Ожинокіготь | Вікі з Котів-Вояків | Fandom\nin: Хороша стаття, Вояки, Персонажi,\n«Якщо ти хочеш, щоб тебе запам'ятали за твої сильні сторони, то мусиш над ними працювати. І якщо це означає доводити свою вірність тим, хто в тобі сумнівається, то ти маєш робити і це. Ти не можеш змусити Падуболапку повірити в тебе. Ти повинен показати їй, що вартий того, аби в тебе вірили. »\nОжинокіготь Леволапу, Темна ріка, с. 79\nОжинокіготь — величезний м'язистий широкоплечий темно-бурий смугастий кіт з довгою шерстю, бурштиновими очами та довгими загнутими кігтями.\n2.1.4 Темні часи\n2.2 Спецвидання "Шлях Вогнезора"\n2.3.2 Сходить місяць\n2.4 Цикл "Сила трьох"\n2.4.2 Темна ріка\n2.5 Путівник "Таємниці Кланів"\nЩе з дитинства коти не довіряли Ожинку, оскільки боялися, що той піде по стопах свого кровожерного батька Тигрозора. Ожинолапу весь час доводилося доводити іншим свою відданість. Ожинокіготь став вірним другом та хоробрим вояком, який готовий відати життя за Громовий Клан, а його властолюбна натура не заважає йому в цьому, а, навпаки, допомагає.\nТемносмуг відводить кошенят із табору до Тигрозора, де малюки знайомляться з батьком. Вогнесерд зупиняє цю розмову та відводить малечу назад до табору.\nПісля битви з Річковим Кланом Ожинко зустрічає вояків та питає, чи перемогли вони. Коли він бачить Сіросмуга, то вважає, що він полонений.\nВін і його сестра стають новаками. Їхні нові імена — Вохролапка і Ожинолап. Вогнесерд стає виховником Ожинолапа.\nВогнесерд розповідає Ожинолапу та Вохролапці про злочини Тигрозора. Вохролапка виглядає нажаханою, а Ожинолап відмовляється у це вірити.\nКоли воєвода розповідає свій план про зграю собак, Темносмуг намагається тихо забрати Вохролапку та Ожинолапа з табору до Тигрозора. Вогнесерд знову зупиняє вояка.\nОжинолап слідкує за Вогнезором та зустрічає його біля гнізда Двоногів. Новак запитує провідника, чи може він йому довіряти. Вогнезір відповідає, що так, і тоді запитує в Ожинолапа те саме. Вони повертаються додому, і дорогою Ожинолап грається зі сніжинками.\nКоли Темносмуг отруює Каринку, Ожинолап запитує Вогнезора, чи виживе Каринка, однак той не знає.\nВохролапка приєднується до Тигрового Клану, і Ожинолап дуже засмучений.\nТигрозір пропонує Ожинолапові приєднатися до нього, і новак каже, що краще помре, ніж приєднається до батька.\nПісля смерті Тигрозора Ожинолап говорить, що ніколи не хотів такої смерті для нього. Він каже, що ніколи не буде вільним від Тигрозора.\nКоли Вогнезір збирає патруль, щоб поговорити з Леопардозіркою, то бере із собою Ожинолапа. В Річковому таборі новак розмовляє з Вохролапкою.\nПізніше Ожинолап разом з іншими б'ється проти Кривавого Клану. В битві Ожинолап, Папоротелапка, Вохролапка, Бурелап та Зололап убивають Кістяка. Зубощерб хапає Ожинолапа, й інші новака нападають на кота, і Зубощерб відступає.\nОжинолап нападає на свого наставника, коли провідник сидить біля берега струмка. Провідник хвалить свого новака й оголошує, що він склав іспит.\nНаступного дня його висвячують у вояки, і він отримує своє нове ім'я Ожинокіготь.\nНа Зборищі Ожинокіготь біжить до своєї сестри, вихваляючись, що він більше не новак, на що кішка каже, що вона також стала воячкою Вохрошубкою.\nПід час патрулювання вояк разом із Золошубом нападають на Ляпка, який прийшов поговорити з Вогнезором. Коли Вогнезір їх розбороняє, Ожинокіготь каже, що лише захищав власну територію.\nВогнезір називає котів, що підуть на Зборище, серед яких є й Ожинокіготь.\nУві сні до Ожинокігтя приходить Синьозірка. Провідниця говорить, що насувається велика буря, і нове пророцтво має здійснитися. Ожинокіготь має зустрітися з іншими трьома обраними котами й почути, що скаже північ. Ожинокіготь не розуміє, що це означає, а Синьозірка відповідає, що там усе проясниться та зникає.\nПорохошуб просить Ожинокігтя приглянути за Вивірколапкою, і вояк неохоче погоджується.\nКоли Орлякошуб організовує патрулі, він призначає Ожинокігтя та Вивірколапку в один патруль. Громовий вояк свариться з новачкою.\nУ патрулі Вивірколапка просить вояків взяти її з собою, і Шипокіготь дозволяє. Громові коти відчувають запах борсука, і Ожинокіготь завертає Вивірколапку в безпечне місце.\nПорохошуб сварить новачку за її вчинок і наказує прибирати за старійшинами. Ожинокіготь допомагає новачці.\nПісля Зборища Ожинокіготь розмовляє з Вохрошубкою про пророцтво. Тіньова воячка каже, що до неї приходив Ночезір. Вони домовляються зустрітися у ніч молодого місяця та чекати на інших обраних котів.\nНаступного дня Ожинокіготь пропонує відправити патруль до кордону з Вітряним Кланом, оскільки у Вітряних котів немає води, і вони можуть зайти на Громову територію. Вогнезір каже, що це слушна думка, і відправляє патруль до кордону з Вітряним Кланом. Коти помічають сусідів на своїй території з мишою в зубах. Вітряний новак, Воронолап, нападає на Ожинокігтя. Врешті-решт коти розходяться по своїм територіям.\nОжинокіготь іде до Чотиридерева на зустріч з обраними котами та помічає Вивірколапку за собою. Вояк хоче відправии її додому. З кущів виходять Бурешуб, Перохвоста та Воронолап. Виявляється, що у Перохвостої та Воронолап був сон, а Бурешуб прийшов, щоб підтримати сестру. Вохрошубка пропонує Ожинокігтю відігнати Вивірколапку, але той відповідає, що новачка вже достатньо почула. Коти чекають знаку, але його немає, і вояки домовляють зустрітися тут наступного Зборища.\nВивірколапка просить Ожинокігтя взяти її з собою на наступну зустріч, і вояк неохоче погоджується, за умови, що вона нікому не буде розповідати про почуте.\nОжинокіготь сниться, як він потопає у солоній воді.\nВояк розповідає Круколапові про свій сон, і самітник відповідає, що Ожинокігтю снився Сонцеспад.\nЗгодом Ожинокіготь зустрічає Бурешуба та Перохвосту, і розповідає про свій другий сон та Сонцеспад. Коти вирішують йти у подорож до цього місця. Річкова воячка кличе Воронолапа, який прийшов до річки, і новак каже, що він не буде покидати свій Клан, але Перохвоста вмовляє Воронолапа піти.\nОжинокіготь розмовляє з Вохрошубкою, і вона також погоджується піти у подорож.\nВогнезір намагається припинити спілкування Ожинокігтя та Вивірколапки, але вояк встигає розповісти новачці про подорож, і Вивірколапка просить кота взяти її з собою.\nПеред тим як Ожинокіготь та Вивірколапка підуть з лісу, Листолапка приносить їм подорожніх трав.\nКоти вирушають у подорож.\nЗгодом Вохрошубка отримує знак про солону воду, коли п’є з калюжі. Ожинокіготь вирішує, що Зореклан весь час за ними спостерігає.\nПотім Перохвоста також отримує знак. Ожинокіготь пропонує не розповідати про це Воронолапу, але Перохвоста каже, що так не можна.\nМандрівники знаходять Мурка, який відводить їх до невеличкого ставочка, де Воронолап отримує свій знак про солону воду.\nКоти доходять до Сонцеспаду та зустрічають там борсучиху Північ. Вона розповідає котам про небезпеку, яка насувається на ліс.\nВоронолап біжить за кролем, і Ожинокіготь роздратовано запитує, чи слухає Воронолап коли-небудь. Перохвоста відповідає, що Вітряний новак не міг пропустити кроля. Тим часом чорний кіт повертається з кролем у зубах. Ожинокіготь просить вибачення у Воронолапа.\nПізніше Громовий вояк вітається з Мурком і пропонує розділитися й пополювати.\nКоли мандрівники зустрічають лисиць, Ожинокіготь намагається заступити Вивірколапку собою, але новачка вислизає та гарчить, що може сама про себе подбати.\nОжинокіготь вирішує, що їм треба йти через гори, й коти продовжують свою подорож. Ожинокіготь дякує Мурку та Півночі.\nУ горах мандрівники зустрічають Плем'я Стрімкої Води. Коли незнайомці наказують котам йти за ними, Воронолап не збирається це робити, але Ожинокіготь говорить, що їм треба відпочити та погоджується піти з котами.\nУ печері Племені Вивірколапка цікавиться, чи дадуть ці коти їм щось поїсти, і Воронолап шипить, що це, мабуть, вони тут здобич, але Ожинокіготь нагадує новаку, що поки що Плем'я не зробило нічого поганого їм.\nПізніше, коли Скелевидець говорить, що він цілитель Племені, Ожинокіготь невпевнено перезирається та не розуміє, про що говорить цей кіт. Вояк розповідає Скелевидцю про себе та своїх друзів.\nОжинокіготь бачить, що Плем'я щось приховує від них.\nПід час розмови друзів вояк вважає, що вони будуть мишомізкі, якщо підуть з печери просто зараз.\nКіт каже Скелевидцю, що вони будуть краще самі для себе полювати, і цілитель погоджується.\nНа полюванні, коли Студня ловить сокола, і Вивірколапка запитує Ожинокігтя, чи можуть вони так само пополювати на птахів вдома, вояк відповідає, що там не так багато яструбів, але Вітряний Клан міг би спробувати.\nКоли Бурешуба відтісняють до печери Скелевидця, Воронолап хоче битися, але Ожинокіготь говорить, що їх розірвуть на шматки. Друзі обговорюють втечу, і він гарчить, що вони не можуть залишити Бурешуба, і пропонує, що коли вартові накажуть котам піти, вони спокійно підуть, а потім повернуться назад за другом. Вояк говорить, що вони разом пішли у цю мандрівку, тож мають разом її закінчити. Коти викрадають Бурешуба та тікають з печери.\nМандрівники блукають та знаходять невелику печеру, де їх зустрічають вигнанці, які колись жили з гірськими котами. Ожинокіготь знайомиться з котами.\nКоли Бурешуб вирішує повернутися до Племені та побороти Гострозуба, Ожинокіготь питає кота про пророцтво Зореклану. Пізніше Ожинокіготь погоджується повернутися.\nКоли Перохвоста помирає, Ожинокіготь заспокоює Воронолапа.\nКоти повертаються зі своєї подорожі до лісу. Вони проводжають Воронолапа до Вітряної території та дізнаються, що Чотиридерево знищили Двоноги.\nОжинокіготь, Бурешуб та Вивірколапка повертаються до Громового табору. Вони помічають, що в таборі нікого немає. Обстежуючи кубло медикішки, Вивірколапку атакує Попелюшка, але потім впізнає новачку та інших. Медикішка розповідає котам, що Двоноги почали знищувати ліс, тому Громовому Клану довелося переселитися до Сонцескель. Вона повідомляє про смерть Модринки та Рябохвостої.\nВивірколапка та Ожинокіготь розповідають Вогнезорові про свою подорож. Вояк вмовляє кота піти на зустріч з іншими провідниками.\nНа зустрічі Ожинокіготь розмовляє з Воронолапом, Вохрошубкою та Бурушубом. Провідники чекають знаку, але він не з'являється.\nПізніше вояк разом з Вивірколапкою, Карохвісткою, Сіросмугом, Шипокігтем та Дощовусом рятує Листолапку та інших від Двоногів. Сіросмуг не встигає втікти від Двоногів, і вони ловлять воєводу.\nОжинокіготь присутній у патрулі, який прямує до Леопардозірки. Громові коти зустрічають самітницю Сашу та гонять її до Річкового кордону, де за неї заступається Шулікокриг. Під час розмови з самітницею, Ожинокіготь дізнається, що Тигрозір був батьком Шулікокрига, і говорить, що тоді Річковий вояк є його братом.\nВояк також рятує Тіньовий Клан від потвор Двоногів. Коли Воронолап вирішує кинутися під одну з потвор, Ожинокіготь збиває з лап новака.\nКлани вирушають у подорож.\nКоли пес нападає на Клани, Ожинокіготь з Шулікокригом атакують пса. Він також допомагає котам безпечно перейти через гори. Ожинокіготь разом з іншими зустрічає Плем'я Стрімкої Води. Вояк також прощається з Бурешубом, коли той вирішує залишитися зі Студнею.\nКоли Клани знаходять нову територію, Ожинокіготь разом з Вивіркострибкою, Воронокрилом, Вохрошубкою та Мрячконіжкою йдуть обстежувати озеро.\nОжинокіготь атакує кицюнь разом із рештою патруля.\nВояк також хвилюється, що для Громового Клану не знайдеться табору.\nВивіркострибка зривається зі скелі та знаходить новий табір для Громового Клану. Після цього Ожинокіготь та решта патруля повертаються до провідників, залишивши Воронокрила обстежувати табір Вітряного Клану.\nОжинокіготь розповідає Кланам про нові території.\nВін з Вивіркострибкою проводжає Громовий Клан до нового табору. Мишошубка та Папоротехмарка просять Ожинокігтя допомогти їм, і вояк кричить, що не може займатися всим одночасно.\nУві сні Ожинокіготь опиняється на старій Громовій території. Там він зустрічає Тигрозора та Шулікокрига. Колишній провідник навчає синів отриманню влади.\nОжинокіготь, Вогнезір та Одновус присутні при смерті Високозорого. Вітряний провідник призначає Одновуса своїм наступником замість Багнокігтя та помирає. Багнокіготь не вірить Вогнезору, коли той розповідає про це. Ожинокіготь стає на сторону Одновуса.\nНа кордоні з Тіньовим Кланом Ожинокіготь зустрічає Горобинокігтя. Тіньовий кіт говорить, що Ожинокіготь знаходиться на його території, але вояк заперечує це. До Горобинокігтя приєднуються інші Тіньові коти, серед яких є Вохрошубка, яка не збирається атакувати брата. Вогнезір приходить до Ожинокігтя та віддає галявину Тіньовим котам. Ожинокіготь вважає, що провідник вчинив неправильно.\nНа першому Зборищі біля конярки Клани зустрічають Димка та Пушинку.\nКоли Листолапка знаходить Місячний Став, Ожинокіготь разом з Піскоштормою та Попелюшкою йде розповісти про це Дрібнохмару та Мільгокрилій.\nПізніше Ожинокіготь дізнається, що Шулікокриг разом Багнокіготь планують напад на Одновуса, щоб захопити владу у Вітряному Клані. Ожинокіготь присутній у битві з поплічниками Багнокігтя.\nНа вояка нападає Багнокіготь та майже вбиває, але його рятує Шулікокриг. Багнокіготь розповідає Ожинокігтю, що Шулікокриг сам прийшов до нього та запропонував допомогу. Також він додає, що коли б він став провідником, то зробив би Шулікокрига воєводою. Річковий кіт запевняє Ожинокігтя, що Багнокіготь бреше. Блискавиця вдаряє в дерево, і його крона падає на Багнокігтя, прибиваючи кота. Одновус пробачає Шулікокрига та інших.\nПісля битви Ожинокіготь свариться з Вивіркострибкою. Кішка запевняє, що Багнокіготь казав правду про Шулікокрига, але вояк так не вважає. Воячка залишає Ожинокігтя та прямує до табору.\nОжинокіготь веде патруль до Вітряного кордону, щоб дізнатися, чи став Одновус провідником.