.\nГранична егоїстичність, користолюбство і кар'єризм, інтриганство і пристосуванство, світське лихомовства, нерідко що у наклеп, душевна спустошеність, лицемірство і святенництво, що стали звичкою, свобода брехні, нездатність до будь-яких глибоким переживанням, глузливе ставлення до всякого щирого руху душі - ось риси моральності вищого суспільства. Його сутність Толстой бачить у паразитизмі і неробства.\nНа самому верху дворянсько-поміщицької Росії стоїть фігура Олександра I. Подібно до того як Пушкін малює Катерину II в «Капітанської дочці» у її офіціозному вигляді, образ царя намальований таким, яким він видавався тоді уяві захопленого їм більшості дворян.\nДля придворних кіл Олександр - істота незвичайне за своєю фізичною і душевної краси, - «наш ангел», як називає царя благоговійно завмирають при цьому Ганна Павлівна Шерер. Для дворянській маси і купців це цар-батюшка. Для Миколи Ростова імператор - людина, за яку він готовий померти. Андрій Болконський і П'єр Безухов також могли відчувати у відношенні до Олександра I відомі ілюзії, які, як про це свідчить у своїх «Записках» декабрист Якушин, були притаманні в цю пору передового колі дворянської молоді.\nАле в образі толстовського Олександра чітко проступають риси лицемірства, позерства і тієї манірної чутливості, в якій підлабузники вбачали прояв «високої душі царя». Дійсну ціну сентиментальною слізливості Олександра Толстой показує зіставляючи сцени розчулення царя при вигляді страждань пораненого солдата зі страшною картиною тифозного госпіталю, де трупи лежать поряд з живими людьми.\nМарнославство імператора звучить і мотив «Я і Наполеон», і в самолюбної повторенні сподобалася фрази при звістці про вторгнення Наполеона.\nСправжню зовнішність злопам'ятного і лукавого Олександра особливо яскраво виступає в історичному епізоді приїзду його в армію після розгрому Наполеона: Кутузова цар укладає в обійми, супроводжуючи їх злісним шипінням: «старий комедіант». Образ імператора Олександра I відповідає історичній правді, як і образ всього царського оточення: від усіх цих бенігсенов, Вейротера, Пфуль і вольцогенов віяло антиросійським, антинародним духом. Верхівка нації, тобто саме ті люди, яких автор відносить до першої групи, омертвіла; за визначенням Толстого, вона живе «штучної життям».\nНа іншому полюсі - мешканці старих дворянських садиб, які зберегли добрі національні традиції, що живуть в безпосередній близькості до народу, в злитті з природою. Письменник відчуває до них відверту симпатію, хоча не замовчує панівних тут станових забобонів. Особливу увагу приділено старого князя Болконського і подружжю Ростових: їх теплим почуттям до дітей, любові до рідного краю, до серйозних інтелектуально-моральним запитам, а в годину військових випробувань - патріотичному пориву. У повсякденному житті з її звичайними людськими бідами та радощами, не затемненими корисливими, егоїстичними розрахунками або «питаннями», зберігається безпосереднє і таке ж природне, як саме це життя, моральне почуття. Не дивно, що саме ці сім'ї - у центрі уваги. Слід додати, що в розвитку безпосереднього морального почуття в «Війні і мирі» намічається можливе рішення моральної проблему взагалі. Людина добрий за своєю природою, і якщо в житті він керується природним своїм почуттям, то він буде добрим, гарним і для інших, говорить Толстой своїм зображенням ростовської «породи». Проте він сам правдиво показує, що природна доброта і благодушність старого графа, одягнені в звичку до насолоди життям, розорили сім'ю. Стало бути, не всяке насолоду розумно. Прояв, наприклад, чуттєвості, пристрастей веде до горя; приклади того - програш Миколая та захоплення Наташі Анатолем. Людина повинна вміти стримувати себе і, зробивши помилку, своїм моральні чуттям зрозуміти її, щоб виправити.\nВзаємини і боротьба двох антагоністичних класів феодально-кріпосницького суспільства складають основу історичного розвитку Росії кріпосницької епохи. У «Війні і мирі» Толстой дав широкий, розгорнутий образ дворянської Росії, показавши її зверху до низу. Як зазначалося, він не ставив перед собою завдання зображення іншої - кріпак, селянської - Русі. Однак її життя і страждання не могли не знайти відображення у творі, основним історичним змістом якої є така подія в житті Росії, як війна 1812 року. Він не був би великим художником, якби не відтворив у своїй епопеї національний образ російського народу, не передав би історичні риси кріпосного селянства, що становить більшість нації, не розкрив би зміст і форми прояву основного конфлікту кріпосної епохи. Художник на рідкість багатомірна відбив народне буття: у його конкретно-побутовому перебігу, створення різноманітних типів селян, в авторських тлумаченнях сомою сутності тих, хто з честю витримав випробування війни, в лірико-філософських відступах - роздумах письменника про масу і особистості в історії. Безперечно, що основна частина грандіозного роману - опис дворянства в його складної духовної диференціації. Однак і в цьому руслі «народна думка» торжествує. Всі події, явища, предмети як би висвітлені вихідними від неї променями. Вимальовується чи світське життя, салонні розваги, будуються чи будуть стратегічні плани командуванням, передаються чи душевні боріння мислячої особистості, ця думка завжди присутня «за кадром». Все і віх художник оцінює в світі правди, колективної мудрості широких трудових верств населення. Авторський голос засобами сміливих асоціацій «оркеструє» лейтмотив роману.\nПрірву, яка розділяє дві половини єдиного цілого - фортечну і дворянську Росію - вдається переступити лише найбільш морально розвиненому і духовно проясненому з героїв Толстого - Андрію Болконському. Напередодні Бородінської битви Болконський починає долати становий погляд на народ; він ставить себе в один ряд з ним. Успіх битви при Бородіно «залежить від того почуття, яке є в мені, в ньому <офіцера Тимохін>, в кожному солдата».\nАле не тільки соціальні і станові проблеми знайшли відображення в епопеї Толстого «Війна і мир», велика роль філософських роздумів автора на вічні теми: проблеми людини і суспільства, особистості та історії, самореалізації і християнства.\nЯк і багато його сучасників, Толстой намагався знайти образ «героя нашого часу». Ним став Андрій Болконський, що належить до вищого дворянського стану, але заперечує його. Початкові болісні роздуми Болконського, так само як описані бажання скуштувати слави Наполеона, народжені відразою до безглуздої і порочної «світської» життя. Тим не менш настільки важке почуття виникає, росте під впливом фальшивих відносин з дружиною Лізою, «маленької княгинею», як її всі називали. Брехня цих відносин багато в чому обумовлена теж «світськими» засадами. Але для самого Андрія нестерпною виявляється думка про те, що він помилився в собі, що його любов до Лізи виявилася уявною. Підкреслюючи рідкісне зовнішнє чарівність «маленької княгині», Толстой розкриває її внутрішню беззмістовність. Занадто пізно розуміє Андрій, що виявився іграшкою власної тілесної пристрасті. Він змушений терпіти біля себе пусте і жалюгідне істота. Коли Ліза вмирає при пологах, в душі Андрія дозріває нове, хворобливе відчуття провини перед нею. Відсторонившись від нелюбимої, він кинув її у важкий момент, забув про обов'язки чоловіка і батька.\nТак у сімейній ситуації конкретизується сприйняття Андрієм (безсумнівно, близьке автору) аристократичного світу. Нескінченно сильніше, однак, гнітить Андрія свідомість своєї двоїстості, слабкості та егоїзму. У співпереживанні герою дозрівають завжди нелегкі роздуми про те, що таке справжнє почуття, чому люди нерідко помиляються в своєму обранцеві чи обраниці, яким має бути їх союз ... У процесі не просто прочитання, а вживання в твір дуже істотним моментом стає довіру до князя Андрія, відчуття правди його стану, моральної чистоти особистості. Він близький кожному, так як здійснює загальні для всіх людей помилки. Але в той же час він нескінченно вище інших за глибиною думки, відповідальності за свої і чужі вчинки.\nВсе, що відбувається далі з князем Андрієм, так чи інакше пов'язане з пережитим ім. Наташа Ростова приваблює Болконського саме тим, чого була позбавлена Ліза: щирістю, поетичністю, свіжістю і жвавістю почуттів. А розрив з Наташею, співпадаючи з грізними подіями 1812 року, гранично загострює його самотність, розчарування в можливості особистого щастя. Починається пошук інших цінностей, інших діянь. Князь Андрій їде на фронт і тут усвідомлює себе частиною великого, а не узкоінтімного світу. Так формується нове ставлення до війни: захоплення згуртованістю, моральної силою солдатів, прагнення злитися з ними. Виник потяг до народного життя відчувається в потаємних переживаннях князя Андрія.\nСмертельно поранений Болконський зустрічається і з Наташею, і з Курагіним. Власні муки лише спочатку гасять розум. Ледве біль відступає, у пробудженому свідомості князя Андрія виникає світла картина дитинства, колись пережитих радостей, а серед них головне - зустріч з Наталкою. Пам'ять доносить її юний вигляд, яке захопило його при першому знайомстві - на балі. Саме життя, її нетлінні цінності протистоять страждань смерті. Тому у Болконського «любов і ніжність до неї (Наташі) ще жвавіше і сильніше, ніж будь-коли, прокинулися в його душі». З звільненням від суєтного, наносного князь Андрій і в Курагине (що опинилася в тій же операційній хаті) бачить передусім нещасна істота, безславно вмираюче після довгих років брехні й обману. «Князь Андрій згадав усе, і захоплена жалість і любов до цієї людини наповнили його щасливе серце».\nУ цій сцені нерідко вбачали християнське всепрощення (Люби ворога свого). Толстой вклав у неї інший зміст. Жалість-любов (народне ототожнення цих почуттів) проявилася до того, хто бездумно відняв у себе красу чистого, осмисленого буття. Князь Андрій несподівано розуміє цю драму Курагіна, у пристрасному пориві співчуваючи йому.\nВнутрішня метаморфоза Болконського відбувається при небувалому підйомі духовної енергії (занепаді тілесної). У відриві від всього матеріального він осягає вища («божа», за його слова) призначення сущого - єднання людських сердець. З гарячковим захопленням (це стан «підкреслено» у тексті) він віддається жадобі розділити горе і помилки тих, хто нудитися на самоті. Так виражаються морально-етичні ідеали автора. Вони хвилюють, як сама не позбавлена примарності мрія про гармонію світу, миттєвому відродженні особистості. Герой ніби повертається до пори чистої юності, до вічно живим джерелам природного буття. І тільки зміряй забирає радісну, світлу любов, настає темрява. Важко переоцінити враження від цих сторінок роману. Приходить інше відчуття наших справжніх можливостей, перспектив життя та відповідальності перед нею, короткою, швидкоплинної, але єдино прекрасною. Паралель юність-смерть володіє рідкісною ємністю і силою впливу.\nАле безсумнівно, що найбільш яскравою з порушених Толстим проблем є проблема ролі особистості в історії. За Толстому, в історичному процесі здійснюється прихована ведуча доцільність. Для кожної людини діяльність в її суб'єктивних цілях є свідомою і вільною, але у складання підсумків багатьох і різних діяльностей виходить не передбачений і не який свідомо людьми результат, який здійснює волю «провидіння». Чим більше окремі люди пов'язані у своїй діяльності з іншими людьми, тим більше вони служать «необхідності», тобто більше їх воля переплітається, зливається з волею багатьох інших людей і через те стає менш суб'єктивно вільною. З цієї точки зору громадські діячі є найменш суб'єктивно вільними і найбільш вимушеними узгоджуватися з загальними обставинами і підкорятися необхідності.\nУ величезній більшості цей закон люди виконують невідомо собі, сліпо, нічого не знаючи, крім своїх приватних цілей. І лише «великі люди» виявляються здатними в деякій мірі відмовитися від вузькоособистих, перейнятися цілями понятий ними совершающейся загальної необхідності і, таким чином, стати у своїй діяльності свідомими провідниками вищого загального сенсу історії.