Дмитро Сенниченко: «Наше головне завдання – повернути довіру до приватизації» | Mind.ua\nПавло Харламов, 18 березня 2020, 14:00\nУкраїнський уряд уже не перший рік намагається запустити в країні велику приватизацію. Але поки всі плани обертаються невдачею. Наприклад, за 2019 рік надходження від приватизації склали трохи більше ніж 536 млн грн, тоді як у законі про держбюджет було закладено понад 17 млрд грн. Тобто приватизаційний план виконано лише на 3,1%.\nУ 2020 році приватизація повинна принести державі 12 млрд грн. Для того щоб ця цифра стала досяжною, Верховна Рада ще в жовтні 2019 року скасувала закон, що забороняє приватизацію стратегічних підприємств. А на початок 2020-го Кабінет Міністрів передав Фонду держмайна 530 об'єктів для подальшої приватизації і має намір передати ще 300. Серед найбільших підприємств, які підуть з молотка, – «Центренерго», Одеський припортовий завод, «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», «Електроважмаш», шахта «Краснолиманська», «Президент Готель».\nПравда, щоб приватизація відбулася, необхідно підготувати об'єкти до продажу. А це нешвидкий процес, який може затягнутися до глибокої осені. До того ж дуже заважають планам Кабміну і ФДМ судові тяжби і конфлікти, в які втягнуті багато підприємств. Причому не останню роль у цих розборках відіграють фінансово-промислові групи, які хотіли б залучити держактиви у свою власність. Про те, чиї інтереси можуть стояти за кожним з великих об'єктів, і які підводні камені видно в роботі ФДМ, Mind нещодавно писав.\nТепер ми пропонуємо точку зору протилежної сторони – безпосередньо Фонду держмайна. Mind поспілкувався з главою відомства Дмитром Сенниченком і з'ясував, на які цілі підуть кошти, отримані від приватизації, для чого на стратегічні підприємства призначають тимчасових директорів та як ФДМ має намір очистити продаж держактивів від корупції.\n– На 2020 рік у держбюджеті закладено надходження від приватизації на рівні 12 млрд грн. Чи реально залучити таку суму, якщо врахувати, що попередніми роками виконання приватизаційного плану становило лічені відсотки?\n– Насправді мета №1 – не отримати якомога більше грошей до бюджету, а залучити в кожен об'єкт приватизації інвестиції, як внутрішні, так і міжнародні. Інвестори займатимуться реконструкцією і модернізацією об'єктів, створенням нових робочих місць, що забезпечить кумулятивний ефект зростання ВВП. Мета №2 – це боротьба з корупцією. Бо найбільша концентрація корупції якраз у державному секторі економіки, зокрема, у держпідприємствах.\nПовертаючись до питання про гроші. Дійсно, попередніми роками план приватизації виконувався лише на 2–3%. Спочатку в проєкті бюджету на 2020 рік було закладено 5 млрд грн надходжень від приватизації. Але, усвідомлюючи, що потрібно ставити амбітні цілі, ми погодили з урядом і з бюджетним комітетом вищу планку на рівні 12 млрд грн. Причому важливо розуміти, що гроші, залучені від приватизації, не направляються на витратні частини бюджету. Вони призначені для мінімізації зовнішніх запозичень.\n– І якими темпами йде приватизація у 2020 році?\n– Бюджет січня складає 100 млн грн, він був перевиконаний на 30%. Також ми запускаємо продаж близько 500 об'єктів малої приватизації. Є об'єкти соціально-культурного призначення, є незавершене будівництво, є підприємства або просто окреме майно. Взагалі, наше глобальне завдання – повернути довіру до приватизації і надати їй зрозумілої форми.\n– Раніше, щоб дізнатися, які об'єкти держава виставила на продаж, потрібно було передплатити газету «Відомості приватизації», яка виходила в кількості 400 екземплярів на всю країну. Зрозуміло, це породжувало можливості для зловживань і корупції. Тому ми в лютому 2020 року запустили веб-сайт https://privatization.gov.ua, на якому оприлюднили перелік об'єктів.\nНаступним кроком стане створення своєрідного інвестиційного офісу, який займатиметься інвентаризацією активів і формуванням інвестиційного паспорта об'єктів. Пізніше з'явиться відкрита онлайн-кімната віртуальних даних (virtual data room). Там вже буде детальна інформація щодо кожного об'єкту. Статут, відомості про кількість співробітників, оборотні кошти, про наявність обмежень, обтяжень тощо.\nОдне слово, наше завдання зробити так, щоб інвестору було зручно і зрозуміло – це не просто ідеї і плани. Онлайн-кімната працює і наповнюється щодня безліччю об'єктів.\n– Чи проводить фонд, крім створення паспортів об'єктів, їх більш глибокий аудит?\n– Аудит роблять ті, хто зацікавлений у покупці того чи іншого підприємства. ФДМ створює прозорий доступ до інформації, надає абсолютно всі документи. Вже за ними можна провести аудит, після цього отримати фізичний доступ на об'єкт, і фінальний етап – аукціон.\n– Яка кількість підприємств у власності держави наразі?\n– У цілому – 3733. З них близько 1200 перебувають у стані ліквідації. Ще частина підприємств розташована на непідконтрольних Україні територіях. Загалом до Фонду держмайна буде передано 1000 об'єктів. З них ФДМ вже отримав 530, і ще 300 нам передадуть в найближчому майбутньому.\n– Кабінет Міністрів визначив на 2020 рік шість ключових об'єктів великої приватизації. Це «Центренерго», Одеський припортовий завод, «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (ОГХК), «Електроважмаш», шахта «Краснолиманська», «Президент Готель». Як проходить їх підготовка до продажу?\n– Це нешвидкий процес, який в середньому забирає 9–11 місяців. Проводиться конкурс на вибір приватизаційного радника. Він триває близько 90 днів. Радники отримують доступ на підприємство і здійснюють повноцінний комплексний аудит: фінансовий, податковий, технічний, екологічний. Формується інвестиційний меморандум, рекламні матеріали.\nВажливо все це зробити максимально прозоро. Саме тому ми змінюємо в компаніях керівництво, призначаємо нових директорів, щоб у менеджерів не було спокуси заховати якусь цінну інформацію і зіграти на зниження ціни активу. Можу точно сказати, що першою на продаж буде виставлено «Об'єднану гірничо-хімічну компанію». Нею вже зацікавилося 18 інвесторів, 16 з яких – міжнародні компанії, зокрема, з Японії та Австралії, а два потенційні покупці – з України.\n– Як відбувається відбір нових директорів?\n– Є постійно діюча конкурсна комісія, яка відбирає кандидатів на посади. Керуючі підприємств призначаються за спеціальними контрактами. Їх умови прописані таким чином, щоб мотивувати менеджера. Це бонуси за те, що людина підготувала підприємство до приватизації, зберегла і примножила його вартість. Ну а після продажу вже нові власники вирішують, зберігати контракт з директорами або наймати інших людей.\n– Для яких компаній вже обрані інвестиційні радники?\n– Консультанти призначені в ОГХК, в ОПЗ, в «Електроважмаші» і на шахті «Краснолиманська».\n– А в «Центренерго»?\n– Як відомо, наприкінці 2018 року була невдала спроба приватизувати це підприємство. Аукціон у результаті скасували, і ФДМ ухвалив рішення про перезапуск процесу підготовки «Центренерго» до продажу. Зараз ми виходимо на етап вибору радника. Це забере два-три місяці. Крім того, Кабмін ухвалив рішення про заміну керівника підприємства. І зараз, пробиваючись через суди, ми його призначаємо.\n– Якщо орієнтуватися на ваші ж слова, що передпродажні процедури забирають до 11 місяців, виходить, пік приватизації припаде на кінець 2020 року?\n– Як я вже сказав, найближчим часом буде виставлена на аукціон «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», ближче до осені – ОПЗ і «Президент Готель».\nСподіваємося, що цього року ми встигнемо відправити на приватизацію і «Центренерго». Але ситуація з цим підприємством непередбачувана. Ми постійно боремося в судах, що створює перешкоди для нормальної роботи. Уже у квітні ми оголосимо аукціон на залучення інвестора до готелю «Дніпро», а в червні хочемо провести аукціон з приватизації ОГХК.\n– Чи не здається вам, що практику призначення тимчасових керівників потрібно було впроваджувати раніше? Це б могло істотно прискорити приватизацію багатьох активів.\n– Це комплексне питання, яке стосується як процедурних моментів, так і відсутності політичної волі. Адже партійна коаліція у Верховній Раді була дуже строката. І часто все зводилося до банальних торгів у форматі: «Я вам проголосую за це, але за умови, що ви мені туди-то призначите такого-то директора».\nНа щастя, ця ганебна практика вже в минулому. Ми намагаємося підбирати досвідчених і політично незаангажованих фахівців. Після зміни менеджменту на підприємстві проводиться регулярний аудит і фіксуються основні показники (обсяг дебіторської, кредиторської заборгованості), які відображають ефективність роботи нового керівника. Це теж певний «запобіжник» від зловживань.\n– На вашу думку, чи немає ризиків, що в приватизації братимуть участь російські компанії?\n– У чинному законодавстві це питання повністю врегульовано. Також ми співпрацюємо з правоохоронними та іншими спеціалізованими органами, які ретельно перевіряють претендентів на купівлю українських держактивів.\n– Ви згадали, що фонду будуть передані ще 300 об'єктів на приватизацію. Але в лютому з'явився законопроєкт про заборону приватизації майже 150 підприємств. Виходить якась плутанина в цифрах.\n– Дивлячись як рахувати. Прибираємо ті об'єкти, що відправлені на ліквідацію і які зависли в зоні військового конфлікту на сході та в Криму. Крім цього, уряд визначив перелік підприємств, які не можуть бути приватизовані. Це об'єкти оборонного значення, монополії («Укрзалізниця», наприклад) і соціально значущі підприємства, функції яких не можуть виконувати приватні компанії (скажімо, «Укрпошта»). Держава залишає за собою контроль над такими підприємствами, але водночас має право продавати до 49% їхніх акцій шляхом проведення IPO або залучення стратегічних портфельних інвесторів.\nЩе фонду будуть передані багато об'єктів незавершеного будівництва, непрофільні активи. Це взагалі окрема історія. Наприклад, навіщо Мінінфраструктури управляти готелями або яхт-клубами, а Мінекономіки – санаторіями?\n– А з якого часу ці активи висять на міністерствах?\n– З часів СРСР. Це тисячі об'єктів, на утримання яких ми, платники податків, витрачаємо свої гроші. Коли я обіймав посаду заступника директора «Укрпошти», там було 15 баз відпочинку. Ми порахували вартість володіння ними і прикинули, скільки потрібно коштів, щоб просто відправляти співробітників на відпочинок. Різниця – у 50 разів. Готельним і туристичним бізнесом повинні займатися профільні компанії. В іншому випадку це призводить до неефективності, корупції та висмоктування грошей з держбюджету. Водночас приватизація великих індустріальних компаній вимагає серйозної підготовки, ретельного пошуку профільних інвесторів, щоб не було випадків, коли компанії купують, щоб потім закрити.\n– Як запобігти таким ситуаціям?\n– Дуже легко. Є інвестиційні радники, які працюють з потенційними покупцями. Фонд зі свого боку теж знає, що це за інвестори і хто має намір брати участь в аукціоні. І ми маємо право допускати або не допускати компанію до приватизації за різними критеріями, починаючи від походження капіталу і закінчуючи порядністю і репутацією її власників.\nФонд держмайна корупційні схеми Кабмін ОПЗ Центренерго ОГХК


Планер Perlan 2 оновив власний рекорд на шляху до нижньої межі космосу\nУ компанії Airbus без удаваної скромності вважають, що вже до кінця року оновлять світовий рекорд по висоті підйому в повітря на машині без двигуна. Він належить Ейнару Эневолдзену і Стіву Фоссету, які у 2006-му на планері Perlan-1 досягли позначки 15416 м. Наступник, апарат нової моделі, поки піднявся всього на 9900 м, але це лише «розминка».\nГлайдер Perlan-2 спроектований для амбітної і одночасно украй важливою для світової авіації мети – літаюча машина без двигуна повинна досягти висоти в 100 км. тобто, краєчком фюзеляжу вийти в справжній космос. Тому Perlan-2 створений як самий високотехнологічний планер в історії людства, де є навіть технології, які призначені для розрідженої атмосфери Марса.\nПілоти Джим Філд, Морган Сандеркок, Тім Гарднер і Мігель Итурменд всю останній тиждень раз за разом оновлюють проміжні рекорди і вивчають можливості глайдера на практиці. Для польотів вибраний регіон Ель-Калафат, Аргентина, де на півдні Патагонії вітру з гірських схилів Анд стикаються з полярними вихорами з Антарктики. Тут генеруються висхідні потоки неймовірної сили, «стратосферні хвилі», і тільки їм під силу закинути Perlan-2 до межі космосу.\nУ глайдера немає двигуна, але він чудово маневрує, тому може лавірувати між повітряними потоками – льотчики присвячують весь свій час, щоб «вивчити небо» і намацати оптимальний маршрут. Їм належить освоїти польоти в стратосфері на новий, небачений досі рівень і якщо проект увінчається успіхом… авіакосмічну галузь чекає якщо не повноцінна революція, то якісний ривок вперед.\nВідео: 60 років забруднення космосу за 1 хвилину