\nПізніше вояк сварить Вивіркострибку та Золошуба за їхню поведінку. Вивіркострибка свариться з Ожинокігтем та тікає до лісу, говорячи, що йде на полювання. Там на неї нападає лис, і Золошуб та Ожинокіготь допомагають воячці відігнати його.\nВивіркострибка пересікає кордон з Тіньовим Кланом, і Ожинокіготь сварить воячку. Золошуб захищає кішку, і два коти сваряться.\nКоли Маргаритка з кошенятами приєднуються до Громового Клану, Ожинокіготь вважає, що вони не повинні тут залишатися.\nВогнезір скликає віче та проводить новацьку церемонію Березка. Ожинокіготь очікує, що він стане його виховником, але Вогнезір призначає Золошуба наставником Березолапа. Вояк виглядає дуже розчарованим через це.\nУві сні Листоплеса бачить, як Тигрозір тренує Ожинокігтя та Шулікокрига.\nПізніше Ожинокіготь очолює патруль, який допомагає Тіньовому Клану провчити кицюнь.\nПід час нападу борсуків Ожинокіготь та Вивіркострибка рятують Маргаритку та її кошенят.\nПісля битви Вивіркострибка та Ожинокіготь миряться.\nЛистоплеса бачить знак, що Ожинокігтя та Вивіркострибку нічого не розлучить.\nКіт підслуховує розмову Вивіркострибки та Золошуба.\nБубко потрапляє у пастку Двоногів, і Ожинокіготь разом з рештою патруля рятує кошеня.\nТіньовий Клан починає захоплювати Громовову території, пояснуючи це тим, що Громовий Клан ослаб після нападу борсуків та втратив медикішку. Ожинокіготь вважає, що це Листоплеса розповіла про напад Дрібнохмару. Але на Зборищі Вохрошубка говорить, що насправді Шулікокриг розповів Тіньовим котам про напад.\nОжинокіготь присутній у битві проти Тіньового Клану.\nВояк спостерігає за Студнею та Бурешубом, які тепер стали Річковими вояками. Студня не помічає, що зайшла на територію Тіньового Клану, коли бігла за білкою. Це полювання бачить Шулікокриг і кричить на вояків. У таборі Шулікокриг звинувачує перед усім Кланом Бурешуба та Студню, яких потім виганяють з Клану. Шулікокриг з усмішкою на них дивиться. Тоді Ожинокіготь пропонує Бурешубові та Студні залишитися у Громовому Клані.\nОжинокіготь розмовляє з Вогнезором про Сіросмуга. Вояк вважає, що треба прийняти те, що Сіросмуг помер та призначити нового воєводу, і Піскошторма підтримує Ожинокігтя.\nПізніше Листоплеса бачить знак, що Ожинокіготь має стати новим воєводою. Вогнезір вислуховує медикішку та призначає Ожинокігтя воєводою. Золошуб кричить, що це Вивіркострибка попросила сестру видумати цей сон. Вивіркострибка захищає Ожинокігтя. Вогнезір додає, що новаком Ожинокігтя стане Бубко.\nУві сні Ожинокіготь зустрічає Тигрозора з Шулікокригом та вихваляється, що став воєводою. Тирозір, Ожинокіготь та Шулікокриг обговорюють план по захопленню інших Кланів. Брати домовляються зустрітися на Громовій території.\nНа зустрічі Ожинокіготь бачить Вогнезора у лисячій пастці. Шулікокриг пропонує братові вбити кота, але він відмовляється та визволяє провідника. Тоді Шулікокриг атакує брата, і Ожинокіготь простромлює горло кота палицею від пастки. Шулікокриг зізнається, що не сам заманив Вогнезора в пастку та помирає. Вогнезір дякує Ожинокігтю.\nОжинокіготь стає парою Вивіркострибки та батьком Левка, Сойка й Падубки. Також Ожинокіготь є виховником Бубколапа.\nШипокіготь та Косариконіг розповідають про мертву лисицю та її лисенят. Вогнезір наказує Ожинокіготь розприділити патрулі, і Левко, Падубка та Сойко запитують батька, чи можуть вони також піти. Ожинокіготь наказує малим охороняти табір.\nКошенята тікають з табору, щоб знайти лисенят, але ті виявляються більшими й атакують Сойка, Падубку й Левка. Сойка, який впав у лощовину, лікує Листоплеса, а з Левком і Падубкою говорять Ожинокіготь, Вивіркострибка та Вогнезір. Воєвода гарчить, що він би відклав їхню новацьку церемонію на наступну повню.\nПізніше Ожинокіготь вислуховує доповідь Хмарохвоста. Вояк розповідає, що Тіньовий та Вітряний Клани часто поновлюють помітки, але кордони ніхто не переходив. Громовий воєвода обіцяє, що поговорить про це з Вогнезором.\nЙого помітно на новацькій церемонії Левка, Падубки та Сойка.\nКоли повертається Сіросмуг, Вогнезір наказує Ожинокігтю знайти кубло для нього та Міллі, але воєвода доповідає, що у вояцькому кублі немає місця для новоприбулих. Тоді Ожинокіготь, Орлякошуб та Хмарохвіст зносять ожину, щоб побудувати тимчасове гніздо для Міллі й Сіросмуга.\nВогнезір не може вирішити, хто тепер буде воєводою. Листоплеса радиться із Зорекланом і предки говорять, що ним має стати кіт, який краще знає Клан. Врешті-решт воєводою залишається Ожинокіготь.\nНа кордоні Громовий патруль зустрічає Тіньових котів і починається битва. Ожинокіготь разом з іншими відтісняє Тіньовий Клан до ожини.\nКоли на Вітряний Клан нападають собаки, Ожинокіготь знаходиться в патрулі, який іде допомагати сусідам відігнати ворогів.\nНа Зборищі воєвода рознімає Бубколапа й Соволапа, які почали бійку.\nТакож Ожинокіготь присутній на денному Зборищі.\nЛеволап, Сойколап та Падуболапка грають у напад Тіньового Клану з Ожинокігтем. Вивіркостибка просить припинити бойове тренування, а потім розмовляє з ними.\nВоєвода йде на Зборище поруч з Вивіркострибкою.\nПід час дощу помітно, як Ожинокіготь зникає у Вогнезоровій печері.\nПоки Вогнезір відсутній, кіт споглядає за порядком у Клані, а потім зустрічає провідника, який повернувся з мисливського патруля. Пізніше, коли тренується Леволап, Ожинокіготь помічає, що той починає кривдити свою сестру, і забирає його на полювання. Там батько пояснює Леволапу, що він має сам добитися довіри Падуболапки, яка у ньому сумнівається.\nНа церемонії назовництва Міллі Ожинокіготь підтримує її рішення не змінювати ім'я. Цим сильно дивується Падуболапка, адже це є порушенням вояцького правильника і він мав би бути проти, але Вивіркострибка зауважує, що воєвода має підтримувати свого провідника.\nКоли патруль Піскошторми доносить про полювання Вітряних котів на білок, Ожинокіготь просить поновити кордони та сповістити про це на наступному Зборищі.\nПід час дороги на Зборище смугань сварить Бубколапа за те, що він впав у воду.\nПомітно, як воєвода розмовляє з Вогнезором та Шипокігтем.\nЗолошуб розповідає Ожинокігтю, що Леволапу треба ще попрацювати над мисливською стійкою. Новака дратує, що батько зовсім не зважає на це. Потім він і Золошуб йдуть на бойове тренування зі своїми новаками. Леволап програє у першій бійці й звинувачує у цьому Золошуба, але Ожинокіготь каже, що вояки ніколи не звинувачують у своїх помилках побратимів і залишає виховника поговорити з Леволапом. Коли вони практикують напад проти борсука, Леволап додає до нього прийом з кігтем, і Ожинокіготь впізнає у цьому стиль битви Тигрозора.\nКоли зникає Падуболапка, воєвода говорить, що коти не мають доказів, що її викрав Вітряний Клан. Також він хоче взяти участь у вечірньому та пошуковому патрулі за новачкою.\nОжинокіготь зустрічає котів, які змагалися із Вітряним Кланом. Він хвалить Леволапа за хороші бойові вміння.\nСмугастий кіт з Порохошубом проводять Листоплесу й Сойколапа до Вітряного Клану. Вони чекають на кордоні по найперший Вітряний патруль, а потім вояки залишаються на межі, щоб не викликати зайвої паніки у Клані.\nОжинокіготь просить укріпити Леволапа загорожу, якщо станеться битва з Вітряним Кланом. Він каже новаку не боятися битви і додає, що Вогнезір не поведе нікого туди без потреби.\nВоєвода присутній у патрулі, який збирався битися із Вітряним Кланом.\nОжинокіготь проводить Бубколапові останній новацький іспит. На вояцькій церемонії воєвода сичить на кремового кота, коли той перебиває Вогнезора.\nОжинокіготь пропонує Падуболапці приєднатися до мисливського патруля. Новачка погоджується і розповідає батькові про жорстоку битву Леволапа й Золошуба на тренуванні, та Ожинокіготь запокоює її. Він каже, що зустрічався із Золошубом в лісі, і той задоволено доповідав воєводі про успіхи Леволапа. Падуболапка заперечує, говорячи, що Ожинокіготь просто не бачив їхньої битві, і що то було дійсно страшно. Смугатий кіт відповідає, що битва – це завжди страшно і продовжує, розповідаючи, як пишається своїми кошенятами. Ожинокіготь називає Падуболапку своєю маленькою мислителькою та покладається на те, що вона буде ухвалювати рішення і стримувати своїх братів.\nПід час полювання Медолапка та Падуболапка помічають незнайомий запах. Ожинокіготь наказує новачкам привести сюди більше вояків.\nКоли Пазур і Ніч розказують про ситуацію в горах, що там поселилися злодюги, які тероризують котів Племені, Ожинокіготь викликається піти їм на допомогу. До нього приєднуються Вивіркострибка, Студня, Бурешуб, Сойколап, Леволап і Падуболапка. Потім, коли Вивіркострибка та Падуболапка пропонують Воронокрилові долучитися до їхньої подорожі, Ожинокіготь разом з Леволапом іде до Тіньового Клану, щоб запросити з собою Вохрошубку. Та погоджується, і на світанку коти вирушають до гір.\nПід час подорожі мандрівники зустрічають Мурка. Ожинокіготь дозволяє котові пройтися з ними до краю лісу, що невдоволює Пазура і Ніч, адже старий самітник буде їх сповільнювати.\nУ горах Скелевидець гарчить новоприбулим, що вони не повинні були сюди приходити, проте дає їм притулок на ніч. Новаки засмучені цим, але Ожинокіготь каже, що вони – гості Племені й не повинні спричиняти незручності, тож погоджується повернутися до Кланів на світанку.\nПроте на світанку рішення Скелевидця змінюється, він приймає допомогу Кланівців. Ожинокіготь збирає патруль, щоб встановити кордони Племені, а Падуболапці та Бризолапові доручає навчати першаків бойових прийомів.\nПізніше Ожинокіготь веде патруль до табору волоцюг, аби повідомити їх про встановлені кордони. Але чужинці ігнорують помітки, тому Ожинокіготь вирішує, що вони мусять їх провчити раз і назавжди. Плем'я обирає битися їм з чужинцями чи тікати геть, і більшість котів голосують за битву.\nПід час битви з волоцюгами Ожинокіготь бореться із Смуганем, їхнім провідником. Плем'я отримує перемогу, і чужинці обіцяють відтепер поважати кордони.\nВогнезір наказує Ожинокігтю взяти з собою Піскошторму, Орлякошуба і Падуболапку, щоб перевірити Вітряні кордони. Ожинокіготь вважаж, що вони з Вітряним Кланом більше не союзники, їх проганяють з Вітряного кордону. Зайцестриб кидається на Ожинокігтя, але той валить його на землю. Золоніжка ще раз попереджає Ожинокігтя, що їм потрібно іти. Кіт думає, що у Вітряного Клану проблеми зі здобиччю.\nВояк приходить до табору разом з Золошубом і Леволапом. Він переймається за досвітній патруль. Вогнезір представляє Солу Ожинокігтя. Коли Сол питає про здобич, Ожинокіготь відповідає, що коти виживають у Гололист, навіть коли здобичі мало.\nКоли Вітряний Клан тікає, Вогнезір питає Ожинокігтя, чому нікого не було на варті, і той відповідає, що патрулі виснажили вояків. Вогнезір наказує Ожинокігтю стати на чати. Патруль прибігає зі звісткою, що Вітряні коти розділилися на три групи та зникли, і Ожинокіготь припускає, що вони хочуть розділити Громових вояків, щоб ослабити. Вогнезір говорить, що Вітряні коти добре знають Громову територію, але Ожинокіготь заперечує, що це неможливо через патрулі. Ожинокіготь очолює другий загін та бере з собою Мишовуса й Ліщинохвосту, після чого відправляється до Тіньового кордону.\nОжинокіготь попереджає про засідку Вітряного Клану та наказує розосередитися, коли на них нападають Вітряні вояки. Він б'ється разом із Хмарохвостом. Воєвода просить Падуболапку покликати на допомогу Чорнозора й Тіньовий Клан, бо Громові коти програють кількісно. Ожинокігтя помітно, коли він б'ється пліч-о-пліч із Мишовусом, а потім біля Вохрошубки.\nКіт дуже переймається через тяжку рану Вивіркострибки.\nЙого помітно, коли він ділить свіжиною разом із Вогнезором, Піскоштормою, Порохошубом, Золошубом і Хмарохвостом. Коли вояки розмірковують чому сонце зникло, то Ожинокіготь припускає, що це було застереження від Зореклану, щоб припинити битву. Леволап хоче помститися Вітряному і Річковому Кланам, але Ожинокіготь стверджує, що вони пролили достатньо крові.\nОжинокіготь згадується як новак, а потім і воєвода Громового Клану після Сіросмуга.\nТакож він присутній в розповіді Вивіркострибки про новий Громовий табір.\nОжинокіготь розповідає про пророцтво, яке йому розповіла Синьозірка.\nУ розповіді про пророцтва Зоряного Клану Листоплеса розповідає про те, як Ожинокіготь убив свого зведеного брата — Шулікокрига і здійснив пророцтво Зореклану.\nОжинокіготь був названий в честь реального кота Черіт, якого звали Брембл (Brambleclaw).\nСуфікс "сlaw" був доданий на честь батька Ожинокігтя (Tigerclaw).\nВ ньому тече кров Небесного Клану.\nКейт сказала, що ніколи не пробачить Ожинокігтя, який забрав пост воєводи у Сіросмуга.\nЯкби Кейт могла обрати пару в Клані, вона обрала б Ожинокігтя.\nОжинокіготь: «Бути сином Тигрозора означало, що я мушу щоразу наново завойовувати довіру кожного кота в Громовому Клані. Тож я знаю, як це дратує, коли тобі потрібно доводити те, що не потребує доведення.»\nОжинокіготь Леволапу, «Темна ріка», с. 78\nОжинокіготь: «Проблема у тому, що всі у Тигрозорі бачили тільки зло. Вони забули про те, яким хоробрим і розумним вояком він був. Я не забув, що Тигрозір зрадив Клан. Але в нас усіх є сильні й слабкі сторони. Мабуть, сумно, коли тебе пам'ятають лише за твої недоліки. Сподіваюся, мене запам'ятають за мої сильні сторони.»\nОжинокіготь Леволапу, «Темна ріка», с. 78-79\nОжинокіготь: «Я колись боявся побачити своїх побратимів пораненими. Але захист Клану — частина вояцького правильника. Те, для чого ми всі тренуємося. Я знаю, що це важко, але в очах Зореклану ми робимо правильно. Леволапе, в тебе є задатки величного вояка, і я тобою пишаюся. Просто пам'ятай, чого тебе вчили, і будь уважний.»\nОжинокіготь Леволапу перед битвою, «Темна ріка», с. 293\nČeština English Español Suomi Français 한국어 Nederlands Polski Русский