\nТолстой приходить до висновку, що «цар є раб історії». Сучасник Толстого історик Богданович насамперед вказував на визначальну роль Олександра I у перемозі над Наполеоном, а роль народу і Кутузова взагалі скидав з рахунку. Толстой ж ставив своїм завданням розвінчати роль царів і показати роль народних мас і народного полководця Кутузова. Письменником відображені в романі моменти бездіяльності Кутузова. Це пояснюється тим, що і Кутузов не може за своєю волею розпоряджатися історичними подіями. Зате йому дано усвідомити дійсний перебіг подій, у здійсненні яких він бере участь. Кутузов не може зрозуміти всесвітньо-історичного сенсу війни 12-го року, але він усвідомлює значення цієї події для свого народу, тобто він може бути свідомим провідником ходу історії. Кутузов сам близький народу, він відчуває дух війська і може керувати цією великою силою (головна задача Кутузова під час Бородінської битви - підняти дух армії). Наполеон позбавлений розуміння подій, що відбуваються, він - пішак в руках історії. Образ наполеона уособлює собою крайній індивідуалізм і егоїзм. Себелюб Наполеон діє, як сліпий. Він не велика людина, він не може визначати моральний сенс події внаслідок власної обмеженості. Новаторство Толстого полягала в тому, що він вніс в історію моральний критерій.\nЩо ж Толстому здається провідним у зображуваному їм потоці життя? Попри все, Толстой надає величезне і активне значення суб'єктивного початку життя, людському «я». Він створював «Війну і мир» в епоху бурхливого демократичного руху, сильно що підкреслив роль самої особистості у власних їй долі.\nУ цьому романі знайшли відображення філософські погляди автора на життя і його розуміння життя. Толстой фаталіст, але не в тому цілому, східному значенні цього слова, яке засвоєно вірою сліпий, чужої будь-якого міркування. Фаталізм графа Толстого - це чадо часу, фаталізм резонуючий, фаталізм, що виражає собою не суцільну віру, а підсумок незліченної безлічі сумнівів, непорозумінь і заперечень. Якщо б він переконаний був просто, що історія, як наука, нісенітниця, тому що розумних явищ в ній немає, а є тільки один німий і абсолютно незбагненний рок, який зрозуміти неможливо, тому що декрети його абсолютно не сходяться з нашими людськими поняттями про правду і справедливості, то сказали б тільки, що не поділяємо цього вірування. Але автор не йде так далеко. Він переконаний, що історичні явища не можна пояснити науковим шляхом, та він не вирішується допустити, щоб їх вже зовсім нічим не можна було пояснити. Навпаки, він думає, що все стане ясно для нас, якщо ми допустимо призначення. Далі, він відкидає ініціативу особисту як фактор, що має свою частку участі в подіях історичних. Він говорить, що так звані великі люди суть ярлики, що дають лише ім'я події, але найменше мають з ним зв'язку, тому що їхні дії тільки здаються їм довільними, а по суті вони змушені фатальним ходом історії та визначено предвечно. Але він не наважується йти до кінця і сказати, що людина абсолютно позбавлений ініціативи, що всі його дії змушені законом суворої необхідності і мають невідворотний, фатальний сенс. Навпаки, він вважає, що у дрібної середовищі особистого інтересу людина користується свободою для досягнення своїх цілей і відчуває всім єством своїм, що він може зараз зробити або не зробити таке-то дію; але, додає він, як тільки дія зроблено, так воно стає безнадійно та робиться надбанням історії, в якій вона має вільне, а визначене значення. Висновок такий, що дія людське вільно, поки він не зробив його, але після того, як зробив, воно стає вимушеним, певним задовго до його вчинення, певним предвечно ... Цього, зізнаємося, ми не можемо зрозуміти, і ми вважали за краще б зовсім не пояснювати нічого, чим пояснити такий спосіб. Це крайній і відчайдушний скептицизм. Він забирає сенс у всього, що з нас може мати якийсь сенс, і переносить його з негативним знаком на місце, для нас абсолютно чуже і незбагненне. Він забирає в людини будь-яку віру в себе і в інших людей, будь-яку повагу до якої б то ні було, доступною йому, корисної, громадської діяльності, змушуючи його дивитися на цю діяльність як у смішне зусилля мурахи зрушити гору. Будь-яка жертва, принесена людиною в пориві серцевого захоплення, будь-яка славна мета попереду, що її у важкій подвигу, - все з такої точки зору має здатися йому хлоп'яцтвом, дурним завзяттям. На щастя, автор «Війни і миру» не завжди дивиться на життя з такої точки зору. На щастя, він поет і художник у десять разів більше, ніж філософ. І ніякої скептицизм не заважає йому як художнику бачити життя у всій повноті її змісту, - з усіма її розкішними фарбами, - і ніякої фаталізм не заважає йому як поету відчуватиме енергетичний пульс історії в теплому, живій людині, в особі, а не в скелеті філософічного підсумку.\nВін любить людей, їм описуваних, не за якісь особливі достоїнства або заслуги, бо таких, взагалі кажучи, в наявності не виявляється, а природною і беззвітній любов'ю російського до російського, сина до батька, участю зрілого і високорозвиненої людини до молодого джигуну, який нагадує йому молодість.\nЗавдяки цьому ясному погляду і цього теплого почуття і на зло його огидною філософії, ми маємо тепер історичну картину, повну правди і краси, картину, яка перейде в потомство як пам'ятник славній епохи. Але ... ця картина ще не закінчена.\nСкафтимов А.П., «Образ Кутузова і філософія історії в романі Л. Толстого« Війна і мир ».\nРукавіцин М.М., «Людина та історія. Роман-епопея Л.М. Толстого «Війна і мир».\nАшхарумов Н.Д., «Війна і мир». Твір гр. Толстого. 1-4 частини »\nЛ. Опульская, вступна стаття до роману Л.М. Толстого «Війна і мир».\nСеманова М.А., «динаміка декабристської тему в епопеї Л.М. Толстого «Війна і мир».\nКутузова і Наполеона в романі ЛНТолстого Війна і мир\nБатько і син Болконские в романі ЛНТолстого Війна і мир\nПринципи психологічного аналізу в романі ЛНТолстого Війна і мир\nМоральні та філософські пошуки ЛН Толстого в романі Війна і мир


Директ-маркетинг - це ефективний спосіб реклами чи ні? — Kraina.One\nБізнес і Економіка 04 листопада 2021\t Перегляди: 137\nВ даний час рекламоносії ростуть, як квіти, що живляться дощем, а точніше грошима рекламодавців. Ну і, природно, зі зростанням бізнесу збільшується і рекламний бюджет. Сама реклама оплачується фірмою, що продає товар (послугу). І коли потенційний покупець купує прорекламований товар (послугу), він ще оплачує і рекламу, вартість якої була включена в ціну. Виходить дивна колізія: людина сама платить за те, щоб її переслідувала реклама. У світовому масштабі це призводить до вироблення у людей імунітету до такого роду роликів. Вони дивляться їх по ТБ, але не бачать. Слухають по радіо, але не чують. Можна сказати, що рекламний ринок перегрівся. Вже мало хто вважає віддачу. Більшість рекламодавців давно змирилися з тим, що при тиражі в 1 мільйон примірників проходить не більше 200 дзвінків, а реально продукт купують близько 10 осіб. Решта 999 990 клієнтів просто губляться, хоча за них і були заплачені гроші. Ось тому зараз більше половини рекламних грошей перетекло в сферу прямого маркетингу, або директ-маркетингу. Що ж це таке?\nДирект-маркетинг - це персональне і селективне звернення до споживача за допомогою листа (звичайного або електронного) або телефонної комунікації. Дехто вважає його ефективною стратегією пошуку нових клієнтів. А вже наявних директ-маркетинг проінформує про нові знижки, презентації, появу нового продукту тощо. Також він допомагає вибудовуванню іміджу фірми в суспільстві і підтримці відносин з клієнтами: з 'ясовуються їхні потреби, а також ставлення до компанії та її продукції. Аналіз цих даних найкращим чином скоригує торговельну пропозицію і підвищить конкурентоспроможність підприємства.\nЦілком зрозуміло, що в рекламних цілях використовуються всі можливі засоби комунікації (телебачення, радіо, журнали тощо). Але найбільш ефективно технології директ-маркетингу діють через телефон і пошту. Розгляньмо детальніше.\nУ цьому випадку для інформування потенційних клієнтів використовується телефон. Зрозуміло, що подібний спосіб коштує грошей, але зате дає можливість зосередити увагу на тих, кому рекламне повідомлення потрібно передати.\nПоштовий директ-маркетинг - це складання, виготовлення та розсилка рекламних повідомлень конкретним людям, що становлять інтерес в якості потенційних споживачів. У перерахунку на одне подання послуги (продукту) виходить досить дорого. З іншого боку, висока вибірковість звернення перетворює цей метод на вельми ефективний інструмент.\n1. Цільовий відбір клієнтів. Мабуть, це найголовніша перевага прямого маркетингу. Жоден інший рекламний інструмент не дає подібних результатів.\n2. Можливість "ловли" "клієнтів за місцем їх знаходження. Коли клієнти знаходяться вдома, до них можна "дістатися" за допомогою телебачення. Дорогою від будинку до роботи і назад допоможуть рекламні вивіски та радіо. На самій роботі можна впливати діловими журналами. Теле- і поштовий директ-маркетинг - це можливість впливу на аудиторію незалежно від її місця розташування.\n3. Швидкий відгук. Телемаркетинг дозволяє перевірити ефективність пропозиції протягом декількох годин. Реклама ж на радіо і телебаченні дає можливість оцінки лише через кілька днів.\n4. Психологічна вибірковість. Телефонний директ-маркетинг, приклади якого регулярно зустрічаються в бізнесі, дозволяє вийти на певні психографічні групи. Більш простими словами, на людей з певним способом і стилем життя. Журнали і газети також видаються для конкретних груп населення, але високу вибірковість вони не забезпечують.\n5. Різні можливості для відповіді. Чим більше у клієнтів можливостей для відповіді, тим швидше і охочіше вони зроблять замовлення. При використанні телемаркетингу вони можуть замовити товар по телефону. При електронному листуванні - надіслати запит. Широкомовні ЗМІ такої можливості не надають. У більшості випадків пропонується тільки один спосіб звернення. Проблема з усіма широкомовними ЗМІ полягає в наступному: глядач не може повернутися назад, якщо не встиг записати телефонний номер. У таких випадках відгук дорівнює нулю. А при рекламі на радіо, коли потенційний клієнт їде в машині, записати номер просто неможливо, адже це може спровокувати аварію.\n6. Географічна вибірковість. У більшості випадків для прямого маркетингу вибирають якісь окремі регіони. І саме тут на 100% діє поштова розсилка і телемаркетинг. Адже, погодьтеся, нерозумно давати рекламу в журнал, що поширюється по всій країні, якщо 90% вашої аудиторії знаходиться тільки в одному місті.\nУ багатьох людей директ-маркетинг асоціюється виключно з роботою кол-центрів і роздачею листівок. Але це всього лише стереотип. Насправді директ-маркетинг - це спосіб побудови з клієнтом довгострокових відносин, а зовсім не тактика проведення певних компаній і акцій. По суті, під це поняття потрапляють всі засоби рекламного впливу з використанням прямого контакту зі споживачем.\nНайстрашніші персонажі зі світу кіно\nДисплазія шийки матки - лікування\nОбгортання з корицею і перцем\nПлитка під дерево на підлогу: основні характеристики, сфера застосування\nДомашні рослини: як доглядати за трояндами в горщику\nБритва Gillette: різновиди моделей і їх опис