Квартира на "халяву": в облраді Волині житло отримують ті, котрі мають власну нерухомість - 0332.ua\nКвартира на "халяву": в облраді Волині житло отримують ті, котрі мають власну нерухомість\n13:20, 15 березня 2018 р.\nУ Волинській облраді серед претендентів отримати квадратні метри за кошт бюджету є далеко не бідні чиновники, які вже мають власну нерухомість.\nПро тих, хто із працівників Волинської обласної ради отримав безкоштовні квадрати і хто претендує на такий подарунок повідомляє «Волинь24».\nА деякі із «щасливчиків», яким обласна рада подарувала житло, на квартирному обліку перебували менше, ніж півроку!\nНаприклад, Вікторія Мацьоха написала заяву на покращення житлових умов лише в березні 2011 року. А вже у серпні 2011 року виконком Луцькради проголосував за виділення їй квартири.\nДо речі, у 2015 році Галині Гейник та Ользі Філіпчук таки планували виділити квартири, проте трапився справжній скандал. Окрім іще однієї чиновниці – начальниці прес-служби Оксани Лукашук, яка перебувала наступною у черзі, у списку співробітників облради, яким хотіли надати квартиру, опинився радник голови облради з питань боротьби з корупцією Анатолій Бубенщиков. На той час він взагалі не перебував у квартирній черзі.\nВ Олени Мельничук (головний бухгалтер) немає нерухомості в Луцьку, проте є чимало майна неподалік. Зокрема, близько семи гектарів землі та будинок площею 57,6 квадратів у Демидівському районі Рівненської області. Село Шибин розташоване за 40 км від Луцька, поруч із Хрінниківським водосховищем. У сусідньому с. Боремель у чиновниці – ще дві ділянки по 3 гектари. До речі, у декларації Олени Мельничук вказано, що від здачі майна в оренду КСП «Застир’я» за рік вона отримала 8 тисяч гривень. У бухгалтерки також є автомобіль: у 2013 році вона придбала SKODA Fabia 2005 р.в. за 42 тисячі гривень.\nНагадаємо, що за останні десять років семеро працівників Луцької міськради отримали «халявне» житло. І серед них – не рядові працівники, які отримують найнижчу зарплату і найбільше потребують допомоги, а навпаки – начальники відділів, головні особи луцької комуналки і навіть колишній заммера.\nквартира житло бюджет черга Волинська облрада