Скачати 73,89 Kb.\nРозмір 73,89 Kb.\nНа районний тур\nВчитель Мисліва Галина Анатоліївна\nВиховання – це складний і багатогранний процес формування особистості, створення оптимальних умов для її фізичного, психічного, соціального та інтелектуального розвитку.\nОсновна мета виховання – всебічний гармонійний розвиток особистості. Це зумовлено сутністю людини, як найдосконалішого витвору природи і суспільства.\nУ сьогоденні, на мій погляд, необхідно дійти до кожного учня, створити кожному умови для розвитку індивідуальних здібностей, сформувати в дитини потребу до самовираження. Кожна дитина в майбутньому хоче бути значною, здоровою, соціально самостверджуватися, тому основним виховним завданням – вважаю реалізацію особистісно-орієнтованого підходу до навчання. Я твердо вірю в силу виховання, яка складається з дуже простих компонентів: доброти, уваги, любові до дітей, слова вчителя, сили особистого прикладу, справедливості, основи довіри, здатності зацікавити дитину.\nЩе Я. А. Коменський говорив: «Діти допитливі, з гострим розумом при правильному вихованні стають великими людьми.».Тому, я вважаю, що чим багатша на знання людина, тим гостріше ставиться питання про рівень розвитку її загальнолюдських цінностей.\nВчитель – учень – єдина духовна спільнота, а життєвий шлях дитини – шлях радості. Головне в моїй роботі – виховати в учневі любов до самого себе, виховання учня , як особистості.\nПеред собою, як перед класним керівником, я ставлю завдання навчитися мистецтву виховної роботи з дітьми, досконало оволодіти навиками, технологіями виховного процесу.\nСпираючись на досягнення сучасної педагогічної науки, використовуючи методи народної педагогіки, я шукаю нових підходів у вихованні, які б відповідали потребам у розвитку компетентної особистості, були б спрямовані на прищеплення моральних цінностей. Всю систему навчально-виховної роботи в класі спрямовую на вивчення потенціалу особистості учня, створення сприятливих умов для розвитку кожної дитини. Розуміючи сучасні вимоги виховання, як класний керівник, прагну організувати виховний процес, що формував би повноцінну цілісну особистість, індивідуальність, національну гідність, совість і честь кожного мого вихованця.\nНадзвичайно несприятливе екологічне становище в Україні, слабкий фізичний розвиток та стан здоров’я переважної більшості школярів на перший план переді мною, як класним керівником, висуває завдання створення необхідних умов для фізичного розвитку дітей, збереження їх здоров’я.\nТому впродовж п’яти років я працюю над проблемою: «Виховання у дітей навиків здорового способу життя, відповідального ставлення до збереження і зміцнення власного здоров’я шляхом формування свідомої самодисципліни та впровадження елементів інноваційної виховної технології»\nЯ не можу бути байдужою людиною, оскільки спілкуюся не з предметами, а із справжнім дивом – дітьми. І це диво потрібно виплекати теплотою свого серця, багатством душі. Тому я працюю під девізом: « Я – це клас, в якому тридцять літер «Я».\nМета моєї роботи полягає у розвитку індивідуальності кожної дитини та у формуванні в учнів зацікавленості до збереження, зміцнення власного здоров’я. Головне завдання вбачаю в тому, щоб достукатися до найпотаємніших куточків дитячої душі, допомогти кожній дитині осягнути значимість власного здоров’я .\nУ своїй діяльності твердо дотримуюсь заповіді класного керівника:\nНе виховувати у поганому настрої.\nВизначити, чого хочеш для дитини, дізнатися, що вона думає з цього приводу.\nНадати дитині самостійності.\nНе підказувати готового рішення, а показати можливі шляхи до нього.\nНе пропустити перший успіх дитини.\nРобити своєчасні зауваження.\nОцінювати вчинок, а не особу.\nОсновними напрямками моєї виховної є:\n-формування здорового способу життя\n-розвиток лідерських якостей дитини,творчого розвитку особистості\nВ своїй роботі я можу виділити такі етапи виховної системи класу:\n-проектування (це становлення колективу класу та правил життя в колективі)\n-становлення(кожен займає своє місце)\n-розвитку та функціонування (затвердження напрямків роботи з колективом, розвиток найкращих якостей учнів )\nЦілі і задачі моєї виховної системи :\n- Вивчити індивідуальні особливості учнів ,їх інтереси та потреби.\n-Виховувати європейські цінності ,культури поведінки, бережливого ставлення до власного здоров’я.\n- Формувати активне ставлення до суспільного життя.\n- Формувати позитивні риси характеру: відповідальність, чесність, старанність, співпереживання, толерантність.\n-Розвивати лідерські якості дитини.\nПрацюючи класним керівником, все глибше переконуюсь в тому, що розуміючи порухи дітей і сердечні переживання дитини, її почуття, прагнення, і входячи в життя вихованців як своя близька людина, справжній педагог зуміє зайнятися глибинним вихованням дитини, коли сама дитина стає його соратником у цьому процесі.\nЗбереження здоров’я дітей, формування у них свідомого вибору, здорового способу життя є моїм першочерговим завданням. Для розв’язання якого необхідна розробка і послідовне запровадження принципово нових підходів до змісту і структурування виховної роботи. Обов’язковим компонентом нової системи національної освіти мають бути знання про формування, збереження і зміцнення здоров’я, гігієни виховання учнів,формування культури здоров’я особистості.\nЯ пояснюю дітям, що слід дослухатися не лише до себе, а й до людей, які поряд,щоб зберегти здоров’я своє і інших. Розповідаю дітям, що вони мають права та обов’язки перед усіма, й перед самим собою. Ознайомити дітей з тим, що для збереження здоров’я, вони мають навчитися опановувати себе, берегти себе та співчувати іншим. Діти повинні зрозуміти, що успіхи нашої держави України, залежить і від їх досягнень, а також і від їх здоров’я.\nЗдоровий спосіб життя учнів – це сукупність ціннісних орієнтацій та виховання звичок, режиму і темпу життя, спрямованих на збереження, зміцнення, формування, відтворення здоров’я в процесі навчання, виховання і спілкування, праці і відпочинку на передачу його майбутньому.\nСпілкуючись з дітьми, я намагаюсь пояснити, що їх здоров’я найбільше залежить від того, як вони піклуються про нього, бережуть і зміцнюють. Що на здоров’я впливають їх звички і поведінка, щоденна наполеглива праця над собою, тобто їх спосіб життя, адже життя та здоров’я кожної людини залежить від неї самої.\nУ своїй роботі я часто застосовую анонімне анкетування із такими запитаннями:\n• Чи палите Ви?\n• Чи пробували Ви палити?\n• Чи вживаєте Ви алкогольні напої?\n• Чи куштували Ви алкогольні напої?\n• Яка причина Вашого куріння й уживання алкогольних напоїв?\nвідчуття новизни, інтерес;\nбажання видаватися дорослим, самостійним.\n• Чи вважаєте Ви, що куріння й алкоголь шкодять вашому здоров’ю?\n• Як ви ставитеся до курців?\n- з повагою;\n- це їхня особиста справа;\n- мене це не стосується;\n- травлять себе й інших.\n• Чи вважаєте Ви, що куріння є джерелом забруднення навколишнього середовища?\n• Чи вважаєте Ви, що надмірне вживання алкоголю сприяє деградації особистості?\nТакож після проведення здоров’я зберігаючого виховного заходу я проводжу опитування:\n1. Сьогодні я дізнався...\n7. Я відчув, що...\n8. Я набув...\n9. Я навчився...\n10. У мене вийшло...\n11. Я зміг...\n12. Я спробую...\n13. Мене здивувало...\n14. Заняття дало...\n15. Мені захотілося...\nВ п’ятому класі я із учнями свого класу встановили та записали правила здорового способу життя, постійно їх поновлюючи…\nПрагніть рухатися якомога більше. Рух — це життя!\nЧастіше ходіть пішки: ходьба активізує кровообіг.\nКілька разів за день потягуйтеся всім тілом, напружуючи м’язи спини і ніг. А якщо у вас немає часу, то здійснюйте пішохідні прогулянки.\n2. Для хорошого фізичного стану необхідне правильне, глибоке і спокійне дихання. Старайтеся частіше провітрювати приміщення, в якому перебуваєте.\nБажано залишати кватирку відкритою на всю ніч: свіже повітря потрібне не лише вашим легеням, а й вашій шкірі.\n3. Приділяйте більше уваги поставі. Втома часто буває наслідком неправильної постави. Сутула спина призводить до того, що легені виявляються затиснутими, скорочується об’єм повітря під час вдиху. Від нестачі кисню м’язи втомлюються набагато швидше.\nЗвичка низько нахиляти голову до столу під час роботи створюєдодаткове навантаження на м’язи спини і призводить до того, що болить голова.\n4. Боремося з втомою! Сядьте зручніше на стілець, відкиньтеся назад, закрийте очі і розслабте тіло. Посидьте так кілька хвилин. Це допоможе відновити сили.\nЯкщо ви повернулися втомленими додому, відновити сили допоможе такий засіб: ляжте на килимок на підлозі або на твердий диван, закрийте очі і розслабте м’язи. Постарайтеся ні про що не думати і зосередити увагу на м’язах тіла. Уявіть, що вони отримали повний відпочинок. Через п’ять-шість хвилин можете встати.\n5. Нормальний сон для людини 7—8 годин. Якщо ви спите менше, виникає хронічна втома, яка призводить до зниження настрою і працездатності.\n6. Неправильне харчування також може призвести до перевтоми. Прагнучи схуднути, багато хто піддає організм хронічному голодуванню. А він мстить стомленням. Така «дієта» неприпустима. Організм повинен отримувати всі необхідні елементи. Тому, вибираючи дієту, порадьтеся з лікарем або ставтеся до цього питання розумно. Наприклад, обмежте кількість солодкого і борошняного у вашому щоденному раціоні. І пийте більше чистої води (не менше літра на день). Вживайте більше їжі, що містить клітковину та цілі зерна, і вживайте менше їжі, що містить цукор і приготована з пшеничного борошна. Не забувайте про овочі і фрукти. Готуйте їжу на рослинній олії, вживайте менше тваринних жирів.\n7. Поганий настрій підсилює втома. А втома буває причиною поганого настрою. Виходить замкнуте коло. Щоб не впадати в такий стан, частіше слухайте улюблену веселу музику — це кращі ліки від поганого настрою.\n8. Дотримуйтеся режиму дня. Лягайте і вставайте в один і той самий час. Це найпростіша порада бути красивим і здоровим.\n9. Будьте психічно врівноважені. Не нервуйте, адже нервові клітини не відновлюються. Хоча, кажуть, відновлюються, але дуже-дуже повільно. Отже, знаходьте скрізь позитивні моменти.\n10. Загартовуйте свій організм. Найкраще допомагає контрастний душ — тепла і прохолодна вода. Це не лише корисно, а й допомагає прокинутися.\n11.І, звичайно, не паліть, не зловживайте алкоголем та іншими шкідливими звичками. Адже це основні чинники, які погіршують здоров’я.\nСтворили пам’ятку про небезпеку,пов’язану з тютюнокурінням, уживанням алкоголю і наркотиків\nТютюн, алкоголь, наркотики відбирають:\n• нормальні взаємини з рідними, близькими і друзями;\n• інтерес до улюблених занять;\nХай ваш внутрішній голос скаже: «Я не сприймаю запаху алкоголю і диму нікотину. Мені неприємні люди, які вживають алкоголь і палять. Ніхто не змусить мене прийняти хоч краплину наркотичної отрути. Я твердий у своєму рішенні! Я люблю життя!».\nУ своїй роботі я намагаюся не відмовлятися від напрацьованих позитивних дієвих традицій, форм та методів роботи, але намагаюся наповнити їх новим змістом. Для цього в роботі з класом використовую розвиваючі та пізнавальні ігри. Ситуаційні задачі, конкурсні змагання, тренінгові вправи, дискусії, подорожі…Найефективнішими формами роботи я вважаю:\nІндивідуальні та групові бесіди.\nСпільні загальношкільні заходи.\nДіяльність органів учнівського самоврядування – гуртки та клуби за інтересами.\nКолективну творчу справу ( проекти).\nПоряд із традиційними методами та формами я намагаюся широко використовувати інноваційні, які активізують енергію учнів та направляють їх в потрібне русло. Інноваційні методи роботи створюють умови для розвитку і саморозвитку особистості учнів. Тому постає потреба широкого впровадження інновацій у виховний процес. Поряд з поняттям інновацій у вихованні вживається термін «інноваційні виховні технології», спрямовані на розвиток духовних здібностей учнів і вирішальних для розвитку цілісної системи людини. Що до комп’ютерних технологій, то в своїй роботі я найчастіше використовую: мультимедійні презентації, відео, кліпи, програми-тести.\nВважаю, що ще з молодшого віку дуже важливо закласти своєрідний фундамент рухомості дитини. Адже рух - це життя, а життя - це здоров’я, тому в своїй роботі з учнями планую багато пішохідних походів та екскурсій. Разом з класом ми вже двічі побували у Кам’янець-Подільську, Яремчі, Хотині, Скалі-Подільські, Тернополі, Львові. Співпрацюючи з дітьми, ми обговорили теми класних годин, які б вони обрали, в основному вони стосуються гігієни, догляду за собою та наслідки раннього статевого життя. За бажанням і з допомогою дітей було проведено диспут «той, хто палить, пускає ворога в свої уста, який викрадає його мозок», а також полемічний диспут «коли постарієш, звички стають тиранами», було проведено виховну годину «Чисте тіло і душа», «У здоровому тілі здоровий дух», годину спілкування «Спілкування дівчат і хлопців на засадах дружби» (відмова від небезпечних пропозицій), майстер-класи з надання першої медичної допомоги.\nУ роботі використовую елементи методики І.Іванова – КТС – (колективна творча справа) – спільний пошук кращих рішень складних завдань. Таким чином, намагаючись заохочувати дітей до прийняття участі у шкільних і класних заходах, розкривати і розвивати бажання завжди робити все цікавим, неординарним. Зокрема, що семестру оприлюднюємо рейтинг успішності учнів, порівнюємо із минулими рейтингами, складаємо рейтинг шкільних предметів, завдяки якому учні спільно з’ясовують причини виникнення труднощів, враховують поради вчителів-предметників. Також з року в рік разом з учнями продовжуємо працювати над проектом «Мальовнича Україна».\nНіколи не варто забувати, що кожне покоління сучасних дітей відрізняється від попереднього. Саме тому мені постійно необхідно збільшувати свою базу знань, що стосуються виховної роботи. Багато методик, які використовувалися два десятиліття тому, для сучасної молоді є абсолютно непридатними. Діти та підлітки живуть в скоєному іншому світі, відмінному від того, в якому виросли педагоги старшого покоління. Тому ніколи не можна про це забувати, а також вчитися експериментувати і пробувати різні новаторські технології.\nЯ, як класний керівник, можу значно вплинути на виховання дітей. Але, все ж, не варто випускати з уваги те, що в школі дитина проводить лише частина часу. Багато в чому на нього впливає соціум, в якому він звертається після занять. Тому ніколи не варто покладати на викладачів всю відповідальність за виховання дітей. Учитель може лише направити, допомогти, поговорити і спробувати переконати. Але якщо на дитину не буде правильного впливу в родині і за стінами шкільного закладу, навряд чи викладачеві вдасться значно поліпшити його виховання, адже сім’я є першjчерговою основною базою виховання.\nПеред плануванням своєї роботи заздалегідь думаю про коефіцієнт виховної дії, години спілкування, тобто важливе значення має не тільки зміст і обсяг інформації, але й враження, яке воно справлятиме на учнів.\nСучасні методи виховання потребують від мене постійного підвищення майстерності. Тому беру активну участь у роботі семінарів, тренінгів. Працюючи класним керівником, намагаюся використовувати всі можливості виховного процесу для створення комфортних умов, що сприятимуть збереженню здоров’я моїх вихованців.\nКеруючись в своїй роботі Конституцією України, законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», «Про охорону дитинства», « Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді», Конвенцією ООН «Про права дитини», Національною програмою «Основні орієнтири виховання учнів 1 – 12 класів Загальноосвітніх навчальних заходів України», Національною доктриною розвитку освіти України у XXI столітті та новими концептуальними підходами до виховання дітей, підлітків і молоді у національній системі освіти, спрямовуючи діяльність на створення у класному колективі сприятливого середовища для формування особистості дитини, пошук найбільш ефективних прийомів і методів здійснення виховного впливу на кожного вихованця, адже взаємодія з дітьми – це справа душі і серця, яка крок за кроком веде до загального успіху.\nШкола повинна особливу увагу приділити подоланню «гидких наслідків більшовицького режиму: атеїзму, звички терпіти національне приниження, зневажливе ставлення до власної культури та мови, а також лихослів’я, злодійства, алкоголізму, хабарництва, апатії та байдужості, взаємної підозрілості, некерованості сексуальних потягів. Мусимо тут наступати передусім на моральному фронті — власним прикладом, чистотою помислів і чесністю вчинків. Перший союзник учителя у цій галузі — це сім’я» (І. Іванов). Тому свою роботу з класним колективом завжди розпочинаю з вивчення сім’ї та індивідуальних особливостей учнів.\n«Оцінюй людину за її вчинки»;\n«На дерево дивись, як родить, а на людину — як робить»;\n«Говорить вздовж, а живе впоперек».\n«Не лінись рано вставати та замолоду більше знати»;\n«Поки не впріти, доти не вміти»;\n«Людей питай, а свій розум май»;\nМожу сказати ,що в процесі моєї роботи створився певний стиль відносин з дітьми :\n-не забороняти, а направляти;\n-не управляти, а співуправляти;\n-не змушувати, а переконувати;\n-не командувати, а організовувати;\n-не обмежувати, а надавати свободу вибору.\nВиховна діяльність класного керівника є важливою і відповідальною, тому намагаючись проводити, виховні години в атмосфері добра, взаємодопомоги, взаємоповаги ,доброзичливості.\nУ роботі з вихованцями застосовую активні та інтерактивні методи виховання, технологію педагогічної підтримки та партнерства.\nВиховна система класу і школи нероздільні і взаємодоповнюються , тому вони мають три спільні компоненти в своїй основі:\n-організація роботи учнівського самоврядування;\n-вибір та реалізація колективних творчих справ ;\n-родинно – педагогічна підтримка.\nУся моя робота направлена на те, щоб допомогти дітям усвідомити, що здоров’я – це прекрасний дарунок, першооснова щастя людини, тому потрібно його берегти і зміцнювати.