Головна Новини Разом для найкращого Інтернету\nКоледж взяв активну участь у заходах, що були організовані спільнотою Програми Мережних академій Cisco, університетами: Львівська, Харківська і Дніпровська політехніки, Інженерним інститутом Запорізького національного університету, Чернівецьким національним університетом ім. Юрія Федьковича та Донецьким національним технічним університетом за підтримки Департаменту кіберполіції Національної поліції України, компанії ERC і ДНУ «Інститут модернізації змісту освіти».\nЗокрема, 5 лютого 2019 року студенти та викладачі коледжу приєднались до онлайн-уроку на YouTube каналі Спільноти Програми Академій Cisco в Україні.\nПрограма уроку складалася з двох доповідей:\n«Кібер-атаки та інтернет-шахрайство». Спікер: Самойлов Станіслав, т. в. о. заступника Начальника управління – начальник першого відділу Управління інформаційних технологій та програмування Департаменту кіберполіції Національної поліції України, майор поліції.\n«Соціальна інженерія: як хакери використовують вразливості людей». Спікер: Іцкович Вікторія, ERC, директор дивізіону архітектурних рішень, керівник напрямку ІТ-безпеки.\nПісля доповідей учасники онлайн-уроку змогли перевірити себе на знання правил кібербезпеки і отримати сертифікат. В ході заходу студенти дізналися багато нового і корисного про небезпеки в інформаційному середовищі.\n6 лютого в коледжі відбувся квест «Інформаційна безпека в Інтернеті». Три команди студентів, а саме: «Вартові Інтернету», «Антивірус», «Інтернет герої», змагалися, хто швидше та якісніше виконає завдання квесту:\nЯк не потрапити на гачок фішингу.\nЯк придумати надійний пароль.\nЯк бути ввічливим в Інтернеті.\nМетою заходу було залучення студентів до безпечного користування мережею Internet, розвиток вміння аналізувати, робити висновки, узагальнювати інформацію, виховання дисциплінованість при роботі в мережі.\nЩира цікавість, палаючі очі, активність та уважність юного покоління під час унікального простору спілкування у форматі квесту засвідчила, що мету заходу було досягнуто.\nЗайцев О.І., викладач комп’ютерних дисциплін


Офіційний сайт газети Ратуша - Провал совісті - Новини - Статті\nЗа словами учасників акції, на території дитмайданчика хочуть незаконно звести семиповерховий елітний житловий будинок із автостоянкою та підвальними приміщеннями. Територію вже другий день охороняє найнята приватна охоронна фірма. “Другий день на території дитмайданчика проходять роботи. Учора приїхали сюди машини з підйомним краном і розвалили частину стіни, яка є історичною пам’яткою. Адже це мур Францисканського монастиря, яку навіть німці за часів війни не дозволяли собі зруйнувати, а вони приїхали і потрощили. Зараз вони тут демонтують каруселі, викорчовують дерева, поставили будку для пса. Тобто відбувається процес знищення майданчика, який працює тут ще з 1975 року”, — зауважив голова ініціативної групи, доцент ЛНУ ім. І. Франка Віктор Штанько. Ділянка справді є частиною монастирського саду і розташована на території пам’ятки архітектури національного значення — монастиря (охоронний номер 145) і костелу Францисканців (охоронний номер 1329) — в межах її охоронної зони і входить до списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО...\nНесподівано один із учасників акції повідомив, що у 19.00 сюди має приїхати “обурений мер Садовий” і розставити всі крапки над „і”...\nПредставники “Львівміськбуду” в цей час розповідали справді обуреним львів’янам і ЗМІ, що “їхня компанія є лише виконавцем підготовчих робіт, має на них усі дозволи, і вони роблять те, що їм наказали”. Теоретично сам майданчик мали б перенести на сусідню територію школи-інтернату для дітей із вадами мови. Представник фірми “Горган”, яка є замовником забудови, ходив поміж протестувальників, але власну особу афішувати не поспішав аж до приїзду міліції.\nБабусі та мами з візочками просто у відчаї: “До такого стану цей майданчик довели ті, хто його багато років орендує. Ми не хочемо, щоб тут зводили багатоповерхівку і вимагаємо, щоб майданчик залишався тут, бо найближчий дитмайданчик розташований на вул. Підвальній біля Порохової вежі. Для мешканців вул. Лисенка це є досить далеко, та й сам майданчик не є дуже комфортним — з обох боків того майданчика — дороги, а цей майданчик, на Лисенка, він є захищений від дороги”.\nПопри наявність усіх дозволів, виконавці не можуть пояснити ні ЗМІ, ні міліції, на підставі якого дозволу вони зруйнували частину старої стіни ще австрійських часів, лише демонструючи план, на якому міські чиновники погодили їм в’їзд на майданчик. В’їзд саме там, де і проламана стіна. Невдовзі відсутність “погодження на руйнування” зіграло з забудовниками злий жарт: представник інспекції охорони історичного середовища миттєво приїжджає і підписує документ, яким вказано “призупинити ВСІ види робіт до з’ясування”... Та це аж ніяк не вражає робітників із ломами, які активно надалі розширюють прохід. До руйнівників кидаються місцеві мешканці, обстановка наелектризовується, міліціонери прибувають і прибувають.\nНевдовзі приїжджає начальник міської міліції Станіслав Броневицький, і обриси цієї історії стають більш чіткими. Перше: є рішення сесії про виділення фірмі “Горган” цієї ділянки, спершу в оренду, потім — під забудову (Оприлюднити прізвища депутатів, які голосували за це, пропонує одна з активісток, співачка Наталка Криничанка). Друге: забудовники справді мають всі потрібні папери, погоджені в міськраді, для початку саме ПІДГОТОВЧИХ робіт.\nСаме тому тут і фірма Outpost: вона охороняє БУДІВЕЛЬНИЙ МАЙДАНЧИК ВІД ДІТЕЙ.\nТретє: дозволу на руйнування австрійської стіни будівельники НЕ МАЮТЬ. Четверте: слова мера Андрія САДОВОГО, який обіцяв приїхати о 19.00 і розставити всі крапки над “і” — звичайне лицемірство, зважаючи на пункт “два”. Вловивши деякі нюанси і почувши прізвища деяких депутатів міськради, що мають тут недержавницький інтерес, у деяких присутніх наче відкриваються очі на очевидні речі, і вони починають говорити нехороші слова про одну з політичних партій, представлених у Львівській міськраді. „Ото я думаю, чому тут нема тих, хто так любить попіаритися на захисті народних інтересів”, — заявляє один із організаторів акції протесту Герой України Юрій Шухевич. Ще один активіст гаряче розповідає: “А я йому в Київ телефонував, кажу, поможіть, у нас на Лисенка — біда, а в слухавці чую: “То ви б мали провести з цього приводу загальноміський референдум, чи потрібен там будинок”. Тоді я відразу все і зрозумів”. Аби примусити владу бодай трохи мати львів’ян за людей, очільники акції домовляються стати в цей четвер о 10.00 під стінами міської Ратуші пікетом.\nЗамовником забудови є ПП “Компанія “Горган”. У грудні 2005 р. ділянку площею 1891 кв. м ухвалою сесії Львівської міської ради передали в оренду ПП “Компанія “Горган”. 4 вересня 2009 р. відбулися громадські слухання щодо забудови цієї території. Під час слухань було подано проект забудови багатоповерхівки. На цих слуханнях також несподівано з’ясувалося, що компанія “Горган” провела через сесію благочинний намір створити тут Центр дитячого дозвілля та відпочинку. Потім усе це трошки підправили і на виконкомі ЛМР, який відбувся 4 грудня 2009 року, було затверджено рішення про дозвіл забудови на цій ділянці багатоповерхівки, поряд із якою мав би розміститися і... великий дитячий майданчик. Про всі ці рішення бургомістр Садовий ПРЕКРАСНО ЗНАЄ (мешканці Лисенка, до слова, ще й писали йому про це листа). Тобто, сьогодні наш мер просто клеїть із себе... наївного. Та це вже традиційно, як воно було з вкраденими грошима на секонд-хенд трамваях, із готелем “Львів”, із проваленим чиновниками міськради “Євро-2012”, як воно стовідсотково буде і тепер. А де, до речі, щира “Самопоміч”, яка так завзято кілька років тому боронила своїх городян від несправедливості? Чому її екс-керманич власними грудьми не закриває провал у стіні від лопат і бензопил забудовників? Де клятви на Євангелії боротися насамперед за благо львів’ян, і проти корупції? Все це, на жаль, точно в тому самому місці, де й решта передвиборних обіцянок Андрія Садового.\nP.S. Із листа № 26-16-3955 від 9.07.2010 р. начальника Державної архітектурно-будівельної інспекції Мінрегіонбуду Олександра Бондаренка з’ясувалося, що Держкультурспадщини не погоджувала розбирання будинку № 28 на вул. Федорова у Львові. Про це 28 липня повідомив кореспондент ЗІКу. Із цього випливає, що дії забудовника щодо розбирання пам’ятки були незаконними.\nОпубліковано : 29.07.10 | Переглядів : 2002


Евфемізм - це заміна грубих слів або підміна понять?\nГоловна » Наука та освіта » Евфемізм - це заміна грубих слів або підміна понять?\nЕвфемізм - це що? Не пам'ятаєте? Або не знаєте? Ну що ж, давайте розглянемо докладніше. Пам'ятаєте, в художньому фільмі «Брат-2» між головними героями розгорілася суперечка про те, як правильно звертатися до людини з темною шкірою: негр або афроамериканець? У російській мові не існує принципової відмінності між цими двома поняттями: «Так мене в школі так вчили: у Китаї живуть китайці, у Німеччині - німці, в цьому Ізраїлі - євреї, в Африці - негри», - з подивом зауважує Данило Багров. На що його супутниця відповідає: «Ніггер - це для них лайка образливе». "Чому згадався саме цей епізод?" - Запитаєте ви. Та тому що він як не можна більш точно і яскраво описує таке мовне явище, як евфемізм.\nЕвфемізми в російській мові\nУ наведеному вище прикладі слово «афроамериканець» є евфемізмом, словом-заміною, покликаним пом'якшити прямий сенс «різкій», на думку американців, лексичної одиниці «негр». У нас «негр» не є образливим, уїдливим або принизливим, тому не потребує альтернативі. А які ж евфемізми поширені в російській мові? Поговоримо про це далі.\nЯк ви вже зрозуміли, евфемізм - це вживання більш м'яких, ввічливих, необразливими слів або виразів. Вони замінюють собою грубі і нетактовні. Поява і тривалість «життя» того чи іншого евфемізму пов'язані з розвитком історії, культури, із змінами у світогляді суспільства. Наприклад, ще не так давно, за часів наших бабусь і дідусів було не прийнято вимовляти те, що в сучасному суспільстві вважається нормою. Наприклад, замість слова «вагітність» говорили «делікатне становище», натяком на «сексуальні відносини» служили обороти типу «близькі відносини, зв'язок, жити з ким-небудь», вираз «ретірадное місце» позначало «туалет», оборот «чорт з ним»замість«чорт з ним»,«байстрюк»-«байстрюк»,«піти з життя»-«померти»,«душевна хвороба»-«психічне захворювання», ну і так далі. В основному це пласт лексики, пов'язаний із сексуальною стороною життя і з певними частинами тіла. Сюди також можна віднести табу на лайливі слова і на згадування імені Бога, диявола, темних сил, перед якими люди відчували трепет або, навпаки, забобонний страх. Не можна сказати, що такого роду евфемізми повністю вийшли з употребленія.Однако в сучасній російській мові спостерігаються два взаємовиключних явища: з одного боку - огрубіння мови, а з іншого - евфемізація. Парадокс, чи не так? Тоді що насправді відбувається? Таємниці «людського тіла» перестали бути таємницями, сексуальність - це тема для обговорення номер один, лайливі слова - це один з вітання способів самовираження, а протистояння «добро - зло», «світло й темрява», «Бог - диявол» - це з світу казок і археологічних розкопок. Здавалося б, коли стираються грані дозволеного і пристойного, «нецензурна» лексика стає «друкованої», а образити, зачепити або принизити іншу людину в метро або в магазині стає нормою поведінки, з'являється питання: "Тоді для чого потрібні слова-замінники?" А вони і не потрібні. Тому й суть цього мовного явища змінилася. Тому і сучасний евфемізм - це, перш за все, незмінна складова політики, дипломатії та ЗМІ: «лібералізація цін» - «підвищення цін», «знешкодити» - «вбити», «аварія» - «катастрофа», «неуспіх» - «провал»,«релігійний рух»-«секта»,«кампанія»-«війна»,«етнічна чистка»-«знищення того чи іншого народу»,«червона риса по діагоналі аркуша»-«ВІЛ-інфікований пацієнт». Як бачите, все рідше такі слова використовуються для уникнення грубості, різкості і нетактовності. Все частіше функції евфемізмів - спотворення змісту, маскування, пересмикування фактів і маніпулювання свідомістю. Ця «підміна» понять відбувається не те щоб повільно, швидше, непомітно. Свобода в сучасному розумінні - це говорити прямо, як є, не соромлячись у виразах, незалежно від того, як це звучить, ображає чи це гідність іншої людини чи ні, чи служить воно для творення, натхнення або руйнує вас зсередини. Головне - це висловитися і звільнитися від свого негативу. Однак коли ми чуємо або читаємо виступи політиків, нам стає важливим не впустити цю "погану енергію" в себе, не підпустити близько до душі якесь хвилювання. Отже, можна сказати, що сучасний евфемізм - це слова і вирази, які не допомагають нам уникати «неприємної» лексики, а обмежують незалежність мислення, пропонуючи уявну свободу в красивій обгортці. Але вибір завжди є, і він залишається за нами