Цікаві речі » 2011 » January » 12\nМісто третього покоління\nComments Off on Місто третього покоління\nНа початку ХХ століття серед білорусів більше 90 відсотків було селян, а сьогодні майже все — городяни. Урбанізація змінила спосіб життя цілого народу. Але багато хто ще живе по-старому, хіба що «с всіма зручностями». І, мабуть, далеко не все ще відчувають до кінця, що місто — це не місце прописки, а особлива атмосфера. Формується вона не швидким євроремонтом, а довгим накопиченням вічних цінностей. Проте сформувати міське середовище, де б поєднувалися спадщину минулого і технології майбутнього, складно. У цьому я переконався, поспілкувавшись з аспірантом БГУ Степаном Стурейко, який об'їздив Старе Світло від Риги ка Мадрида і спробував порівняти загальноєвропейську логіку містобудування з нашою.\n— Звідки народилася традиція зберігати в первозданному вигляді центри наших міст?\n— У кожного народу є вічні цінності: релігія, сім'я і пам'ять, зокрема, пам'ять про предків. У нашій традиції пам'ять зберігають кладовище, церква і стара хатина селянина, з якої в нову завжди переносять частинки колишньої обстановки — лави, двері. Тобто у білорусів відвіку, і не лише в містах, існує традиція дбайливого відношення до надбання предків. Але збереження старих будівель, незалежно від їх художньої цінності, — це тренд лише останніх п'ятдесяти років. Колізей до кінця XVIII століття використовували як джерело будівельного матеріалу. Тим часом нинішні бельгійські туристичні центри Гент, Брюгге на початку ХХ століття були індустріальними центрами з розвиненою промисловістю, нічим не примітні для туристів. Але потім виробництво зупинилося, міста прийшли в повне запустіння. Поки з 70–х років туди не почали приїжджати мандрівники і ради них квартали стали відновлювати в середньовічному стилі. Звичайно, місто не могло виглядати протягом п'ятисот років однаково: але в Генте стався цілеспрямований поворот в минуле, тому що це приносить гроші. І тому зносяться нові споруди, повертається декор старим будівлям, центр міста позбавляється від машин, в канали запускають лебедів.\n— Інколи мене відвідує думка, що краси сучасного побуту білорусів залучає більше, ніж какие–то старі милі квартали. Я все думаю: чому? Може, тому що з села, містечка, де не було елементарних зручностей, багато хто перескочив у великі міста, нові квартири і ахнули: як все зручно! І нехай навіть хайтек вже був в нью-йоркських хмарочосах початку ХХ століття і морально застарів, ми зараз намагаємося повторити ті ж «шедеври», аби скоротити цивілізаційний розрив?\n— Він вже майже ліквідований. Різниця між Мінськом і Парижем менша, ніж між Мінськом і селом Автюки. Але міськими жителями не стають, а народжуються — і те, говорять, лише в третьому поколінні. Сучасна урбаністична культура включає масу компонентів. Європейський городянин звик до особливого способу життя: він щодня ходить в кафе, ресторани, відвідує театр, купує книги. А наша людина як і раніше краще приготує удома, за продуктами піде на ринок, і справу не лише в економії. Міська культура в Білорусі лише формується. До речі, в деяких містах нашої країни і Східної Європи жителів з історичного центру переселяють в інші квартали, а в Римі люди живуть з виглядом на Колізей. Є про що задуматися.\n— У Римі міська цивілізація сформувалася до нашої ери, там вже тоді був більше мільйона жителів, грандіозна архітектура. Несумірні величини. Але ви переїхали із старовинного Гродно в мегаполіс Мінськ, відчуваєте різницю?\n— Поки я жив в центрі Мінська, відчував, що я в місті з історією. Зараз живу в гуртожитку БГУ за МКАД — кто–то ж в 70–е роки додумався побудувати філію університету на околиці! Важкувато відчувати себе там городянином. Студенти повинні жити в центрі, аби відвідувати музеї, виставки, клуби, інакше як їм вписуватися в культурний простір, а потім його ж і створювати?\n— Ви замислювалися, чому зараз в моді пластик, а добротні дерев'яні вікна і двері вирвані майже зі всіх будівель навіть на проспекті Незалежності, не говорячи вже про деталі обробки магазинів? Що це за мода така?\n— Ми живемо в епоху гламуру. Що таке гламур? Це зовнішня форма без внутрішнього вмісту. Вона проникла і в міста, і в їх подобу. Є таке явище — «макдиснейлендизация»: коли всі будівлі в місті роблять яскравими, «веселенькими», із стандартних матеріалів, створених на потокових лініях (євровікна, металлочерепица — вони у всьому світі однакові). І тепер повсюдно в Європі, якщо не звертає уваги на базові пам'ятники, як Ейфелева башта, міст Карлов, башта Гедіміна, то і в Парижі, і в Празі, і у Вільнюсі під ногами буде однакова плитка, а уздовж будинків — стандартні ліхтарі і покажчики, що ведуть до «Макдональдсу».\n— Може, це говорить про те, що всі ми живемо в одному цивілізаційному просторі: ми європейці, і цим схожі?\n— Європа вчиться на помилках. У Брюсселі до міжнародної виставки 1958 років під приводом будівництва «міста майбутнього» цілі квартали очищалися від населення і забудовувалися офісними будівлями, а від особняків XVIII століття залишали лише фасади. Такий метод реконструкції отримав назву «брюсселизация». Помилка навчила дечому. З тих пір в одному лише Амстердамі охороняється 6.622 будинків! А у нас рахунок йде на одиниці, в кращому разі — десятки.\n— А чому не оновлювати будівлю згідно віянням часу?\n— У Гродно є удома XIX століття, де в квартирах немає санвузла, у тому числі на головній Радянській вулиці. Що робити? Облаштовувати! Але якщо під виглядом блага для людей починається заміна автентичного на нове, тоді чим будуть примітні такі будинки? Вони втратять всі свої неповторні риси. А місто перестає бути интересным. Одна справа — нова сантехніка, інше — архітектурні деталі. У ідеалі потрібно зберігати перекриття, віконні рами.\n— А якщо вони порепалися?\n— Потрібно зробити такі самі — з тієї ж деревини, а фурнітуру на нові вікна і двері перенести із старих. Якщо будинок був з черепичним дахом, не потрібно класти на нього металлопрофиль. Якщо сьогодні замінити дерев'яні вікна на «євро», то хто дасть гарантію, що завтра не будуть знесені і колишні стіни? А якщо створювати підробки знакових міських архітектурних домінант, тоді взагалі можна ні про що не піклуватися. Якщо легко можна побудувати скільки завгодно копій передмістя Троїцкого, то, виходить, оригінал нічого не коштує, як гроші, які надруковано надто багато.\n«Койко–место для туриста»\nАвтор публікації: Віктор КОРБУТ\nВийти з буд\nComments Off on Вийти з буд\nНапівзаходами виявилися практично всі пропоновані в Росії способи боротьби з нестатутними стосунками в армії — присутність мобільних телефонів в казармі, можливість батькам відвозити призовників в частину, дозвіл служити поблизу удома. Причому «дідівщина» останнім часом все більше приймає національний відтінок.\nВипадково взнала, що діти моїх московських знайомих — громадяни різних держав. Дочка, москвичка, прописана в батьківській квартирі. Старший син чи не в дитинстві був вписаний в квартирні документи мінської бабусі і дідуся. Виявляється, це — принциповий вибір папы–москвича, пов'язаний з тим, що парубкові рано чи пізно стукне 18. «В Росії в армію він не піде», — ця формула глави сімейства навіть не обговорюється. «Ну а ты–то сам служив?» — на мої питання приятель відповідає докладно, з прикладами з життя знайомих і почерпнутими з російських ЗМІ. Вони про те, що в російській армії — не традиційна, відома в його армійську юність «дідівщина», а справжній сплеск казармового насильства, останнім часом ще і з національним духом.\nСлужити по заклику молодь з російських городов–миллионников, м'яко кажучи, не жадає. Чого не скажеш про хлопців з кавказьких республік. Сім'ї там великі, роботи мало, армія — одна з можливостей вирватися з тісного домашнього маленького світу. Кавказькі призовники — це вам не «недокормыши» з російської глибинки: виросли на сонці, натуральній їді, більшість займалася спортом.\nЗа словами доктора історичних наук полковника Володимира Попова, відомого фахівця з Кавказу, зараз при формуванні військових частин в Чечні генштаб встановив негласну планку набору туди контрактников–кавказцев в співвідношенні один до двадцяти. «Це зроблено на підставі досвіду минулих років, коли в 2007 — 2008 роках кожен третій там був контрактник з Дагестану. У деяких військових частинах 42–й дивізії вони, як мовиться, правили бал, фактично відмовлялися підкорятися командирам». Експерт вважає, що в рівнинній Росії у зв'язку з погіршенням демографічної ситуації і зростанням народжуваності на Північному Кавказі призывники–мусульмане з цього регіону в недалекому майбутньому складуть більше половини всього контингенту російської армії, пише «Незалежна газета».\nФормування дивізій за національною ознакою — досвід початку минулого століття. Але тоді велася війна, потрібне було «гарматне м'ясо». Кавказька тубільна кінна дивізія була сформована в 1914 році.\nЗа три роки через службу в дивізії прошло в цілому більше семи тисяч вершників, уродженців Кавказу і Закавказзі. Кількість пленных, узятих Кавказькою тубільною кінною дивізією за роки війни, в чотири рази перевищило її власний чисельний склад, а нагородженими Георгіївськими хрестами і медалями «За хоробрість» — вищими винагородами солдатської доблесті того часу — виявилася половина цієї дивізії: три з половиною тисячі вершників.\nМіжетнічні протиріччя в армії, про які зараз охоче пише російська преса, начебто спонукали військове керівництво звернутися до історичного досвіду «диких дивізій». Найближчим часом в армії може бути проведений експеримент по формуванню в деяких військових частинах моноетнічних і моноконфесійних підрозділів, на кшталт батальйонів, що діють, «Схід» і «Захід» в Чечні.\nВідомий російський експерт по Кавказу Олексій Малашенко рахує перенесення досвіду столітньої давності в день сьогоднішній рідкою дурістю. «Це лише свідчить про те, що влада не контролює процеси в армії і суспільстві. Так буде неможливо утримати не лише армію, але і сам Кавказ. Тому приклад — напад на парламент Чечні. Це — тенденція, яка почалася ще в минулому році, вона стосується не лише Чечні, але і всієї обстановки на Північному Кавказі. Це свого роду свідоцтво того, що там дійсно йде латентна громадянська війна», — говорить він.\nНа авіаційній базі в Пермському краю більше 100 чоловік відкрито відмовилися підкорятися офіцерам. Це недавнє ЧП в російській армії за участю дагестанців і кабардинців можна з чистою совістю назвати черговим — не перше і, на жаль, не останнє зіткнення у військах. Події передувало збудження 14 кримінальних справ відносно військовослужбовців, покликаних з Північнокавказького регіону. Кавказці відмовлялися від господарських робіт під приводом, що гористим чоловікам мити підлоги не дозволяють честь і гідність. Втім, «гідність» не заважала їм знущатися з сослуживцами–славянами і відбирати у них гроші і мобільники.\nАле найгучнішим скандалом був торішній. Та і він не став би надбанням гласності, не гуляй в інтернеті фотографії матросів, з тіл яких було викладено на палубі латиницею слово «Кавказ»: один з мучителів, покликаний з Дагестану, вирішив з ближньої труби зберегти «дев'ятий вал» матроської «дідівщини». За кадром — биття славян–сослуживцев і здирство грошей. Пострадавшимі у «балтійській» справі було визнано 38 чоловік.\nМасові бійки між кавказцями і слов'янами в російській армії сталі лякає регулярними — незрідка із захватом зброї, бунтами і непокорою офіцерам. Але ж «дідівщина» в армії не лише етнічна. Зв'язана вона, швидше, з тим, що майже за 20 років реформування у військах Росії чисельність офіцерів, зайнятих виховною роботою з солдатами, урізана до мінімуму.\nНа думку Валентини Мельникової — відповідального секретаря Союзу комітетів солдатських матерів Росії, від нестатутних стосунків солдати страждають там, де недопрацьовують офіцери. Серед сотень звернень з приводу казармового насильства є певний відсоток листів і солдат–кавказцев. Їх гноблять найчастіше самі офіцери. Річ у тому, що за 18 років латентної війни на Кавказі через неї пройшов багато хто з них. Замкнутий круг: у кожному солдате–кавказце вони готові бачити ворога і навпаки.\nЧи допоможе наведенню ладу в армії створення моноетнічних військ? Мельникова вважає, що відповідь на це питання лежить в іншій площині. На її думку, всі ці експерименти не є ідеями міністра оборони або його замов. Ідеї висуває генералітет, не готовий відмовитися від заклику і перейти до контрактних військ. Дуже багатьом в армії вигідні тисячі і тисячі безправних солдатів — погано одягнених, не досхочу нагодованих, на вміст яких можна практично не витрачатися, зате залучати на будівництво «об'єктів», у тому числі і генеральських дач. Оскільки для призовників і їх батьків існує можливість відкупитися від армії, значить, є і постачальники таких послуг. Отже — нічого особистого. Лише бізнес.\nComments Off on Хальч просить пощади\nІмперії і дороги\nComments Off on Імперії і дороги\nЗ незапам'ятних часів імперії робили дві речі – експортували свою систему цінностей і будували дороги. Найбільш відомий приклад, що дійшов до наших днів, римське право і дороги. Втім, і інші імперії не були виключенням. І до і після Риму комунікації були основним інструментом впливу. Ментальні комунікації забезпечувалися загальною системою цінностей, тоді як фізичні - дорогами. Дороги потрібні були не лише і не стільки для того, щоб по ним у разі потреби швидко рухалися легіони. Набагато важливіше було забезпечити торгівельні і культурні зв'язки з метрополією, бо, як відомо, віслюк, завантажений золотом, візьме будь-яку фортецю.\nНевеликі держави справлялися з цим завданням набагато гірше. Хороші дороги - дороге задоволення, і при обмежених ресурсах побудувати добротну мережу доріг практично неможливо. Втім, питання доріг для них не менш актуальне, чим для великих держав, а частенько і більш. Довгі роки Грузія в плані комунікацій нагадувала шматок м'яса, надітого на шампур. Магістраль захід – схід зв'язувала дві частини країни і райони довкола неї розвивалися, тоді як всі останні частини Грузії були вельми слабо пов'язані з центром. За часів Едуарда Амвросійовича це мало кого хвилювало, перш за все тому, що були інші пріоритети. Система не потребувала доріг, точно так, як і не потребувала багатьох природних речей. Одне слово – період стабілізації або застою, кому як подобається.\nСитуація змінилася після листопада 2003 року, а саме тоді, коли Грузія вступила на дорогу вестернізації, тобто завершуючу фазу формування сучасної національної держави. Держави з цивільним суспільством, при якому всі етнічні групи населення країни складають націю із стійкими економічними зв'язками і загальними інтересами. Уявити собі таку державу без доріг рішуче неможливо.\nМожливо, коли-небудь історики назвуть час правління команди Михайла Саакашвілі в Грузії часом створення фізичної інфраструктури, і абсолютно матимуть рацію. Можна як завгодно відноситися до нинішніх властей Грузії, але в чому їм ніяк не можна відмовити, так це в розумінні простої істини: без фізичної інфраструктури неможливо представити який-небудь розвиток. І дороги це те, що має бути побудоване перш за все.\nПризнаюся, спочатку, я вельми скептично відносився до проекту будівництва автобана Тбілісі - Батумі. Скептицизм був викликаний перш за все тим, що в умовах відсутності хороших внутрішніх доріг, що зв'язують регіони Грузії, автобан здавався зайвою розкішшю, подібною до плазмового телевізора в бараку, що руйнується. Проте, життя показало неспроможність даної позиції, автобан будується, і разом з ним будується мережа внутрішніх доріг.\nЗначення дороги, про яку зараз піде мова, важко переоцінити. Впродовж багатьох років жителі Джавахеті були практично відірвані від столиці Грузії. Уявіть собі сільськогосподарський регіон, відірваний від основного ринку збуту. Можна було скільки завгодно говорити про значення вивчення грузинської мови в регіоні, населеному, в основному, вірменським населенням. Все це залишилося б лише благим наміром, якби у жителів регіону не з'явилося конкретних економічних стимул-реакцій інтеграції в систему грузинського суспільства і держави. Сьогодні ці стимул-реакції неминуче з'являться, бо зв'язок з полуторамиллионым мегаполісом, як основним ринком збуту сільськогосподарській і іншій продукції регіону - найвагоміша стимул-реакція.\nКоли ми говоримо про неминучість процесів історичного розвитку, мається на увазі та обставина, що розвиток ринкових стосунків неминуче наводить до виникнення міцних господарських зв'язків, що і зумовлює створення єдиної сучасної нації. Два елементи - наявність фізичної інфраструктури і цивільного суспільства однаково важливі і необхідні. Без доріг немає комунікації і логістики. Проте, без комфортного бізнес-середовища і рівності всіх перед законом хороші дороги можуть служити лише зручним засобом для пересування держчиновників, і не більш того. Якщо у жителів Джавахеті не буде можливості безперешкодно доставляти продукти своєї праці на ринок столиці Грузії, товчу від цієї дороги буде мало. Цей невеликий приклад дуже добре показує взаємозв'язок і взаємозалежність між фізичною інфраструктурою і системою цінностей.\nІ, все-таки, повернемося до питання про імперії і дороги. Дуже часто можна почути думку про імперіалізм Сполучених Штатів. З точки зору поширення своєї системи цінностей і своїх технологій США дійсно можна вважати імперією. Ось і ця дорога була побудована при фінансовій підтримці імперії, що знаходиться по той бік Великої Калюжі. Але то хіба хто-небудь може сказати, що це погано?\nНеобхідне судове санкціонування всіх процесуальних дій, що зачіпають права людини, – глава Союзу адвокатів РК\nComments Off on Необхідне судове санкціонування всіх процесуальних дій, що зачіпають права людини, – глава Союзу адвокатів РК\nАСТАНА. 10 листопада. КАЗІНФОРМ /Муратбек Макулбеков/\nНеобхідне судове санкціонування всіх процесуальних дій, що зачіпають права людини. Таку пропозицію вніс президент Союзу адвокатів Казахстану Ануар Тугел в ході “круглого столу” на тему “Розвиток інституту судового слідства в карно-процесуальному законодавстві Республіки Казахстану”, прошедшем в Сенаті Парламенту РК.\n“Карно-процесуальний закон, що діє, на стадії попереднього розслідування надає стороні звинувачення кардинальні переваги по збиранню доказів. Це спочатку підриває принцип рівноправ'я і змагальності сторін”, – сказав А.Тугел.\nНа його думку, слідчий, прокурор і дізнавач, на яких в досудовій стадії покладений процес доведення, внаслідок того, що вони мають владні повноваження, не можуть виконувати функції об'єктивного розслідування, кримінального переслідування і захисту, оскільки ці функції противоречат один одному. У зв'язку з критеріями оцінки роботи правоохоронних органів, що діють, на стадії попереднього розслідування домінує функція кримінального переслідування.\nА.Тугел відзначив, що потрібно відмовитися від нинішнього вмісту попереднього розслідування.\nНеобхідно передбачити обов’язкове припинення справи у зв’язку з примиренням сторін – голова Вищої судової поради РК\nComments Off on Необхідно передбачити обов’язкове припинення справи у зв’язку з примиренням сторін – голова Вищої судової поради РК\nНеобхідно передбачити обов'язкове припинення справи за примиренням сторін за наявності угоди між потерпілим і обвинуваченим. Про це говорив голова Вищої судової поради РК Оналсин Жумабеков на “круглому столі” на тему “Розвиток інституту судового слідства в карно-процесуальному законодавстві Республіки Казахстану”, прошедшем в Сенаті Парламенту РК.\n“Потребує детальнішої регламентації в законодавстві порядок припинення кримінальної справи у зв'язку з примиренням сторін. Вважаємо за необхідне передбачити в процесуальній формі обов'язкове припинення справи за примиренням сторін, за наявності угоди про це між потерпілим і обвинуваченим, на будь-якій стадії кримінального процесу, до виголошення вироку у справі”, – сказав О.Жумабеков.\nЗа його словами, необхідно також продовжувати роботу по розвитку різних медиативных процедур.\nУ Казахстані необхідний подальший розвиток кримінального процесу на основі принципу змагальності\nComments Off on У Казахстані необхідний подальший розвиток кримінального процесу на основі принципу змагальності\nУ Казахстані необхідний подальший розвиток кримінального процесу на основі принципу змагальності. Про це сказав голова Вищої судової поради РК Оналсин Жумабеков на “круглому столі” на тему “Розвиток інституту судового слідства в карно-процесуальному законодавстві Республіки Казахстану”, прошедшем в Сенаті Парламенту РК.\n“Основним чинником неефективності судового слідства є його однобічність і неповнота. При цьому однобічність судового слідства слід пов'язувати з недослідженістю фактів і обставин, що входять в предмет доведення у справі, а його неповноту – з межею недоведеності цих фактів і обставин”, – сказав О.Жумабеков.\nЗа його словами, даний чинник незрідка є причиною таких процесуальних помилок, як невідповідність виводів суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи і істотні порушення закону, що допускаються.\nО.Жумабеков відзначив, що одним з інструментів виправлення однобічності і неповноти судового слідства має бути подальший розвиток кримінального процесу на основі принципу змагальності.\nПитання розвитку інституту судового слідства в карно-процесуальному законодавстві\nComments Off on Питання розвитку інституту судового слідства в карно-процесуальному законодавстві\nВ ході конференції обговорені питання розвитку судової системи і поетапне розширення меж судового контролю в досудовому виробництві, перспективи еволюції судового слідства за карно-процесуальним законодавством\nПрес-служба Сенату Парламенту, 10 листопада\nПитання розвитку інституту судового слідства в карно-процесуальному законодавстві обговорені сьогодні на “круглому столі”, що відбувся в Сенаті Парламенту за участю віце-спікерів палати Мухамбета Копєєва, Александра Судьіна і під головуванням керівника Комітету із законодавства і правових питань Беріка Імашева.\nВідкриваючи обговорення, Б.Імашев відзначив важливість даного заходу з точки зору готовності впровадження судового слідства в карно-процесуальне законодавство, конкретизації завдань кримінального судочинства на окремих його етапах.\nНазвавши судове слідство одним з найважливіших етапів головного судового розгляду, сенатор підкреслив, що саме на стадії судового слідства знаходять якнайповніше втілення всі принципи кримінального процесу, що гарантують максимально можливу достовірність результатів дослідження при дозволі кримінальних справ. “Тим самим, – сказав депутат, – забезпечується перевірка законності і обгрунтованості дій виводів і вирішень органів кримінального переслідування”.\nЗупинившись на особливостях судового слідства, Б.Імашев підкреслив необхідність подальшого розвитку інституту судового слідства і розширення сфери його вживання в кримінальному процесі.\nЗа його словами, ці заходи укріплять інститут судового слідства, забезпечать захист прав і свобод людини, що попала в орбіту кримінального судочинства.\nВ ході конференції обговорені питання розвитку судової системи і поетапне розширення меж судового контролю в досудовому виробництві, перспективи еволюції судового слідства за карно-процесуальним законодавством, роллю суду в судовому слідстві, взаємозв'язку попереднього і судового слідства.\nТакож зацікавлений обмін думками відбувся з тематики, що розглядає проблеми судового слідства з точки зору державного обвинувача, акцентовані питання доведення по кримінальних справах в контексті ідей судового слідства, попереднього слідства в співвідношенні з судовим слідством і його відомчій приналежності, судового слідства як ефективного інституту кримінального процесу.\nУ заході взяли участь депутати Парламенту, керівники Конституційної Поради і Вищої Судової Поради, Союзу адвокатів, представники Адміністрації Президента, правоохоронної і судової системи, міжнародних і суспільних організацій, наукового співтовариства.\nПідводячи підсумки обговорення, Б.Імашев відзначив плідність дискусій по найбільш актуальних проблемах судового слідства і напрямах його подальшого вдосконалення. Як сказав сенатор, всі зауваження і пропозиції будуть ретельно вивчені, пропрацювали і використані в законотворчому процесі.


