Романтичне кохання -- це сильне почуття, що супроводжується вихором емоцій -- від жаги до ревнощів та страждання. При цьому індивід майже повністю занурюється в іншу людину.Саме таке кохання оспіване у прозі та віршах, музиці та живописі на всіх етапах історії людства. Д. Теннов (Dorothy Tennov) запропонувала називати найсильнішу форму романтичного кохання лімерентністю.\nРомантичне кохання розвивається згідно певного циклу. Часто, хоча і не завжди, воно розпочинається з готовності кохати. Стадія "зародження закоханості" зазвичай плавно переходить у стадію "закоханості", для якої характерні оптимізм, бурхлива радість і відчуття, що так буде завжди. Ця стадія як правило буває швидкоплинною, змінюючись перехідним періодом, коли закохані вперше починають помічати недосконалість і промахи один одного, відчувають нудьгу або роздратування. На цій стадії можливі конфлікти, які іноді дістають вирішення, а партнерські відносини зберігаються; іноді ж вони тимчасово притлумлюються (напружене перемир'я); інколи на цьому кохання завершується. Романтичне кохання може відновлюватись, зникати або переходити у любов-дружбу.\nЛюбов-дружба заснована на спільних інтересах, прив'язаності, довірі, турботі один про одного і духовній єдності. Найбільш характерна для подружніх та інших тривалих і надійних зв'язків. Будучи більш реалістичною, менш вимогливою, ніж романтичне кохання, вона надає можливість продовжувати спільне життя -- працювати, виховувати дітей, мати різні захоплення, відпочивати із друзями.\nХоча кохання, ймовірно, має біологічну основу, -- це перш за все психосоціальне явище. У західній культурі кохання тісно пов'язане із сексом і шлюбом, однак як перший, так і другий можуть існувати без кохання.\nСекс без кохання може бути таким же повноцінним, як секс за його наявності, так само, як кохання без сексу цілком влаштовує окремих людей. Рішення, пов'язані з сексом, краще всього приймати, ґрунтуючись на власних цінностях й установках. Так, кохання не додається до шлюбу автоматично; так само шлюб не може автоматично виникнути через кохання. Щоб утримати кохання, необхідне активне співробітництво двох людей: для того, щоб "отримати" кохання, дуже корисно почати з того, щоб самому "давати" його.\nЛюбов -- християнська чеснота\nЛюбов (грец. agape, в значенні глибокого духовного милосердя, доброти, співчуття) -- найперша християнська чеснота, і також виявлення дару Святого Духа. Пише Павло у "Посланні до Коринтян": "Я ж покажу вам путь ще кращу. Любов ніколи не перестає", а також говорить про любов в контексті інших духовних дарів. Любов є даром, як говорить сам Павло, "найдосконалішим, який ніколи не перестає".\nЛюбов -- це не тільки чеснота. Це сама сутність життя. Бог є Любов і за іменем, і за діями. Любов з'єднує людину з Богом, Джерелом любові. "Любов - довготерпелива, любов - лагідна, вона не заздрить, любов не чваниться, не надимається; не бешкетує, не шукає свого, не поривається до гніву, не задумує зла; не тішиться, коли хтось чинить кривду, радіє правдою; все зносить, в усе вірить, усього надіється, все перетерпить. Любов ніколи не переминає..." (1 Кор. 13,4-7).\nЛюбов до ближнього є природним наслідком дійсного діяння Духа любові в серці людини. Не можна говорити про справжню любов до Бога без зовнішніх проявів у способі мислення, дій і вираження прагнень. Уміння любити і приймати ближніх такими, якими вони є -- це зовнішній прояв внутрішнього перетворення і обожествлення чи возз'єднання з Христом. Заповіді любити Бога і ближнього творять нерозривну цілісність (Мт 22,34-40). Доброзичливість, повага, уміння пробачати, чутливість до потреб інших -- це ознаки, характерні для життя людини, воз'єднаної з Христом, які повинен сповідувати християнин. Особливим проявом цієї духовної єдності є здатність відповідати на зло добром, на зневагу -- вибаченням, що також є виразом зрілої християнської позиції.\n№ 84. Співстраждання і милосердність як чесноти морального характеру людини\nМилосердя, як моральне почуття належить до ціннісних етичних характеристик. За своєю сутністю є онтропо- і соціокультурним утворенням, формується у процесі взаємодії соціальних індивідів залежно від рівня їхнього морального розвитку, готовності до морального вчинку. З появою християнства провідною ідеєю стала Любов: любов до Бога і любов до ближнього. Милосердя і співчуття визначаються головними чеснотами. Милосердя розглядається у різних аспектах, як-то: цінність, особистісна якість людини, діяльність прояв милосердя), поведінка. Як якість милосердя виявляється у позитивному ставленні до особистості (гуманістична якість) В.Блюмкін).\nГуманні чесноти і відповідні їм суспільні норми є тим соціально-культурним ресурсом, який визначає повсякденну поведінку і регулює взаємини людей, є підвалиною їхньої людяності, а отже, забезпечують життєздатність суспільства. Сенс милосердя не зводиться до ритуалу шанобливості, благодійності й спонсорства. Милосердя - термін, що вживається для опису м'якості, поблажливості або співчуття виявленого однією особою в стосунках з іншою. Це одна з під ставових чеснот лицарства і християнської етики. Милосердя також є складовою концепцій справедливості й моральності в поведінці між людьми. Як тлумачать термін "милосердя" різні джерела? Милосердя - готовність допомогти кому-небудь, виявити поблажливість до кого-небудь із співчуття, людинолюбства, серцевої участі, діяльна допомога кому-небудь, викликана цими почуттями . Милосердя - жалісливе, доброзичливе, дбайливе, ставлення до іншої людини . Милосердя - діяльне співчуття і конкретно виражена доброта стосовно нужденних, знедолених . За С. Ожеговим, милосердя - готовність допомогти будь-кому або пробачити із співчуття, людинолюбства . В. Шутова визначає милосердя як інтеграційну моральну якість, яка є основою розвитку здатності людини до співпереживання, душевної щедрості, безкорисливого надання допомоги іншим людям .\nМилосердність передбачає не тільки самовідданість і доброзичливість, а й розуміння іншої людини, співчуття їй, участі в її житті. Звідси випливає, що милосердя опосередковано служінням, цим воно підноситься над милостинею, послугою, допомогою . Отже, в понятті милосердя поєднується два аспекти - духовно-емоційний і конкретно практичний. Без першого милосердя вироджується у холодну філантропію, без другого - в порожню сентиментальність. Милосердя здатне подолати всі бар'єри між своїми і чужими, зблизити людей. Основні якості милосердної особистості: позитивні - співпереживання, співчуття, причетність, турбота про інших, практична допомога іншим; негативні - замкнутість, байдужість, відлюдність, показне співчуття, холодна філантропія. У практичному аспекті милосердя є прагненням допомагати людям. Допомогу під впливом сердечного співпереживання відрізняють від простих людських актів милосердя, які є етичною цінністю самі по собі. Діяльно допомагати іншому самореалізуватися, здійснити свою місію - в цьому сенс категорії милосердя.\nХристиянська етика визначає для віруючих необхідність дотримуватися цієї чесноти, милосердя - задля спасіння власної душі. Щире діяння милосердя не принижує, а навпаки - підносить людину, котра його виявляє. Суспільство, яке не підтримує знедолених, не виявляє діяльної турботи про немічних, інвалідів, нужденних, не може вважатися соціально справедливим, морально здоровим, певною мірою йому притаманні ознаки деградації. В. Сухомлинський вважав моральне виховання основою виховання і навчання людини. Педагог-практик радив учителям і батькам вчити дітей добра, любові, милосердя. Для цього діти мають розуміти гуманістичний зміст учинків і поведінки тих, хто поруч: рідних, близьких, учителів, дорослих. Дитина має зростати у постійному піклуванні про людей і довкілля. Дитинство - це школа доброти, співчуття, добродіяння. Чуйне серце дитини здатне породжувати гуманні людські почуття. Осереддям гуманістичної орієнтації мають стати загальнолюдські цінності - добро, милосердя, повага до батьків, піклування про старших і знедолених людей, інвалідів, тобто "азбука виховання людяності" [5, т. 4, c. 188]. Постає нагальне питання: яким чином виховувати дітей милосердними і чи потрібно докладати батьківських зусиль для формування у них цієї чесноти?\nДуховно-моральне виховання, на думку М. Стельмаховича, передбачає формування у дітей високої духовності й моральної чистоти. Складність цього завдання в тому, що воно вирішується, зазвичай, з огляду на духовно-моральне життя сім'ї, суспільний лад, вчинки людей, приклад батьків. Власне, духовність виховується духовністю, мораль -- моральністю, честь -- честю, гідність -- гідністю, а милосердя - милосердністю.