Ілона Горбенко: «Я хочу зробити усе можливе, аби моє місто стало кращим» | Очаковский портал\nІлона Горбенко: «Я хочу зробити усе можливе, аби моє місто стало кращим»\nКожен з нас про щось мріє, але не кожному вдається досягти успіху на шляху до мети. Заважає нерішучість, страх, лінощі. І ми знаходимо купу причин, щоб виправдати себе і свою бездіяльність. Але це не стосується моєї нинішньої співрозмовниці.\nПро таких, як Ілона Горбенко, кажуть: «she made herself», тобто «вона зробила себе сама». Рішуче попрямувавши колись з Очакова до столиці назустріч своєму покликанню дівчинкою, завдяки цілеспрямованості, наполегливості та працелюбності, їй вдалося реалізувати омріяне, здобути дві вищі освіти, стати справжнім фахівцем своєї справи й досягти визнання у обраній галузі. І ось тепер вона повернулася до рідного міста, яке всі ці роки було джерелом її сил і натхнення, щоб віддати йому данину своєї любові, допомогти змінитися на краще, стати сучасним, зручним і комфортним для життя. Адже воно гідне, щоб ним захоплювалися і пишалися.\nМи зустрілися з нею, аби докладніше поговорити про це. - Ілоно Юріївно, розкажіть трохи про себе. Звідки у Вас така пристрасна любов до Очакова, що змусила знехтувати перевагами столичного життя і повернутися до маленького провінційного містечка у не найкращі для нього часи?\n- Дякую, що запросили мене дати інтерв’ю для знакової газети, що має 101 рік видання - «Черноморська Зірка». Вдячна редакції, за збереження і продовження кращих традицій періодичних видань. Народилася я в Очакові 20 лютого 1978 року. Любов до нашого рідного краю передалася мені від мами, Світлани Іванівни Коржової, яка все життя присвятила вивченню його історії та культурної спадщини і за родом діяльності, і за покликом серця. Де б вона не працювала: у районній бібліотеці, старшим науковим співробітником у музеї Судковського, у екскурсбюро, чи директором турбази «Сонячний промінь», скрізь я була її «хвостиком» і з цікавістю всотувала в себе все, що мене там оточувало. Годинами могла гортати сторінки старих видань про Очаків, розглядати картини видатного земляка-мариніста, кожну рисочку багатьох з яких і досі пам’ятаю, жадібно дослуховувалася до розповідей екскурсоводів про легендарних особистостей, життя яких було пов’язане з нашою малою батьківщиною та про місцеві історичні пам’ятки. Все це лишило слід у моїй душі, наповнювало серце любов’ю до землі, на якій я зростала. Адже Руфіна Судковського надихали на створення справжніх шедеврів не пейзажі столиці Російської імперії - Петербурга, а краєвиди північного Причорномор’я: море, лиман, кручі, широкий степ і білі піски Кінбурнської коси. Тож і я люблю тут кожну травинку на кручі, кожну ракушку на піску, де пройшло моє дитинство та юнацькі роки.\n- А професію теж допомогла обрати мама, адже ваш фах – туристично-готельна діяльність?\n- Насправді мама стала прикладом і надихнула, а ось обрала професію я сама. Я взагалі з дитинства була дуже самостійною і відповідальною.\nПам’ятаю, як років у дев’ять звернулася до мами, яка працювала тоді директором турбази, щоб вона влаштувала мене до себе на роботу, аби я мала самостійно зароблені кошти. А вона відповіла: «Вільними є лише посади двірника і прибиральниці, обирай, яку займеш?». Я обрала - двірника (звісно неофіційно, мама просто виділяла мені певні кошти за роботу зі своєї зарплати). Прокидалася на світанку, аби все позамітати, поки відпочивальники сплять, соромилася, що побачать, як донька директорки замітає вулицю, прилеглу до бази відпочинку. Коли мама помітила моє сум’яття, запитала, що сталося?\n«Я хочу стати директоркою, як ти. А ти зробила мене двірником!» - з обуренням сказала я. «Перш ніж стати директоркою, в шкільні роки, я працювала на польовому стані, на розгрузці зерна та інше — пояснила мама. - А роботи, якою б вона не була, не слід соромитися. Бо прикрашає людину не посада, а ставлення до праці».\nЯ назавжди запам’ятала ці слова, і за маминим прикладом свою кар’єру будувала крок за кроком, від нижчого до найвищого щабля. А ще назавжди зберегла повагу до простих людей, і завжди намагалася стати на їх захист, бути корисною і допомагати.\nПовернімося до вибору професії. Навчалася спочатку у школі №1, потім у №4. В старших класах у рамках експерименту, школа почала співробітництво з Одеським університетом ім. Мечникова. Я перейшла навчатися у ліцейний клас з поглибленим вивченням фізики, математики й інформатики. Після закінчення школи у 1995 році, як успішній учениці, мені було надане право без іспитів вступити в університет, на факультет захисту інформаційних технологій. На той час, про це можна було лише мріяти: престижний вуз, перспективна професія. Та мене не покидало відчуття, що я зраджую своїй мрії. Нарешті, напередодні закінчення терміну прийому документів у вишах, наважившись запитала у мами, де навчають працівників туристичної галузі. «В Україні це лише Київський Інститут туризму», - відповіла вона. Мені кортіло там навчатися. Попередження, застереження та складнощі мене не лякали. «Ну, що ж, якщо прийняла рішення, то будь за нього відповідальною, не скаржся потім, хай тобі щастить», - такі були її слова у моє майбутнє. Ось так, у переддень закінчення терміну прийому, коли я вже була зарахована до університету, мені довелося переконувати ректора Одеського Університету віддати мені документи, аби мати змогу вступити до Інституту туризму. Він врешті-решт, не встоявши перед потоком моїх сліз, погодився на це, кинувши спересердя: «Ну й ким ти там станеш, туристом?»\nТа жодні слова не могли мене образити, бо моєму щастю не було меж: я успішно склала іспити і вступила до омріяного вишу.\n- Важко було навчатися вдалині від дому, не пошкодували про прийняте рішення?\n- Звісно, було важко. Особливо враховуючи, що до столиці я приїхала з невеличкого містечка. Я дуже сумувала за рідним містом, мамою, друзями та морем. До навчання я ставилася відповідальніше від своїх столичних колег, бо мала покладатися лише на себе. Жодного разу про прийняте рішення не пошкодувала. Закінчила інститут з «червоним» дипломом, отримавши спеціальність менеджера невиробничої сфери, з організації міжнародного та національного туризму, гід перекладач і грант на стажування за кордоном.\n- Як потім будували свою кар’єру, чому вирішили здобути ще одну вищу освіту?\nМені пощастило об’їхати майже всю Україну, попрацювати у найкращих готелях 4-5 зірок: «Ялта-Інтурист», «Dnipro Hotel», «Premier Palace Hotel». Скрізь було надзвичайно цікаво і непередбачувано, як керівник особисто несеш відповідальність за всі процеси на підприємстві 24 години на добу. Це не просто - це відповідальність керівника за життя та здоров’я відпочиваючих і тих хто їх обслуговує. Понад 20 років керівних посад в галузі готельного бізнесу і туризму за моїми плечима. Доводилося вирішувати багато питань у правовому полі, відстоювати права працівників, підприємств, тому й вирішила здобути другу вищу освіту - юридичну. Право я вивчала у Національній академії внутрішніх справ України, яку у 2013 році також закінчила з «червоним» дипломом.\nБрала участь у написанні Державних стандартів готельного бізнесу. Протягом останніх 5-ти років викладаю за фахом у Міжнародній академії бізнесу і технологій, де навчаються переважно дорослі люди, які хочуть отримати певні практичні знання у галузі готельно-туристичного бізнесу (доводилося, навіть, читати 6-годинну лекцію співробітниці посольства США). Одночасно я є головою екзаменаційної комісії Київського економічного коледжу.\nНині у мене багато успішних туристичних об’єктів по всій Україні, що отримують консультативну допомогу з питань бізнесу.\n- Чому, маючи хорошу роботу і житло в столиці, врешті вирішили залишити все і приїхати до Очакова?\n- Насправді у мене чітко виражене почуття приналежності до своєї Батьківщини, до рідного краю, рідного міста. Особливо гостро я відчула це, вперше працюючи за кордоном. Весь час, поки навчалася і працювала у різних містах, мене нестримно тягнуло до міста мого дитинства. Воно як життєдайне джерело, підживлювало мене енергією, відновлювало сили, надихало на нові здобутки. Я з пристрастю розповідала друзям, яке чудове місто Очаків, після моїх слів у кожного було бажання швидко зібрати речі і терміново переїхати до Очакова жити.\nЗ кожним новим приїздом я помічала, як воно змінюється, занепадає, перетворюючись на якусь «зону відчуження» (як дошкульно, але влучно назвав його один з моїх знайомих), як зубожіли люди. І це дуже сумно і боляче. Особливо боляче за літніх людей, які багато років працювали на благо Очакова, заслуговують на гідну, забезпечену і комфортну старість.\nЗношуються міські комунікації, багато бур ́яніві сміття, дороги міста у жахливому стані. І, навіть, ті спроби, які робляться для того, щоб надати Очакову ошатнішого вигляду – доріжки з новою тротуарною плиткою, (що переважно кладуться лише у центрі), святкова ілюмінація (покликана прикрасити місто до свята, а вона чомусь стоїть цілий рік), паща акули під флагштоком біля будинку міської влади (більшого несмаку й не придумаєш), «алея смерті» з пеньків від тополь, що тягнеться вздовж центрального проспекту, дорожні ліхтарі, які лише імітують освітлення (бо лампи в них здатні освітити хіба що квартиру). Все це якось недолуго, не по-господарському і не завжди доречно. Тому, я хочу зробити усе можливе, аби моє місто стало кращим, хочу, аби воно отримало «друге дихання», реалізувало свій туристичний потенціал у вигляді багатої історично-культурної спадщини. Важливо лише турботливо й зважено до цього ставитися, не приймати необдуманих рішень на кшталт зміни вікової символіки міста. Важливо долучати наших дітей до цієї спадщини, щоб вони зростали з почуттям приналежності до своєї малої батьківщини, щоб пишалися нею, відчували гордість і позиціонували її як найкраще місце в світі.\n- Тобто Ви хочете стати мером міста? Чи вистачить у Вас для цього сил і можливостей?\n- Точніше сказати я маю намір зайняти управлінську господарську посаду – міського голови територіальної громади м. Очаків. Поставивши перед собою таку мету, з впевненістю можу сказати: «Так, сил і можливостей вистачить!». Керуючи готелями і туристичними комплексами, де в моєму підпорядкуванні працювало до півтори тисячі співробітників, турбуючись про те, щоб незалежно від зовнішнього середовища (якихось аварій чи природних катаклізмів), на моєму об’єкті у людей 24 години на добу було все необхідне і хорошої якості: світло, вода, тепло, їжа і т.і., я вже практично була мером, повсякчас приймаючи й управлінські, і господарські рішення, відповідаючи особисто за все, і за всіх.\nБув випадок, коли я взялася за 3 місяці забезпечити закупку усіх розхідних та комплектуючих матеріалів для понад тисячі номерів готелю «Ялта-Інтурист» (підприємство-гігант на пострадянському просторі). За цей час потрібно було знайти постачальників матеріалів, провести тендери, підписати з ними контракти (до 6-ти щодня) на неймовірні обсяги найменувань, та ще й з оплатою пост-фактум, налагодити цю поставку. Завдання, враховуючи такі стислі терміни, практично нереальне. Та мені вдалося зробити все вчасно. Недарма серед колег у мене було прізвисько «Вітер» (за швидкість у роботі) та «Грізлі» (за «ведмежу» хватку, з якою я протистояла суперникам та домагалася результатів).