Головна\_ ТУРИЗМ І КЕМПІНГ\_ Ножі та мультитули\_ Багатофункціональний ніж VICTORINOX HUNTSMAN, 91 мм, 15 предметів, бежевий камуфляж, блістер\nБагатофункціональний ніж VICTORINOX HUNTSMAN, 91 мм, 15 предметів, бежевий камуфляж, блістер (Vx13713.941B1)\n₴ 2 078\nкод товара:VH000026658 Нет в наличии Сообщить о наличииПідібрати схожий товар\nТип замка: Відсутній\nКолір: Камуфляж бежевий\nРозміри: 91x27x21 мм\nКількість шарів: 4\nМультитул Victorinox Huntsman - надійний помічник в будь-якій ситуації. Приїхали ви на відпочинок і вам потрібно чимось відкрити пляшку вина. Або, навпаки, трудіться і ремонтуєте щось вдома або на дачі, а ось саме зараз у вас під рукою немає гострого леза або інструменту для зачистки проводів і зняття ізоляції. ідеально підійде любителям скелелазіння і туристичних походів. Мультифункціональний дизайн з гаком і ножицями. У ньому є 15 предметів: велике лезо, мале лезо, зубочистка, кільце для ключів, консервний ніж, пила по дереву, пінцет, шило-кернер, штопор, відкривачка, інструмент для зняття ізоляції, плоска викрутка, ножиці, універсальний гачок. До того ж це відмінний подарунок будь-якому чоловіку до будь-якого свята, так як містить максимум необхідних функцій, поміщаючись при цьому просто в кишені. При виготовленні кишенькових ножів Victorinox використовується фірмова нержавіюча сталь виняткової якості, з неймовірною стійкістю до корозії, деформації і інших пошкоджень.\nМультитул VICTORINOX SWISSCARD LITE, 82х54х4 мм, 12 предметів, чорний прозорий, LED, блістер


Комунальна служба перевезень - ДТІ\nДіяльність Програми розвитку міської інфраструктури\nКП "Київський метрополітен"КК «Київавтодор»КП «Київпастранс»КП міжнародний аеропорт «Київ»(Жуляни) (КП МА «Київ»(Жуляни))КП «Київтранспарксервіс» КП «Київдорсервіс»Комунальна служба перевезеньСКП «Київтелесервіс»Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення м. Києва "Київміськсвітло"(підпорядковане КК "Київавтодор")\n04119, м. Київ, вул. Сім’ї Хохлових, 7/9\nГрафік роботи: понеділок – четвер:з 8:30 до 17:30\nп’ятниця з 8:30 до 16:15\nГрафік прийому громадян: І, ІІ, ІІІ, ІV вівторок, четвер місяця\n044 489 49 10\n044 489 01 96\n044 489 05 28\n044 489 31 60\nКомунальна Служба перевезень була створена у 1997 році. Виконує функції органу конкурсного комітету з проведення конкурсів щодо визначення перевізників пасажирів автомобільним транспортом у м. Києві та координує їх роботу з розширення маршрутної мережі, підвищення безпеки руху та якості перевезення пасажирів.\n- виконання функцій робочого органу конкурсного комітету по визначенню автомобільних перевізників на автобусних маршрутах загального користування;\n- координація роботи перевізників, автобусних маршрутів загального користування в режимі маршрутного таксі, та їх персоналу під час проведення масових заходів, у разі перекриття вулиць і доріг, збір ті узагальнення інформації про випуск рухомого складу на маршрути;\n- розробка паспортів автобусних маршрутів загального користування м. Києва: схем маршруту, розкладів руху автобусів, графіків режиму праці та відпочинку водіїв;\n- здійснення господарської діяльності з надання послуг юридичним та фізичним особам з організації в місті Києві перевезень пасажирів автобусами;\n- організація та забезпечення роботи єдиної міської системи автоматизованого диспетчерського управління транспортними засобами, які виконують перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування міста Києва тощо;\n- здійснення роботи, пов'язаної з моніторингом та прогнозуванням пасажиропотоку з урахуванням погодних умов, періоду доби, можливих ускладнень під час надання послуг пасажирських перевезень.


Характеристика адиктивної (залежної) поведінки\nЖиттєдіяльність та розвиток людини залежні від багатьох чинників. Об’єктом залежності виступають їжа, яку ми вживаємо, повітря, яким ми дихаємо, певні умови та спосіб життя, до яких ми звикли, коло соціальних контактів тощо. Схильність до залежності є універсальною особливістю людини. Проте, за певних умов нейтральні об’єкти перетворюються для неї у життєво важливі. У деяких випадках спостерігається надмірна залежність, яка породжує адиктивну поведінку. Коло предметів залежності змінюється і розширюється з розвитком технічного прогресу у галузі харчової промисловості, фармацевтичної індустрії, комп’ютерної та ігрової техніки, які створюють все нові й нові потенційні об’єкти залежності. До найпоширеніших предметів адикції належать: психоактивні речовини (наркотики), алкоголь, їжа, азартні ігри, секс (зокрема такі його перверзії як зоофілія, фетишизм, пігмаліонізм, трансвестизм, ексгібіціонізм, вуайеризм, некрофілія, садомазохізм), релігія (наприклад, релігійний фанатизм, властивий індивідам, залученим до секти). Сьогодні дуже швидко поширюється комп’ютерна залежність (гемблінг). Водночас деякі форми поступово втрачають ярлик девіантності. Так, гомосексуалізм у сучасній соціальній ситуації не відноситься до відхилень у поведінці.\nОтже, адиктивна поведінка – це одна з форм аутодеструктивної девіантної поведінки особистості, яка пов’язана із зловживанням чимось або кимсь з метою саморегуляції, зміни психічного стану або адаптації. Ступінь виразності адиктивної поведінки може бути різним – від практично нормальної до важких форм біологічної залежності, які супроводжуються виразною соматичною і психічною патологією. У зв’язку з цим деякі автори розрізняють адиктивну поведінку і просто шкідливі звички, які не є загрозливими. Наприклад, куріння або переїдання хоч і є залежними формами поведінки, але не вважаються девіантними.\nО.В.Змановська виділяє загальні ознаки адиктивної поведінки:\n1. Наявність постійного імпульсивного ненасичуваного, нездоланного потягу до зміни психофізичного стану, якому індивід не в змозі протистояти.\n2. Процесуальний та циклічний характер адикції, яка має свій початок, індивідуальний перебіг і завершення та проходить через певні фази:\n- наявність внутрішньої готовності до адиктивної поведінки;\n- посилення бажання і напруження;\n- очікування і активний пошук об’єкту адикції;\n- одержання об’єкта і досягнення специфічних переживань;\n- фаза ремісії, після якої все починається спочатку.\n3. Результатом адикції виступає трансформація особистості та соціальна дезадаптація. Особа поступово втрачає колишні інтереси та соціальні зв’язки, здійснюється перебудова ієрархії її цінностей, все сприймається та оцінюється нею через призму адиктивної потреби. Остання набуває адцінного емоційного забарвлення, стає метою існування. Життєвий простір звужується до ситуації одержання об’єкта. Все інше – колишні моральні цінності, інтереси, взаємини – втрачають значущість. Залежність настільки домінує, що індивід здатен подолати будь-які перешкоди. Спостерігається зниження критичності, людина виправдовує свою поведінку, знаходить причини, які перешкоджають їй відмовитись від предмету залежності. Характерною ознакою адиктивної поведінки є анозогнозія – заперечення хвороби, небажання визнати наявність залежності З’являється недовіра до людей (до родичів, друзів, до спеціалістів, які можуть надати допомогу), які намагаються надати допомогу. Людина вдається до брехні. Посилюється агресивно-захисна поведінка, наростають ознаки соціальної дезадаптації.\nПричини виникнення. Раніше причини адиктивної поведінки пов’язувались слабкістю волі, гріховністю та моральною недосконалістю. Згодом її почали вважати хворобою, яка зумовлена іманентною схильністю до залежності від екзогенних речовин. Одна із сучасних концепцій розглядає адиктивну поведінку як результат звички.\nВідповідно до системно-особистісної моделі залежна поведінка зумовлена порушеннями значущих для індивіда стосунків. Наприклад, причиною алкоголізму може бути втрата близької людини, вживання наркотиків може бути засобом встановлення контактів підлітка з референтною групою.\nПричиною формування адиктивної поведінки у підлітковому віці досить часто виявляється, властиві цьому віку, з одного боку, відчуження від батьків, які не визнають свою дитину дорослою, обмежують її самостійність, не розуміють її, а з іншого боку – потреба відповідати, так званому, підлітковому кодексу честі і спотвореному образу дорослості, в якому в якості важливої ознаки виступає вживання алкоголю та наркотиків.\nПровідна роль у походженні адиктивної поведінки приписується сім’ї. В ході численних досліджень був виявлений зв’язок між поведінкою батьків і формуванням залежності у дітей. Особливо чутливим у цьому розумінні є немовлячий вік. У багатьох адиктів в анамнезі відмічається наявність важкої психологічної травми у самі ранні періоди життя. Травма може бути пов’язана з фізичною хворобою, втратою матері, з нездатністю матері розуміти і задовольняти базові потреби немовляти, з несумісністю темпераментів матері та дитини, з надмірною вродженою збудливістю малюка. Батьки, зазвичай, не здогадуються про травмуючий характер своїх дій. Так, наприклад, вони можуть з найкращих намірів привчати малюка до жорстокої регламентації режиму харчування, забороняти собі “балувати” дитину, наполегливо ламати її впертість. Таким чином, базова потреба немовляти у захищеності виявляється зафрустрованою, що в свою чергу зумовлює формування низької афективної толерантності: дитина уже в старшому віці неспроможна переносити відчуття небезпеки і очікування неприємностей. Такі особи, з одного боку, не вміють піклуватись про себе і гостро потребують когось, а з іншого боку не довіряють людям, не підпускають їх близько до себе. У цьому випадку неживий об’єкт може замінити людські взаємини.\nСім’я може не дати дитині необхідної любові і не навчити любити себе, що призводить до відчуття нікчемності, непотрібності, до зневіри в себе. Позбутися негативного ставлення до себе допомагає залежна поведінка.\nЧасто батьки адиктивних дітей самі мають емоційні розлади, які супроводжуються алекситимією – нездатністю виражати свою почуття з допомогою слів (розуміти, позначати, проговорювати). Дитина не лише заражається в сім’ї негативними почуттями, а й навчається у батьків замовчувати свої переживання, пригнічувати їх і навіть заперечувати їхнє існування. Ще одним негативним сімейним чинником виступає відсутність меж між поколіннями, надмірна психологічна залежність членів сім’ї один від одного. М.Маллер акцентувала увагу на важливості для нормального розвитку дитини процесу сепарації – поступового відокремлення від матері та індивідуалізації дитини. У сім’ї з розмитістю кордонів адиктивна поведінка виступає одним із засобів впливу на поведінку інших.\nСім’я відіграє суттєву роль не лише у походженні, а й в підтримці адиктивної поведінки. Родичі самі можуть мати різні психологічні проблеми, через що вони часто провокують рецидиви адикту. В свою чергу залежна поведінка одного з членів сім’ї може сприяти появі проблем психологічного характеру у інших родичів – розвивається стан співзалежності. Співзалежність – це негативні травматичні зміни в особистості і поведінці родичів через залежну поведінку когось із членів сім’ї. Співзалежність підтримує залежність. Утворюється, таким чином, замкнуте коло сімейних психологічних проблем. З членами сім’ї відбуваються наступні зміни: - втрачається власне “Я” через фіксацію на вживанні наркотиків; поведінка адикта повністю визначає емоційний стан інших членів сім’ї; переважають афекти люті, провини, відчаю; знижується самооцінка і самоповага; посилюються псевдоролі жертви або рятівника; переживаються стани апатії, емоційної тупості, наступає ізоляція; на фоні хронічного стресу неухильно погіршується здоров’я: загострюються соматичні хвороби, розвивається депресія.\nНаприклад, все життя родини наркозалежного підлітка крутиться навколо циклу вживання наркотиків. Сім’я живе міфами, взаємними обіцянками та ілюзіями. Після чергового зриву підліток щиро кається і дає щедрі обіцянки. Батьки готові обманювати себе знову і знову, що все найстрашніше позаду. Родина вибудовує різноманітні захисні механізми, серед яких проекція, заперечення, замовчування проблеми, ізоляція. Самі того не усвідомлюючи, родичі підштовхують адикта до зривів. У період “невживання” в сім’ї поступово наростає напруження, тривога, посилюються підозри. Нарешті напруження стає таким високим, що хтось не витримує і провокує конфлікт. Все повторюється спочатку. Парадоксальним є той факт, що адикція згуртовує сім’ю, дає ілюзію близькості.\nУ рамках взаємин співзалежності часто зустрічається ситуація неофіційної домовленості: “я закриваю очі на твою адиктивну поведінку, а ти робиш те й те”. Бувають також стосунки за типом паралельного існування, коли кожен член сім’ї живе своїм життям і не втручаються в проблеми один одного.\nУ сім’ї зі співзалежністю завжди виявляється порушеним розподіл ролей та відповідальності. Відповідальність за життя адикта і провину за його залежну поведінку беруть на себе родичі.\nРазом з тим, особливості поведінки та особистісного розвитку дитини не можна назвати однозначно залежними від сімейних умов. Так, далеко не завжди дитина, що зростає у сім’ї алкоголіків стає сама алкоголіком. Очевидно, що не менш важливу роль відіграють індивідуальні особливості конкретної особистості.\nАдиктивна поведінка може бути зумовлена невротичними розладами особистості. Важливим індивідуальним чинником, що впливає на поведінку людини, може виступати знижена здатність справлятися зі стресами. Адиктивна поведінка часто виникає при порушенні копінг-функції (здатності у певний спосіб вирішувати проблеми, справлятися зі стресами). Наприклад, наркозалежні підлітки демонструють такі реакції на стрес, як уникнення розв’язання проблем, заперечення їх наявності, ізоляція.\nЦе залежність від вживання будь-яких психоактивних речовин, які поділяються на легальні (тютюн, алкоголь, ліки) та нелегальні (кокаїн, похідні коноплі, опіанти). Вживання наркотиків незрілою особистістю породжує значні соціально-психологічні проблеми: неможливість нормального соціально-психологічного і фізичного розвитку, шкільну дезадаптацію, проблеми вибору професії, труднощі у створенні партнерських стосунків, асоціальність.\nДля синдрому фізичної залежності характерні наступні клінічні ознаки: - непереборне бажання вжити психоактивні речовини; знижений контроль за дозуванням; ігнорування інших задоволень заради прийому наркотиків; наявність психічних розладів, руйнування соціальних проблем.\nСоціальна деградація проявляється передусім у зниженні успішності в навчанні, відмові від навчання та професійної діяльності, у конфліктах з соціальним оточенням, в появі проблем з законом, у відчуженні від сім’ї та друзів, звуженні спілкування до наркотичного кола, ізоляції.\nПаралельно з соціальною деградацією відбувається виразна зміна характеру. Особа втрачає колишні інтереси (амотиваційний синдром). Заперечення стає стилем поведінки. Адикт заперечує буквально все: факти вживання наркотиків, правила, свої вчинки, свою відповідальність, наявність проблеми, залежність та необхідність її лікування. Спроби оточуючих допомогти або знецінюються, або викликають агресію. Реальність повністю замінюється фантазіями, ілюзіями, нездійсненними обіцянками. Світ наркозалежної людини – це світ міфів: “я можу вколотися тільки один раз”, “я можу контролювати дозу”, “інші не вживають тому, що не знають, що це таке”, “лікарі нічого в цьому не розуміють”, “ломку пережити неможливо”.\nСеред мотивів первинного вживання наркотиків можна виділити: - атарактичні (досягнення психологічного комфорту та релаксації); субмісивні (прагнення належності до групи і її схвалення); гедоністичні (одержання специфічного фізичного задоволення); гіперактивації (підвищення тонусу та самооцінки); псевдокультурні (демонстрація якоїсь якості, наприклад, дорослої поведінки); пізнавально-дослідницькі (цікавість, прагнення до нових вражень).\nПсихологічне вивчення підлітків з наркотичною залежністю виявило у них наступні особливості: слабкий розвиток самоконтролю, самодисципліни, низьку стійкість до несприятливих впливів, високу навіюваність, невміння долати труднощі, емоційну лабільність, невміння конструктивно розв’язувати конфлікти. Іншим особистісним порушенням, пов’язаним з наркотиками, є порушення здатності турбуватись про себе.\nЗловживання наркотичними засобами починається в групі. Тут спрацьовує властива підлітковому віку зорієнтованість на референтну групу. Потреба за всяку ціну бути прийнятим штовхає на відповідні вчинки. Так, вживаючи алкоголь, підліток п’є, не орієнтуючись на самопочуття, йому важливо не відстати від інших. У підліткових асоціального спрямування компаніях заведено пити до “відключки”. Вживання великих доз спиртного пригнічує контроль організму за кількістю випитого і швидко призводить до виникнення алкогольної залежності.\nУ формуванні наркотичної залежності виділяються певні стадії. Перше вживання наркотиків зазвичай зумовлене цікавістю або прагненням бути як всі. Якщо завдяки наркотикам підлітку вдається змінити психічний стан з негативного, пригніченого на позитивний, піднесений, він починає активно шукати нагоди спробувати нові наркотичні засоби. Вживання наркотиків стає частішим, формується свій стереотип використання психотропних речовин. Так виникає наступна стадія – пошуковий полінаркотизм. На цій стадії потяг до наркотиків поки що відсутній. Адиктивна поведінка тут виступає як стандарт групової поведінки, як ситуативна (групова) залежність, коли бажання вжити ту чи іншу психотропну речовину виникає тільки в певній ситуації і в певному оточенні і є компонентом приємного дозвілля. Далі наступає стадія колекціонування, коли підліток прагне познайомитись з дією різноманітних наркотичних засобів, що призводить до фонового полінаркотизму. Щоб досягти бажаного результату потрібні вже сильнодіючі засоби, а також збільшення дози. Захисні рефлекси організму зникають, індивід стає залежним від наркотиків як психічно, так і фізіологічно.