Головна/Технології/Устілка-генератор зарядить смартфон далеко від міста\nСмартфон – незамінний помічник сучасного мандрівника. У поїздках він дозволяє бути завжди на зв’язку, забезпечує орієнтування на місцевості, допомагаючи не загубитися в незнайомих містах і країнах. Але акумулятори “розумного” телефону не нескінченні, заряд рано чи пізно закінчується. І не завжди є поблизу джерело для його підживлення. Можливо, цю проблему вдасться вирішити, пройшовши пару кілометрів?\nХанна Александер, автор стартапу SolePower, запропонувала розробити устілки, які вироблятимуть з кінетичної енергії електрику. У 2013 році на Kickstarter вже пройшла кампанія, яка зібрала кошти на виробництво таких устілок-генераторів. Автор ідеї стверджує: години активної ходьби з устілкою-генератором у взутті достатньо, щоб виробити енергію для двох з половиною годин розмови по мобільному телефону. Головна відмінність EnSole від інших портативних генераторів – її незалежність від погодних умов, наявності сонця і опадів.\nВсередину EnSole поміщається механізм, він приходить в дію, коли нога тисне на устілку. Рух ноги викликає обертання маленького ротора, а той приводить в дію мініатюрний генератор. Від генератора заряджається зовнішній акумулятор, закріплений на підйомі ноги. Його і можна використовувати для живлення мобільних пристроїв. Щоб повністю зарядити батарею iPhone, потрібно пройти від 4 до 8 кілометрів. У кожної устілки є робочий ресурс, близько 100 мільйонів кроків.\n[ads2] Ханна Александер була інтерном в серйозних організаціях: NASA, SpaceX та Лабораторії планетарної робототехніки. Її кваліфікація не викликає сумнівів.\nЧитайте також: Матеріал, який перетворює одяг в зарядний пристрій\nУ випробуваннях устілки беруть участь американські військові. Портативні генератори можуть вирішити проблеми, пов’язані з необхідністю брати в походи кілька кілограмів акумуляторів для військової електроніки, а ходити пішки солдатам доводиться багато.\nВідвантаження першої партії устілок інвесторам з Kickstarter запланована на грудень. Можливо, скоро портативні генератори стануть доступні всім бажаючим.