\nБажання стати мером для мене не амбіції, не кар’єрні плани, а прагнення змінити на краще долю міста і людей, які у ньому проживають. А наші люди дуже гарні, працьовиті, завзятті ентузіасти і патріоти свого міста. Вони заслуговують на соціальну справедливість, на інші, більш гідні і якісні умови життя. І я готова застосувати усі свої практичні знання та досвід задля цього.\n- Ілоно Юріївно, люди звикли більше довіряти діям, а не словам, тож чи зробили Ви вже якісь практичні кроки, щоб змінити наше місто на краще?\n- Так, у мене є соціальні проекти, частина з яких уже втілена у життя. Перш за все, це впорядкування території пансіонату «Прибій», через яку я дитиною бігала на пляж разом з однолітками і по сьогодні це єдиний спуск до моря великого мікрорайону міста. Обійшовши її та побачивши, що там коється, я жахнулася. Скрізь купи сміття, в будиночках «бульбулятори» (для вживання наркотичних речовин). До речі, одну з компаній підлітків, яка розпивала там спиртні напої, вдалося застати. Звідки у дітей спиртні напої та наркотики? Хто реалізує цей товар підліткам, порушуючи законодавство України, за яке є кримінальна відповідальність? А якщо у стані наркотичного чи алкогольного сп ́яніння вони не зможуть вибратися з будиночка, підпали яких здійснюються (що теж змушує задуматися: хто це робить і з якою метою?) з вражаючою регулярністю.\nА аварійна будівля кочегарки на районі, де на стінах – написи з рекламою електронних адрес сайтів, що пропонують наркотики, шприци та порожні упаковки від дімедролу, який вживають дорослі наркомани? А ну, як туди зайдуть діти? А підлітки від 12 до 16 років, там проводять свій вільний час, можуть наступити на ці шприци, маючи літне відкрите взуття. І що потім, які хвороби вони можуть там підхопити? Але ні вони, ні навіть їх батьки не підозрюють, яка це небезпека, мені лячно було навіть думати про таке. Перш за все я звернулася до поліції, щоб узяли ситуацію під контроль. Потім залучила однодумців, і всі разом, протягом 3-х акцій ми прибрали сміття біля та всередині будиночків «Прибою», спуск, кручі (прибрали з них ліжка з розідраними матрацами та подушками, які ставили в ступор гостей міста) і пляж від «Прибою» до Алеї казок. Покосили чагарники, вирівняли плити біля сходів, а самі сходи очистили від землі і трави, відновили їх укріплення, в яких вмуровані цеглини, що виробляв Очаківський цегельний завод та встановили поручні. Мета зробити спуск до моря атракцією – пам’яткою, щоб створити позитивний настрій усім, хто йде до моря. До проекту запросила викладача художньої школи с. Куцуруб, Любов Паранюк, яка як митець своєї справи робить дивовижні малюнки, кожний з яких відображає емоцію. На мій заклик відгукнулася молодь, діти, співробітники курорту «Очаків» та деяких баз відпочинку, а співробітники міської служби благоустрою вивезли сміття та встановили сміттєві баки.\nКрім того, працівники курорту «Очаків» пообіцяли підтримувати там порядок на постійній основі. Велике спасибі усім, хто допоміг і допомагає! Моє місто стає яскравішим. Це підтверджує, що очаківці здатні разом змінювати обличчя міста на краще.\nПотрібно лише вміти знайти необхідні слова, стати «двигуном», для тих, хто зневірився та розчарувався у діях влади.\nНа жаль, наразі я можу розраховувати лише на власний бюджет, тому запроваджувати якісь масштабні заходи не в змозі, хоча отримую дуже багато слушних прохань та пропозицій. Але те, що можу зробити за свої кошти своїми руками та за допомогою інших небайдужих людей, продовжуватиму робити. До речі, нещодавно у дворі де мешкає моя мама, я встановила сучасну, зручну лавку, виготовлену за авторським проектом майстра з Києва Олександра Любарського, щоб люди золотого віку і не тільки могли сісти і перепочити. Всі мої проекти проходять під гаслом «Я люблю Очаків», кожен має можливість долучитися до них.\n- Ставши очільником громади, з чого б Ви почали свої перетворення?\n- Багатовекторність! Інвентаризація, міські комунікації (реновація, будівництво, ремонт, налагодження), благоустрій, якість води у кінцевого споживача, ціноутворення тарифів і цей список можна продовжувати. Адже тариф на воду та стоки в Очакові один з найбільших по Україні. За таку ціну з кранів містян повинно текти як мінімум «Боржомі», а не та вода сумнівної якості, яку ми нині отримуємо. А від очисних споруд, які практично повністю згнили, лишилися лише бетонні цистерни.\nТверді побутові відходи на полігоні у Чорноморці просто скидаються, без пересипання землею. Тому телесюжет з «прапорцями» з целофанових пакетиків на деревах біля полігону ТПВ після одного з ураганів «прогримів» на всю Україну, аж ніяк не додавши привабливості нашому курортному краю. Сміття на деревах висить там і донині!..\nМіська влада пішла далі: щоб не платити кошти за кожний скид сміття на території Черноморської ОТГ, влаштували звалище сміття на території колишнього аеродрому – це теж вражає. І таких питань безліч....\n- Один, навіть дуже успішний, підприємливий, чесний і порядний керівник не буде в змозі провадити великі перетворення, якщо не матиме команди, яка його підтримає. Чи є у Вас своя команда, чи стоять за Вами представники якоїсь політичної партії чи великого бізнесу?\n- 17. 07. 2020 року, Верховна Рада України прийняла зміни до Виборчого Кодексу України і тепер мажоритарна система (самовисування) кандидата на міського голову, або в депутати, в містах де населення від 10 тис. чол. не можливе, тільки політичні партії будуть висувати своїх кандидатів. Про політичні партії - прохідне місце у списку деяких з них мені пропонували за гроші. А для мене неприйнятно, коли ідеї підмінюються грішми. Тому моя партія на сьогодні – це усі мешканці Очакова, але Закон вимагає іншого, мати приналежність до партії і це змушує мене зробити свій вибір, я над цим поміркую.\nСтосовно великого бізнесу, то за родом своєї діяльності мені доводилось підтримувати зв ́язки з неостанніми людьми в Україні з цієї категорії, бо для багатьох з таких «важковиків» туристично-готельний бізнес був супутнім. Але слід розуміти, що отримуючи від них підтримку, я стану від них залежною. А я хочу представляти інтереси лише мешканців міста Очаків і працювати на їх благо.\nЩо ж до своєї команди, то я вже зараз веду перемовини з деякими очаківцями, здатними діяти в інтересах міста і приймати відповідальні рішення на користь громади, а не окремих груп. Якщо ж трапиться таке, що мені депутатський корпус буде, так би мовити, «палки в колеса ставити», то на великому екрані центральної площі транслюватимуться усі засідання сесій, і люди будуть бачити, як голосують обрані депутати і робити відповідні висновки. Крім цього, така прозорість діяльності міської влади запобігатиме таким негативним явищам як «договорняки» та корумпованість.\n- Ну, і наостанку, назвіть основні важливі моменти Вашої програми, з якою Ви плануєте прийти на посаду керівника міста. Що плануєте зробити за період вашої каденції у разі обрання міським головою?\n- По-перше, як я вже говорила, це заміна застарілих комунікацій і відповідно, зниження тарифу на воду та стоки і поліпшення якості води, що сприятиме покращенню рівня здоров ́я містян; розвиток транспортної інфраструктури та ремонт доріг.\nНаступний пункт - розвиток таких 3-х основних галузей, притаманних регіону – туризм, рибний промисел та рибопереробка і виноградарство (прикладом може слугувати «Бейкуш Вайнері»).\nСлід розвивати альтернативні види електроенергії – сонячну та вітроенергетику, яку використовувати для освітлення міста і не тільки. Будівництво сміттєпереробного заводу – сміття - колосальний ресурс, а не головний біль.\nВажливим напрямком є соціальна підтримка людей, і особливо найуразливіших верств населення - пенсіонерів, учасників бойових дій (їх фінансова і психологічна підтримка та реабілітація, залучення до розвитку власного бізнесу). Запуск соціального транспорту, прийняття відповідних муніципальних програм не декларативного характеру, а які б насправді діяли і допомагали таким людям не виживати, а жити у наш нелегкий час, муніципальні дотації для пенсіонерів.\nНеобхідно забезпечити населення якісним діагностичним обстеженням та сучасними медичними послугами. Ще одним завданням є залучення інвестицій, без яких місто не може розвивати промисловість, а міський бюджет завжди лишатиметься лише «бюджетом проїдання», створення сприятливого інвестиційного клімату. Зокрема дуже дивно, чому на сьогодні місцевим самоврядуванням не використовується можливість залучення грантів і коштів міжнародних фінансових фондів та участь у різних міжнародних програмах місцевого розвитку, орієнтованих на громади, аби розвивати містобудування, малий та середній бізнес й т.і. Таких проектів нині мільйони. А місто в жодному не бере участь! І не використовує жодних шансів для залучення цих коштів. Я шокована, дізнавшись, що в місті з такою багатою історично-культурною спадщиною, де треба розвивати туристичну галузь, ліквідовано управління культури та туризму, мотивуючи нестачею бюджетних коштів.\nПідтримка молоді – це взагалі, інвестування у майбутнє міста. Важливо відкрити середні професійні та вищі учбові заклади, які готуватимуть необхідні для регіону кадри, дозволять молоді не полишати Очаків після закінчення середньої школи, а інвесторам, які прийдуть до нас – не шукати спеціалістів за його межами.\nМісто повинно бути безпечним для проживання мешканців і туристів. Цього можна досягти за допомогою забезпечення системою відеоспостереження та запровадженням комп ́ютерної програми «Розумне місто», коли містяни зможуть фіксувати за допомогою мобільних телефонів факти різних адміністративних та кримінальних порушень і цілодобово у режимі он-лайн автоматично передавати їх до відповідних органів і служб за допомогою спеціальних додатків.\nЦе лише основні моменти, і я готова буду вислухати та підтримати кожного, хто має цікаві ідеї і проекти щодо розвитку Очакова. Давайте кожен біля свого будинку, у своєму дворі разом змінювати наше місто на краще, щоб кожен будинок, кожна вулиця мали своє обличчя і засяяли новими фарбами. Шановні жителі міста, якщо вам імпонує моє бачення розвитку міста, прохаю підтримати мене.\n- Дякую за розмову, Ілоно Юріївно, і хай щастить Вам у Ваших починаннях.\nБесідувала Л. Кочмар\nГазета «Чорноморська зірка» № 31-32 від 24 липня 2020 р.


У Запорізькій міськраді пройшла зустріч із нардепом Альоною Бабак - Телеканал Z\nУ Запорізькій міськраді пройшла зустріч із нардепом Альоною Бабак\nГоловна / Політичні новини / У Запорізькій міськраді пройшла зустріч із нардепом Альоною Бабак\nЧотириста сімнадцять мільйонів гривень. Таку суму з державного бюджету заборгували отримувачам субсидій у Запоріжжі. З них, двадцять мільйонів необхідно виплатити ОСББ. Про перспективи вирішення цього проблемного питання йшлося на зустрічі з народним депутатом Альоною Бабак.\nВелика зала міської ради. Тут зібралися комунальники, керівники місцевих ОСББ та ЖБК. Усі разом обговорюють зміни у галузі ЖКГ. З початку року в Україні почала діяти постанова Кабміну номер двісті п’ятдесят шість. Вона стосується, зокрема, і питання нарахування субсидій. Після того, як документ набув чинності, виникли проблеми із виплатами для ОСББ.\nАльона Бабак, народна депутатка України, зазначає, що постанова Кабінету міністрів, яка запрацювала першого січня 2018 року з питань нарахування субсидій, виключила із переліку суб’єктів, яким держава відшкодовує субсидії, об’єднання співвласників багатоквартирних будинків.\nОднак це питання стосується не лише співвласників багатоквартирних будинків, запевняють фахівці. Така ж ситуація склалась і в будинках, які обслуговуються керуючими компаніями. В управлінні соціального захисту населення кажуть, зараз субсидії нараховано, однак борг за державним бюджетом залишається.\nАби змінити ситуацію, слід знову вносити зміни до законодавства та відпрацьовувати механізм компенсації виплат, кажуть учасники зустрічі. Також на засіданні обговорили питання щодо боргів населення за тепло та стосовно співпраці ОСББ з місцевою владою.