\nЗ покоління в покоління в християнській сім'ї, де люди дотримувалися Божих Заповідей, дітей завжди намагалися навчати милосердя, співпереживання і співчуття до людей, які зазнали біди, лиха, убогих і навіть жебраків. Традиційна сім'я показувала приклад такої поведінки. Аби життя дітей було благодатним, вони перебували в злагоді з собою, батьки прагнули навчати бути добрими до людей: ("Добро творити - себе веселити"), не тримати на людей злість ("Зла людина - як вугілля: якщо не палить, то чорнить"), відмовитися від помсти й образи. Милосердя - почуття, яке не виховується докорами ("Ну чому ти такий жорстокий? В тебе немає серця?"). Виховувати у дітей почуття милосердя, доброту, співпереживання треба передусім гідним батьківським прикладом (учинком), у процесі батьківсько-дитячої взаємодії. Починати потрібно з родини - стосунків батька і матері, які з повагою і пошаною ставляться один до одного, виконують свої обов'язки в сім'ї і люблять своїх дітей. Діти шкільного віку здатні виражати турботу не тільки на рівні емоцій, а й вчинками. Для них мають бути провідними такі чесноти й уявлення як ввічливість, доброзичливість, милосердя, взаємодопомога, щедрість, гостинність, чемність, увага до інших, повага до старших, тобто визначальні риси українського національного характеру. Пріоритетним є виховання на кращих традиціях сім'ї, свого роду, нації. Майже в кожної дитини є бабуся або дідусь, а це люди старшого віку, які потребують до себе уваги. Тільки батьківський приклад покаже дитині, як потрібно шанувати, співпереживати, милосердно ставитися до своїх батьків, (зателефонувати, відвідати, допомогти у домашніх справах, опікуватися станом здоров'я). Народна мудрість каже: "Добрі діти на ноги поставлять, а лихі і з ніг звалять", "Добрі діти - батькам вінець, а злі діти - кінець". Цікавим і корисним для дитини є обговорення загальновживаних висловів у колі сім'ї: "Хто сам не знав зла, не вміє шанувати добра", "Злий плаче від заздрощів, а добрий від радості", "Стався до інших так, як ти хотів би щоб ставилися до тебе", "Учись не тільки співчувати горю, а й радіти успіхам" (народна мудрість), "Ти живеш серед людей. Не забувай, що кожний твій вчинок, кожне твоє бажання позначається на людях, що навколо тебе. Знай, що є межа між тим, що тобі хочеться, і тим що можна. Перевіряй свої вчинки. Роби все так, щоб людям, було добре", "Ти користуєшся благами, створеними іншими людьми. Люди дають тобі щастя дитинства. Плати їм за це добром". "Будь добрим і чуйним до людей. Допомагай слабким і беззахисним, товаришеві в біді. Не завдавай людям прикростей. Поважай і шануй матір і батька, вони дали тобі життя, вони виховують тебе, вони хочуть, щоб ти став людиною з добрим серцем і чистою душею", "Не будь байдужим до зла. Борись проти зла, обману, несправедливості. Будь непримиримим до того, хто прагне жити за рахунок інших людей, завдає лиха іншим людям, обкрадає суспільство" (В. О. Сухомлинський). Діти також можуть сформулювати свої висловлювання про творення добра й милосердя.\nВважається, що милосердя виховується любов'ю до тварин. Та можна зауважити, що собаку або кішку жаліти легше, ніж людину, тому що тварини не роблять зла, не кривдять, не зраджують, а людина не завжди поводиться добре. Потрібно вчити дітей любити, відчувати біль всього живого. Одним із джерел милосердя для дитини можуть стати книга, хороший кінофільм. Згадайте, чи прочитайте народні казки "Кривенька качечка", "Дідова дочка і бабина дочка", "Про сімох братів-гайворонів і їх сестру" та ін; твори Андерсена "Гидке каченя", "Дівчинка з сірниками", "Дюймовочка", "Русалочка"; твори Екзюпері, Діккенса. Проаналізуйте ситуацію, яка викладена у творі, дайте можливість дітям висловити своє ставлення до кожного із героїв твору - як би вони вчинили на місці того чи іншого персонажу тощо. Доцільно обговорювати з дітьми ситуації з повсякденного життя, де важливо розкрити значущість чуйного ставлення до переживань і почуттів інших людей, навчити розуміти внутрішній світ тих хто поруч, надавати їм як матеріальну, так і емоційну допомогу. Діти охоче ділитимуться враженнями про те, як можна зарадити кожній ситуації. Щоб зрозуміти один одного, треба перейнятися проблемами і переживання іншого як особистими, збагнути, що довколишній світ складний. Діти мають спробували визначити своє ставлення до милосердя: бути милосердним не легка справа, але саме це дає змогу розвивати духовно-моральні цінності.\nУкраїнців навчали "не принижувати людину жалем". Та жаль не принижує, а підносить людину - і той, хто шкодує і співпереживає, і того, кого жаліють. Якщо мене жаліють, отже, я комусь потрібен, я чогось вартий, у мене є надія. Треба жаліти дитину, коли вона провинилася, зробила щось недоречне, адже, буває, що від неї всі відвертаються, осуджують, уникають.\n№ 85. Правдивість як моральна якість хак-теру\nПравдивість не дана людині готової, вона повинна бути придбана і засвоюється спочатку тільки спостереженням над життям навколишніх, так само як і мова дитини. Можна говорити з дитиною, пристосовуючи і повторюючи ті неправильні і мало артикулярні звуки, що він вимовляє, тоді він довго не навчиться говорити правильно, і навіть деяка неправильність у вимові може в нього залишитися на все життя. Усе це змушує дорослого бути дуже послідовним у всіх своїх діях, за яких дитина постійно стежить, засвоює і відповідно до цього діє. Правдивість дитини складається тільки з правдивості середовища, його навколишньої, або, принаймні, тієї людини, до якого дитина усього більш прив'язаний і котрий до нього простіше всього відноситься. Варто тільки відштовхувати дитини, якщо він висловлює помічені їм явища, і не звертати його уваги на послідовність у діях, що у нього помічаються, щоб він став говорити неправду, що легко ввійде в нього в звичку, від якої потім він не швидко обробиться. Необхідно твердо пам'ятати, що на дитину головним чином впливає справа, а не слово; він настільки реальний, що усі в нього складається під впливом учинків, що бачить. Повторюючи те, що на ділі він навкруги себе зауважує, він з цього виробляє свої звички і звичаї; під впливом цього складається його тип. Усе це вказує на те, наскільки істотна для дитини послідовність і правдивість дорослих, у середовищі яких він живе під час сімейного періоду свого життя.\nВизнання особистості дитини із самого початку його свідомого життя теж дуже істотно, а на це звертають звичайно занадто мало уваги при вихованні. Звичайні батьки думають, що дитина - їхнє надбання, їхня власність, з яким вони можуть надходити зовсім беззвітно, як з річчю. Тільки в тому випадку вони схиляються визнати за молодою людиною його особисту недоторканність, коли він у стані жити своєю працею. Але таке відношення до дитини зовсім неправильно, і нічого подібного допустити не можна, раз тільки батьки зобов'язані сприяти розвиткові людини. Обов'язок ця минає з їх минулого, вони у свій час користувалися тим же, тому віддають тільки свій моральний борг своєму потомству. Ніж більш людина утворена, чим більш володіє собою, тим з більшою любов'ю він буде відноситися до дитини, ідеалізуючи в ньому людини. З образом людини неодмінно зв'язане визнання його особистості і його недоторканності, але до цього людина привчається знову ж тільки в молодості; як до нього відносилися і яке відношення він бачив до іншим, так і він буде відноситися до навколишнім. З утворенням відношення до людей стає, безсумнівно, більш уважним, але найбільший слід залишає все-таки те, що засвоєно під час сімейного періоду розвитку дитини. Потрібно бачити дитини, який ніколи ніхто не ображав і не стосувався його особистості, щоб переконатися в тім, наскільки він чуйно відноситься до людей і як близько він приймає всяке нанесення образу. Така дитина завжди дуже вразлива і більш здатний до утворення. Це зовсім зрозуміло: до нього завжди відносилися з повною увагою, вона не знав ніяких образ і зв'язаного з ними гноблення, він зберіг таку енергію, при якій повинний бути дуже вразливим до усьому, що на нього впливає або збуджує, він, отже, дуже спостережливий, а при такій спостережливості він легко набирає життєвий досвід.\nЯкщо дитина під час сімейного життя привчилася сам спостерігати все навколишнє його і повторювати те, що відповідає його силам і вмінню, звик сам міркувати над тим матеріалом, що набрав своїм спостереженням, і цим розвив свою здатність мислити, якщо ніхто не збивав його в засвоєнні критерію правди, - тільки тоді при настанні періоду змужнілості він є більш підготовленим, так що в стані справитися с тим новим збудником, що у нього є. Він сам відшукує собі яка-небудь улюблена справа і віддається йому усією своєю молодою і живою душею.\n№ 86. Проблема морального вибору в етиці\nРозв?язання загальнофілософської проблеми вибору пов?язане із з?ясуванням природи і сутності людини, її свободи -- здатності людини діяти відповідно до своїх інтересів і цілей, враховуючи знання законів об?єктивної необхідності.\nАналіз проблеми морального вибору пов?язаний із з?ясуванням таких феноменів, як моральний намір і моральна спонука.\nМоральним вважають лише такий вибір, за якого людина керується моральним мотивом (лат. moveo -- приводити в рух, штовхати) -- внутрішньою, суб?єктивно-особистісною спонукою до дії, зацікавленістю в її реалізації і орієнтацією на моральні чинники. Споріднені з ним поняття "стимул", "намір", "ціль" характеризують ідеальний аспект вчинку. Мотив відіграє при цьому особливу роль, оскільки він є духовно-емоційною підставою вчинку. Реалізується мотив у цілі, хоч у моральній діяльності можливе незбігання цілі і мотиву.\nКеруючись моральними мотивами, людина орієнтується на найвищі, безумовні вселюдські цінності, зважає на ймовірність морального осуду в разі недотримання моральних вимог. Оскільки моральний осуд не передбачає примусових, організаційних санкцій, то суб?єкт морального відношення може здійснювати цей вибір самостійно.\nХарактеризуючи наявність морального вибору, послуговуються категорією "моральна свобода". Моральна свобода відрізняється від економічної, політичної, релігійної, а також від свободи загалом. Категорія "моральна свобода" окреслює проблему можливості і здатності людини бути самостійною, самодіяльною, творчою особистістю і разом з тим виражати в моральній діяльності свою суспільну сутність. Об?єктивною передумовою моральної свободи особистості є переборення суперечності між нею і суспільством, внаслідок чого моральні вимоги перестають протистояти особистості як зовнішня, чужа сила, що суперечить її потребам та інтересам.\nМоральна відповідальність характеризує особистість з точки зору виконання нею моральних вимог. Ця проблема стосується здатності людини взагалі виконати пред?явлені їй моральні вимоги, глибини і правильності їх усвідомлення тощо. З?