Пробачаємо і просимо вибачення - ZAXID.NET\nБлоги — Олександр Ганущин , 26 лютого 2017\nУ неділю, 26 лютого, разом із представниками української влади, громадою Львівщини та гостями із Республіки Польща взяв участь у скорботних заходах у Гуті Пєняцькій, що на Бродівщині. Вашій увазі, шановні читачі, кілька тез мого виступу там.\nСпільно ми вшанували тих, хто став жертвами Другої світової війни, яка не полишила у спокої жодну сім'ю на європейському континенті. Два тоталітарні режими не цуралися нічого і втрати серед мирних громадян на шляху двох великих армій часто не вирізнялися від військових. Біль тих часів ятрить серця полеглих сімей з різних сторін і досі, а взаємні звинувачення, підсилені пропагандистськими кліше, - дуже часто не дають можливості реалізувати єдину правильну формулу «пробачаємо і просимо вибачення».\n26 лютого 2017 р. Вшанування пам'яті загиблих під час Другої світової війни поляків\nСічень 2017. Гута Пеняцька. Знищений вандалами пам’ятник загиблих поляків.\nРозраховуємо на Вашу мудрість, шановні поляки!\nЛютий 2017. Гута Пеняцька. Українська громада відновила знищений меморіал.


Минулої ночі у Франківську поранили 17-річного юнака | Курс\nМинулої ночі у Франківську поранили 17-річного юнака\nСуспільство 13:24, 13.08, 2017\nСтрілець утік на "Mitsubishi Lancer".\nСьогодні, 13 серпня, в Івано-Франківську на вулиці Коновальця (неподалік цілодобового магазину "Арес" та Івано-Франківського державного коледжу технології та бізнесу) трапився конфлікт між двома групами молодиків. Сварка переросла у бійку, а та – в стрілянину. Поранення отримав 17-річний мешканець селища Татарів, що на Яремчанщині.\nЯк з’ясував ГК, мешканці чули постріли о 6 ранку. Коли приїхала швидка допомога, вона відвезла потерпілого в Івано-Франківську міську клінічну лікарню №1 (на вул. Матейка), проте там його не прийняли, оскільки він неповнолітній.\nВідтак потерпілого доставили в Обласну дитячу клінічну лікарню.\nПроте поранений від госпіталізації відмовився, і батько забрав його додому.\nВ магазині "Арес" поліція виявила предмет, схожий на пістолет, а на вулиці – гільзу. У магазині зараз проходить "ревізія".\nЗа словами свідків, стрілець втік на авто "Mitsubishi Lancer". З ним ще було кілька хлопців та дівчина віком 16-18 років.\nНа жаль, після перевірки з’ясувалося, що автомобіля з таким номерним знаком, як повідомили свідки, не існує. Ймовірно, свідок помилився. Зараз автомобіль розшукують.\nУ поліції інцидент прокоментували лаконічно: ведуться слідчі дії і розголос інформації може нашкодити.\n"Вирішується питання щодо порушення кримінальної справи за статею 296 ККУ "Хуліганство". Потерпілого вже відпустили додому", – розповіла Мирослава Белдик, речниця ГУ НП в Івано-Франківській області.


Хаг Ханука самеах - переклад з івриту побажання - Ханука 2020\nХаг Ханука самеах: як перекладається з івриту побажання\nІноді привітання з Ханукою звучить як "Хаг урим самеах!", що в перекладі означає "Веселого свята вогнів!".\nПобажання радості в Хануку мають особливе значення, оскільки це свято є символом сили духу і перемоги добра над злом. Воно присвячене подіям 2-го століття, коли юдеї перемогли у повстанні проти сирійського царя Антіоха IV Єпіфана, який захопив Єрусалимський храм.\nПерший день Хануки відзначається 25 кислева за єврейським календарем. 2020 року свято припадає на 10-18 грудня. Головна його традиція – запалювання свічок у ханукії (спеціальному свічнику) на кінець дня протягом кожного з восьми днів святкування.


1.Дайте дитині позитивну перспективу: розкажіть, що в дитячому садочку багато іграшок, діток, і їй там буде добре, цікаво, весело.\n2.Підпорядкуйте домашній режим режиму роботи дитячого садка, особливо додержуйте часу вкладання спати і період харчування.\n3.Навчіть дитину елементарних навичок самообслуговування.\n4. Подбайте про психічне і фізичне здоров’я дитини.\n5. Повідомте вихователів про звички та вподобання вашого малюка, про особливості здоров’я і поведінки.\n6. Потурбуйтеся про нервову систему вашої дитини. В перші дні перебування не залишайте її на цілий день у дитячому садку.\n7. Тримайте тісний зв’язок з персоналом групи, і будете певні, що працівники зуміли прийняти і зрозуміти вашу дитину, і по-материнськи дбають про неї.\nЗверніть увагу на домашній режим харчування та сну ,наближайте його до того режиму, що буде у дитячому садку.\nУчіть дитину гратися.\nПсихологи виявили чітку закономірність між розвитком предметної діяльності дитини та її звиканням до дитячого садка. Найлегше адаптуються малюки, які вміють довго, різноманітно й зосереджено діяти з іграшками. Уперше потрапивши до дитячого садка, вони швидко відгукуються на пропозицію погратися, з інтересом досліджують нові іграшки. Дитина, яка вміє гратися, легко йде на контакт із будь-яким дорослим.\nЧітко дайте дитині зрозуміти, що хоч би які істерики вона влаштовувала, їй все одно доведеться йди до дитячого садка.\nДитина не може сама розвивати свою унікальність. Їй потрібні постійне заохочення.\nДля проведення цієї роботи використовується програма «когнітивний розвиток діттини.


25.10.2020 20:00 Джерело: ITV\n23 жовтня, у селі Купель сталася ДТП. Під час автопригоди травмувався неповнолітній мотоцикліст, а велосипедист загинув на місці події.\nПро це повідомляє ГУ НП у Рівненській області.\n17-річний місцевий житель, керуючи мотоциклом допустив зіткнення із 74-річним односельцем. За попередньою інформацією, останній знаходився на проїзній частині із велосипедом у руках. Як повідомляють у пресслужбі ГУ НП Рівненщини, велосипедист загинув на місці.\nНеповнолітнього керманича ушпиталили до лікарні із струсом головного мозку. Також відібрали зразки крові для визначення стану сп’яніння.\nПоліцейські наразі встановлюють, чи мав 17-річний хлопець право керувати транспортним засобом. Мотоцикл правоохоронці вилучили.\nМолодику може загрожувати позбавлення волі до восьми років.\nДжерело: ITV Теги: #рівне, #новини рівного, #новини рівненщини, #рівненські новини, #ДТП, #автопригода


Подорожi Україною в два клiки - ИНФОРМАЦИОННО - РАЗВЛЕКАТЕЛЬНЫЙ ЖУРНАЛ\n24.12.2021\t0\tАвтор News\nПодорожі Україною можуть бути хвилюючими та затишними. Коли ми вирушаємо у відпустку, комфорт у дорозі є одним із найважливіших пунктів у плані вдалого відпочинку. Укрзалізниця сьогодні надає комплекс послуг, які у багато разів полегшать довгу дорогу та дадуть можливість відпочити в цей час. Наприклад, купити жд квиток укрзалізниця тепер можна прямо на сайті. Забудьте про нескінченні черги до каси. Придбати квиток можна в два кліки за допомогою відео інструкції прямо на офіційному сайті.\nТут же, зручно дізнатися про всі нововведення та правила для подорожей у зв’язку з пандемією, а також інструкції перевезення багажу, перевезення тварин, дітей, дізнатися список необхідних документів і навіть поставити питання віртуальному помічнику, який відповість на сайті у спеціальному вікні вже за кілька секунд.\nКоли вся карта України прямо у твоєму смартфоні! Обирай будь-який напрямок та замовляй квиток на сайті. Не потрібно нічого роздруковувати чи забирати білет. За допомогою телефону та паспорта ти, з легкістю, потрапиш у потрібний поїзд.\nПутешествия – это просто!