ПУМБ представив спеціальну номінацію на премії «HR-Бренд 2021» | Mind.ua\nВ рамках конкурсу проєктів «Премія HR-Бренд 2021», ПУМБ створив спеціальну номінацію «Технології на майбутнє, люди назавжди», яка поєднує два надзвичайно важливі фактори для кожної компанії: технологічність та людяність. Також, банк виступив генеральним партнером найвпливовішої професійної події року в сфері HR. До складу журі конкурсу ввійшла HRD ПУМБу Тетяна Костюченко.\nМета створення спеціальної номінації для HR-середовища: привернути увагу великих і малих компаній до головного активу бізнесу і сенсу всього – людей. Останні роки стали викликом для всіх бізнесів, що винаймають працівників. Саме тому організації, які проявляють турботу, різносторонню підтримку і дбають про ресурсне наповнення працівників, – мають перспективу сталого розвитку та зростання.\n«ПУМБ – організація, де працівники виділяють турботу про людей як характеристику №1 бренду роботодавця. Людиноцентричність – в ДНК організації як в напрямку роботи з клієнтами, так і в напрямку роботи з працівниками», – каже Тетяна Костюченко. «Премія HR-бренд Україна» проходить одинадцятий рік поспіль. 21 жовтня, під час кейс-конференції відбулося нагородження переможців. Цьогоріч до складу експертного журі премії увійшла заступниця Голови Правління з роботи з персоналом ПУМБ – Тетяна Костюченко. А ПУМБ став генеральним партнером премії у 2021 році.\nДо уваги журі було представлено найбільш успішні проєкти з управління персоналом. Кейси оцінювалися з погляду актуальності, сучасності та результативності. Змагалися понад шістдесят актуальних HR-проєктів від компаній з різних сфер, які були реалізовані упродовж року.\n«Для нас було важливо знайти однодумців, котрі, розвиваючи технології, водночас не меншу увагу приділяють турботі про добробут співробітників. Саме тому, серед великої кількості достойних кейсів, ми відзначили проєкт компанії GlobalLogic, в якому показано як в умовах віддаленої роботи можна згуртувати команду та проявити турботу про кожного окремого працівника. Це дуже відповідає цінностям ПУМБ, а також може послужити прикладом для інших компаній на ринку», – зауважила Тетяна Костюченко.\nКритерії оцінювання, за якими Тетяна Костюченко обирала переможця в номінації від ПУМБ – фокус на працівників, системна турбота компанії про співробітників, ефективність для бізнесу, приклад для наслідування та актуальність.\nЛариса Онипко, директорка Премії HR-бренд, зазначила: «Цього року Премія HR-бренд унікальна – і не тільки завдяки кращим компаніям-учасницям. Банк ПУМБ, який минулого року був номінантом Премії, зараз став її генеральним партнером. Символічно, що торік проєкт ПУМБу був орієнтований на працівників, які можуть драйвити та впливати на зміни. А сьогодні банк драйвить ринок праці разом із нами. Ми пишаємося плідною співпрацею і разом з топ командою та експертами ПУМБу – бачимо свою місію у підтримці ідей та рішень, що орієнтовані на людей».\nБанк ПУМБ став партнером проєкту «Премія HR-бренд 2021», щоб долучитися і до розвитку HR-сфери в Україні та пропагувати турботу про людей в українських компаніях. Адже успішний бізнес своїм успіхом завжди завдячує своїм працівникам.


За прогнозами голови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг, ціна на електрику для непобутових споживачів із 1 серпня знизиться. Про це глава НКРЕКП Оксана Кривенко заявила під час круглого столу 16 липня.\nНагадаємо, запуск ринку електроенергії є умовою програми співпраці України з МВФ, згідно з якою планується отримати в поточному році $2.5 млрд кредиту, а також надання макрофінансової допомоги від Європейського Союзу в розмірі 500 млн євро.\nЗа новими правилами, постачальники зможуть домовлятися з генеруючими компаніями щодо різних графіків оплати за електроенергію. Крім того, в учасників оптового ринку виникне фінансова відповідальність за дотримання обсягів викупленої у генерації та поставленої споживачам енергії.\nДжерело інформації: http://jkg-portal.com.ua/ua/publication/one/v-nkrekp-prognozujut-zdeshevshannja-jelektrojenergji-dlja-promislovost-56844


Як мене оминув шкільний буллінг (хоча для цього були всі передумови) – bit.ua\nЯк мене оминув шкільний буллінг (хоча для цього були всі передумови)\n15 Листопада 2019г. 17:47\nРедакторка bit.ua Маша Сердюк розповідає, як їй вдалося уникнути буллінгу у шкільні роки, незважаючи на серйозні проблеми зі слухом, та як цькування торкнулося її у зрілому віці.\nВам є що розповісти на тему цькування в школі? А то мене останнім часом багато хто питає про це. Я погано чую, і чомусь усі щиро переконані в тому, що з мене знущалися всі, кому не лінь. Мені розповідають, як їх дражнили очкариками або товстунами, капловухими або носатими, кажуть, як сильно вони плакали через це і як не хотіли йти до школи, аби хоча би так захистити себе від приниження.\nРозповідають, розповідають, розповідають і чекають від мене історій у відповідь. А їх нема.\nМене ніколи не дражнили з приводу слуху. Коли однокласники вперше побачили мій апарат, єдиною реакцією у всіх було: «Ого, який клас! Дай поміряти!». Може прозвучати дивно, але я давала його міряти всім, хто просив. Хлопці та дівчата по черзі пхали його собі до вуха і казали, як круто «ця штучка» підсилює звуки.\nСпочатку я думала, що мені просто пощастило, і буллінг мене минув, бо в моєму житті були виключно класні та добрі люди. Проте нещодавно я зрозуміла, що справа не лише в цьому.\nКілька місяців тому мене покликали до центру слухової реабілітації «Аврора» поспілкуватися з батьками, чиї діти живуть з порушенням слуху. Я мала розповісти їм свою історію та власним прикладом довести, що порушення слуху – в жодному разі не вирок. Під час зустрічі одна жіночка розповіла мені, що її маленька дочка не чує, і це – цитата – така трагедія, як же вона далі житиме у цьому жорстокому світі.\nІ тоді я зрозуміла, чому мене не дражнили у школі. Моя мама ніколи не говорила, що втрата слуху – це трагедія. Так, вона, звісно, переживала через це, тягала мене по лікарням і різним бабкам-ворожками (аби ви знали, скільки на мене вилили воску та викатали яєць!). Але жодного разу я не чула від мами, що я бідна-нещасна. Ніколи в житті вона не говорила, що я чимось гірша від інших або чогось не зможу тільки через те, що я не чую. Я виросла у щирому переконанні, що можу в цьому житті абсолютно все, варто мені лише цього захотіти і докласти до цього певних зусиль.\nНатомість у мене є приятелька, якій мама в дитинстві постійно повторювала, що їй в житті доведеться складніше, ніж усім іншим дівчаткам, адже вона – милий Боже! – погано чує. Сама того не усвідомлюючи, мама стала першим буллером в її житті: у доросле життя моя приятелька увійшла переляканою і закомплексованою.\nСпочатку я думала, що мені просто пощастило, і булінг мене минув, бо в моєму житті були виключно класні та добрі люди. Проте нещодавно я зрозуміла, що справа не лише в цьому.\nА от зі справжнім буллінгом я стикнулася нещодавно, коли записала інтерв’ю з Андрієм Шабановим про український стенд-ап. Під час інтерв’ю я чесно сказала Андрію, що, на мою думку, український гумор і, зокрема, стенд-ап перебувають у стані регресїї (я дійсно вважаю, що ця галузь в Україні знаходиться у повній сраці, якщо порівняти, приміром, з тією ж самою Росією). Шабанов мені у відповідь на це казав, що все, загалом, не так вже й погано, просто треба ще трошки почекати. Звичайна собі розмова, побудована на контрасті, у якій журналіст виступає антагоністом.\nСказати, що проти мене повстали всі українські коміки – не сказати нічого. Нікого не хвилювали відповіді Шабанова, лейтмотивом яких було захистити український стенд-ап. Усі акцентували увагу лише на моїх запитаннях, тегали мене в постах і коментарях, стверджуючи, що я тупа, «дно української журналістики» і — цитата — відбита наглухо. На останній пасаж я би взагалі не звернула увагу, якби не мої друзі, які почали казати, що піднімати тему мого слуху — це вже взагалі дно (я чесно не звернула на цю фразу увагу, оскільки жарти й образи на тему слуху мене ніколи не чіпляють). Але саме тоді я вперше зрозуміла, що відчуває людина, коли на неї кидається оскаженілий натовп і починає цькувати просто за те, що вона не така як усі інші: думає не так, виглядає не так, слухає не ту музику, якось не так вдягається або ще щось іще.\nІ зараз я думаю про те, чи пережила би я, якби таке сталося зі мною у школі? Або чи залишилася би я у журналістиці, якби хтось на початку моєї кар’єри сказав мені, що я тупа бездара? Навряд чи моя психіка витримала би подібне випробування, коли я була підлітком або студенткою.\nІ коли мене питають, як можна уникнути буллінгу, в мене немає відповіді на це запитання. Можу лише сказати, що люди насправді — ті ж самі тварини. І атакують вони тебе лише тоді, коли відчувають, що ти боїшся. Тож не давайте їм шансів відчути ваш страх.\nP. S. Історія з коміками закінчилася логічно: після того, як я припинила відповідати їм у фейсбуці, вони вщухли.


У Черновецького чверть підлеглих не має належної кваліфікації\nКерівництво Київської міської держадміністрації (КМДА) і головного управління Державної служби вчора обговорило кадрову політику КМДА. За інформацією Главдержслужби, близько чверті чиновників КМДА не відповідають посадам. На думку присутніх на засіданні представників Верховної Ради, низька кваліфікація чиновників КМДА стала причиною корупції в мерії і невиконання міського бюджету.\nУ Львові через хабар звільнено начальника одного із райвідділів міліції Міністр МВС України\nАнатолій Могильов підписав наказ про звільнення начальника Шевченківського райвідділу міліції Львова.\nНайбільший задокументований на Львівщині хабар цього року становив 720 тис. грн\nЗа п’ять місяців року на Львівщині на третину зросла кількість викритих фактів хабарництва.\nКость Бондаренко: Репресивні заходи посилюють корупцію\nРазом боротися із спільним ворогом закликав українців заступник голови політичної партії «Сильна Україна» політолог Кость Бондаренко.\nВ Харківській обл. сільского голову засудили за хабарництво до 9 років позбавлення волі\nВироком апеляційного суду Харківської області 41-річного сільського голову одного з районів області засуджено на 9 років позбавлення волі за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України (одержання хабара в особливо великому розмірі службовою особою, яка займає відповідальне становище), з позбавленням права обіймати відповідні посади чи займатися відповідною діяльністю строком на три роки.\nУ Дніпропетровську у хабарництві викрито державного інспектора рибоохорони\nСпівробітники сектору боротьби з економічною злочинністю Дніпропетровської області 7 червня у річковому порту м.Дніпропетровська зібрали матеріал відносно державного інспектора рибоохорони.\nНа Тернопільщині посадовці «погоріли» на хабарах\nНа Тернопільщині органами прокуратури області порушено 3 кримінальні справи за фактами отримання хабарів службовими особами.\nЧиновника засудили за хабар на 2,5 роки, але відпустили додому\nЕкс-начальника управління з питань розподілу житлової площі харківської мерії Геннадія Бакаляра Апеляційний суд засудив до 2,5 років позбавлення волі. Але із зали суду Бакаляр пішов додому.\nУ Дніпропетровську замначальника райвідділу міліції попався на хабарі в 16 тис грн\nЗаступника начальника зі слідства одного з районних відділів міліції Дніпропетровська затримано «на гарячому» під час отримання хабара.\nУ Кременчуці міліціонер вимагав 10 тис. грн хабара за непритягнення до кримінальної відповідальності\nУ Кременчуці Полтавської області працівники СБУ і Служби внутрішньої безпеки ГУ МВС затримали міліціонера, який узяв хабар у розмірі 10 тис. грн. за непритягнення до кримінальної відповідальності.