ясування сутності моральної відповідальності передбачає аналіз моральної самооцінки, морального самоконтролю, самовладання, гідності тощо. На перших етапах морального становлення особистості вони перебувають у зародковому стані, але поступово їх можна перетворити з епізодичних виявів духовно-емоційного життя людини на її глибинні, сутнісні моральні якості.\nМоральна самооцінка -- результат морального оцінювання людиною своїх вчинків, їх мотивів і моральних якостей. Здатність до об?єктивного самооцінювання дає людині змогу самостійно контролювати і спрямовувати свої дії і навіть виховувати саму себе.\nМоральний самоконтроль -- сутність і механізм самостійного регулювання особистістю своєї поведінки, її мотивів і спонук. Механізм самоконтролю охоплює її почуття й уявлення, самооцінку дій, спонук, мотивів.\nСамовладання -- один із виявів самоконтролю, що полягає у здатності людини, контролюючи свої почуття, спрямовувати діяльність на розв?язання свідомо поставлених моральних завдань. Виявляється самовладання у формі витримки.\nМоральна самовимогливість свідчить, що моральна вимогаперестала бути зовнішньою силою й інтеріоризувалась у моральний обов?язок. Проте дотримання морального обов?язку час від часу викликає опір інших сутнісних сил людини як прагматичної, політичної чи релігійної істоти. І для цього завжди знаходяться аргументи, що породжує духовне роздвоєння особистості. Завдяки почуттю морального обов?язку в самосвідомості людини утверджується людське, родове начало, яке претендує бути її справді людським "Я", орієнтованим на найвищі, безумовні вселюдські цінності, на ідеал, тобто на досконале майбутнє. Водночас людина ототожнює себе і зі своєю реальною життєдіяльністю, постійно готова захищати себе в цьому статусі, тобто відстоювати правильність кожного свого вчинку, що зумовлене дією почуття самоповаги. Це друге "Я" називають егоїстичним началом людини. Більш обґрунтовано було б називати його "Я-апологет" (грец. apologia -- захист), оскільки воно схильне захищати всі вчинки людини, не тільки аморальні, а й високоморальні.У полеміці зі своїм антиподом "Я-апологет" виявляє неабияку винахідливість. Його докази є психологічно переконливими, оскільки адресуються самому собі. Одним із найсильніших аргументів "Я-апологета" проти самовимогливості, морального обов?язку особистості є думка про відсутність справедливості в суспільстві, світі загалом, насамперед у сфері моральних стосунків. А тому, мовляв, людина, яка керується моральним обов?язком, опиняється в нерівному становищі стосовно тих, хто ігнорує моральні вимоги й орієнтується на прагматичні критерії діяльності. Аналізуючи цю проблему, етика послуговується категорією "моральна справедливість", яка характеризує співвідношення кількох явищ з точки зору розподілу блага і зла між людьми.\nУ результаті переконаності в наявності моральної справедливості перше "Я" людини істотно зміцнює свої позиції і набуває статусу її совісті (сумління). Раніше почуття совісті могло виникати лише епізодично й одразу згасати, будучи загнаним у глухий кут "Я-апологетом". Під впливом совісті в моральній практиці людини виявляються явища морального сорому (збентеження, ніяковіння за недостойну поведінку) і каяття -- зумовленого роботою совісті акту глибокого перегляду особистістю засад власної поведінки й свідомості. За своєю суттю каяття є виправленням духовної похибки на основі внутрішньої переорієнтації людської особи, яка істотно коригує її розвиток.\nСильне і постійне почуття совісті свідчить про те, що складний і суперечливий процес інтеріоризації моральної вимоги в самовимогу, в моральний обов?язок здебільшого завершено, хоча фактично він триває протягом усього життя. "Я-совість", вступаючи в полеміку з "Я-апологетом", здатна значною мірою спростувати його аргументи, проте ніколи остаточно не перемагає. Ця боротьба є джерелом морального самовдосконалення особистості. Якщо на початках становлення людини як особистості існувала суперечність між суспільством з його моральними вимогами та індивідом, для якого вони були зовнішньою примусовою силою, то згодом, під час становлення людини як особистості, ці вимоги утверджуються в її свідомості як моральний обов?язок, захищений її совістю. Тобто зовнішня суперечність переміщується у внутрішній, духовний світ особистості і стає рушійною силою її духовного поступу.\nНаявність морального обов?язку, сумління ще не є гарантом життєдіяльності людини згідно з моральними вимогами, оскільки така життєдіяльність передбачає відповідний розвиток волі, яка залежить не лише від свідомості, а й від життєвого досвіду, звичок чинити відповідно до морального обов?язку.\nУ понятті "моральний обов?язок" моральні вимоги пізнаються, визнаються й оцінюються якнайзагальніше і якнайабстрактніше, що виявляється в принциповому визнанні людиною необхідності рахуватися з громадською думкою, у схильності до позитивного оцінювання моральних норм та їх прийняття. Проте моральний обов?язок реально виявляється в численних обов?язках, а бути самовимогливим у всіх сферах життєдіяльності нелегко. Одні люди вважають священними моральні обов?язки щодо сім?ї, але недооцінюють або ігнорують моральні вимоги в інших сферах життя, наприклад на виробництві. Інші нехтують моральними вимогами у сімейних стосунках, проте є морально самовимогливими в інших сферах життєдіяльності.\nНабуваючи життєвого досвіду, людина має справу з численними проявами моральних вимог, їх формами, сферами виявлення (сім?я, виробництво, побут). Одні з них інтеріоризуються у відповідні особистісні завдання, вимоги до себе, тобто набувають статусу конкретного морального обов?язку (зокрема, батьківський обов?язок), інші на деякий час, а то й назавжди, залишаються зовнішніми і неприйнятними. Наприклад, мало хто може сказати, що ця заповідь стала його моральним обов?язком: "Любіть ворогів ваших, благотворіть тих, хто ненавидить вас, благословляйте тих, хто проклинає вас, і моліться за тих, хто кривдить вас".\nРеальним виявом морального обов?язку є моральний вчинок -- добровільна дія, що об?єктивно відповідає моральній вимозі. Вона є наслідком відповідного морального вибору, на відміну від позаморального вчинку, здійснюючи який, людина керується прагматичними, політичними, релігійними чи іншими мотивами.\nУ понятті "моральний вчинок" відображається своєрідна клітинка моральної діяльності; дія, що розглядається з точки зору єдності мотиву і наслідків, намірів і справ, цілей і засобів. Підхід до людської дії через призму попередньої і подальшої роботи моральної свідомості відображається в уявленнях про структуру вчинку. Елементами його є мотив, намір, ціль, дія, наслідки, оцінювання людиною свого вчинку і ставлення її до оцінки оточення. Якщо позитивними моральними вчинками не вважають навіть ті, що максимально відповідають моральним вимогам, якщо людина керувалася позаморальними мотивами, то до негативних (аморальних) часто відносять і ті, при здійсненні яких людина керувалася позаморальними мотивами -- прагматичними, політичними, релігійними тощо. Такий підхід є виправданим, якщо моральним пороком вважати ігнорування моральних вимог. Це означає, що людина, яка, задовольняючи свої прагматичні, політичні або релігійні потреби, ігнорує критерії добра, фактично вдається до лихих мотивів.\nКеруючись конкретним моральним обов?язком, людина може поступово виробити звичку чинити згідно з ним, наприклад, бути ввічливою. Така поведінка, викликаючи духовно-емоційне задоволення, починає самостимулюватися і стає типовою рисою характеру людини. Результатом осмислення цієї та інших аналогічних рис характеру людини є поняття "моральна якість" -- відносно стійкі ознаки її поведінки, які виявляються в однотипних вчинках, що відповідають критеріям добра (чесноти, доброчесності) чи суперечать їм (моральні вади, пороки).\n№ 87. Моральні основи сімейного життя\nМораль формується в конкретних історичних умовах і відповідно,сама її зміст змінюється в залежності від цих умов.\nМоральний кодекс проголошує провідний моральний принцип, за якимживе сім'я: "Взаємна повага в сім'ї, турбота про виховання дітей". Але йінші принципи безпосередньо стосуються сім'ї - так, наприклад, хіба не потрібен всім'ї сумлінну працю? Або принцип "один за всіх, всі за одного" --хіба він стосується лише суспільного життя? А де, як не в сім'ї, вчимося мигуманного ставлення до людей, чесності та правдивості, простоті іскромності, непримиренності до несправедливості?\nЯкий би моральний принцип ми не взяли, стає ясним, що вінзасвоюється з раннього віку в сім'ї. Засвоєння моральних нормвідбувається не зі слів, а в діяльності, у вчинках людей.\nТак, поняття "сімейний борг" ширше, ніж "подружній борг": воно включає ібатьківський обов'язок, і синів (дочірній) борг і борг брата, сестри, онуківі т.д. Подружній, сімейний борг - неминуща моральна цінністьлюдей. І любов немислима без обов'язку, відповідальності один за одного. Так,діти - головна моральна цінність сім'ї, і батьківський обов'язок полягає ввідповідальності за те, щоб у родині виріс гідна людина, здоровийфізично і духовно. І участь дітей у житті родини повинно відбуватися направах рівноправних членів сімейного колективу.\nМожна з упевненістю сказати, що будинок, в якому немає дружби, добрихвідносин між старшими та молодшими, не можна назвати щасливим. Томудружбу батьків і дітей ми маємо право зарахувати до моральних цінностейсім'ї.\nЩирі, поважні відносини встановлюються, як правило, тільки всім'ях, де відносини будуються за типом співпраці. Початківці таківідносини сім'ї відрізняє взаємна тактовність, ввічливість, витримка, вмінняпоступатися, вчасно вийти з конфлікту і з гідністю переносити негоди.