Парламент не врахував вимоги підприємців | NewsMarket - Новини України та світу\nПарламент не врахував вимоги підприємців\n18 листопада. Верховна рада не врахувала вимоги малого бізнесу й опозиції щодо спрощеної системи оподаткування.\nПодаткового кодексу цілком прийнятний\nПро це свідчить прийняття статті 291 Розділу 14 Податкового кодексу.\nЗа відповідне рішення проголосувало 252 депутати. Його народні обранці розглядали більше години через велику кількість пропозицій і правок.\nЗокрема, відповідно до змін Податкового кодексу, спрощеною системою оподаткування будуть користуватися фізичні особи – підприємці, річний обсяг доходу яких не перевищує 300 тисяч гривень.\nОкрім цього, за умови застосування при здійсненні розрахункових операцій касових апаратів, до категорії “спрощенців” зможуть потрапити фізичні особи – підприємці, обсяг доходу яких сягає 600 тисяч гривень на рік.\nДо того ж, кількість людей, які одночасно працюють на такого підприємця, не може перевищувати 4 особи. Для галузі громадського харчування – 8 осіб.\nПереважна кількість пропозицій депутатів, які було відхилено, стосувалася збільшення індикативного рівня для визначення “спрощенців”. Так, пропонувалося обсяг доходів збільшити до 1 мільйона гривень, і надати можливість підприємцю працевлаштувати 10 осіб.\nПри цьому, спрощена система оподаткування не буде поширюватися на:\n– діяльність у сфері розваг,\n– виробництво та роздрібний продаж підакцизних товарів,\n– виробництво та роздрібний продаж пально-мастильних матеріалів;\n– усі види діяльності з дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням,\n– видобуток та реалізацію корисних копалин,\n– фінансову діяльність,\n– операції з нерухомим майном,\n– оптову торгівлю і посередництво в оптовій торгівлі,\n– діяльність з надання послуг у сфері телерадіомовлення,\n– діяльність у сфері наземного, водного, авіаційного транспорту, надання додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій (крім діяльності таксі, діяльності нерегулярного пасажирського транспорту та діяльності автомобільного вантажного транспорту),\n– зовнішньоекономічну діяльність, крім експорту програмного забезпечення і відповідних послуг,\n– діяльність з надання послуг пошти та зв’язку,\n– діяльність з проведення розслідувань та забезпечення безпеки,\n– діяльність у сфері права,\n– діяльність у сфері бухгалтерського обліку та аудиту,\n– діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії,\n– діяльність з консультування з питань комерційної діяльності та управління,\n– рекламну діяльність,\n– технічні випробування та дослідження,\n– підбір та забезпечення персоналом,\n– діяльність з перепродажу предметів мистецтва, колекціонування та антикваріату, діяльність з організації торгів (аукціонів) виробами мистецтва,\n– роздрібну торгівлю виробами з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння, обробленим та необробленим дорогоцінним камінням;\n– роздрібну торгівлю уживаними товарами, товарами “секонд-хенд”;\n– роздрібну торгівлю через торгові автомати.\nУ США затримали шахрая, який роздавав музеям фальшиві картини\nВРУ зареєстровала постанову про скасування голосування бюлетенями


Німіють пальці на ногах та руках? Приготуйте цей дієвий засіб | Сім’я і дім \nЯк чистити судини вдома\nЗалити літром води 1/3 склянки насіння льону, краще це робити з вечора. Поставити суміш на плиту та варити кілька годин.\nТоді вимкнути вогонь та залишити засіб настоюватись до ранку. Зранку процідити засіб та пити по 1/3 склянці три рази на добу перед вживанням їжі.\nЛікування складає пів місяця щоденного застосування. Потім потрібно відпочити 3 місяці та повторити процедуру.\nВи помітите, що пальці перестануть німіти після проведення цієї процедури.\nЧи може шкіра розповісти про стан травної системи\nЗв’язок захворювань травного тракту і шкіри є досить дискусійною темою, є люди, які досі переконані, що акне – це причина поганої роботи кишківника, але провідні дослідження спростовують таку гіпотезу. Водночас є певні шкірні стани, які дійсно можуть розповісти трохи більше про ваш ШКТ.