Історії війни: Маріуполька розповідає, як знаходила вбитих снайпером цивільних – Українська Гельсінська спілка з прав людини\nІсторії війни: Маріуполька розповідає, як знаходила вбитих снайпером цивільних\nОлена Яхонтова записала свій виїзд із Маріуполя на відеореєстратор\n— Так! Уже був виїзд, так! Ми з понеділка почали дізнаватися, тому що нам почали говорити, що підірвані мости, і ми не зможемо виїхати. Один чоловік з нашої колони, бо вийшло 15 машин, він сів на велосипед і проїхався на два мости. І сказав, що один міст підірваний, а другий міс — стоять так машини, вони ще горілі, мастило скрізь, — що проїде тільки легковик. Ми вирішили. Кого змогли — обійшли всіх, зібрали 15 машин, і в середу вранці о 6 годині ранку ми всі вже були готові. Тому що була така ситуація, що у нас номер дома 54, а в №60 вже увійшли чеченці. Вони вже ходили по домам. Це була неділя. У понеділок ми почали вже якось ворушитися. А у вівторок до мене підійшов незнайомий мені чоловік, поплескав по плечу і сказав, що: «Знаєш, а тебе ми здамо першу». І все, більше я того чоловіка не бачила. Хто він, що він… Тепер я вже розумію, чому вони б мене здали: я дружина військового. І все, в мене була паніка. Ми зібрали все — що встигли, схопили, і бігом їхати.\n— Так. Я особисто я переїхала труп. Так. Тому що моя машина не заїхала б на бордюр, як інші. Я весь час їхала із увімкнутим відеореєстратором. Цей запис зберігся. Коли ми вже доїхали до Черьомушок (колишня назва Приморського району Маріуполя, — ред.), там стояло буквально декілька наших військових. А в мене прапор висить в машині наш маленький, і реєстратор. Він підійшов: «Дівчино, заберіть, будь ласка,реєстратор», і все. Я прибрала реєстратор, сказала йому велике спасибі, що нагадав, тому що їдеш на повному автоматі, і прапорець я сховала. І буквально метрів за 100 стояли вже інші люди.\n— Так! Саме з Маріуполя. Мене вже тут знаходили ті люди, котрі там. Я так розумію були телефонні дзвінки з українських номерів. І представлялися: «старший уповноважений Шалієв». «Хто ви? Де ви?» і тому подібне. Я спитала, хто мені дзвонить, кому ви дзвоните, хто ви такий? На що клали слухавку. І таких дзвінків, тільки мінялося прізвище, було три. Тобто я так розумію, що сім’ї, де чоловіки воюють, їх вираховують. А доїхавши, наприклад, до Токмаку, о 16 годині нас люди, просто які там живуть, зупинили, щоб не їхали ми у ніч. На останньому блокпосту, як вони нам тоді сказали, стоять буряти, ми тоді не мали взагалі уявлення що це, хто це і тому подібне. Вони нам запропонували всій цій нашій колоні переночувати. Хто в дитсадочку, хто людей розібрав по квартирам, нас нагодували. Все нормально. І вранці ми вже почали висуватися.\nНам потрібно було відремонтувати колесо. І підійшли особисто до мене двоє військових РФ з білими пов’язками. Чому мені це запам’яталось? Тому що один із військових стояв в жіночих уггах чорненьких і в жіночому светрі під своїм бушлатом чи курткою. І щось починає мені казати. А я вже як їжак, мені вже не треба нічого казати, відійдіть від мене! А він раз сказав, я повертаю голову: «Я не розумію вас», він другий раз, потім цей різко пішов, прийшов інший. І каже, з акцентом гарним, що ми Північна Осетія. Не буду навіть згадувати це все. У мене машина тонована. «Знімайте тонування». Я кажу: «Я дівчина і нічого не вмію, якщо вам потрібно — беріть машину, знімайте тонування, якщо ви такі, вам все треба». А він і каже, заглядає в машину: «А у вас троє дітей…» А в колоні є машини, у яких немає дітей. «Пересадіть своїх дітей по машинам, щоб вас не чіпали». Він мені приніс скотч, я наклеїла етикетки «Діти». І ми почали їхати. І я чую, що по машині хтось б’є і за моєю машиною хтось біжить. «Стійте!» Я опускаю вікно. Я ж їм нахамила, як могла. Він і каже: «Ви знаєте, ви їдьте швидше, можливо вас не зачеплять!» Чи буряти поїхали, ось щось такого плану, якось він по-своєму це сказав. І ми поїхали.\nМи приїхали на останній блокпост — стояли обірванці. Це не військові, це обірванці! Він стоїть, чавкає яблуком зеленим, і знаєте, коли опускаєш вікно, а воно тобі плює, тому що він розмовляє з акцентом, тому що це не росіянин. «Що там в тебе? Кого везеш? Що?» і тому подібне. Подивився свідотства на дітей, подивився документи на машину. «Відкрий багажник, відкрий задні двері!» Як то кажуть, прошустрили всю машину, але уже хоча б до тонування не чіплялися. Дорога в нас вийшла до Запоріжжя два дні.\n— Ну те, що налякати — це так. Ось дивіться, ми сиділи 21 день у підвалі, ми спілкувалися лише конкретно нашим будинком. Хтось казав, що нас вже кинула Україна, що до Запоріжжя нам взагалі вже ніколи не дістатися. Що ми вже оточені. Що в цьому будинку №60 вже сказали, що виходити тільки в Новоазовськ через Ляпіне (колишня назва селища Виноградне на сході Маріуполя, — авт.), спускатися з гірки треба.\n— А вони стояли між нашим будинком, №56, і №54, і бахали в бік, виходить, заводу, у бік стадіону (спорткомплекс «Азовсталь», — авт.) Ось це ми бачили. Які це були танки — це конкретно були з літерою ‘Z’, темно-зеленого кольору.\n— Всі ховаються, всі бояться. Готується їжа на мангалах, на багаттях. Розбираються прилеглі лавочки, щоб якось вижити, щоб багаття зібрати. Не відкриваєш кран, воду наливаєш — ти їдеш її добуваєш. Тому що піти до криниці набрати — це небезпечно. Виживають люди, хто як може. Хто в магазин ходив, розгромлений. Хто що. У мене було дитяче харчування, молодшому сину 4 роки, я поділилася із сусідами, тому що у них була семимісячна дитина. Ось так один одному хтось щось допомагав. І все. Ось так-от люди виживали. В основному лягаєш спати годині о 20-19, і з 3-4 ночі до 8 ранку гуп-гуп-гуп…\nПерший снаряд, який прилетів до нас у будинок, це було 2-го березня. Я стояла біля під’їзду, і просто чоловік, який поруч стояв палив, каже: «Свист!» І відчиняє під’їздні двері, впихає мене в під’їзд цей, сам піднімається, а мені каже: «Стій тут!» Було два влучання: одне, виходить, на перший поверх, у квартиру, а інше біля неї. Ось тоді у нас вимкнулося світло. Закінчився ж одразу і газ. І життя пішло тільки на (показує пальцем угору)… Крейдою можна було відмічати дні. Коли в нас загорілися квартири — все, що можливо було, чоловіки злили з опалення воду, і більш-менш загасили. Але перші три поверхи вигоріли. Ось тоді в нас закінчилось життя взагалі. Потім чоловіки звідкілясь принесли генератор, здобули його, це здобич! І потім почалося добування палива, і поступово, раз у 2-3 дні, коли більш-менш було тихо, ми намагалися заряджати телефони. Хоча зв’язку не було, але хоч щось, почути б може рідний голос. Ось так от і жили.\n— Дивіться, особисто мій кум, Тищенко Олексій, на даний момент він знаходиться в Литві. Їхній будинок, виходить, обстріляли, та знищили взагалі — дев’ятиповерхівка, Морський,16. Ми виїжджали через іншу сторону і ми не знали, що з ним і як з ним. Але оскільки його будинок і машину повністю розстріляли, вони залишилися без нічого. І в якісь проміжки між обстрілами підійшли до них військові з білими пов’язками і пояснили їм те, що «на ту сторону ви ніяк не вийдете, у вас тільки одна дорога — пішки йти до Новоазовська». Людина зі зброєю — добре, йдемо. Тому що на той момент вже просто хотілося вижити. Мені пощастило, що в мене була машина. Ми теж їхали 16-го і ми не знали, чи доїдемо. Вони дісталися до Новоазовська, якісь там фільтрації і тому подібне пройшли. Вони мені зателефонували, коли вони були в Москві. І сказали, що вони не знають, як виїжджати, тому що їх не випускають. І зник з ними зв’язок буквально на два тижні. Вони зателефонували, коли вже в’їхали до Латвії. Ні, в Литву, трішки плутаю ці країни.\n— У ’14-му році я жила в іншому районі міста, у центрі міста. На той час в мене було двоє дітей, і я пам’ятаю, як у центрі міста поліцію палили, були там постріли — тому що це знаходилося буквально в 150 метрах від мого дому, де я жила. І це було страшно, ти чуєш виття сирен. Але ж ми не віримо ні у що, ми ж повинні все бачити своїми очима. Але це якось, знаєте, швидко закінчилось. Потім вже, піднімаєшся з низу, дивишся на ці будівлі… Це було страшно!\n— У мене багатодітна родина, моєму молодшому синові 4 роки. Я була в офіційному «декреті», я працювала в дитячому садочку і вважаюсь такою, що працює там, на даний момент також. Коли ми виїжджали 16-го березня, я проїжджала повз свій дитсадок в центрі міста, це Грецька, 43. Його немає. Будівлі немає. Зовсім немає. Хоча моя будівля була дореволюційна, там знаходилися ясла, до року дітки були. А потім там був оздоровчий центр. Його теж немає. Тобто пережила ця будівля війну, але не пережила «мир», невідомо який. А що я планую зараз робити… Мабуть, просто вижити. Дочекатися свого чоловіка, тому що це страшно… Я вдячна своїм друзям, які нам дали притулок. Тобто по факту, у XXI столітті, у 40 років ми бомжі. Навіть іншого культурного слова не підбереш. Ми бомжі. У селі цьому нас прийняли, я не очікувала, що люди можуть бути добрими такими, чуйними, і можуть допомагати. Просто так. Нас записали до школи, тому що у старшого 9 клас, я розумію, що мені потрібно, щоб у нього щось було на руках. Ми закінчуємо, ми написали заяву, ми отримали довідку тимчасово переміщених осіб. Але коли десь щось громихає, навіть люди просто по відру гримнули — моя молодша дитина прибігла до мене, у нього все зашкалює, трусить: «Мамо, я боюся». Ми ці відлуння будемо не один рік боятися. Ось зараз літо, добре, а що буде далі — я не знаю. Я вірю в перемогу, але я не знаю… Квартира, будинок… Що далі… Страшно.