\nЗ перших днів існування, молода сім'я, спираючись на все те найкраще,успадковане від батьків, повинна прагнути створити свій стильвідносин, свої традиції, в яких знайшли б відображення помисли молодихлюдей створити міцну сім'ю, виростити дітей, зберегти любов. Взаємнеповагу і розуміння стануть традицією, а галантність і висока естетикаввійдуть у звичку і залишаться в сім'ї на все життя.\n№ 88. Моральні норми і принципи ділового спілкування\nМоральні цінності в усіх сферах життя людини регламентються моральними нормами й принципами. Моральні норми іпринципи -- це певні вимоги та заборони, що регулюють діяльність, поведінку людей, їхню взаємодію та спілкування. Ці норми та принципи, встановлені людьми в суспільстві на певному етапі його розвитку, є певним взірцем поведінки та обов'язкові для виконання.Принципи моралі мають загальне соціальне значення і поширюються на всіх людей, уособлюючи те загальне, основне та первинне, що уможливлює ці вимоги та становить ціннісний базис суспільства, взаємовідносин людей. Моральні принципи підтримують і санкціонують в узагальненій формі суспільні підвалини життя, соціальний устрій, спілкування. Вони претендують на абсолютність, не допускають винятків. Будучи узагальненими, моральні принципи відбивають соціально-історичні умови буття людини, її сутнісні потреби.Поряд з іншими сферами життєдіяльності людини моральні принципи та норми регулюють процес спілкування людей, бо саме підчас спілкування люди погоджують власні та суспільні інтереси. Більше того, спілкування людей має відбуватися за цими моральними принципами та нормами. Проте для індивідуального життя та поведінки людини вони є лише передумовою формування гуманістичних установок спілкування [14, с. 95]. Гуманізація спілкування -- це насамперед розвиток і зростання потреби людини в такому спілкуванні. Воно передбачає здатність людини відчувати та співчувати, переживати і співпереживати, вміння розрізняти добро та зло, справедливість і не-справедливість, вияв таких її якостей, як милосердя, порядність, добродійність і совість, а також морально-естетичні потреби, оцінки, смаки, ідеали, мотиви, вчинки. Тому не менше значення у процесі спілкування людей відіграють також моральні знання, здатність до раціональ¬ного осмислення моральних ситуацій та дій.Відомо, що зовні доброчинні вчинки можуть спиратися на мотиви, які явно суперечать принципам і нормам моралі: користолюбство, нажива, властолюбство та ін. І, навпаки, вчинок, який зашкодив іншим, може мати в основі доброчинні наміри. Наприклад, людина, яка лише прагне до влади, у спілкуванні з іншими демонструє свою "демократичність", гуманність. Досягши жаданої влади, вона швидко забуває про свої обіцянки і часто не виявляє доброти, чесності, відповідаль¬ності тощо. Таку поведінку в етиці називають легальною, а тип по-ведінки легалізмом.Відомий китайський філософ Конфуцій показав, що різні люди у своїй поведінці та спілкуванні дотримуються різних моральних норм і правил. На його думку, розумна людина: "коли дивиться, то думає, чи добре вона роздивилася, а слухає думає, чи вірно вона почула; думає, чи ласкавий у неї вираз обличчя, чи шанобливі її манери, чи щире мовлення, чи пристойне ставлення до справи; при сумнівах думає про те, щоб порадитися; коли ж у гніві, то думає про наслідки; і перед тим як щось придбати, думає про справедливість". Нерозумна людина робить три помилки: говорить, коли не час говорити (це нерозважливість), не говорить, коли настає час говорити (це потайливість), і говорить, не помічаючи міміки (це сліпота) .Нині у складних умовах ринкових відносин людям доводиться робити вибір щодо орієнтації на справедливе ставлення до інших і врахування їхніх інтересів чи на егоїзм; на активність чи пасивність; на агресію чи альтруїзм; на любов до людей чи байдужість до них і т. ін. Цей вибір проявляється в поведінці людини та в її спілку-36 ванні з іншими. Під час такого вибору людина звертається або до прийнятих суспільством, або до особистих моральних норм і принципів.В умовах жорсткої конкуренції та зниження життєвого рівня людей зростає значення таких рис характеру людини, як стійкість, лояльність, вірність, милосердя та ін. Ідеться про мораль співвіднесення, дилема якої грунтується на тому, що не варто слухати ані друзів, ані ворогів, коли совість підказує "вчини так". Під час спілкування -- це вміння говорити так, щоб не принижувати гідності людей, вступати з ними в переговори, йти на компроміси, витрачаючи мит¬тєву власну вигоду, але зберігаючи доброзичливі стосунки. Кожен, хто знайомий з історією створення та розвитку відомої американської компанії "IBM", погодиться з тим, що своїм успіхом вона значною мірою зобов'язана морально-етичним ідеям її засновника Томаса Дж. Уотсона-старшого (1914 p.), аніж технічним нововведенням або фінансовим ресурсам. Він як честолюбивий підприємець, безумовно, хотів бачити свою компанію такою, що досягла успіху. Але маючи власні моральні цінності, він не хотів це робити в будь-який спосіб. На шляху до успіху Т. Уотсон хотів об'єднати людей єдиною метою. Тому він розробив кодекс поведінки працівників компанії, принципи якого дуже прості: 1) кожна людина заслуговує на повагу; 2) кожний клієнт фірми має право на особливу увагу та найкраще обслуговування; 3) усе, що робиться у фірмі, має постійно вдосконалюватися. Цих принципів дотримуються й зараз всі працівники фірми від адміністраторів найвищого рангу до підсобників. Зазначені принципи становлять стрижень усієї діяльності компанії, до якої всі ставляться з повагою і довірою, що безпосередньо впливає на кожний крок і всю політику "IBM". Мабуть, тому за 34 роки нікого не звільнили через скорочення програм, штатів, асортименту продукції чи бюджету. Але незалежно від посади розлучалися з тією людиною, яка порушувала моральні норми компанії або припускалася помилок у роботі і не бажала співпрацювати з іншими. За правилами ділового спілкування, прийнятими в "IBM", усі її працівники у своїх діях мають керуватися високими нормами ділового спілкування."Кожний, з ким ви маєте справу, повинен розраховувати на справедливе і неупереджене ставлення до себе з вашого боку. Чесність є невід'ємною частиною моральної поведінки, а довіра необхідна для встановлення добрих та міцних стосунків"\n№ 89. Особливості сучасного морального гуманізму: свобода, відповідальність, толерантність\nВідповідамльність (рос. ответственность, англ. responsibility, нім. Verantwortlichkeit f) юридична -- обов'язок особи зазнати негативних наслідків за вчинки, які не відповідають встановленим суспільством соціальним нормам.\nЗа етичним визначенням відповідальність: це визначеність, надійність, чесність; це усвідомлення і готовність визнати себе причиною своїх вчинків; це готовність діяти раціонально для блага людей. Відповідальність -- це не вина, це впевненість. Відповідальність, швидше, включає в себе особисту підзвітність, і здатність діяти в рамках етичних норм на благо себе й оточуючих.\nЗа характером санкцій за здійснювані дії виділяють такі види відповідальності:\nУ залежності від суб'єкта розрізняють відповідальність індивідуальну та колективну; громадян та юридичних осіб.\nСвобомда -- здатність людини чинити відповідно до своїх бажань, інтересів і цілей на основі знання об'єктивної дійсності. Свобода -- в найзагальнішому значенні, наявність можливості вибору, варіантів витоку подій. Відсутність вибору, варіантів розходження події рівносильна відсутністю свободи. Свобода є одним з проявів випадковості, керованої свободою волі (навмисність волі, усвідомлена свобода) або стохастичним законом (непередбачуваність витоку події, неусвідомлена свобода). В цьому значенні, поняття "свобода" протилежно поняттю "необхідність".\nпозитивна свобода, коли увага зосереджується на спроможності особи самостійно приймати рішення щодо вчинення власних дій. Іншими словами, позитивна свобода передбачає не свободу "від", а свободу "для" -- свободу вести певний передбачений особою спосіб життя.\n№ 90. К. Войтила про засади етики /"Основи етики"\nК.Войтили "Про особливість етики":\n1. Релігійна етика (як і релігійна мораль) починається тоді, коли ми усвідомлюємо цільність людського існування, хтось може побачити у цьому відчудження (з позиції монізму чи матеріалізму) - це дуалістична категорія буття.\n2. Мораль віруючого інша: "Хто, не відмовить іншій людині, той не відмовить Богу"\n3. розрізняє мораль і етику. Наука про мораль не визначає, що добро, а що є зло - вона досліджує факти морального життя - індуктивним методом. Має описовий характер, тобто бере вже існуючі моральні норми і встановлює, що в даному суспільстві чи в історичній епосі вважали добром чи злом.\n4. Етика підходить до морального життя не з описової, а з нормативної точки зору, визначає, що таке добро чи зло, судить про це і ці судження обґрунтовує.\nІснує ще і наукова етика - це такка етика, де питання про сенс життя пов'язано з проблемою людського буття (філософією буття).\n5. Перед етикою стоять такі головні проблеми:\nа) проблема безкорисливості, проти звинуваченя християн у корисливості - мати щось від Бога за добрі справи. Єдина користь - це справедливість.\nб) проблема провини і кари - це показник справедливості, яка лише є частиною усього тлумачення етично-моральних засад, здійснюється на очах увсіх, а загалом в глибині винної душі.\nВ) етика - наука про щастя, тому, що вона є нормативна наука. Це мета природи.\n№ 91. Особливості, етичного пізнання за працею М.Бердяєва "Про призначення людини"\nЕтичне пізнання - зміна життя на краще. Пізнаючий має мати моральний досвід над людиною - від нижчого до вищого, людина має стати творцем.\n1. Етика - це межа розрізнення добра і зла.\nЕтика повинна бути не лише теоретичною, але й практичною, вона повинна закликати не лише до засвоєння цінностей, але й до переоцінки цінностей.