Львівської єпархії УПЦ\nКАКО ВОСПОЕМ ПЕСНЬ ГОСПОДНЮ?\n«Найцікавіше, що до давнього співу тягнеться\nнасамперед молодь, - не літні люди, вже вибачте,\n- тому що в храмі молодь хоче бачити інший світ.\nВони ситі естрадою, роком, джазом, і коли в храм приходять,\nдуша хоче іншої їжі, а їй знову дають те ж саме!»\n(А. Гринденко – регент хору Московської\nПатріархії "Древнерусский распев")\nЯкось одного осіннього вечора один з моїх нових православних знайомих запросив послухати репетицію хору, в якому він співає. Спокусити мене на таку пісенну розвідку він спромігся лишень завдяки твердженням, що цей хор (як точніше виявилось згодом – ансамбль під назвою «Канонъ»), має доволі специфічний репертуар. Мова йшла про відтворення ансамблем старовинних пісенних традицій церковного співу, які я до цього чув лише у записах добре відомого багатьом російського хору монастиря Валаам, або українського ансамблю «Стретенье» Ігоря Сахно. Але живе звучання, яке я сподівався почути на відміну від цифрового запису, заінтригувало мене більше.\nЙдучи до музичної школи-інтернату імені С. Крушельницької, де ансамбль орендував приміщення, я перейнявся проникненням у творчий простір колективу. Думалось: хористи, мабуть, люди старшого віку, консервативні і відповідно до формату творчості більш закриті. Тому важко було уявити, як вони поставляться до моєї несподіваної і трішки дерзновенної думки зробити статейний матеріал з приводу всього цього.\nПавло, власне мій знайомий і учасник колективу, зустрів мене і повів від входу до хор-класу інтернату. Увійшовши, я вибачився за своє запізнення і разом з тим здивувався присутності людей суто мого віку. Розташувався неподалік за партою і приготувався слухати.\nРепетиція, яку мені люб'язно дозволили вислухати збоку, виглядала екстраординарно: пять хлопців і одна дівчина-регент. Анна, керівник колективу, вирізнялася сильним і приємним голосом, що не губився серед басів і тенорів інших хористів, а легко звучав у поєднанні з ними. Декілька речей, які прозвучали, мені дуже сподобались: візантійські і болгарські піснеспіви, які хор готував на запис для власного новостворюваного інтернет-сайту. Записувати збирались в Трускавці і в Стояневі, де храми мають найкращу в єпархії акустику.\nВодночас, раз по раз, чуючи жарти, подекуди стримувані, а деколи і підтримувані регентом, я змінив моє враження про колектив. Він вже не здавався мені суворо-аскетичним і консервативним: переді мною були живі молоді люди, які тим не менш прагнули привнести в своє життя монастирський дух через старовинний спів. Чомусь одразу згадалося суворе твердження, популярне особливо серед регентів партесних хорів: «Чтобы петь по-знаменному, нужно жить по-знаменному». Проте, це зазвучало на фоні іншого, не менш відомого: «От юности моея многи борют мя страсти». Я знав про це і раніше – і з власного досвіду, і завдяки спілкуванню з багатьма вірними церкви. А тепер іще раз переконався у тому, що партесний спів часто не додає наснаги у боротьбі з пристрасними поривами душі, а навпаки – підсилює їх екзальтованими «козлогласіем». А ще я, знаючи про засилля останнього у церковному репертуарі більшості храмів РПЦ, сумно подумав про невтішне – середньовічний церковний спів тисячолітньої традиції став усього-навсього субкультурним, квартирним, напівлегальним проявом церковної творчості. І цікавим було те, що йти проти більш сучасної і пануючої партесної течії викликалась саме молодь. Ансамбль «Канонъ» був в їх числі.\nОднак, як відомо, молодь завжди протестує, є мінливою у своїх уподобаннях. До того ж, для справжнього духовного життя юнацький максималізм і прагнення виділитися на фоні інших не завжди бувають корисними. Власне, сама назва «Канонъ» є доволі претензійною і ставить багато запитань щодо ідеології творчого колективу і світогляду кожного учасника зокрема. Щоб хоч якось відчути, яким саме духом живиться досить молодий і разом з тим музично консервативний колектив, вирішив поспілкуватися з членами ансамблю безпосередньо, що і відбулось після репетиції.\nАню, слідкуючи за тобою, бачу, що тобі як регенту потрібно уважно керувати колетивом і разом з тим бути першою серед рівних друзів. Наскільки ви добре знайомі, і що вас усіх (і зокрема тебе) привело до втілення такого співочого проекту як «Канонъ»?\nАнна (сопрано і регент хору, студентка консерваторії): Наше знайомство з „Каноном” відбулося на початку березня 2010 року. Безумовно, тут хочеться висловити щиру подяку о. Тарасію (Андрусевичу). Адже саме завдяки йому нам вдалося зустрітися вперше. Отця Тарасія я знаю здавна, ще з того часу, коли жила і навчалася в Ужгороді. Це людина надзвичайно доброї душі, багатогранна і цікава особистість. Саме він зателефонував мені в березні, сказавши, що вокальний ансамбль „Канонъ” шукає регента. Я в той час навчалася на ІІІ курсі диригентського і вокального факультетів Львівської національної музичної академії імені М. В. Лисенка. Ясна річ, що я відразу зацікавилася такою пропозицією. Не відкладаючи справи надовго, ми зустрілися із старостою нашого колективу – Віктором. Як зараз пам'ятаю, тоді стояв чудовий сонячний морозний день, ніби зимою... Ми обговорили з ним найосновніші питання відносно нашої майбутньої роботи, і незабаром після того відбулася перша спільна репетиція.\nПовинна зізнатися, що спочатку мені було не зовсім легко. Адже до цього, навчаючись в музичній академії, я як диригент мала справу насамперед з багатоголосною хоровою і симфонічною музикою. Саме тому музичний напрямок, обраний „Каноном”, був для мене новим і мало дослідженим. Бракувало орієнтації в специфічній нотній літературі, досвіду в диригуванні творів без розміру і так далі. Єдине, що допомогло мені в цій непростій ситуації – справжнє захоплення старовинною музикою і бажання допомогти людям, які розділяють це захоплення.\nНаскільки я розумію, ті члени ансамблю, які розділяли це захоплення, були також студентами консерваторії?\nВіктор (тенор і староста колективу, гід-перекладач): Насправді ансамбль «Канонъ» був зібраний хористом Свято-Георгієвського храму Геннадієм Ляшко ще у 2002 року, за сприяння голови Федерації Скаутів „Галицька Русь” Кирила Арбатова. Мета, яку ми обрали собі – відтворення практики давнього церковного співу: руської, візантійської, сербської, болгарської пісенних традицій. До ансамблю увійшли далеко не професіонали, а початківці – хлопці без музичної освіти, члени молодіжного і архієрейського хорів. Однак, після від'їзду Геннадія до Росії, колектив декілька разів міняв регентів і учасників. З початкового складу залишилось лише двоє хлопців. З цим подекуди справді були труднощі. Завжди шукали провину в регенті, а не в своїй лінькуватості і праздності.\nОлександр (бас колективу, художник-іконописець): Особливо важко нам було з жінками... Але це не про тебе, Аню. (Легкий сміх усіх присутніх). Але, якщо чесно, ми дуже вдячні всім іншим тимчасовим регентам, які замінили Геннадія, і які допомагали нам робити маленькі успіхи попри всі чисельні труднощі, які нам довелось пережити спільно.\nЯ бачу, що хор має вже досить довгу і цікаву історію. Як тобі, Аню, вдалося адаптуватися в чоловічому колективі старожилів?\nАнна: Період творчої „адаптації” не тривав довго. Ми відразу взялися за часткове повторення і вивчення Божественної Літургії. Потрібно було по-новому упорядкувати увесь нотний матеріал, підвищити вокальний рівень кожного учасника ансамблю, випрацювати темброву „злитність” звучання колективу... Пройшло майже два місяці наполегливої роботи, і ми з основним складом „Канону” змогли заспівати першу після тривалої перерви Літургію. Це відбулося в невеликій капличці на кладовищі в с. Колодруби Львівської області, на свято св. Георгія Побідоносця (6 травня 2010 року).\nПісля того, не припиняючи вокальну роботу для вдосконалення звучання колективу, ми постійно співали Літургії у різних храмах Львівської єпархії Української Православної Церкви (с.м.т Янів, с. Стебник, с. Славське). Навесні побували і в Бориславі, де співали Благодарственний Молебень в місцевому Будинку сиріт. А ще часто їздимо до мене на батьківщину – на Закарпаття. Важливою подією була недільна ранкова Літургія в Ужгородському кафедральному соборі. Окрему подяку тут хочеться висловити настоятелю Собору о. Димитрію (Сидіру), а також о. Василію, який проводив Службу.\nВзагалі мені хотілося б від імені „Канону” щиро подякувати всім отцям єпархії, які нас підтримували і підтримують. Це, насамперед, настоятелі храмів у с. Колодруби, у с.м.т. Яневі, у м. Трускавці і с. Стояневі – о. Василій, о. Іоанн, о. Петро, о. Богдан. Молимося, щоб Господь нагородив їх за те, що вони дозволили нам долучитися співом до Таїнства Літургії, звершуваної в їхніх громадах.\nЯк, до речі, сприймали давню традицію співу парафіяни і священики, які запрошували вас співати літургію?\nВіктор: Ми дуже вдячні багатьом отцям і парафіянам, як вже сказала Аня. Адже в нас завжди був острах і виникало питання - як саме напрямок, обраний нами, сприйметься і громадою, і священиком? Спочатку, за підтримки отця Валерія (регента архієрейського хору), «Канонъ» співав окремі твори під час святкових Служб. Пізніше, за благословінням о. Володимира, настоятеля Свято-Троїцької церкви у м. Львові, ми почали практикувати спів важливих розділів Літургії під час суботніх Служб. Переважно нам відкрито висловлювали подяку – як священики, так і парафіяни, які надавали нам можливість подарувати наш спів громаді.\nАле, на жаль, був і випадок, коли під час однієї з наших перших літургійних практик, з амвону нас пожурили за те, «що ми не йдемо в ногу з духом часу», і що «якісь парафіяни були незадоволені такою традицією співу». Думаємо, що це було результатом антифоного співу з іншим партесним хором. Саме тому ми постановили в подальшому погоджуватись співати всю Літургію тільки самостійно, без перегонів на швидкість з якимось іншим присутнім хором партесної традиції. Служба мусить бути містичною, направленою на молитву, а отже – стилістично витриманою. Вона не повинна нагадувати такий собі „концертний вінегрет” різних церковних композиторів і стилів.\nПавло (бас колективу, дизайнер): Стосовно містики... Пам'ятаєте, як регент Свято-Нікольського монастиря в Мукачеві задумливо сказала після нашої Служби: «Ой і гарно... Але не знаю, чи сприйме простий народ таку містику, чи не тиснула вона їм на голову». А потім ті ж прості люди підходили і питали, чи не має в нас своїх дисків на продаж, чим ми були приємно вражені і вперше подумали про професійні записи.\nАнна: До речі, про офіційне сприйняття такого формату співу... Для нашого колективу надзвичайно важливою подією стала Архієрейська Літургія з Владикою Августином, що відбулася на свято Успіння св. Анни 7 серпня 2010 року в горах поблизу с. Славське. Це був місіонерський проект, що відбувся за сприяння організації ФСГР і зокрема і згадуваного вже Віктором президента Федерації Кирила Арбатова. В горах, де був розташований табір скаутів, відбулося справжнє торжество Православ'я: Божественна Літургія, яку високопреосвященнійший Архієпископ Августин відслужив під відкритим небом. Саме тут, після цієї витриманої в давніх традиціях Літургії, „Канон” вперше отримав благословіння Архієрея на подальшу діяльність. Це стало для нас важливою духовною підтримкою.\nА потім була поїздка в с. Кічерне, чарівний куточок гірської природи Карпат. Саме тут „Канон” вперше співав Літургію у монастирі. Це був храм Успіння Пресвятої Богородиці. Під час Богослужіння відчувався особливий молитовний стан. Хочеться від усього серця подякувати монахам о Аполлосу, о. Іову та о. Іринею за їхню доброту, сердечність і духовні поради.\nХочеться згадати ще одну поїздку на Закарпаття – у вересні 2010 року. Цього разу „Канон” приїхав до Мукачева, щоб заспівати Літургію в Мукачівському жіночому монастирі. Цей монастир є дуже древнім. Згідно історичних джерел, історія його існування нараховує понад 650 років. Ясна річ, що у такому монастирі старовинний спів звучить зовсім по-особливому. Ми вдячні ігуменії монастиря матушці Епістимії і сестрам за їхню довіру, підтримку і надзвичайно теплий прийом.\nВіктор: А ще тоді ж, в Мукачеві, відбувся перший публічний виступ „Канону” поза стінами церкви. Це була участь у Першому міжрегіональному фестивалі російської народної культури, що відбувся в приміщенні Мукачівського драматичного театру. В цьому заході „Канон” виступив за підтримки вищезгаданої Федерації Скаутів „Галицька Русь”, з якою, до речі, в нашого колективу встановилися стабільні дружні зв'язки.\nАню, тобі як регенту і керівникові ансамблю – заключне слово. Яким ти бачиш розвиток колективу у майбутньому?\nАнна: Мені хотілося б узагальнити все, що ми розповідали вище, і висловити своє особисте ставлення до колективу. Я вдячна Богові за нашу зустріч з „Каноном”. Наша спільна робота приносить мені багато духовної радості, не кажучи вже про чисто професійне зростання. Мені особисто дуже імпонує те, що кожен з учасників колективу є творчою особистістю. Звичайно, жоден з них не має професійної музичної освіти, але зате всі вони в певній мірі є причетними до мистецтва. Це і професійні художники, і дизайнери, і філологи – дуже різносторонні і цікаві люди, яких об'єднує спільна риса: любов до старовинного православного співу, до збереження традицій справжньої духовної музики. В нашому колективі панує атмосфера повної довіри і взаємодопомоги. Ми завжди раді новим людям, що мають бажання долучитися до нас. Наразі ми хочемо дещо розширити склад колективу. Із задоволенням познайомимося із молодими хлопцями і дівчатами, що розділяють наші думки, із тими, хто також прагне співати в такому стилі і в такій традиції. Тут ще слід зауважити, що ми не плануємо робити змішаний склад (це допускається хіба що у режимі репетицій, для швидшого і ефективнішого вивчення нотного матеріалу). А взагалі ми плануємо створити два міні-ансамблі, чоловічий і жіночий, які співатимуть антифонно (тобто почергово) у спільній традиції.\nЧекаємо також на запрошення від громад нашої єпархії, щоб мати змогу помолитися разом з ними і удосконалювати наші напрцювання у давній традиції співу.\nНаразі ми розширюємо репертуар: працюємо над вивченням нотного матеріалу Вечірньої служби, Полунощниці і Утрені. Творчих задумів дуже багато, серед них – створення власного веб-сайту. Сподіваємося, що Господь укріпить нас і додасть сили в цій непростій справі.\nАнсамбль давніх церковних пісенних традицій «Канонъ»\n093 88 59 820\n097 23 64 384\n066 36 78 355\nна: orthodox-lviv.narod.ru Narod.RU Яндексе\nЗ руїн постане храм, з руїн постануть душі…\n«Господи, призри на місто сіе благодатію Твоею…»\nЮні прочани у Львові\nДревня літургя стала традиційною у Львові\nВ Карпатах завершилася пошуково-археологічна експедиція Міжнародного проекту «Пам'ять Вітчизни»: знайдені та ексгумовані для подальшого перезахоронення останки 13 воїнів – жертв Першої світової війни\nНа Західній Україні розпочато реалізацію Міжнародного гуманітарного волонтерського проекту «Пам'ять Вітчизни», присвяченого відзначенню 100-річчя початку Першої світової війни\nПрезентація монографії архієпископа Августина «Уніатство. Богословські аспекти»\nДуховенство і вірні Львівської єпархії вітають архієпископа Августина з 18-ю річницею архієрейської хіротонії


Митрополит Павел очолив богослужіння в Неділю 7-му після П’ятидесятниці — Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра\nСвято-Успенська Києво-Печерська Лавра / Новини / Богослужіння / Митрополит Павел очолив богослужіння в Неділю 7-му після П’ятидесятниці\nМитрополит Павел очолив богослужіння в Неділю 7-му після П’ятидесятниці\nУ сьомий недільний день після Дня Святої Трійці Намісник Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври митрополит Вишгородський і Чорнобильський Павел звершив Божественну Літургію в Успенському соборі обителі. Владиці Намісникові співслужили братія монастиря в священному сані.\nНапередодні ввечері митрополит Павел у співслужінні архієпископа Бучанського Пантелеімона і братії Лаври очолив всенічне бдіння в тому ж храмі.\nПісля читання Євангелія на Літургії владика Павел звернувся до парафіян Лаври і паломників зі словом проповіді, розповівши про зміст апостольського і євангельського читання цього дня: «У чому ж полягає служіння нашому ближньому, про яке говорить святий апостол Павел? Це служіння нашим батькам, людям стражденним, тим, хто не може встати з ліжка. Ми покликані, дорогі браття і сестри, творити справи милосердя. Роблячи милість, іноді ми задаємося питанням, дати її або не дати, але потрібно запитати у себе про те, кому це більше потрібно — тобі чи тому бідному? Милостиня і милосердя підносять людину і підіймають її з пекла. А скупість, злість і ненависть, навпаки, опускають людину з тих вершин, до яких вона повинна прагнути. Тому Свята Церква невпинно просить і благає, щоб ми мали любов між собою, щоб ця любов була справжньою, нелицемірною, від чистого серця, адже саме такою любов’ю Христос любить нас з вами. Тому апостол і закликає нас сьогодні служити один одному, служити вірою і правдою, не чекати нічого взамін, не очікувати ніякої нагороди, адже людина може нам віддячити чимось, але вона не може дати нам і частки того, що приготував Господь тим, хто любить Його і творить діла милосердя.\nГосподь Серцевидець знає, чого ми потребуємо. Він бачить наші вчинки і хороші, і погані. І сьогодні в Євангелії Господь показує нам приклад милосердя. До Нього привели двох сліпців. Господь не спитав у них звідки вони, чи мають вони чим віддячити за зцілення, Він не запитав, якого вони роду, яку посаду займають. Він тільки лагідно запитує, а вірують вони, що Він — Христос Спаситель світу? І тільки вони відповіли, як відразу ж прозріли по одному слову Господню. Творче слово — воно дієве, владне і сильне! Господь повеліває стихіями, природою, повеліває зникнути нашим пристрастям і недугам, хворобам і порокам. Він робить все це через Свою милість і милосердя! А ми, наслідуючи Його приклад, наслідуючи Його, стаємо гідними того, щоб стати спадкоємцями Царства Небесного і бути співцями Пресвятої Трійці на віки віків!»\nПід час Літургії молилися за упокій новопреставленого єпископа Тихона, який з 2014 по 2018 рік був керуючим Івано-Франківською єпархією Української Православної Церкви.\nЗа богослужінням були піднесені сугубі молитви за мир в Україні.\nПісля закінчення Літургії митрополит Павел нагадав про ті заходи, які будуть проходити в Лаврі з нагоди 30-річчя відродження чернечого життя в Лаврі, після чого подякував братії, які співслужили, за молитви, привітав причасників з прийняттям Святих Христових Таїн і призвав на всіх, хто молився в цей день в храмі, Боже благословення.\nУ сьомий недільний день після Дня Святої Трійці Намісник Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври митрополит Вишгородський і Чорнобильський Павел звершив Божественну Літургію в Успенському соборі обителі. Владиці Намісникові співслужили братія монастиря в священному сані. Напередодні ввечері митрополит Павел у співслужінні архієпископа Бучанського Пантелеімона і братії Лаври очолив всенічне бдіння в тому ж храмі. Після читання Євангелія на […]\nНеділя після Різдва Христового 10.01.2016\nПершосвятитель очолив богослужіння 4-ї Неділі після П’ятидесятниці 14.07.2019