Пройоми | Ręczna rozbiórka. Wyburzаnia budynków. Przebudowa domu. Otwory w betonie.\nЯК ОБЛАШТУВАТИ ПРОЙОМИ?\nРемонт будинку або його реконструкція вимагають фахового підходу і мають відбуватися без поспіху. Інакше проблеми і зайво витрачені кошти гарантовані. Якщо ви запланували перенести двері або вікна в інші місця, або розширити дверні та віконні пройоми з метою зробити кімнати більш комфортними – варто спочатку скористатися послугами проектанта. Він підготує ескізний проект з урахуваннях державних будівельних норм і за потреби погодить остаточний варіант проекту в контролюючих органах.\nАлмазне різання – оптимальний спосіб при облаштуванні пройомів. Якщо ж ви вирішили робити реконструкцію самостійно, тоді радимо прочитати кілька порад. При встановленні міжкімнатних дверей особливу увагу слід звернути на розміри та конфігурацію дверних пройомів. Перш ніж облаштувати дверний пройом вам небхідно заздалегідь визначитися із розмірами, щоб не довелось замовляти нестандартні двері, або займатися додатковими роботами із відкосами.\nДля правильного розрахунку міжкімнатних дверей варто знати такі параметри: ширина коробки; висота прорізу; товщина прорізу, висота полотна; ширина лиштви; наявність або відсутність порога. Щоб не зробити помилки у розрахунках і не витрачати зайві кошти на роботу майстрів запам’ятайте, що ширина отвору має дорівнювати ширині дверного полотна плюс 10 см.\nШирину дверей радимо підбирати залежно від призначення кімнати. У звичайній багатоповерхівці розміри міжкімнатних дверей для житлових кімнат становлять, як правило, 80х200 мм, а для ванних кімнат – 60х190 см. Проте є виключення. Ширина дверного полотна може становити від 60 до 90 см. Висота полотна може змінюватися в межах 180-230 см. При цьому зауважте, що це габарити полотна, а ми повинні врахувати також ширину коробки, товщину верхньої планки, висоту поріжка, якщо його встановлення заплановане. Зауважте, що для правильного монтажу дверей між пройомом і коробкою має бути зазор 15 -20 мм з кожної сторони.\nЯкщо ж ви придбали двері, а по факту пройом виявився замалим – тоді працівники «Львів бур сесвісу» допоможуть вам. Ми швидко і рівно проріжемо зайву частину цегляної або бетонної стіни. Наші фахівці допоможуть вам ліквідувати інші недоліки будівельників, просвердлити отвори у будь-якій стіні та фундаменті, зробити штраби для електропроводки, виконати інші демонтажні роботи.\nКілька слів про віконні пройоми. Зауважте, що питання перенесення або розширення віконних пройомів вирішується не так просто. Адже для перекриття віконного отвору використовують бетонні перемички або широкі швелери. Вони вмуровуються у несучу стіну. Тому просто перенести вікно в інше місце, або розширити існуючі віконні пройоми не вийде. Це загрожує надійності усієї будівлі. Длия облаштування пройомів використовують алмазне різання.\nПопросіть поради у фахівців «Львів бур сервісу», тоді реконструкція приміщення не зашкодить вашому помешканню і принесе задоволення від якісного перепланування.\nПРОЙОМ НА ГОРИЩЕ. ЯКА ВАРТІСТЬ?\nВіднедавна у Львові стало модним разом із житловою квартирою на останньому поверсі, придбати ще й додаткове приміщення над своєю квартирою. Деякі будівельні компанії продають нежитлові приміщення за ціною вартості 1 м.кв. підвального приміщення, якщо висота поверху становитиме 180 см. Тому ціна становить приблизно 300 доларів за 1 м.кв. Якщо ж висота приміщення 220 см, або навіть 250 см, тоді варість 1 м.кв. становитиме від 500 доларів і вище. Звичайно оплата відбувається у гривнях за курсом НБУ.\nНехай ви придбали нежитлове приміщення. Тоді вам доведеться робити пройом у стелі (у плиті перекриття), щоб облаштувати сходи на горище. Зробити самому пройом у монолітному перекритті, (товщина 200 мм) майже не можливо. Відбійним молотком це робити довго і небезпечно, адже у стінах виникають мікротріщини, а перфоратором і болгаркою – дуже-дуже довго і важко. Основною перепоною під час облаштовування пройомів у монолітному перекритті є подвійна арматурна сітка всередині бетону. Діаметр арматури може коливатися від 8 до 14 мм. Як правило, це 12 мм.\nЯкщо акуратно і за технологією облаштовувати пройоми у перекритті професійним інструментом алмазної різки HILTI або Husqvarna – тоді це триватиме щонайменше два робочі дні. Терміни залежатимуть від того, яку ціну ви готові заплатити за такі послуги! Алмазна різка передбачає використання у професійних інструментах якісних витратних матеріалів – кругів з алмазним напиленням сегментів. Вартість одного круга фірми HILTI становить від 2500 грн і більше. Непрофесійні алмазні круги коштують від 500 грн до 1000 грн. Проте різати такими кругами значно довше і вони швидше виходять з ладу. Один професійний диск HILTI, як правило, має ресурс аналогічний чотирьом непрофесійним дискам. Якщо різати бетон установкою алмазної різки К 3000 кат енд брейк, тоді кількість витратних матеріалів збільшується у два рази. Адже такою установкою ріжуть бетон одночасно двома дисками.\nАлмазне різання бетону в приміщенні професійною технікою Husqvarna здійснюється із подачею напруги 220 вольт, а також із постійною подачею води у місце різання. Якщо будинок заселений, тоді професійні різаки HILTI із подачею води використовувати складно, адже вони із бензиновими двигунами. Зручніше і простіше використовувати електрорізаки Husqvarna. Ця фірма пропонує кілька видів електричних різаків по бетону, які відрізняються максимальною глибиною різання. Різак К-3000 WET, для прикладу, може прорізати бетон на максимальну глибину 12 см. Пригадуєте, що товщина перекриття становить приблизно 20 см. Тому ця установка в данному випадку нам не підходить. Перевагою моделі К 3000 кат енд брейк є те, що глибина прорізування може становити 40 см., що більш ніж достатньо. Проте при цьому потрібно використати два алмазні диски. Про ціну дисків ми писали вище.\nЯкщо підсумувати загальні витрати на один пройом у перекритті, то виходить, в середньому, 5000 гривень. Сума залежить від конкретних розмірів пройому, товщини перекриття, діаметру арматури, умов роботи, заселення мешканців будинку та інших деталей. До цієї приблизної суми включено, окрім послуг різання та вартості алмазних дисків, транспортні витрати та оплату праці двох майстрів.\nДодаткові витрати із руйнування окремих частин вирізаних шматків бетону та вивезення будівельних відходів – окрема стаття видатків. Про це домовляються на місці або виконують самостійно.\nПрофесійно виконати будь-які демонтажні роботи, просвердлити отвори у стінах або перекритті, облаштувати дверний пройом, ліквідувати брак будівельників – допоможе фірма “Львів бур сервіс”.


Головна / В світі / У Світлодарську бойовики обстріляли школу, є поранений\n17 Травня 2018, 02:20\nСепаратисти вранці обстріляли школу в Світлодарську\n«Прилетіло» й розірвалося прямо на шкільному подвір'ї. Про це на своїй сторінці у Facebook повідомив голова Донецької ВЦА Павло Жебрівський, передає УНН. У цей час повз школу проїзжала цивільна особа: осколки снаряду пошкодили автомобіль, а водій дістав поранення. «Серед вчителів та школярів постраждалих немає», — повідомляє посадовець.\nЗа словами чиновника, в будівлі школи вибиті вікна. «Чи є ще якісь пошкодження, поки невідомо — зараз школу обстежують», — додав Жебрівський.\nУ свою чергу правоохоронці кваліфікували подію як теракт. Один із них потрапив у двір місцевої школи. Відомості за фактом обстрілу внесли до Єдиного реєстру досудових розслідувань з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 258 (терористичний акт) КК України.


Суспільне отримало 53 заявки на Нацвідбір Євробачення за тиждень\nСуспільний мовник отримав 53 заявки від охочих представляти Україну на 66-му Пісенному конкурсі «Євробачення» за перший тиждень збору заявок на Національний відбір. Своє бажання представити Україну в Турині висловили 46 виконавців. Декотрі з них надіслали по кілька варіантів конкурсних пісень.\nСеред заявників — гурти та сольні виконавці, серед них є учасники проєктів «Голос країни», «Х-фактор», «Дитяче Євробачення», а також зірки тік-току. Заявки надходять не лише з України, а й з Угорщини, Німеччини, Вірменії.\nЗа словами виконавчого продюсера розважального мовлення Суспільного Станіслава Мєдвєдєва, серед поданих заявок є частина неправильно заповнених. Найпоширенішими помилками є заявки, в яких пісня, що подається на конкурс, довша за 3 хвилини або не є оригінальною. Також є заявки, в яких записана музика без самої пісні.\nПроте поки що у всіх охочих є достатньо часу, щоб правильно заповнити анкету та спробувати свої сили у конкурсі Євробачення-2022. Приймання заявок триватиме до 10 січня, а для участі потрібно повністю заповнити анкету, розміщену на сайті www.eurovision.ua.\nЧитайте також: Євробачення та Олімпіада увійшли до топзапитів Google 2021 року\nНагадаємо, Суспільний мовник визначить осіб, які увійдуть до шортлиста, та оприлюднить список фіналістів на сайтах мовника не пізніше 24 січня 2022 року.\nУ лютому відбудеться сам фінал, на якому визначать переможця під час прямого ефіру на телеканалах Суспільного мовника голосуванням журі та глядачів.\nСуспільне як мовник-учасник Євробачення в Україні забезпечує сценічні постановки для фіналістів Національного відбору та повезе переможця Національного відбору у травні до Турина (Італія).


У чому основні причини чоловічого безпліддя? | Здоров'я\nУ чому основні причини чоловічого безпліддя?\nПро безпліддя зазвичай кажуть, коли пара після року активного планування, так і не домоглася вагітності. При цьому запідозрити безпліддя можна тільки коли статеві акти були дійсно регулярними.\nТак вже склалося, що якщо в сім’ї не може бути дітей, жінки першими починають сумніватися у своєму здоров’ї, і більш охоче звертаються до лікарів. Це часто призводить до гіпердіагностики і пошуку неіснуючих хвороб у них, а також до помилкової постановки діагнозу безпліддя. Насправді чоловіче безпліддя це зовсім не рідкісне явище і часто саме воно призводить до неможливості завагітніти.\n1 Чому чоловік не може мати дітей? 5 основних причин\n2 Безпліддя у чоловіків: діагностика і симптоми\n3 Лікування чоловічого безпліддя: з чого почати (Відео)\n4 Народні засоби від безпліддя: шавлія, мед, імбир та інші секрети\nЧому чоловік не може мати дітей? 5 основних причин\nБезпліддя у чоловіків: діагностика і симптоми\nЛікування чоловічого безпліддя: з чого почати (Відео)\nНародні засоби від безпліддя: шавлія, мед, імбир та інші секрети\nФакторів, які призводять до розвитку безпліддя у чоловіків, не так вже й багато, але більшість чоловіків настільки несерйозно ставляться до свого здоров’я, що примудряються не помічати навіть досить небезпечних ситуацій. Саме тому ми виділяємо 5 найбільш небезпечних чинників розвитку безпліддя у чоловіків, щоб кожен чоловік міг їх запам’ятати і враховувати.\nНаявність запального процесу в статевих органах. Будь-які запальні захворювання статевих органах, наприклад, простатит або уретрит, викликають зменшення рухливості сперматозоїдів, що значно знижує шанси на зачаття або зовсім призводить до безпліддя.\nНаявність інфекцій, що передаються статевим шляхом. ЗПСШ є найчастішою причиною розвитку чоловічого безпліддя. Інфекція не тільки викликає запалення і погіршує якість сперми, але може також вплинути і на органи, що формують її, що призводить до погіршення якості сперми навіть поле одужання. Найбільш небезпечними для чоловічої репродуктивної функції є такі захворювання як хламідіоз і гонорея.\nГормональні порушення в чоловічому організмі. Якщо в організмі чоловіка порушується вироблення тестостерону в результаті будь-яких порушень, це може привести до розвитку безпліддя.\nТравми, онкологічні та інші захворювання статевої сфери чоловіки. Практично будь-яка травма або будь-яке захворювання, що зачіпає статевої сфер може призвести до безпліддя. Наприклад, всім відома «свинка» або паротит, якщо його перенести в зрілому віці дуже часто призводить до порушення репродуктивних функцій.\nВроджені аномалії статевих органів. Зустрічаються такі аномалії нечасто, але необхідно недорозвинення статевого члена або неправильне його будова може бути вродженим і створювати проблеми у статевій сфері, в тому числі і приводити до безпліддя.\nВсім чоловікам з підозрою на безпліддя рекомендується провести спермограму. Це допоможе визначити якість сперми.\nКрім того, не варто забувати і про ще одну причину, чому в сім’ї не може бути дітей – це шкідливі звички та стреси чоловіки. Якщо чоловік не може мати дітей, насамперед необхідно відмовитися від куріння, вживання алкоголю, навіть в помірних кількостях, звичайно, мови не може бути про вживання наркотичних засобів. Крім того, деякі ліки, наприклад, антибіотики і стероїди також можуть порушувати здатність до запліднення.\nБільшості чоловіків дуже складно визнати, що у них є проблеми у статевій сфері, тому, коли стає зрозуміло, що в сім’ї не може бути дітей, першої звертається до лікарів жінка. Але потрібно розуміти, що жіноче безпліддя зазвичай виявляється цілим рядом яскраво виражених симптомів, і якщо їх немає, то, швидше за все, проблема в чоловікові. Характерно те, що безпліддя у чоловіків рідко проявляється у вигляді якихось помітних симптомів. Зазвичай чоловік добре себе почуває і про безплідді дізнається випадково.\nДля більшості чоловіків звістка про безплідді – набагато більший стрес, ніж для жінок. Така звістка у багатьох випадках призводить до депресії, алкоголізму та вживання наркотиків, тому багатьом чоловікам необхідна допомога психолога.\nЗа якими симптомами можна запідозрити безпліддя у чоловіків? Задуматися про можливості безпліддя слід якщо:\nніколи ні одна з партнерок не вагітніла при наявності незахищеного статевого акту;\nпри статевих актах виділяється невелика кількість сперми, що може говорити про непрохідності сім’явивідних шляхів або деяких гормональних порушеннях;\nє патології в розвитку статевих органів;\nв анамнезі є захворювання, які теоретично можуть призводити до безпліддя.\nПотрібно пам’ятати, що чим раніше розпочнеться лікування, тим ефективніше воно буде, тому при підозрі на безплідність до лікаря необхідно як можна швидше вирушати обом подружжю.\nБудь-яке лікування починається з правильної постановки діагнозу. Для початку необхідно встановити вид безпліддя:\nСекреторна безплідність зустрічається найчастіше, воно виникає при порушенні роботи яєчок, що призводить до зниження якості сперми. При секреторном безплідді зазвичай рекомендується медикаментозне лікування або гормональна терапія.\nОбтураційна безплідність може розвиватися при наявності перешкоди для виходу сперматозоїдів, наприклад рубець, кіста або пухлина. При цьому якість самої сперми зазвичай не страждає. Найчастіше в таких ситуаціях рекомендують хірургічне втручання.\nІмунологічне безпліддя розвивається, коли внаслідок травми або інших причин організм починає виробляти антитіла до тканин яєчок або до самих сперматозоїдів. У таких ситуаціях зазвичай потрібне комплексне лікування.\nОкремо розглядається зазвичай відносну безплідність – коли запліднення неможливе без видимих фізіологічних відхилень. У таких ситуаціях зазвичай причиною вважають стрес і лікування чоловічого безпліддя займається психотерапевт.\nБільшість чоловіків категорично не люблять лікуватися, особливо пити таблетки або інші ліки. Якщо чоловік не може мати дітей. Допоможуть вирішити проблему народні засоби від безпліддя. Звичайно, вживати їх слід тільки після консультації з лікарем. Але є і абсолютно нешкідливі засоби, здатні надати вельми ефективну дію. Добре позначається на чоловічому здоров’ї регулярне вживання селери. Дуже корисний і імбир, який можна додавати до чаю, особливо смачний і корисний імбирний чай з медом.\nЧасто лікування чоловічого безпліддя за допомогою народних засобів включає прийом меду та інших продуктів бджільництва. Схвальні відгуки отримав і щоденний прийом перги. Можна смішити пергу з медом і вживати щодня, це допоможе поліпшити циркуляцію крові в нижній частині тіла і призведе до поліпшення кровопостачання статевих органів.\nНародні засоби лікування безпліддя у чоловіків часто паралельно підвищують лібідо і покращують статеву функцію.\nВельми ефективне народний засіб від безпліддя – настій насіння шавлії. Він допомагає як чоловікам, так і жінкам, тому лікуватися можна разом. Для отримання лікувального напою необхідно чайну ложку насіння шавлії залити окропом, можна додати трохи липи. Такий напій лікує безпліддя і підвищує лібідо.