Мережа та інтернет | April 2020\nПричини і усунення шуму в системному блоці\nВибір Редакції April 1,2020\nНалаштування DIR-300 відео\nНе виключаю, що комусь подивитися відео інструкцію з налаштування роутера D-Link DIR-300 буде простіше, ніж читати кілометрові тексти на цю ж тему. В даному прикладі налаштовується D-Link DIR-300NRU B6 і для Білайн, а нижче - для Ростелеком, тим не менш, не рахуючи деяких нюансів, інструкція підійде і для інших моделей роутера: DIR-300 всіх останніх ревізій DIR-320 DIR-615 DIR-620 Що стосується різних провайдерів (крім Білайн і Ростелеком), то Вам достатньо буде змінити тип підключення (повні текстові інструкції з типами з'єднання см.\nЯкий у Вас пароль на Wi-Fi?\nЦе не цілком стаття, а свого роду експеримент. Що потрібно Я хотів би попросити Вас написати свій пароль на Wi-Fi в коментарях до цієї статті. Не бійтеся, я і інші навіть теоретично не можемо скористатися цією інформацією для якихось поганих цілей. Якщо ви побоюєтеся, то, будь ласка, напишіть зміст пароля приблизно наступним чином: Вісім однакових цифр Ім'я по-англійськи Дата народження Прізвище + Ім'я Моторошний набір символів і букв, 13 штук Ну і в цьому дусі.\nПро новій прошивці DIR-300 NRU B5 / B6 1.4.5\nУ коментарях до наявних на сайті інструкцій з налаштування роутера D-Link DIR-300 NRU апаратних ревізій B5 та B6 раз у раз виникало питання: що там з новою прошивкою 1.4.5, чи варто ставити? Спробував я цю прошивку протягом минулого тижня і, на мій погляд, не варто. З чим я зіткнувся, прошив DIR-300 прошив його 1.\nНовий вірус Vega Stealer: персональні дані користувачів під загрозою\nНещодавно в мережі активізувалася нова небезпечна програма Vega Stealer, яка краде всю особисту інформацію користувачів браузерів Mozilla Firefox і Google Chrome. Як встановили фахівці з кібербезпеки, шкідливе програмне забезпечення отримує доступ до всіх особистих даних користувачів: акаунтів в соцмережах, IP-адресою і даними про платежі.\nGoogle збирається закрити своє хмарне сховище\nКомпанія Гугл затіяла справжнісінький ребрендинг останнім часом. Спершу були перейменовані платіжна система Android Pay і смарт-годинник Android Wear. Їм на зміну прийшли Google Pay і Wear OS відповідно. На цьому компанія не зупинилася і недавно анонсувала закриття Google Drive, який в Росії відомий, як Гугл Диск.\nНалаштування роутера DIR-300 C1\nWi-Fi роутер DIR-300 C1 Вчора зіткнувся з новим для себе роутером від D-Link - DIR-300 C1. Прошивка 1.0.0. (Вже доступна версія прошивки 1.0.7 - трохи більше робоча) Інструкція: прошивка DIR-300 C1 (стандартним способом прошити цей роутер не завжди виходить) Інтерфейс панелі настройки роуетра повністю аналогічний прошивка 1.\nНалаштування Wi-Fi роутера - додаток для Android\nВиклав на Google Play своє Android додаток для простого налаштування Wi-Fi роутерів. По суті, воно повторює собою інтерактивну Flash інструкцію, яку Ви можете побачити на цій сторінці, але не вимагає підключення до Інтернету і може завжди бути в телефоні або планшеті на Google Android. Завантажити безкоштовно цей додаток можна тут: https: // play.\nЯк відправити голосове повідомлення "ВКонтакте" з комп'ютера\nКілька років тому в офіційному додатку "ВКонтакте" з'явилася функція відправки повідомлень в аудіоформаті. Це зручно тим, що при необхідності набору текстової інформації великого розміру ви можете просто записати мова, економлячи час, або, наприклад, відповісти на термінове питання. Багато користувачів вже освоїли і оцінили голосовий спосіб спілкування.\nЯк я вже писав, D-Link DIR-300 С1 - досить проблемний роутер, аналогічно вважають і багато прокоментували статтю користувачі. Одна з проблем, що виникають у купили Wi-Fi роутер D-Link DIR-300 C1 - неможливість оновити прошивку звичайним способом, через веб-інтерфейс настройки маршрутизатора.\nЯк дізнатися свій ID в однокласниках і навіщо це потрібно\nУ вашої сторінки на сайті Однокласники є такий параметр як ID, що складається з цифр. Навіщо він може знадобитися? - перш за все, для того, щоб відновити свою сторінку по ID, якщо вона була зламана або ви забули пароль. Однак, як дізнатися свій ID, якщо ви не можете зайти на Однокласники? Про це і поговоримо, насправді тут немає нічого складного.\nЯк створити групу в однокласниках\nГрупи в однокласниках є спільноти користувачів з певними інтересами і дозволяють бути в курсі подій, обмінюватися новинами і думками і багато іншого: все це оперативно і в рамках однієї соціальної мережі. Див. Також: всі цікаві матеріали про соціальну мережу Однокласники.\nОдним з найпопулярніших браузерів на сьогоднішній день - є Гугл Хром (Google Chrome). Мабуть, це й не дивно, тому що він має високу швидкість, зручним і мінімалістичним інтерфейсом, широкими можливостями налаштування та ін. Якщо з часом браузер починає вести себе нестабільно: помилки, при відкритті інтернет сторінок спостерігаються "гальма" і "зависання" - можливо варто спробувати оновити Гугл Хром.\nЯк швидко встановити дозволу для сайту в Google Chrome\nКомпанія Павла і Миколи Дурова збирається створити в Росії новий проект, масштабність якого повинна перевершити навіть відомий китайський WeChat. Назва йому Telegram Open Network (TON). Соціальна мережа "ВКонтакте", створена ними раніше, лише рибка в морі порівняно з тим, що планують амбітні особистості.\nЯк включити Silverlight в Chrome\nПочинаючи з Google Chrome версії 42, користувачі зіткнулися з тим, що плагін Silverlight не працює в цьому браузері. З урахуванням того, що в Інтернеті присутня значна кількість контенту, виготовленого із застосуванням цієї технології, проблема досить-таки актуальна (а використовувати окремо кілька браузерів - не найоптимальніше її рішення).\nВони нікого не помилують: 25 найдурніших питань на Відповіді Маil.ru\nСервіс Відповіді Mail.ru призначений для того, щоб люди допомагали один одному розібратися в тому чи іншому питанні. Але серед дійсно важливих питань набралася величезна маса неадекватних і дивних. Пропонуємо подивитися деякі з них. Чим ця людина займалася в школі? - І котлет не буде. - Правда, не бачили?\nУ кожного комп'ютера в мережі є свій унікальний IP адресу, що представляє собою набір цифр. Наприклад, 142.76.191.33, для нас просто цифри, а для комп'ютера - унікальний ідентифікатор в мережі звідки прийшла інформація, або куди її відправити. Частина комп'ютерів в мережі має постійні адреси, частина отримує їх тільки тоді, коли підключається до мережі (такі ip адреси називають динамічними).\nЗначок Wi-Fi мережі: «не має з'єднання - є доступні підключення». Як виправити?\nЦя стаття буде зовсім невеликий. У ній хочу загострити увагу на одному моменті, точніше на неуважності деяких користувачів. Як то раз попросили мене налаштувати мережу, мовляв значок мережі в Windows 8 пише: "не має з'єднання - є доступні підключення" ... Що мовляв з цим робити? Вирішити це невелике питання вдалося просто по телефону, навіть не бачачи комп'ютер.\nЯк увімкнути Java в Chrome\nПлагін Java не підтримується в останніх версіях Google Chrome, так само як і деякі інші плагіни, наприклад, Microsoft Silverlight. Однак, контенту з використанням Java в Інтернеті предостатньо, а тому необхідність включити Java в Chrome може виникнути у багатьох користувачів, особливо якщо немає великого бажання переходити на використання іншого браузера.\n30 найсмішніших пошукових запитів Яндекс і Google\nВи коли-небудь замислювалися про те, що цікавить людей і яку інформацію вони намагаються знайти в інтернеті? Ми склали добірку з найсмішніших пошукових запитів в Яндексі і Google. Мабуть, ці питання хвилюють багатьох. - - - - Напевно, навіть Яндекс в цих випадках не допоможе. - - Буває і таке ... - - - - Ох, вже цей суворий Челябінськ.\nШвидко, креативно і безкоштовно: як створити колаж з фотографій - огляд способів\nЯк скинути Windows 10 або автоматична переустановка ОС\nНалаштування L2TP в роутері ASUS RT-N10 (інтернет Біллайн)\nЯк і інші операційні системи, MacOS раз у раз намагається встановити оновлення. Зазвичай це відбувається автоматично вночі, коли ви не використовуєте свій MacBook або iMac, за умови, що він не виключений і підключений до мережі, але в деяких випадках (наприклад, якщо якийсь занедбаний ПО заважає оновленню), ви можете щодня отримувати повідомлення про тому, що не вдалося встановити оновлення з пропозицією зробити це зараз або нагадати пізніше: через годину або завтра. Читати Далі\nЯк виконати низькорівневе форматування жорсткого диска, флешки\nЩо за папка inetpub і як її видалити в Windows 10


Відділення комплексної реабілітації, відновлювального лікування первинного та складного протезування та ортезування осіб з вадами верхніх кінцівок є науковим підрозділом в структурі інституту і розраховане на 25 ліжок.\nГоловними напрямками наукової та практичної діяльності відділення є розробка індивідуальних медико-соціальних комплексних реабілітаційних програм для пацієнтів з наслідками трамв і захворювань опорно-рухового аппарату та інвалідів з вадами верхніх кінцівок, а також їх медико-технічна реабілітація.\nДля здійснення цієї мети в клініці застосовуються сучасні методи хірургічного лікування в сполученні з широким арсеналом клініко-фунціональних методів обстеження та реабілітації пацієнтів; проводяться розробки нових конструкцій ортезів і протезів верхніх кінцівок та визначаються медичні показання до їх призначення та медико-технічні вимоги до протезно-ортопедичних виробів.\nпервинне та повторне, складне і нетипове протезування інвалідів з ампутаційними дефектами верхніх кінцівок;\nконсервативна та хірургічна підготовка інвалідів та військовослужбовців АТО до протезування;\nрозробка індивідуальних реабілітаційних програм для інвалідів з ампутаційними дефектами верхніх кінцівок, вродженими вадами та захворюваннями опорно-рухового апарату;\nвідновне хірургічне лікування інвалідів з наслідками трамв та захворюваннями опорно-рухового апарату;\nортезування пацієнтів з наслідками травм, дегенеративно-дистрофічних та ортопедо-неврологічних захворювань опорно-рухового апарату.\nвивчення причин інвалідності у пацієнтів з наслідками травматичних пошкоджень кінцівок і розробка системи заходів по профілактиці і реабілітації осіб з інвалідністью;\nвиконання науково-дослідних робіт з розробки основних наукових напрямків медико-технічної реабілітації інвалідів з складними ампутаційними дефектами верхніх кінцівок;\nрозробка науково-обгрунтованих медико-технічних вимог до конструкцій та матеріалів ПОВ з урахуванням сучасних технологій та комплектуючих;\nвибір сучасних методів та засобів відновлювального лікування патології кукс верхніх кінцівок на основі клінічних та біомеханічних досліджень та подальшого раціонального протезування.


Електронні торги в системі Прозорро — Ideale\n03.11.2021| este-line| Нет комментариев\nСучасна система Прозорро є універсальним інструментом для кожного з потенційних учасників. Відкритий формат проведення торгів такого типу може забезпечити вас певними новими механізмами і слід просто зараз починати працювати у цій категорії. На даному етапі всі учасники можуть оптимізувати роботу у системі, отже вам слід вже зараз починати контролювати відповідну ділянку ринку та при цьому орієнтуватися на те, щоб краще розібратися в основних елементах торгів. В цій статті ми дамо вам певну інформацію стосовно роботи відповідного ринку, тому у вас буде реальна можливість почати аналізувати відповідну систему на тому рівні ,котрий є цікавим саме для вашого проекту.\nТендер це своєрідний аукціон, котрий проходить в електронному форматі. Долучитись до такого типу торгів може кожен з тих підприємців. що має на меті отримати замовленні від держави. Вам варто стежити за тим, щоб ви могли краще орієнтуватися у цьому секторі ринку та при цьому аналізували всі ті категорії, що принесуть вам результат. Система електронних торгів просто зараз може стати для вас основним елементом відкритого сучасного ринку, отже вам варто стежити за останніми новинами у системі та аналізувати всі зміни. Зокрема можна згадати про певні нові елементи сучасного ринку, котрі відкриваються на платформі регулярно.\nЯк приклад можна назвати систему електронних торгів земельними ділянками сільськогосподарського призначення. Ви можете отримати чимало корисної інформації про це на сайті https://sale.uub.com.ua/news/poryadok-provedennya-zemelqnyh-torgiv-na-majdanchyku-uub. Тут кожен з учасників може контролювати свою участь у системі торгів та відкривати для себе всі ті елементи, що принципово можуть допомогти у вирішенні особливо важливих аспектів. Торги земельними ресурсами в рамках сучасної електронної системи це прекрасна можливість отримати у своє розпорядження всі ті категорії та ресурси, що здатні будуть принести вам якісний результат. Якщо ви готові долучитись до цього сегменту ринку просто зараз, то досить скоро можна буде вийти на якісно новий формат у цьому напрямку.\nКонкурсні торги в рамках системи Прозоро\nФормат проведення електронних торгів може стати для вас максимально якісним та створить умови для того, щоб ви могли ефективно розвиватися. У цій системі всі учасники можуть вийти на певний якісно новий рівень, отже варто спробувати належним чином вирішувати питання такого типу. Формат електронних аукціонів може створити ідеальні умови для тих учасників, котрі планують регулярно отримувати замовлення від держави. Конкурсна система створює оптимальні умови для всіх учасників, вона надає їм рівні права та можливості. Тому вам варто стежити за тим, щоб ви також могли долучитись до цієї системи та в перспективі вирішували всі ті питання, котрі вас цікавитимуть.\nТорги конкурсного формату це дійсно ідеальне рішення у більшості випадків. Якщо ви маєте на меті вже зараз взяти участь у цій сучасній системі, то можна почати користуватися відкритим сучасним ринком та при цьому більше уваги звернути саме на ті категорії торгів, що вас здатні привабити. В перспективі можна буде очікувати на нові елементи, що можуть допомогти вам краще оптимізувати всю систему та створять умови для розвитку у тих напрямках, що є особливо важливим для вас.\nСистема електронних торгів це оптимальний варіант практично для кожного з учасників, тому вам варто стежити за останніми новинами у цій системі.\nВ системі Прозорро пройти реєстрацію можливо лише через спеціалізовані електронні майданчики відкритого типу. Насправді, кожен має реальну можливість взяти участь у торгах, проте вам спершу все ж варто почати аналізувати все, щоб результат був максимально ефективним. Якщо поставитись до цього питання більш уважно, то можна буде спробувати вийти на дійсно цікавий результат. В цьому секторі існує чимало переваг і всі учасники можуть ними користуватися. В перспективі система електронних державних закупівель дійсно може стати для вас досить цікавим та ефективним механізмом. Ви повинні проаналізувати все та навчитись користуватися тими перспективними механізмами, котрі є принципово важливими.\nФормат проведення електронних торгів є загальнодоступним. Якщо є бажання, то ви просто зараз можете почати працювати у відповідного типу системі. В перспективі можна сподіватись на значне розширення цього сектору. Якщо правильно проаналізувати роботу відкритого сучасного ринку, то можна буде помітити, що у відповідній категорії є все те, що реально може вас зацікавити. Отже вам варто спробувати більше уваги приділити цьому сучасному механізму, котрий дозволить вам підійти до цих торгів максимально уважно.\nНазад Предыдущая запись: Продаж банківських активів через УУБ\nДалее Следующая запись: УЗИ гортани, щитовидной железы, сердца, брюшной полости