Вчені створили комп'ютерну симуляцію вибуху наднової | Новини високих технологій\nВчені створили комп’ютерну симуляцію вибуху наднової\nГрупі дослідників вперше в історії вдалося створити тривимірну симуляцію вибуху наднової.\nКоли масивні зірки старіють, в їх ядрі створюється все більше і більше заліза, яке не може використовуватися зіркою в якості палива. В якийсь момент це залізне ядро стає настільки великим, що руйнується і може викликати потужний вибух. Всі попередні моделювання починалися із зірки, що вже перебуває на межі колапсу, проте в таких моделях вибух наднової не відбувається.\n«Майже всі комп’ютерні симуляції наднових розраховують відрізок часу довжиною всього в одну секунду, і ніхто раніше не міг підібрати потрібні умови для спалаху: найчастіше такі моделювання приводили до колапсу зірки та її перетворенню в чорну діру, – сказав Сеан Коуч, фізик і астроном Мічиганського державного університету та провідний дослідник проекту. – Ми ж пішли іншим шляхом: “відмотали” час назад на три хвилини.\n“Це було дуже складно. Ніхто до нас раніше не робив цього. Таким чином, нам вдалося знайти підходящі умови для вибуху наднової”.\nМоделювання додаткових трьох хвилин життя зірки було дуже важко здійснити з технологічної точки зору – на одну симуляцію потрібно місяць роботи суперкомп’ютера, всього ж учені змогли провести дві симуляції. Тому вченим доводилося ретельно вибирати стартові параметри: одна з зірок була віком близько 12 мільйонів років і масою 15 Сонць – саме такі зірки найчастіше вибухають у наднової.\nЗараз вчені працюють над моделюванням чотирьох типів зірок, які, на їхню думку, можуть стати надновими. Крім того, вони сподіваються “відмотати” час ще далі в минуле від точки колапсу. Коуч сказав, що для повного розуміння всіх процесів, що відбуваються в зірці, потрібно буде змоделювати останню годину життя зірки.\n«Це по-справжньому епічне завдання,» – сказав він.\nСкладність моделювання зірок полягає в масштабах часу, каже Коуч. Зірка еволюціонує протягом мільйонів років, але процеси, що призводять до вибуху тривають всього одну мілісекунду. Для того щоб зрозуміти цю мілісекунду, потрібно неймовірний рівень точності.\n“Ми зрозуміли, що раніше працювали з нереалістичними початковими умовами. Тепер же ми знаємо, в якому напрямку рухатися”, – сказав Коуч.\nОпубліковано 04.08.2015 04.08.2015 Автор pandorКатегорії ВИНАХОДИ ТА РОЗРОБКИ\tПереглядів: 103\nНазад Попередній запис: Надлегкого робота навчили скакати по воді\nНаступн. Наступний запис: Airbus заптентував конструкцію гіперзвукового пасажирського літака


Почуття самотності час від часу відчуваютьвсі люди без винятку, незалежно від статі, віку, соціального статусу та інших факторів. І це почуття, хоч і є природним, з часом може стати причиною виникнення психологічних і фізіологічних хвороб. Дослідники з різних куточків світу ретельно вивчають природу цього явища і недавно нідерландська група вирішила з'ясувати, люди якого віку найбільше відчувають себе самотніми і через що виникає це почуття. Виявилося, причини самотності сильно залежать від віку. Наприклад, молоді люди відчувають себе непотрібними, якщо довгий час не спілкуються з друзями. А ось люди старше 50 років хочуть якомога більше контактувати з родиною. Але давайте розглянемо дослідження докладніше - з чого це вчені зробили такі висновки і впевнені в своїх спостереженнях?\nДля літніх людей важливо зберігати спілкування з родиною\nПро те, що тривале перебування на самотіможе стати причиною виникнення проблем з психікою і фізіологічних хвороб, вченим відомо вже давно. Ізоляція від суспільства призводить до депресії і це було доведено в рамках експерименту, в якому гравець в покер Річ АлАТ (Rich Alati) цілий місяць провів в кімнаті з ліжком, холодильником і туалетом. Про це експерименті я вже розповідав в цьому матеріалі і, якщо говорити коротко, чоловік заробив собі проблеми зі сном, депресію і втому.\nОдного разу чоловік провів місяць на самоті і нічого доброго з цього не вийшло\nА то, що самотність призводить до розвитку такихзахворювань, як хвороби серця, в 2016 році довели британські вчені. В рамках наукової роботи, результати якої були опубліковані в науковому журналі Heart, вони вивчили результати 23 досліджень. У них враховувалися дані приблизно 181 тисячі чоловік. Спостереження показали, що самотні люди ризикують постраждати від серцевого нападу на 29% більше, ніж соціально активні добровольці. Причому виявилося, що це актуально для всіх людей, незалежно від їх віку. Так що, від самотності більше шкоди, ніж користі. Принаймні, такий висновок можна зробити виходячи з результатів наукових робіт.\nВ рамках нової наукової роботи, про який булорозказано в журналі BMC Public Health, вчені з'ясували, що причини самотності у людей різного віку різні. Їм вдалося провести опитування серед понад 26 тисяч жителів Нідерландів у віці від 19 до 65 років. Крім відповідей на запитання на кшталт «наскільки часто ви берете участь себе самотнім?» вчені зібрали дані про рівень освіти, сімейний стан, частоти спілкування з родичами і друзями, а також про стан здоров'я добровольців.\nЧитайте також: Як сучасні технології можуть допомогти впоратися із самотністю?\nВиходячи із зібраних даних, дослідники розділили людей на три вікові групи:\nмолоді люди, У віці від 19 до 34 років;\nлюди середнього віку, Від 35 до 49 років;\nлюди похилого віку, У віці від 50 до 65 років.\nОпитування показало, що почуття самотності переслідує39,7% молодих людей. Серед представників середнього віку було виявлено 43,3% одинаків. А от літні люди виявилися самотніми - їх частка склала цілих 48,2%. Використовуючи зібрані в рамках опитування додаткові дані, дослідники виявили причини, через які люди починають відчувати, що вони нікому не потрібні. На свій подив, вчені виявили, що люди різного віку відчувають самотності з абсолютно різних причин.\nМолоді люди відчувають себе самотніми, коли поруч немає друзів\nПричини самотності розподілилися таким чином:\nмолоді люди почуваються нікому не потрібними при нестачі грошей, нестабільному психологічному стані начебто депресії і відсутності зв'язку з друзями;\nлюди середнього віку відчувають самотність через причин, властивих як до молодих, так і літнім людям. Судячи з усього, все залежить від індивідуальних особливостей кожної людини;\nлюди похилого віку відчувають себе самотніми при наявностіфізіологічних захворювань, і при нестачі спілкування з родичами. Добровольці старше 50 років, які спілкувалися з родиною рідше одного разу на два тижні, відчували себе найбільш самотніми.\nОтже, в рамках наукової роботи дослідникидовели, що відчуття самотності у людей різного віку виникає з різних причин. Але вони і самі визнають, що дослідження є поверхневим і це результат - лише верхівка айсберга. Насправді, у виникненні почуття самотності є більш тонкі причинно-наслідкові зв'язки. Тільки для їх виявлення потрібно проводити більш довгострокові дослідження, в рамках яких за станом людей потрібно стежити протягом декількох десятків років.\nУ колесі марсохода Perseverance застряг камінь. Чи може він перешкодити місії?\nОприлюднено технічні параметри портативної консолі Valve Steam Deck (3 фото)\nНавіщо людям блакитна кров?\nАнонс. INOI inoiPad mini - просто простий планшет\nАнонс. Xiaomi 11i та Xiaomi 11i Hypercharge для Індії – супершвидка зарядка та суперхаос\nЧому Земля блакитна з космосу? (І справа зовсім не в кольорі неба)\nНайвідоміші кладовища кораблів в світі


Іван Франко у цифрах та фактах | ВСЛ\nІван Франко у цифрах та фактах/\n«Франко від А до Я» - це книга, яка допоможе дітям закохатися у твори Івана Франка, а дорослим – відкрити для себе нові грані його творчості та особистості. Сьогодні пропонуємо вам кілька цікавих фактів з видання, які зібрали франкознавці Наталя та Богдан Тихолози та оформила Творча майстерня «Аґрафка».\nФранко — автор близько 6 000 творів, серед них — 10 поетичних збірок, 1 збірка поем (усього їх 50), 10 творів великої прози і близько 100 — малої, понад 3 000 публіцистичних статтей.\nФранко працював у публічних бібліотеках (Львів, Одеса), у монастирських (Крехів, Унів), в університетських (Львів, Відень, Чернівці), у приватних (у Федоровичів на Тернопіллі). Ще за життя автора вийшла ціла бібліотека його творів — 220 окремих видань.\n«Коли ще звірі говорили» - збірка Франка з двадцяти казок. Автор утілив ідею дружини Ольги написати історії на сюжети світової літератури, але адаптовані для дитячого сприйняття. На думку Франка, дітям 6–12 років до вподоби казки про тварин, тому персонажі збірки мислять, розмовляють і живуть за людськими звичаями та мають прикмети людської поведінки.\n«В той ліс як часто я літав думками, коли було нестерпно між людьми», — писав Франко у поемі «Лісова ідилія». Поет із дитинства блукав лісовими стежками; в гімназійну пору в лісі ловив лиликів, хрущів, вужів та гадюк для зооколекції проф. Івана Верхратського; у юнацькі роки зустрічався зі своєю нареченою Ольгою в лісі під Лолином; до лісу ходив на прогулянки з друзями і дітьми. Персонажі Франкових казок — мешканці лісів. На дозвіллі Франко полюбляв ходити до лісу на «тихе» полювання на гриби: він добре на них розумівся, розрізняв їстівні, умовно їстівні та отруйні, ще з гімназійних часів знав їхні назви латиною. «У ліс ходив Іван Якович босоніж, з кошелем в руці, рідко з ціпком», — згадував син Тарас.


«FOSFA» побутова хімія, гель для прання 13751168 купити оптом ціна | soda.kiev.ua\n«FOSFA» побутова хімія, гель для прання 3402000000\n«FOSFA» побутова хімія, гель для прання Оптові ціни\nПорошок пральний тм В«FOSFAВ» (Чехія) Мішки 1,3, 9, 10 кг\nДля отримання консультації щодо асортименту, вартості, доставки, звертайтеся в відділ продажів.\nSaly Baby Gel спеціальне гелевидний засіб призначений для прання дитячої білизни. Ретельно і дбайливо стирає, гіпоалергенні, тому може бути використано для прання білизни дітей з дуже чутливою шкірою. Підходить для прання при будь-яких температурах.\nSaly Baby кондиціонер є концентрованим кондиціонером, який був розроблений спеціально для використання для прання дитячої білизни з додаванням тонкого вершкового аромату. Додаванням кондиціонера в пральну машину дитячу білизну після прання м'яке і з антистатичним ефектом, дозволяючи вільне пересування і приємною і легкого прасування. За відповідної прання дитячої білизни рекомендується використовувати разом пральний порошок або пральний гельSaly Baby.\nSaly Baby - це універсальне стирає засіб, придатне, головним чином, для прання дитячої білизни. Рецепт кошти Forsil Baby пристосований спеціальним вимогам до прання дитячої білизни. Після прання залишки прального порошку бездоганно виполікуються і не можуть створити небезпеку для чутливої ??дитячої шкіри. Підвищений вміст тензидов дозволяє бездоганно усунути залишки їжі, пилу та іншого забруднення з одягу дитини. Всі інші компоненти прального порошку містяться в необхідному кількість для того, щоб можна було досконало забезпечити всі функції прального порошку для повного задоволення споживача.\nSaly Color гель\nSaly Silk гель 1, 5 л\nРідкий засіб для прання В« Saly Color гель В» - це універсальний засіб для прання з ароматом, придатне для щоденного прання білої і кольорової білизни, за винятком вовни і шовку і температурах 30 В° C, 60 В° C, 90 В° C, а також для всіх типів пральних машин, які використовуються в домашніх господарствах.\nSaly Black Рідке комплексне засіб для прання було розроблено спеціально для прання чорної білизни. Воно підходить також для прання всіх типів кольорової білизни крім вовни і шовку, зокрема, для прання білизни з нестійкою забарвленням. Засіб надійно усуне будь-яке забруднення текстилю, завдяки вмісту секвестраціонно реактивів і pH розчину для прання запобіжить утворенню накипу в навіть дуже жорсткій воді і запобіжить утворенню водного каменю. За допомогою ферментів усуне забруднення біологічного походження, а завдяки вмісту спеціального полімеру захистить білизна від проникнення фарб з неякісно пофарбованого текстилю. Крім того, містить фермент, в результаті впливу якого, кольору після прання виглядають більш насиченими, ніж перед нею. Засіб містить також всі інші компоненти в необхідній кількості так, щоб були бездоганно забезпечені всі функції миючого засобу для повного задоволення споживача. Рідкий характер засобу та його спеціальний склад гарантує бездоганну виполіскування з розчину прання, що особливо необхідно при пранні чорного білизни. Завдяки використанню цих виробів у вас є впевненість в тому, що ваше кольорове білизна буде завжди мати один і той же вид, і навіть при попаданні в пральну машину текстилю з нестійкою або неякісної забарвленням, не зашкодить інше білизна.\nSaly Silk - це рідкий миючий засіб, спеціальне призначене для ручного прання тонкої білизни і шерсті. Воно призначається для ручного прання і в зв'язку з цим містить тільки компоненти, особливо щадні по відношенню до шкіри рук. Крім того, воно містить спеціальні компоненти на базі ланоліну з позитивним впливом на волокна шерсті. Засіб надійно випере, запобіжить утворенню інкрустації, навіть в дуже жорсткій воді. При використанні Saly Silk немає необхідності використовувати кондиціонери, або в мінімальній кількості. Білизна та без кондиціонера остаточно м'яке і еластичне. Saly Silk означає впевненість в максимальній турботі про тонкому білизну.\nSaly - це концентрований кондиціонер зі свіжим ароматом, придатний для білизни всіх видів . Він забезпечує комплексний захист білизни після прання, під час сушіння, прасування і використання. Завдяки використанню кондиціонера з текстильних волокон знімається електростатичних заряд, що в результаті позитивно впливає на властивості випраної текстилю.\nДля простої дозування використовуйте ковпачок від кондиціонера до рекомендованої дозуванням відповідно до таблиці. 1 л концентрованого засобу відповідає 4 л звичайного кондиціонера. Виріб можна використовувати безпосередньо в концентрованому вигляді або приготувати неконцентрований розчин за допомогою змішування 1 л засобу Saly і 4 літрів води.\nСклад : менше 5%: аніонні поверхнево-активні речовини та неіонні поверхнево-активні речовини, карбонат соди, парфум, ензими, оптичні відбілювачі.\nповерхнево-активні активні речовини , що містяться в продукті, відповідають біологічним критеріям у відповідності з Директивою (EU) 648/2004.\nЗасіб відповідає вимогам ДСТУ 2972-94. Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03 / 78623 від 28.07.2011 р Вільно до продажу в ЄС, відповідає прийнятим нормам ЄС. Засіб не містить фосфатів, що не завдає шкоди навколишньому середовищу.\nтранспортування та зберігання: Виріб слід транспортувати в закритих транспортних засобах, а в ході транспортування його слід захищати від забруднення та впливу погодних умов. Тримайте телевізор в закритих і сухих складських приміщеннях при температурі від +5 В° С до +25 В° С поза зоною доступу опалювальних елементів.\nВиробник : Акціонерна компанія В«ФОСФАВ»\nвул. Гранічні 268, 64141, Бржецлав-Пошторна, Чеська Республіка MSDS (паспорт безпеки продукту) https://www.fosfa.cz , e- mail: fosfa@fosfa.cz/ Em> , що містяться в продукті, відповідають біологічним критеріям у відповідності з Директивою (EU) 648/2004.\nЗасіб відповідає вимогам ГОСТ 2972-94. Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03 / 78623 від 28.07.2011 р.\nВільний у продажу в ЄС, відповідає прийнятим нормам ЄС.\nвиріб слід транспортувати в закритих транспортних засобах, а в ході транспортування його слід захищати від забруднення та впливу погодних условій.Храніте виріб в закритих і сухих складських приміщеннях при температурі від +5 В° С до +25 В° С поза зоною доступу опалювальних елементів.\nВиробник : Акціонерна компанія В«ФОСФАВ» вул. Гранічні 268, 64141, Бржецлав-Пошторна, Чеська Республіка MSDS (паспорт безпеки продукту)