Їх визнали кращими з кращих - 12 Вересня 2013 - Новини Рокитнівщини\nГоловна » 2013 » Вересень » 12 » Їх визнали кращими з кращих\nЗразковий хореографічний колектив «Рокита» дитячої музичної школи неодноразово підтверджував своє високе звання. І підтверджував не лише на сценах рідного району чи області. Своїми виступами юні таланти вже встигли підкорити європейські сцени. На сьогодні на їхньому рахунку — участь у трьох Міжнародних фестивалях. Якщо ви, шановні читачі, уважно слідкуєте за нашими публікаціями, то знаєте, що в липні 2012-ого вихованці Рокитнівської музшколи виступали у Польщі, у травні 2013-ого — в Калінінграді. А в серпні цього ж року хореографічний колектив знову побував за кордоном. Цього разу в Болгарії. Серед учасників фестивалю, дослівна назва якого «BALKAN FOLK FEST», були такі країни, як Німеччина, Сербія, Польща, Латвія, Росія і наша рідна Україна, яку і представляли юні рокитнівчани та відома своїм неповторним голосом Руслана Коваль. За словами керівника групи від нашої держави, керівника зразкового хореографічного колективу Тетяни Стрілюк, це був вражаючий захід за своїми масштабами, атмосферою і організацією. Фестиваль проходив у Болгарському містечку, на узбережжі Чорного моря, на розкішній сцені під відкритим небом. Кожна група відправлялася туди від місця проживання (проживали у готелі) на комфортабельному автобусі у супроводі правоохоронців. А вже від автобуса і до сцени проходила колоною з державним прапором під звуки оркестру. Словом, надихало все: і теплий прийом, і велика кількість людей, і їх овації. Така обстановка була настільки сприятливою для виступів, настільки піднесеною, що наші танцюристи показали свою майстерність у всій величі. Як вони танцювали! І як їх підтримували наші вболівальники, а згодом і вся кількатисячна публіка! Окрасою фестивалю стала і наша Руслана. Кажуть, що коли вона співала, свої прапори підносили навіть росіяни…\nДиректор фестивалю визнав український хореографічний колектив кращим колективом цьогорічного Фестивалю (він тривав упродовж травня-серпня). А керівник російської групи назвала виступи наших дітей шикарними (демонстрували 5 народних танців). За участь у заході «Рокита» та Руслана Коваль були нагороджені дипломами «Кращі з кращих» і пам’ятною емблемою Фестивалю. На наступний рік їх знову запросили до Болгарії…\nНа завершення хочеться висловити гордість за своїх земляків і зізнатися, як ми пишаємося вами, наші талановиті рокитнівчани! Схиляємо перед вами голови у глибокій вдячності, дорогі учасники Фестивалю, а також перед вашим керівником Тетяною Стрілюк і всією Рокитнівською музшколою! Хай вам щастить і надалі!\nКатегорія: Фестиваль | Переглядів: 374 | Додав: novinyrokytno | Рейтинг: 0.0/0


Українська студія зняла трейлер для комп'ютерного шутера компанії Ubisoft / Україна / Media Business Reports\nУкраїнська студія зняла трейлер для комп'ютерного шутера компанії Ubisoft\n8 жовтня 2019, 12:35\nУкраїнська студія Family Production зняла трейлер для нової гри Tom Clancy's Ghost Recon Breakpoint, яку компанія Ubisoft випустила на початку жовтня.\nЗа словами генерального продюсеру студії Анастасії Буковської, зйомки проходили на декількох локаціях в Карпатах, Пущі-Водиці та в Авіаційному університеті. Одну з головних героїнь зіграла актриса Люсі Корк, яка працювала каскадером в бойовиках «Місія нездійсненна» та «Люди в чорному».\n«Зйомки цієї реклами для нас особливо важливі, насамперед завдяки масштабу. Такі роботи показують, що знімати в Україні можна і потрібно не тільки для того, щоб урізати кошторис», - розповіла продюсер.\nTom Clancy's Ghost Recon Breakpoint стала одинадцятою грою франшизи, безпосередньо продовживши історію Ghost Recon Wildlands 2017 року. Пригоди у відкритому світі гри можна проходити як поодинці, так і в команді з чотирьох осіб. А для любителів змагань є багатокористувацький режим.


Огляд новин про рух «гуманітарного конвою» з РФ на Схід України - 14 Серпня 2014 - Блог новин - Личаківська районна організація ТЧХ м. Львова\nГоловна » 2014 » Серпень » 14 » Огляд новин про рух «гуманітарного конвою» з РФ на Схід України\nОгляд новин про рух «гуманітарного конвою» з РФ на Схід України\n«Гуманітарний конвой» рушив у напрямку\nпункту, який контролюють терористи\nРосійський «гуманітарний конвой» рушив у напрямку українського прикордонного пункту «Ізварине», що знаходиться під контролем проросійських сепаратистів - повідомив у «Твіттері» кореспондент «Guardian» Шон Уокер.\n«Авангард автомобільної колони повернули в Каменськ-Шахтинський на дорогу, що веде на Краснодон та Луганськ. Дорога на Краснодон проходить через КПП "Донецьк" з російського боку і КПП «Ізварине» - з української. В останні місяці «Ізварине» знаходиться під контролем проросійських сепаратистів», - передає кореспондент.\nНагадаємо, Україна вимагає, щоб російська гуманітарна допомога була перевантажена на кордоні у вантажівки Червоного Хреста, передає Еспресо.TV.\nОднак Росія відмовилася перевантажувати допомогу і вчора змінила маршрут автоколони, яка мала перетнути один з пунктів пропуску у Харківській області.\nТатуйовані "волонтери" показали вміст двох з понад 200 вантажівок "гуманітарки" РФ.\nРосійський "гуманітарний конвой" зараз стоїть під російським Донецьком, а іноземним журналістам дозволили переглянути вміст двох з понад 200 вантажівок на вибір. У вантажівках, які відкрили журналісти, були мішки з гречкою, а також спальні мішки.\nА відкривав вантажівки чоловік з татуюванням, які роблять собі десантники, – пантера з парашутом. Як повідомила журналістка Кортні Вівер у мікроблозі, один з "конвоїрів" розповів їй, що всі супровідники вантажу начебто "волонтери", але серед них багато ветеранів армії.\nЗараз вантажівки чекають на наказ – куди і коли вирушати. Також журналісти повідомляють, що конвой супроводжується військовими гелікоптерами, а за караваном прямує військова техніка, пише ТСН.\nОкрім того, представникам преси розповіли, що конвой начебто прямує до пропускного пункту Ізварине, де зараз немає українських силовиків, а територія контролюється терористами. Нагадаємо, раніше журналіст ВВС повідомляв, що гуманітарний конвой супроводжують російські військові.\nПриймати гуманітарну допомогу від Росії – неприйнятно – І.Веригіна\nВ.о. голови Луганської облдержадміністрації Ірина Веригіна вважає неприйнятним приймати гуманітарну допомогу від країни-агресора – Росії.\nПро це вона сказала в ефірі “5 каналу”, передає кореспондент УНН.\n“Я проти будь-якої гуманітарної допомоги з Російської Федерації, тому що вони вночі розстрілюють "Градом" нашу територію, відправляють по коридорам танки і машини з чеченцями. А тут вони пропонують гуманітарну допомогу…”, - сказала вона.\n“Україна - сильна і незалежна держава. До нас на Луганщину приходить дуже багато гуманітарних вантажів з інших областей України. Якби нам дозволили доставити гуманітарний вантаж на територію Луганська? Ми б впоралися самі, без допомоги Росії. Нехай закриють кордон і не обстрілюють нашу територію”, - наголосила вона.\nНеділя, 25.02.2018, 12:22


PressReader - Den (Ukrainian): 2016-04-01 - САВЧЕНКО НЕ МОЖНА ОГОЛОСИТИ ВІЙСЬКОВОПОЛОНЕНОЮ\nСАВЧЕНКО НЕ МОЖНА ОГОЛОСИТИ ВІЙСЬКОВОПОЛОНЕНОЮ\nDen (Ukrainian) - 2016-04-01 - Прес-клуб «дня» -\nНа каналі «1+1» у програмі «Право на владу» обговорювали ситуацію з українськими політв’язнями й заручниками у Росії. Зокрема, нардеп Мустафа Джемілєв заявив, що він говорив з людьми в Криму і ті з них, хто побував у нинішніх російських місцях ув’язнення і може порівнювати, стверджують, що радянські в’язниці порівняно з путінськими — це «піонерські табори». Пан Джемілєв, багаторічний в’язень радянських таборів, знає, що говорить.\nВиступав нардеп від «Батьківщини» пан Рябчин, який завершив свій спіч дивною фразою: «Ми піклуємося про людей, а не про території». Це та порочна демагогія, до якої схильна «Батьківщина» й особисто пані Тимошенко. При втраті територій передусім страждають люди, яких позбавляють рідної землі, будинку й усього, що з цим пов’язане. Це прості речі, які треба розуміти. Не можна протиставляти те, що від початку тісно пов’язано. Не треба боязко й бездарно здавати національні території, щоб потім піклуватися про людей, які до цього успішно піклувалися про себе самі.\nВіктор Шишкін торкнувся проблеми Надії Савченко й сказав, що на жаль, її не можна оголосити військовополоненою, оскільки РФ нам війни не оголошувала, а Україна не оголошувала воєнного стану.\nТак, це сидіння нашої влади на двох стільцях вже принесло багато горя Україні й ще принесе. Не можна, реально воюючи, вдавати, що війни немає. А влада займається саме цим небезпечним спортом.\nНардеп Ірина Геращенко кинулася захищати начальство від критики. Може, у неї тут свої професійні резони, адже їй доводиться з усіма цими діячами так чи інакше контактувати, вирішувати всілякі питання. Але їй не треба було читати мораль Віктору Шишкіну й повчати його Батьківщину любити (не треба, як казали за старих часів, плутати Вітчизну з Вельможним паном!). У колишнього судді Конституційного Суду є підстави для критичного ставлення до «найясніших осіб». Як, до речі, і у мільйонів українців.\nПри сут ній у сту дії ні мець кий журналіст виступив зі знищувальною критикою на адресу шефа МЗС Німеччини пана Штайнмаєра з його вічною «глибокою заклопотаністю» й підіграванням Кремлю. На думку журналіста, треба сподіватися на те, що Ангела Меркель стримуватиме небезпечного Штайнмаєра, оскільки вона все розуміє, бо Меркель виросла у НДР і знає методи КДБ, а тому й Путін для неї не загадка. Ну, не знаю. Меркель, здається, досі не здогадалася, хто їй підсунув свиню з «дев’ятим валом» мігрантів з Близького Сходу. Війна у Сирії триває вже кілька років, а хвиля біженців виплеснулася до Європи лише тоді, коли до Сирії поліз кремлівський диктатор. Багато хто в Європі ще не зрозумів, що Путін сам сприяє терору у світі, а потім пропонує спільно проти нього боротися. Як у російській частівці про «швидку допомогу»: «Сама едет, сама давит, сама помощь подает».\nА загальне враження від обговорення таке: у нас збираються й далі випрошувати й вимолювати у Путіна наших політв’язнів. Росія ж добре розуміє силу, а сльозам Москва не вірить.\nНа ка на лі Са ві ка Шус те ра не менш як 45 хвилин поспіль ораторствувала біля мікрофона Юлія Тимошенко. Це був блискучий зразок сценічної промови. Переконливості там теж вистачало. Порошенко і Яценюк з їхньою політикою дуже зручні хлопчики для биття й чудове тло для політичного відродження Тимошенко. Але для мене після сумнозвісного засідання РНБО у лютому 2014 року питання про політика Тимошенко закрите остаточно. Цікаво, чи не сниться їй ночами відданий Путіну Крим? А мені сниться... І що ще вона «в ім’я миру» віддасть, якщо, не дай Боже, стане прем’єром або президентом?