\n2. Етика повинна розкривати чисту совість - критика чистої совісті ("чиста совість - це совість, яка відсутня").\n3. Етика є аксіологією(вчення про смисли і цінності) - не дані пасивно-обєктивного, а вони творяться до верховної цінності. Етика має справу з реальними моральними енергіями.\n4. Етика є завершальною частиною філософії духа і свободи (подавлена соціологією), в ній жнуться плоди філософії життя - завершальна частина філософії(практичне знання) .\n5. Етика християнська єнерідко ототожнюється з сотеріологією, вона є вченням про творчі цінності і творчу енергію людини. Людина не є лише тою істотою, що спасається, але й істотою, що творить\n6. Етика не є кодифікаціею традиційних моральних норм і оцінок.\n7. Етика є дерзновіння творчих оцінок. (база ризику)\n8. Проблема пізнання зі всіх родів пізнання етичне є найбільш безстрашним і найбільш гірким.\n9. В основі етики лежить моральний досвід.\n№ 92. Психоаналіз і етика Е. Фромма /"Людина для самої себе"\nЯк метод психотерапії і психологічне вчення психоаналіз постав на противагу класичній психології, що була зосереджена на дослідженні свідомості, ототожнювала свідомість і психіку.\nПсихоаналіз -- авангардна теорія, зосереджена на дослідженні психічного несвідомого (несвідомих психічних процесів і мотивацій).\nЦю теорію заснував З. Фройд. Його аналіз несвідомого сформував нову основу для психологічної інтерпретації людини, стимулював нетрадиційні пошуки в культурології, філософії, мистецтві. Він справив значний вплив і на розвиток етики.\nЕтика З. Фройда вибудовувалася на положенні про вроджені психічні комплекси людини. Структуру і мотиви поведінки індивіда він виводив з його несвідомих, передусім сексуальних (лібідо), потягів. Первинним елементом внутрішнього світу людини філософ вважав несвідоме (Воно), що діє як неспрямована енергія, устремління і набуває спрямування у "принципі втіхи". У чоловіків це проявляється в суперечливому комплексі сексуальних потягів до матері й агресивних імпульсах у ставленні до батька ("комплекс Едіпа"). Властиві такі потяги й жіночій статі ("комплекс Електри"). Вони домінували ще у бутті первісної людини. Однак суспільство розвивається, виникають моральні норми поведінки, які обмежують і пригнічують відкриті прояви несвідомих потягів, тому в свідомості людини ще на ранніх етапах суспільного розвитку розвивається і передається спадково особлива інстанція ("Ідеал-Я"), що є результатом засвоєння індивідом моральних норм. За З. Фройдом, будь-яка цивілізація ворожа людині, оскільки зумовлює придушення її потягів, наслідком чого є перетворення (сублімація) психічної енергії на різноманітні види культурної діяльності. Потяги, які не сублімувалися, проявляються у формі психічних хвороб й аморальних вчинків людей.\nПсихоаналіз як конкретна теорія і метод психотерапії суттєво відрізняється від фройдизму, який підніс положення психоаналізу на рівень філософсько-антропологічних принципів.\nФройдизм -- сукупність шкіл, представники яких витлумачували різноманітні процеси і явища, що стосуються людини і суспільства, на основі психоаналізу.\nУ лоні фройдизму виокремилися такі напрями, як аналітична психологія (цюріхська школа), започаткована К.-Г. Юнгом, а також психологія особистості (індивідуальна психологія), репрезентована австрійським психіатром Альфредом Адлером (1870--1937).\nБудучи одним із прибічників психоаналізу, А. Адлер сформував власну школу індивідуальної психології. Як і З. Фройд, він визнавав визначальну роль у психіці потягів і несвідомого, вважаючи, однак, що потяги мають соціальне спрямування.\nЦентральним у концепції А. Адлера є принцип компенсації, згідно з яким основа людської діяльності -- прагнення до особистої переваги (вищості), яка реалізується завдяки механізму компенсації, спричиненого тілесною слабкістю або іншою слабкістю первинного почуття неповноцінності. Цей механізм є центром формування особистості, детермінує її психіку. Зміст прагнення до особистої вищості, способи реалізації його створюють специфічний для кожної людини "життєвий стиль".\nВизнаючи важливість культурних і соціальних факторів у моральній сфері буття людини, А. Адлер критикував фройдизм за перебільшення ролі сексуальності й підсвідомого в детермінації її поведінки.\nК.-Г. Юнг звільнив психологічну теорію від сексуального підходу, витлумачив поняття "лібідо" як психічну енергію. Його теорія значну роль відводила духовності. Великі життєві проблеми він намагався пояснювати дією колективного несвідомого (архетипів), що психологічно концентрувало віковий колективний досвід. На його погляд, усі глибокі переживання, високі психологічні напруги, людські вчинки зумовлені дією цієї сили (архетипів), яка за розвиненої самосвідомості людини забезпечує перетворення несвідомого на усвідомлене.\nУчення К.-Г. Юнга налаштовує людину на самоаналіз, пропонує систему орієнтації людського існування, за якою однаково значущими є свідоме і несвідоме. Його етичні принципи значною мірою заперечували етику З. Фройда, яка, орієнтуючись на традиційну (аскетичну) мораль, розводила добро і зло на різні полюси. Етика К.-Г. Юнга обстоює психологічну цілісність протилежностей, що передбачає відмову від аскетизму.


Janome Jubilee 60788 - купити, відгуки, ціна в Швейкін\nЗнаємо про Janome Jubilee 60788 абсолютно все! Експерт відповість на всі питання\nОпис Характеристика Janome Jubilee 60788 відгуки (0) Доставка і оплата Магазини\nНапівпромисловий оверлок Janome 60788 чудово справляється з усіма типами тканин різної структури, при необхідності здатний переналагоджуватися на 2-х і 3-х нитковий режим обробки краю. Крім того, Ви можете для тонких матеріалів використовувати красивий руліковий шов (опіковку), який швидко налаштовується без зміни голкової пластини. Виробники максимально спростили основні процеси з обслуговування машини. Заправка ниток, регулювання їх натягу, вибір потрібних для роботи параметрів рядка можуть бути зроблені навіть початківцем рукодільником самостійно за інструкцією. Регулювання рядка можна здійснювати до 7 мм за шириною і до 5 мм за довжиною стібка.\nВикористовуваний в конструкції оверлока диференційний транспортер подачі тканини дозволяє при шитті здійснювати пріпосаджування або розтягування трикотажного полотна. Також в функціонал цієї моделі введені опції відключення ножа при необхідності і регулюванні тиску лапки на тканину, що дозволяє працювати з найрізноманітнішими видами і типами матеріалів.\nНадійна функціональна машина може розвивати швидкість шиття до 1500 об/хв, при цьому виробляючи якісну обробку краю, надаючи виробу закінчений вигляд.\nКомплектація Janome 60788 Ювілейний\nПенал для зберігання приладдя\nШвейна машина Janome Jubilee 60788 можливо купити в мережі магазинів Швейкін з доставкою у Київ, Львів, Івано-Франківськ, Чернівці, Вінниця, Луцьк, Рівне. ✓Низька ціна. ✓Гарантія. ✓Доставка по Україні. ✓Відгуки, опис та інструкція до Janome Jubilee 60788.\nХарактеристики та опис Janome Jubilee 60788:


Стенди для оформлення кабінета хімії. Купити або замовити в Україні.Ціна\nГоловна » Стенди для школи » Стенди для кабінету хімії\nКомплект стендів “Хімія” жовто-блакитний (10 елементів)\nОформлення кабінету хімії (Періодична система, ряд активності металів, розчинність кислот)\nОформлення кабінету хімії (Періодична система) жовтоблакитна\nНабір наклейок на двері для кабінету хімії\nСтенд Інформація з кишенями А4\nСтенд Періодична система хімічних елементів Д.І. Менделеєва (жовтий колір)\nКомплект стендів у кабінеті хімії (жовтий колір)\nКомплект стендів Класифікація органічних речовин\nСтенд Таблиця взаємозв’язок між деякими фізичними величинами\nСтенд Правила техніки безпеки у кабінеті хімії\nСтенди для кабінету хімії в школі\nЯкщо запитати про асоціації школярів із поняттям «кабінет хімії», «стенди з періодичною таблицею Менделєєва та описом хімічних процесів» – буде найбільш ймовірною відповіддю. На відміну від інших шкільних предметів, де наочність періодично змінює інформаційне наповнення у відповідності до вимог часу, на уроках хімії учням необхідно засвоїти певні наукові константи. Однак змінюється їхній дизайн, аби полегшити сприйняття інформації сучасними підлітками.\nБез розуміння сутності хімії як науки у системі інших природничих наук учні не зможуть створити власну наукову картину світу. На допомогу у цьому відповідальному завданні вчитель звертається до яскравих, ошатно оформлених стендів з хімії. Компанія “Склад стендів” пропонує замовити або купити стенди для кабінету хімії у професіоналів. Можлива доставка у Львів, Київ, Дніпро, Запоріжжя, Харків, Одесу та інші міста України.\nУ сучасній школі стенди для кабінету хімії розміщуються з таким розрахунком, щоб максимально ефективно використовувати простір. Адже для успішного засвоєння цього навчального предмета учням необхідно мати перед очима «законну шпаргалку» – візуалізацію ключових понять, формул, таблиць елементів і т.д.\nДля оформлення кабінету хімії наша компанії пропонує Вам купити:\nтаблицю Менделєєва з чітким великим шрифтом і яскравим оформленням, що привертає увагу учнів.\nІнформаційні таблиці (розчинності, взаємозв’язку між елементами, їх відносних мас і т.д.),\nДопомоги по техніці безпеки в хімічному кабінеті,\nПортрети видатних вчених, і інше.\nФірма «Склад стендів» пропонує купити стенди для оформлення кабінету хімії українською мовою. При цьому її представники дбають як про якість товару та низькі ціни, так і про можливість варіювання в його оформленні відповідно до вимог замовника. Завдяки цьому, педагог стає важливим учасником створення наочності для свого кабінету.\nУ нас широкий вибір варіантів оформлення стендів з хімії;\nМожна внести зміни в Стенди для кабінету хімії?\nСтенди для кабінету хімії з ламінацією відрізняються?