XVIII сесія від 25.12.2007р.\nПро внесення змін до рішення обласної ради від 26 червня 2007 року № 8 „Про відзначення кращих представників Миколаївської області за вагомий внесок у соціально-економічний та культурний розвиток області з присвоєнням звання „Людина року Миколаївщини”.\nПро визнання повноважень депутатів Миколаївської обласної ради п’ятого скликання.\nПро внесення змін та доповнень до Комплексної програми соціального захисту людей похилого віку, осіб з обмеженими фізичними можливостями та осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2006-2010 роки ("Турбота").\nПро внесення змін до Заходів щодо реалізації обласної Програми соціальної адаптації бездомних громадян та осіб, звільнених з місць позбавлених волі, на 2007-2010 роки.\nПро внесення змін до Положення про надання гірничих відводів користувачам надр на використання копалин місцевого значення на території Миколаївської області.\nПро внесення змін до Положення про порядок формування та використання власних надходжень обласної ради.\nПро внесення змін до складу президії обласної ради п’ятого скликання.\nПро внесення змін і доповнень до обласної Програми підтримки вітчизняного книговидання та книгорозповсюдження у Миколаївській області на 2006-2010 роки.\nПро затвердження обласної Програми "Безбар`єрна Миколаївщина".\nПро затвердження Положення про порядок надання погоджень щодо отримання спеціальних дозволів на користування надрами.\nПро затвердження Програми розвитку культури в Миколаївській області на 2008-2010 роки.\nПро затвердження Регіональної програми створення страхового фонду документації Миколаївської області на 2008-2010 роки.\nПро звіт голови постійної комісії обласної ради з питань планування, бюджету, фінансів та інвестицій.\nПро надання гірничого відводу ВАТ „Микитівський гранітний кар`єр” для розробки Олександрівського родовища піску (ділянка „Комінтерн – 2”).\nПро надання гірничого відводу ВАТ „Первомайський спеціалізований кар’єр” для розробки Софіївського родовища гранітів.\nПро надання гірничого відводу ЗАТ „АКЗ” для розробки Прибузького родовища піску Вознесенського району.


карантин – Голос ІФ\nУ коментарях до публікації користувачі жартують, що таким чином в країні пропонують вирішити проблему низької народжуваності. В одному з супермаркетів Одеси “карантинні” обмеження на асортимент раптово торкнулися презервативів. Відповідне фото опубліковано […]\n12.01.2021 12.01.2021 redaktor2 Новини\nГромадський транспорт може зупинитися через коронавірус. Про це сказав Арсен Аваков в ефірі телеканалу “Україна-24”, інформує щоденна онлайн – газета Голос ІФ з посиланням на ТСН. В Україні можуть знову припинити […]\n16 листопада 2020 року освітній процес у закладах загальної середньої освіти міста Коломиї для учнів 5-11 класів відбуватиметься дистанційно. Про це інформує щоденна онлайн – газета Голос ІФ з посиланням на […]\n14.11.2020 14.11.2020 redaktor8 Здоров'я, Новини, Суспільство\nУ Коломиї два класи та група дошкільників пішли на самоізоляцію\nУ закладах освіти Коломиї через випадки захворювання на коронавірусну хворобу (COVID-19) на дистанційне навчання переведено 2 класи та 1 група дошкільників. Про це інформує щоденна онлайн – газета Голос ІФ […]\n06.10.2020 redaktor8 Новини, Суспільство\nКоломию залишили у “помаранчевій” зоні\nСьогодні відбулося позачергове засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій. Про це інформує щоденна онлайн – газета Голос ІФ з посиланням на ДзеркалоМедіа. З 00 годин 00 хвилин 28 […]\n24.09.2020 redaktor8 Здоров'я, Новини, Суспільство


Видобуток і реалізація піску | Бізнес проекти та ідеї для бізнесу\nВидобуток і реалізація піску\nПісок — незамінний для будівельної сфери матеріал. На розробку піщаного кар’єру та продажу отриманої продукції можна побудувати вкрай прибутковий бізнес.\nДля реалізації даного проекту від починаючого підприємця потрібно зареєструвати кар’єр та отримати спеціальну ліцензію, яка видається строком на 5 років з можливістю продовження.\nВидобуток піску здійснюється двома способами — відкритим і закритим. У першому випадку використовується ваговита техніка — екскаватори, бульдозери, самоскиди і т. д. Другий варіант застосовують, коли необхідно добути пісок з дна водойм. Для цього монтуються особливі системи — механічний розпушувач, землесос і гидроотвалы.\nРозглянемо розробку кар’єра відкритим методом. Для цього необхідно придбати екскаватор, навантажувач, самоскид. Плюс для подібного роду діяльності знадобиться облаштувати хоча б один утеплений вагончик, закупити ємкості під паливо, масло, воду, дизельний генератор. Загальні витрати складуть не менше 10,5 мільйона рублів. На зарплатний фонд необхідно закласти близько 3 мільйонів рублів на рік (для виробництва потрібно найняти виконроба, водіїв спецтехніки, обліковця, сторожа, кухаря). Персонал слід забезпечити необхідними інструментами і засобами захисту.\nПрактика показує, що середньостатистичний піщаний кар’єр приносить своїм власникам до 70 мільйонів рублів щорічно. Сума величезна, тому терміни окупності не перевищують 7-8 місяців. Рентабельність бізнесу з видобутку і продажу піску оцінюється в 31%.\nNewer Post Відкриття гладильни\tOlder Post Салон прокату і пошиття весільних суконь


Четверта помилка - Форум\nФорум » Наша творчiсть » Проза » Четверта помилка\nГліб2002 Дата: Четвер, 26.03.2015, 11:51 | Сообщение # 1\nРепутация: 0 Четверта помилка\nБуло це десь на дванадцятий-тринадцятий рік після Великої війни. У нашій школі здавен була вбиральня ген на узвишші, далеченько від неї. Все було б добре, якби жовтенька рідина не почала повесні знаходити доріжку на поверхню. Й Роберт Петрович, а так звали нашого директора дав розпорядження збудувати нову вбиральню, але вже ближче до річки й нижче, ніж була стара. Вчитель праці - Степан Федорович, забив чотири кілочка, з'єднав їх стареньким шпагатом та після слів: «Вперед молодь. Тільки, якщо знайдете ще одну Венеру Мілосську, то руку їй ненароком не відбийте» учні-хлопчаки радісно накинулися на роботу. Правда ні за дві, ні за чотири години, викопати потрібної глибини ями під фундамент, їм все ж не вдалося. - Та, не біда, впораємося пізніше, - кожного разу після закінчення уроків, говорив Степан Федорович хлопцям. Знайдуть кістку - вже й летять до вчителя: чи не від мамонта вона? Кастрюля чи іржавий цвях теж ними розглядаються. Не скіфські вони? Шуткують хлопці, але все глибше й глибше їх заступи копають. Іван, старший серед них -бригадир. В канаві по куткам чотири копачі, інші чекають на зміну, на каменюках довкруж сидять, відпочивають після роботи.\nАж раптом у Льошки незвичний такий «цюк» прозвучав. Такого раніше й не чулося. Іржавий предмет, округлий. - Міна, - вигукнув він, та мершій із ями. Три інших справилися із цим ще прудкіше.\n- Міна?!, - зойкнув Віктор, але стрибаючи вже до ями. Тихенько почав біля предмету, що міною вони назвали, земельку розгрібати.\n- Що ти робиш, - Сашко закричав, - а якщо взірветься? Пам'ятаєш, як біля Зірчанського ставка сталося? Та ще декілька кроків від ями зробив. Дехто теж відійшов, але Микола вперто ступнув до ями. Не слухають його тільки декілька. Допитливість бездумно-безрозсудлива, дитяча, перемагає.\nЧерез хвилину предмет був у Вікторових руках й хлопчача ватага помелася до Степана Федоровича, що хвилину тому відійшов від ями до сарайчика з сільгосп-реманентом. Коли вчитель побачив Віктора з «подарунком» на руках, то остопів. Це хлопці зрозуміли по кольору його обличчя, що вмить стало білим, мов сніг. Зробив мимоволі крок назад, але через секунду підняв праву руку вверх, й сказав: «Хлопці, тиша!\n... Всім стояти.\n... Вікторе, руки не опускай. ... Всі інші - геть звідси!».\nХлопцям після цієї команди стало зрозумілим, що діло тут дуже серйозне. Дехто сховався за рогом школи, дехто за деревами. Обвів поглядом весь двір вчитель, полегшено зітхнув.\nВся школа сиділа на уроці. Подвір'є пусте. Тільки Микола із-за дерева виглядає, та телятко дале-ченько від нього пасеться. - Я що сказав!!!, - незвично гаркнув. Миколина голова після цього сховалася й більше не показувалась.\nСтепан Федорович поставив дві руки перед собою, й промовив: «Вікторе, не метушись. Тихенько передай мені міну, коли я свої руки підведу під твої. Так і зробили. - А тепер хутко від мене, - командує. Горе-мінер-сапер невеличкими кроками від вчителя відходить. - «Хутчіше», - невдоволено гримає. Віктор нехотя, але виконує цю вказівку.\nЩо було далі, як Степан Федорович зайшов до приміщення з реманентом ніхто не бачив, а вчитель ніколи не розповідав. Потім вийшов, закрутив дротом клямки. Настільки кріпко, що навіть найсильніший Іван, і той сказав: «Тут не те, що хлопці, а й злодій не вкраде».\nНа третій день по цьому Степан Федорович провів з класом аналіз пригоди: «Перша помилка ваша, коли Льошка вискочив з ями і не забезпечив, разом із Іваном, охорону знайденого предмету», - мовив.\n- Друга помилка, особливо тяжка, коли Віктор почав предмет витягувати. Це завжди крок до смерті. Тільки спеціально навчена людина має право проводити таку небезпечну й відповідальну роботу.\n-Третя помилка, коли безумці-глядачі, не думаючи про себе, теж біля смерті ходили. Слава Богу, що все так завершилося.\nУ класі стояла тиша. Й тут в ній прозвучало Вікторове запитання: «А ви, Степане Федоровичу, не зробили помилки?». Стало ще тихіше, навіть дихання своє стало чути. Задумався на хвильку вчитель. Й сказав: «А я зробив ... чотири».\n-Перші три – ваші.\n- Головна ж та, що про ці перших три я не сказав вам тиждень чи два, а може й рік тому. Й замовк.\n... І тут, у цій незвичній тиші, пролунав, мов перший весняний грім, негучний оплеск. Це Юля, яку хлопці люб'язно називали «нашим золотом», першою вдумалася у слова свого вчителя.\nЧерез секунду аплодували декілька, а за хвилину потому в класі стояли такі аплодисменти, що тільки в залі, де виступають артисти можна було таке чути.\nХлопці були останніми, хто підкорився загальному настрою, але їх аплодис-менти були найбільш гучними. Мабуть від пережитого. Віктор, навіть тут виділився: всі робили чотири оплеска за якусь мить, а він – три. Але своїх: повновісно чоловічих.