• Як закарпатських чоловіків розводять на гроші у соцмережах • ЗакарпатПост •\nЯк закарпатських чоловіків розводять на гроші у соцмережах\n06.01.2019 26.12.2018 post 1248 Views\nНайпопулярніші міфи, які вигадують дівчата, щоб ошукати довірливих чоловіків через Інтернет\nРозводи на гроші в соцмережах стають надзвичайно поширеними. І жертвами маніпуляцій усе частіше стають закарпатці. У минулому номері газета «Неділя Закарпатські новини» писала про те, як іноземці видурюють кошти в наших жінок, а зараз ми дослідили іншу схему: як чоловіки потрапляють на гачок закарпатських та закордонних спокусниць.\nСповідь професійної віртуальної коханки\nГазеті «Неділя Закарпатські новини» вдалося знайти дівчину, яка в соцмережах заробляє непогані гроші. За словами Ірини, вона надає цілком чесні послуги, але бере за це відповідну плату.\nОсь що вона розповіла.\n«Більшість чоловіків шукають в Інтернеті розваг. Це – ігри, знайомства і, звісно ж, інтим. Зі своїм чоловіком я також познайомилася в одній із соцмереж. Після кількамісячного бурхливого роману я завагітніла, тож ми вирішили одружитися. Коли народився син, протягом кількох місяців у нас близькості не було зовсім. Мені не хотілося. І ось тоді одного разу, зайшовши до нього вночі в кімнату, я побачила те, від чого втратила дар мови. Він мене зраджував із віртуальною коханкою. Згодом розповів, що так робить часто, бо його організм потребує розвантаження, а я зайнята дитиною і не звертаю на нього ніякої уваги. Тоді я йому вибачила. Поступово життя ніби налагодилося, та згодом мені стало відомо, що з однією з дівчат він таки зустрічається в реалі. Тоді я вирішила поставити жирну крапку на всьому і подала на розлучення. Одній із півторарічним сином мені було важко, батьки в мене небагаті. Перед тим ми жили у його квартирі, з якої мені довелося піти, – розповідає Ірина. – Я мала думати, чим зайнятись. І тоді мені спало на думку надавати такі ж сексуальні послуги через Інтернет. Я добре знаю англійську, тож спершу знайомилася тільки з іноземцями, аби ніхто вдома не дізнався. Гроші вони мені наперед переказували на рахунок і я діяла абсолютно чесно. Це приносило непогані заробітки і невдовзі я змогла вже собі винайняти житло. На той момент я переїхала з села в Ужгород, де мене ніхто не знав, тож мені було абсолютно байдуже, хто знаходиться по той бік монітору. Я почала практикувати інтим і з українцями та закарпатцями. Охочі знаходилися завжди. Працювала сама, без якихось посередників. Знайомилася, заводила розмову, спокушала. А потім пропонувала секс на відстані за гроші. Потім у мене захворів син, і в один момент мені потрібна була велика сума. Просити я не мала в кого, кредит взяти не могла, бо ніде не працювала. Тоді мені спало на думку пошантажувати одного з постійних клієнтів. Я знала, що він одружений і попросила в нього певну суму, мовляв, наші сеанси я записувала на відео, тож якщо не заплатить, скину його дружині. Той чоловік не хотів втратити родину, тому почав торгуватись одразу. Суму ми зменшили і він таки заплатив. Я зрозуміла, що це діє, і зробила так ще з декількома. Це було справді вигідно. Невдовзі в мене були на руках необхідні гроші. Із того часу справді періодично шантажую клієнтів. Але не всіх. Я знаю, кого можна, а кого – ні. Вважаю, що не роблю нічого протизаконного, бо жодного разу, навіть якщо чоловік категорично відмовлявся платити, я не здала його дружині».\nЗа словами закарпатки так діє не вона одна, ця схема давно популярна у всьому світі.\nСправді, такий спосіб заробітку є ще доволі чесним порівняно з іншим, яким користуються справжні шахрайки, зводячи з розуму наївних хлопців, які мріють знайти дружину за кордоном, виїхати в іншу державу і жити заможно.\n28-річний Дмитро після закінчення університету не міг знайти роботу за фахом. Довго вірив, що це йому вдасться і він гідно зароблятиме, але потім надія розтанула і він з іншими чоловіками з Тячівщини подався на заробітки до Чехії.\nЗакарпатський фермер, що утримує буйволів, каже, що в стаді панує матріархат\nФізична робота йому давалася важко, хлопець себе заспокоював лише тим, що все тимчасово. Тим часом у соцмережі він познайомився з дівчиною із Австрії. На фото була дуже зваблива красуня, з ідеальною фігурою та ангельським обличчям. Вони щовечора обмінювалися листами, але ніколи не виходили на відеозв’язок. Вона закидувала його фотографіями, зізнавалася в коханні, кликала до себе, обіцяла любити до останнього подиху.\nНімецької Дмитро не знав, тож із Сільвією спілкувався англійською. Хлопець був на сьомому небі від щастя, бо, за словами дівчини, вона мала свій бізнес, квартиру, впливових друзів, обіцяла, що допоможе з оформленням документів і навіть заплатить за все.\n«Не повірити їй було неможливо. Так ми спілкувалися три місяці. Я вже захотів її побачити. І ось раптом мені надійшов лист, що вона їде в Африку, мовляв, це ненадовго, а коли повернеться, ми неодмінно зустрінемося. Казала, що має там термінову справу, бо займається ще й благодійністю. Мені стало трохи тривожно, але я побажав їй щасливої дороги. Кілька днів від неї не було жодної звісточки. Але враз вона написала, що потрапила в аварію, їй потрібна термінова операція, а грошей немає, бо вкрали і документи, і банківські картки. Я тоді навіть не подумав, як таке може бути, аби все зникло, але якимось дивом чином уцілів телефон. Однак був настільки закоханим, що голова не працювала. Сільвія попросила 2,5 тисячі доларів. Терміново. У мене було лише 2, тож 500 доларів я позичив у кума. Вона відправила реквізити, і я того ж дня переслав їй кошти. Та після цього вона зникла. Я дуже довго побивався. Не так за грошима, як за коханою людиною. Думав уже всяке і вирішив, що операція пройшла невдало і вона померла. Це трапилося більше року тому. І от нещодавно мені написала якась Стелла зі США. Вона представилася власницею турагентства і запропонувала спілкуватися. Замість аватарки у неї на сторінці в соцмережі був кораблик. Тож я завів бесіду. Та яким же було моє здивування, коли вона відправила мені в приват «свої» фотографії. На них я побачив знайомі риси. Невже це Сільвія повернулася? Перше, що майнуло в моїй голові. Та за стилем написання то була не вона. Тоді я перевірив фото за допомогою гугла. На знімках була модель з Нідерландів Даутцен Крус. Лише тоді до мене дійшло, що ніякої Сільвії насправді не було і за красивими фотографіями ховалася шахрайка – така ж, як і Стелла. Більше з іноземками не знайомлюся через соцмережі ніколи, – зазначив Дмитро.\nУтім це не єдиний шлях розводу представників сильної статі.\nУ сучасному світі матеріальний інтерес часто переважає над духовним і моральним. Багато дівчат не вірять ні в яку любов, їм не потрібна ніяка щирість і теплота у стосунках, їх цікавлять зазвичай лише матеріальні блага і вони всіма силами стараються заволодіти ними.\nНа спеціальних форумах чоловіки охоче діляться історіями про те, як їх «киданули».\nОсь ще одна популярна нині схема.\nШахрайка (а нею може бути хто завгодно, навіть чоловік) заводить фейкову (несправжню) сторінку в соцмережі (на сайті знайомств, абиде). Фото, звісно, використовує якоїсь симпатичної моделі або акторки, або навіть реальної знайомої, тільки не свої власні. Відтак знайомиться з «потенційними» нареченими. Зазвичай наші дівчата шукають «наживку» за кордоном, де в чоловіків вищі статки і де безпечніше. Після знайомства, під час спілкування натякають іноземцю, що жити в цій країні набридло, перспектив ніяких, довкола бруд і хамство, тому їй дуже б хотілося кудись виїхати – хоч ненадовго.\nІ тут зачіпається чоловіче самолюбство. Він думає, що саме він, лише він може їй допомогти і запрошує до себе. Але тут з’ясовується, що приїхати дівчина не може, бо Україна, мовляв, бідна держава з дуже низькими зарплатами, а квитки на літак коштують дуже-дуже дорого та плюс ще часто потрібна й віза та інші витрати. Отже, закоханий американець чи громадянин іншої держави, аби потішити кохану та ближче з нею познайомитись, висилає гроші на квиток. Після цього дівчина благополучно зникає.\nУтім останнім часом схема спрацьовує не завжди, бо заокеанські женихи її розкусили і часто починають відправляти електронні квитки. У такому разі дівчина починає придумувати історії з хворобами та інші вигадані історії.\nПопулярною схемою виманювання грошей у чоловіків є ще один міф про покинуту молоду маму. Дівчина переконує віртуальних друзів у тому, що вона сама виховує дитину, хлопець її кинув і залишив без грошей, тож вона не має за що купити навіть дитині молоко. Як правило, більшість чоловіків шкодують маму та дитя і надсилають їй гроші – хто скільки може.\nТакож нині нерідко з чужими фотографіями хворих дітей збирають кошти на операції. І це – найганебніший, найгірший і найнечесніший спосіб шахрайства на чужому здоров’ї, на горі тих людей, чиє дитя справді потребує допомоги. Адже, викривши бодай одну таку псевдопрохачку, багато хто не повірить потім і тим, хто справді потребує допомоги.\nЯк розпізнати, що дівчина шукає лише вигоду і їй потрібні лише гроші?\nПо-перше, найчастіше дівчата-шахрайки знають, що головною зброєю в даній ситуації є їхня краса (нехай навіть чужа у вигляді аватарки). Чоловік любить очима, тож варто йому побачити гарне личко і стрункі ніжки, як він тут же втрачає голову і готовий викласти чималі гроші, щоб отримати бажане.\nТому якщо дівчина красиво і дуже яскраво виглядає, навмисне намагається спокусити і привернути до себе увагу – це може бути сигналом, що красуня згодом зажадає грошей за право знайомства і спілкування з нею. Але, звісно, не всі красиві і доглянуті жінки є «кидалами».\nОсь коротко ще одна історія.\nДо самотнього пенсіонера Василя з Мукачева попросилася в друзі дуже вродлива молода дівчина Діана. Вони протягом певного часу мило спілкувалися, але десь за два тижні після знайомства дідусь запитав, чим вона займається. Діана сказала, що робить еротичний масаж, але він коштує дорого і йому це не по кишені. Старий запитав, скільки. Сума виявилася справді чималою – 1800 гривень за сеанс. Але діда зачепило. І він вирішив віддати всю свою пенсію за годину щастя. За правилами гри, Василь мав переказати кошти за вказаним рахунком, а після цього дівчина мала скинути йому адресу, куди йти. Чоловік виконав усі умови – і від Діани прийшло повідомлення з адресою. Але яким же був подив закарпатця, коли з’ясувалося, що там проживала зовсім інша родина і ні про яку Діану ніхто не чув. Аби впевнитися, Василь навіть попросився в гості і на власні очі побачив, що його знайомої там і близько немає.\nЗвісно, того ж дня зник і акаунт красуні, більше вона ніколи йому не писала.\nТаким чином, аби не стати жертвою інтернет-шахрайок, треба завжди зберігати пильність, особливо тоді, коли йдеться про гроші.\nМагічні різдвяні традиції Закарпаття →\nУ тому, що на Закарпатті погані результати ЗНО з української, Гриневич звинуватила Угорщину\n30.07.2018 post Коментарі Вимкнено до У тому, що на Закарпатті погані результати ЗНО з української, Гриневич звинуватила Угорщину