Директор КНП СОР СОКОД Шевченко Володимир Володимирович\nВолодимир Володимирович народився 12.02.1982 року у м.Суми, має дві вищі освіти: за спеціальністю лікувальна справа (хірургія) та менеджмент організацій (менеджер-економіст). За його плечима понад 12 років лікарського стажу, більше 10 з яких він працює лікарем онкохірургом у Сумському онкологічному диспансері. Кандидат медичних наук.\nВащенко ОлексАндр Іванович – заступник ДИРЕКТОРА з медичної частини\nЗакінчив Харківський медичний інститут у 1989 році.\nВ 1989-1990 роках проходив інтернатуру по дитячий хірургії на базі Сумської обласної дитячої лікарні.\nЗ 01.09.1990 року по 29.01.1991 року працював дитячим хірургом 1 міської дитячої поліклініки м. Суми.\nЗ 1991 року - лікар-онкохірург ОКЗ «Сумський обласний клінічний онкологічний диспансер».\nЗ 01.10.2001 року – на посаді заступника головного лікаря облонкодиспансеру з медичної частини.\nЛікар-онкохірург вищої кваліфікаційної категорії.\nВолодіє технікою операцій при пухлинах черевної порожнини, шкіри, м’яких тканин, молочної залози.\nШумков Ігор Владиславович\nнародився 28.02.1966 року у м.Суми.\nЗакінчив військово-медичний факультет при Куйбишевському медичному інституті у 1989 році.\nЗ 1989 року по 1993 рік служив на посаді ординатора, а потім командира операційно-перев’язувального взводу окремого медичного батальйону Першої танкової дивізії у м. Калінінграді.\nПісля звільнення з лав збройних сил у 1994 році був прийнятий на роботу до Сумського обласного клінічного онкологічного диспансеру на посаду онколога-хірурга диспансерного, а потім онкоурологічного відділення.\nЗ 2008 року працював завідувачем канцер-реєстру Сумського обласного клінічного онкологічного диспансеру.\nЗ 01.06.2011 року наказом головного лікаря переведений на посаду заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи Сумського обласного клінічного онкологічного диспансеру.Поєднуєосновну роботу з роботою на 0,5 посади лікаря-онкохірургаонкохірургічноговідділення № 1\nМає вищу категорію за спеціальністю "онкохірургія".\nЗа досягнення в роботі неодноразово заохочувався адміністрацією облонкодиспансеру та управлінням охорони здоров’я.\nЛОБОДА АЛЛА ВІТАЛІЇВНА - ГОЛОВНА МЕДИЧНА СЕСТРА\nПрацює в онкодиспансері з 1986 року. На посаді головної медичної сестри закладу – з 1992 року. Бакалавр медицини (2003 рік).\nНевдачина Тетяна Олександрівна.


Що так жіночий автомобіль. Який він жіночий автомобіль.\n* 5-01-2012, 18:33 * Yurecz * Інформація, Водіння\nЯкий він, жіночий автомобіль? Вельми актуальне питання. Правда, тільки для пострадянських країн. У Європі, де та такі речі дивляться лише з такої точки зору, як практичність, таке питання не існує. Там автомобілі не діляться на «чоловічі» і «жіночі». У нас же все навпаки. Тому має місце ця стаття.\nВибір «залізної конячки» справа серйозна . По-перше, мова йде про покупку не найдешевшою іграшки (те що мова йде саме про іграшку ні в кого не викликає сумніву, тому що дуже мало жінок при виборі автомобіля звертають увагу на практичність). По-друге, таким способом встановлюється імідж на найближчі кілька років. Адже ніхто не стане заперечувати той факт, що саме автомобіль багато в чому є найефективнішим іміджмейкером, і навіть більше - другою особою. Ніякі гламурні кондиціонери або будь-яка інша техніка, що пропонує ексклюзивний інтернет магазин в Нижньому Новгороді чи ще десь, не зможе так підкреслити і виділити свого господаря, вірніше господарку.\nЖіночий підхід до автомобіля багато в чому відрізняється від чоловічого. Вже при виборі, особливо якщо це відбувається вперше, жінка найчастіше грунтується на ті ж критерії, що і при покупці чергової «шмотки» або модного аксесуара. Тому автомобіль повинен підходити під інші жіночі штучки. Наприклад, колір машини повинен поєднуватися з кольором волосся. Але якщо, це не так, не варто з'являтися в пристойному суспільстві.\nБагато дамочки асоціюють свою автоігрушку з яким-небудь твариною чи людиною. Значить, передня частина машини, - (особа, мордочка). І важливо, які емоції «воно» випромінює. Крім того - це найголовніше, на що оточуючі звертають увагу. Тому, фас машини при виборі ставати основним критерієм.\nНова автоігрушка повинна мати звичну для очей форму. Як, наприклад, пляшка з туалетною водою або власне відображення в дзеркалі ... Асоціації можуть бути численні. Саме з цієї причини багато «жіночі» авто мають пишні форми. А ось зручність автомобіля грає другорядну роль. Головне справити сильне враження на оточуючих. Тільки неординарність і яскрава зовнішність є запорукою необхідного для дами ефекту.\n10 причин, чому жінці потрібен автомобіль\n-Можна заощадити на жетончика і квитки в метро.\n-Тому що дуже нерозумно штовхати тролейбус у норковому манто.\n-Можна вчасно встигнути заскочити на ринок, випити кави з найкращою подругою, відвезти дитину на плавання, а речі - в хімчистку, і все це - без найменшого збитку для роботи.\n-Тому що завжди є відповідь на питання: «Де ти так довго була?» - «Коханий, у мене зламалася машина!»\n-Бо власна машина давно є у подруги, у сестри, в доньки сусідів, А ось дружина «улюбленого» начальника досі, слава богу, їздить у громадському транспорті.\n-Побачивши на зупинці ту руду дівчину, яка без сорому будувала оченята благовірному, на нещодавній його презентації, можна помститися - окропити її світлий плащ брудом.\n-Тому що водити машину суцільне задоволення.\n-Бо саме для жінок випускаються маленькі і чарівні автомобільчики типу «Поло».\n-Щоб не створювати чоловікові проблем, якщо він новий і машина нова, і навпаки, створювати їх, коли чоловік старий і машина стара.\n-Тому що все інше жінка вже має.\nТеги: Машина, жінка, жіноча машина, кермування, жінка за кермом\n* 3162 * 0


Вилучення майна (кофіскація).\nволодіння– фактичне утримання речі, законне або протиправне перебування майна у конкретної фізичної або юридичної особи .Володіння може бути відділене від власності, тобто. може здійснюватись за договором оренди, застави, відповідальної охорони, комісії тощо;\nмайно– матеріальні блага, які є об'єктом речових прав (права власності, повного господарського відання, оперативного управління, сервітутів, суперфіцію та ін ). Включає до себе не лише речі але й майнові права певної особи;\nмайнові права- суб'єктивні права учасників правовідносин, які пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також з тими матеріальними вимогами, які виникають з приводу розподілу і обміну майна;\nарешт (майна)- різновид обмежень повноважень власника, який застосовується в цивільному та кримінальному судочинстві;\nопис майна – процесуальна дія ,яка передбачає визначення та опис належного особі майна, який здійснює судовий виконавець на виконання рішення суду в цивільній справі із застосуванням такого заходу примусового виконання, як звернення стягнення на майно боржника, а також на виконання ухвали суду про забезпечення позову;\nповноваження власника –належність власникові прав володіння, користування і розпорядження майном у межах, встановлених законодавством;\nподатки – обов'язкові платежі, що мають сплачувати юридичні та фізичні особи для покриття державних видатків;\nправо власності– система правовідносин, які закріплюють і охороняють належність матеріальних і духовних (інтелектуальних) благ певним особам чи колективам, передбачають обсяг і зміст прав власника щодо належного йому майна або іншого блага, способи і межі здійснення цих прав;\nпримусове стягнення- вилучення майна без згоди власника уповноваженими на це органми по належній правовій процедурі;\nвилучення майна- втрата особою права власності на майно, яка відбувається за рішенням уповноважених державних органів;\nадміністративний арешт майна (активів)- тимчасове обмеження повноважень власника, що застосовується в податкових відносинах за рішенням керівників відповідних органів;\nконфіскація майна (як різновид додаткового кримінального покарання)- примусове безоплатне вилучення у власність держави всього або частини майна, яке є особистою власністю засудженого, а також належної йому частки в спільній власності. Застосовується у випадках, передбачених законом на підставі рішення суду.


Народжуваність на Буковині збільшилась у порівнянні з минулим роком » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nНароджуваність на Буковині збільшилась у порівнянні з минулим роком\nКількість народжених за січень - травень 2012 року збільшилась у порівнянні з аналогічним періодом минулого року на 331 особу і становить 4674 особи.\nПро це повідомляє Головне управління статистики в Чернівецькій області у повідомленні про соціально-економічне становище області за січень-червень 2012 року.\nЯк повідомляється, рівень народжуваності по області порівняно з січнем - травнем 2011 року збільшився з 11,6 до 12,5 особи на 1000 жителів. Найбільша частота народжень у розрахунку на 1000 жителів зафіксована у Путильському районі (18,9 особи), а найменша – в Кельменецькому (9,0 особи).\nНароджуваність у сільській місцевості залишається традиційно вищою, ніж у міських поселеннях (13,9 проти 10,5 особи на 1000 жителів).\nУ січні–травні п.р. рівень смертності в області збільшився порівняно з січнем–травнем 2011р. з 13,2 до 13,6 померлих на 1000 жителів.\nНайвищий рівень смертності в січні–травні п.р. зафіксовано в Кельменецькому районі (20,8 особи на 1000 жителів), а найнижчий – у Новодністровську (5,1 особи).\nРівень смертності в сільській місцевості перевищував відповідний показник у міських поселеннях (15,6 проти 10,9 особи на 1000 жителів).\nТеги - Новини Чернівців, народжуваність


Правила монтажу електропроводки | Ремонт Кухні\nПравила монтажу електропроводки Сентябрь 30, 2020 – 18:27\nМонтаж електропроводки є необхідною умовою для комфортного життя в сучасному будинку. Заміна проводки особливо часто актуальна для старих будинків. Всього кілька десятків років тому електропроводка була призначена для меншої кількості підключених електроприладів, тому підвищене навантаження на електромережі призводить до несправності її роботи. В цьому випадку необхідно встановити вдосконалену проводку для можливості нормального підключення електричних приладів.\nЯкісне заземлення зробить Watson Energo, ці фахівці зроблять все, щоб ві були в безпеці.\nВажливо зауважити що роботу по заміні проводки повинен виконувати досвідчений фахівець, оскільки недосвідчений електрик може отримати травму в процесі установки і стати причиною серйозних проблем, наприклад, загоряння.\nПеред монтажем електропроводки необхідно визначити максимальне навантаження на неї. Для цього необхідно зафіксувати потужність електричних приладів під час одночасного включення, і додати до зазначеного значенням резервна кількість Ватт. З цих розрахунків підбирається відповідний кабель і електрощит. Далі необхідно провести дроти в кожне приміщення. Вибір проводів спирається на кількість підключених електричних приладів. Найпотужніший кабель підходить для кухні та ванної кімнати. Необхідно визначити хоча б приблизне розташування електричних приладів для того, щоб монтувати розетки в потрібних місцях, а також визначити місцезнаходження вимикача.\nПісля цих етапів необхідно здійснити розмітку для прокладки проводів уздовж стін від розеток до щитка.\nРекомендації для монтажу:\nПісля придбання проводів і всіх комплектуючих, відповідним до них, проводять монтаж проводки;\nдля сучасних будинків актуальний монтаж проводки закритого типу;\nнеобхідно провести штробление, в утворені порожнини укласти проводу і закріпити їх. Після цього встановлюють водний електрощит, розетки і вимикачі. По завершенню цих робіт проводять з'єднання контактів;\nелектричні щитки, розетки і вимикачі повинні знаходитися в доступних місцях для того, щоб полегшити користування;\nне забувайте користуватися розподільними коробками;\nпрокладання проводів здійснюється по вертикальних і горизонтальних лініях.\nНепоганим рішенням буде фотографування місця розташування проводів уздовж стіни. Вимикач повинен розташовуватися на дистанції приблизно 90 см від підлоги.\nПравильна стяжка для підлоги


Остання фантазія VII: Діти пришестя | Мультфільми онлайн\nМультики онлайн » Аніме » Остання фантазія VII: Діти пришестя\nТакеші Нозу & Тецуя Номура\nШінджі Хасімото & Есінорі Кітасе\nЦуєси Секіто, Кен'ітіро Фукуї, Кейдзі Каваморі, Нобуо Уемацу\nТакаюкі Такео & Юсуке Наор\nТакахіро Сакураи, Сёго Судзукі, Тосиюки Морікава, Сакамото Маая, Аюмі Іто, Юдзи Кісі, Кендзі Номура\n"Остання фантазія VII: Діти пришестя" неймовірна історія створена для любителів фантастики і захоплюючих поєдинків, адже протягом всього мультфільму відбуваються дивовижні бої. Проблема, яка виникла в цій історії почалася задовго до події зображених у мультфільмі, а винуватцем всього стала над потужна корпорація «Шинра», яка зуміла підкорити потік життя, тобто знайшла можливість використовувати всю живу енергію як природний ресурс. Цей неймовірний прогрес приніс задоволення всьому людству, але й була погана сторона в цьому, життя всієї планети навпаки тільки погіршувалося.\nБагато заступалися за планету і не раз піднімали це питання, але компанія «Шинра» намагалася за всяку ціну змусити їх мовчати. Основний спеціальний підрозділ корпорації для виконання брудної роботи називається «Солдат», всі його учасники були не простими, а спеціально створені і в кожного з них були в живлення клітини «Дженова». Дженова потужна раса з надзвичайними можливостями, яка проживала на невідомій планеті і, одного разу їх космічний корабель впав на планету, де відбуваються всі події.\nСеред ново створених воїнів кращим був Сіферос, який дізнавшись, про те, що був створений експериментально, почав руйнувати все на своєму шляху і нікого не міг його зупинити. Тільки завдяки силі планети вдалося зупинити все, але разом з цим на землю прийшли нові небачені раніше хвороби. Також з'явилися ті, хто побажали повернення Сіфероса і саме про протистояння їм дана історія "Остання фантазія VII: Діти Пришестя", яка насичена вражаючими спец ефектами і боротьбою між надзвичайно сильними і спритними воїнами.\nТрейлер до мультфільму "Остання фантазія VII: Діти пришестя"\n"Остання фантазія VII: Діти пришестя" дивитися онлайн


Безпека людей, підтримка захисників та оптимізм: як бізнес тримає економічний фронт - European Business Association\n17 травня Європейська Бізнес Асоціація провела зустріч з бізнес-лідерами з різних індустрій, аби дізнатися, який вплив мала повномасштабна війна, розгорнута росією, на різні підприємства та сектори економіки - EBA Global Outlook: Економічний фронт, де мова йшла про наслідки війни, темпи відновлення ділової активності, команди, підтримку населенню та захисникам України. Тіберіу Діма. Генеральний директор BASF. Тіберіу Діма, генеральний директор BASF в Україні, наголосив, що першочерговим завданням для їхньої компанії стала особиста безпека людей, і тільки після цього йшлося про відновлення діяльності та пристосування до запроваджених державою регуляторних заходів. Зосереджуючись на координаційних зусиллях з релокації майже половини співробітників та членів їх родин, підтримки колег, що долучились до лав ЗСУ чи тероборони, компанія продовжувала вести діяльність й операційні процеси та надавати підтримку своїм партнерам і клієнтам. Компанії вдалося зберегти усіх співробітників, робити їм відповідні виплати в повному обсязі та навіть реалізувати щорічне підвищення заробітних плат. До того ж близько 5,2 млн євро було перераховано концерном BASF на допомогу Україні. Так, BASF передав 1 млн євро Німецькому Червоному Хресту, 2,1 млн євро було зібрано співробітниками концерну з усього світу для колег із України, а BASF скерував аналогічну суму в розмірі 2,1 млн євро Агентству ООН у справах біженців для надання допомоги українцям, яким довелося залишити свою країну. Тіберіу висловив вдячність своїй команді за стійкість, рішучість, хоробрість, а також подякував Збройним силам України за можливість багатьом компаніям поступово відновлювати свою роботу. BASF продовжує інвестувати в локальні R&D проєкти та залишає незмінним фокус на Україні як на потужній аграрній державі. Юрій Гусєв. ДК «Укроборонпром», Генеральний директор. Про стан оборонної індустрії держави ми поговорили з Юрієм Гусєвим, генеральним директором Укроборонпрому, який повідомив, що з початку повномасштабної військової агресії відбулося більше 100 атак на підприємства концерну. Наразі перед Укроборонпромом стоїть великий виклик з забезпечення української армії зброєю та обладнанням. Для цього підприємства працюють у посиленому режимі, було взято на роботу більше тисячі нових людей, розпочата співпраця з міжнародними партнерами. Немає сумнівів у тому, що оборонна галузь буде дуже важливою для безпеки нашої країни та світу. І зараз важливий момент, тож наразі відбувається трансформація Укроборонпрому від державного концерну до акціонерної компанії. Країна розпочала свій захист із власною зброєю, тепер потрібно рухатись далі у співпраці з міжнародними партнерами, аби будувати нову оборонну промисловість. Так, наприклад, у партнерстві з Мінцифрою Укроборонпром вибудовує нову екосистему для стартапів оборонного ринку. Дуже багато військових та населення України налаштовані впевнено та оптимістично, тому ми впевнені у своїй перемозі, адже захищаємо свою землю, а також свободу і майбутнє Європи та світу. Томаш Фіала. Dragon Capital, Генеральний директор. За прогнозами Dragon Capital, якщо війна продовжиться до кінця року, то варто очікувати спаду економіки України на 30%. При швидшому закінченні війни та відновленні роботи портів спад може бути меншим. Наразі компанія бачить відновлення роботи великих промислових компаній, зростання споживання електроенергії в порівнянні з початком війни, повернення людей та пристосування до нових реалій, що дозволяє сподіватись на швидші темпи економічного пожвавлення, ніж на початку війни. Про це повідомив Томаш Фіала, СЕО Dragon Capital. До кінця війни, на думку Томаша, курс лишатиметься фіксованим, після чого почнеться поступова лібералізація курсоутворення, однак драматичної девальвації очікувати не варто. Так само економісти Dragon Capital очікують і помірну інфляцію цього року – на рівні 20%, що в нинішніх умовах є вже не таким і поганим показником. Сама ж компанія зазнала суттєвих втрат внаслідок знищення трьох складів поблизу Києва, загальною площею майже 130 тисяч кв. метрів. На їх відбудову знадобиться більше 70 мільйонів доларів. З середини березня завдяки зусиллям ЗСУ Dragon Capital мала можливість перезапустити усі бізнеси, і навіть відновити інвестиції у деякі об’єкти на заході України та в Києві. Однак цього року компанія не очікує прибутків. Основне завдання зараз — вивести усі бізнеси на беззбитковість, зберегти колектив, презентувати інвестиційні можливості західним інвесторам та підняти максимальну кількість інвестицій для України. Мауро Лонгобардо. Генеральний директор АрселлорМіттал Кривий Ріг . Генеральний директор АрселлорМіттал Кривий Ріг Мауро Лонгобардо розповів, що підприємство ні на день не припиняло роботу, зокрема, видобуток, незважаючи на те, що лінія фронту проходить наразі в 50-60 кілометрах від них. В перший місяць обсяги виробництва в гірничому департаменті сягали близько 30% довоєнного часу, на сьогодні вони зросли до 80%. Найбільшою проблемою лишається логістика, незважаючи на ефективну співпрацю з УЗ, оскільки раніше основні експортні шляхи пролягали через порти, які є наразі заблокованими. Ця ситуація стримує нарощування обсягів виробництва, втім компанія намагається використовувати залізницю для вивезення продукції до портів Балтійського моря. Водночас завдяки зняттю деяких квот та обмежень з боку ЄС, Канади, США компанія шукає нові ринки збуту. Команда підприємства у Кривому Розі надзвичайно вмотивована і продовжує роботу, попри всі складнощі люди розуміють свою важливу роль та відповідальність. Компанія утримує всіх працівників, виплачує зарплати, шукає роботу для внутрішньо переміщених осіб з металургійної промисловості. Масштабні інвестиції компанії, які були заплановані, не скасовуються, втім відкладені на певний час до стабілізації ситуації. Пан Лонгобардо впевнений, що АрселорМіттал може бути одним з двигунів перезапуску української економіки після війни. Філіп Свінс. HHLA International GmbH, Керуючий директор . Філіп Свінс, керуючий директор HHLA International GmbH, розповів, що їх термінал в Одесі на початку повномасштабної війни був закритий, а працівники і їх родини евакуйовані до Гамбургу. Хоча термінал в безпеці і не постраждав, рух суден у Чорному морі заблокововано, до того ж через замінування наближення до українських портів неможливе. Зараз компанія намагається транспортувати вантажі залізницею до ЄС, але стикається з проблемою відсутності залізничних платформ. Після завершення війни робота терміналу може бути одразу ж відновлена, як тільки буде доступна навігація Чорним морем. У HHLA дуже прагнуть продовжити роботу терміналу в Одесі. Сергій Наумов. АТ Ощадбанк, Голова Правління . Про ситуацію у банківській сфері та, зокрема, роботу Ощадбанку ми поговорили з його головою Правління Сергієм Наумовим. Як підприємство критичної інфраструктури Ощадбанк заздалегідь проводив серйозну підготовчу діяльність, аби за потреби швидко адаптуватися до умов воєнного стану. З 24 лютого переважна більшість відділень банку, де дозволяє безпекова ситуація, працюють стабільно і надають послуги клієнтам. На початку була суттєва проблема з нестачею готівки і її доставкою, втім вона була швидко вирішена. Передача готівки, зокрема у регіони, була важливою для стабільної виплати зарплат, пенсій та соціальної допомоги. При цьому інколи працівники Ощаду демонстрували справжній героїзм, добре усвідомлюючи, наскільки під час війни люди потребують цих виплат. Спочатку війни клієнти активно знімали кошти зі своїх рахунків, втім вже скоро тренд «розгорнувся» у зворотній бік. З початку війни клієнти – фізичні особи довірили Ощадбанку додатково понад 15 млрд грн і це найкраще свідчення довіри до фінансового інституту. Ощадбанк залишається ліквідним, стабільним та надійним, а також активно інвестує у військові облігації. Для підтримки клієнтів їм були надані кредитні канікули та скасовані комісії за деякі операції. Від березня банк сфокусувався на фінансуванні МСБ та великих корпорацій, особливо в сільськогосподарському секторі. Як державний банк, Ощадбанк у подальшому керуватиметься стратегічними напрямками діяльності, визначеними на воєнний та повоєнний період Кабінетом міністрів 7 травня. Головною метою роботи банку визначена підтримка економіки. Андрій Вавриш. Saga Development, Засновник. Андрій Вавриш, засновник Saga Development, розповів, що ринок нерухомості в Україні весь цей час був фактично заморожений, не проводились ніякі угоди, до того ж учасники ринку не розуміли подальшого розвитку ситуації. На заході України є тимчасовий попит у сфері нерухомості, здебільшого на вторинному ринку. Відбувається міграція всередині країни – що призводить до зростання попиту, вірогідно ринок підлаштується під попит, який буде. Наразі важко спрогнозувати наслідки для галузі, розуміючи, що попереду умовних пів року неясності та складно прогнозований розвиток війни. Ціни на нерухомість ймовірно можуть зростати, оскільки дуже виросли ціни на будівельні матеріали. Втім попит на новобудови зможе повернутися тільки після того, як люди матимуть хоча б якусь певність щодо завтрашнього дня. Наразі компанія повертає до роботи частину персоналу, робить аудит, випрацьовує матеріали, відновлює роботу над деякими розпочатими проєктами. Втім, багато людей мобілізовано до ЗСУ, виїхали або ж не працюють, тому розвиток компанії та галузі значно залежатиме від розвитку воєнних дій. Валерій Красовський. СЕО та співзасновник Sigma Software Group. Ситуацією у IT бізнесі поділився з нами Валерій Красовський, СЕО та співзасновник Sigma Software Group. З початком повномасштабної війни компанія евакуювала та допомогла своїм IT спеціалістам релокуватись у західні регіони України. Так, Sigma Software відкрила нові офіси майже у кожному великому місті на заході України. Вся інфраструктура ще в 2014 році була перевезена до Європи, крім того, для забезпечення стабільного інтернету компанія скористалась програмою Мінцифри та отримала Старлінки як запасний канал на випадок випадоку перебоїв зі зв’язком. Втім, українські телекомунікаційні компанії зробили все, щоб звязок був стабільним і компанія могла продовжувати роботу та комунікацію зі своїми клієнтами, більшість з яких знаходиться за кордоном. Компанія підтримує фінансово фонд «Повернись живим», численні волонтерськи хаби та організації, волонтерів зі своїх фахівців. Крім того Sigma Software забезпечила своїх спеціалістів, що долучились до ЗСУ та тероборони всім необхідним обладнанням, закупила дрони, засоби захисту. Також Sigma Software заснувала благодійний фонд для гуманітрної допомоги місту Харків та області та точкової допомоги армії. На сьогодні фонд вже витратив понад 600 тисяч доларів, що направляються на евакуацію, на потреби населення та ЗСУ. Партнери компанії також долучаються до збору коштів, так, з початку війни всього передано на допомогу країни понад 2,5 млн долларів. Наразі суттєвий виклик для ІТ галузі – це мати можливість ІТ спеціалістам з продуктових та сервісних компаній вільно подорожувати за кордон, аби підтримувати комунікацію з клієнтами та командами, де це необхідно. Зараз є розумінння та велика підтримка роботи у цьому напрямку від Мінцифри та Мінекономіки.\n17 травня Європейська Бізнес Асоціація провела зустріч з бізнес-лідерами з різних індустрій, аби дізнатися, який вплив мала повномасштабна війна, розгорнута росією, на різні підприємства та сектори економіки – EBA Global Outlook: Економічний фронт, де мова йшла про наслідки війни, темпи відновлення ділової активності, команди, підтримку населенню та захисникам України.\nТіберіу Діма Генеральний директор BASF\nТіберіу Діма, генеральний директор BASF в Україні, наголосив, що першочерговим завданням для їхньої компанії стала особиста безпека людей, і тільки після цього йшлося про відновлення діяльності та пристосування до запроваджених державою регуляторних заходів. Зосереджуючись на координаційних зусиллях з релокації майже половини співробітників та членів їх родин, підтримки колег, що долучились до лав ЗСУ чи тероборони, компанія продовжувала вести діяльність й операційні процеси та надавати підтримку своїм партнерам і клієнтам. Компанії вдалося зберегти усіх співробітників, робити їм відповідні виплати в повному обсязі та навіть реалізувати щорічне підвищення заробітних плат. До того ж близько 5,2 млн євро було перераховано концерном BASF на допомогу Україні. Так, BASF передав 1 млн євро Німецькому Червоному Хресту, 2,1 млн євро було зібрано співробітниками концерну з усього світу для колег із України, а BASF скерував аналогічну суму в розмірі 2,1 млн євро Агентству ООН у справах біженців для надання допомоги українцям, яким довелося залишити свою країну. Тіберіу висловив вдячність своїй команді за стійкість, рішучість, хоробрість, а також подякував Збройним силам України за можливість багатьом компаніям поступово відновлювати свою роботу. BASF продовжує інвестувати в локальні R&D проєкти та залишає незмінним фокус на Україні як на потужній аграрній державі.\nЮрій Гусєв ДК «Укроборонпром», Генеральний директор\nПро стан оборонної індустрії держави ми поговорили з Юрієм Гусєвим, генеральним директором Укроборонпрому, який повідомив, що з початку повномасштабної військової агресії відбулося більше 100 атак на підприємства концерну. Наразі перед Укроборонпромом стоїть великий виклик з забезпечення української армії зброєю та обладнанням. Для цього підприємства працюють у посиленому режимі, було взято на роботу більше тисячі нових людей, розпочата співпраця з міжнародними партнерами.\nНемає сумнівів у тому, що оборонна галузь буде дуже важливою для безпеки нашої країни та світу. І зараз важливий момент, тож наразі відбувається трансформація Укроборонпрому від державного концерну до акціонерної компанії. Країна розпочала свій захист із власною зброєю, тепер потрібно рухатись далі у співпраці з міжнародними партнерами, аби будувати нову оборонну промисловість. Так, наприклад, у партнерстві з Мінцифрою Укроборонпром вибудовує нову екосистему для стартапів оборонного ринку. Дуже багато військових та населення України налаштовані впевнено та оптимістично, тому ми впевнені у своїй перемозі, адже захищаємо свою землю, а також свободу і майбутнє Європи та світу.\nТомаш Фіала Dragon Capital, Генеральний директор\nЗа прогнозами Dragon Capital, якщо війна продовжиться до кінця року, то варто очікувати спаду економіки України на 30%. При швидшому закінченні війни та відновленні роботи портів спад може бути меншим. Наразі компанія бачить відновлення роботи великих промислових компаній, зростання споживання електроенергії в порівнянні з початком війни, повернення людей та пристосування до нових реалій, що дозволяє сподіватись на швидші темпи економічного пожвавлення, ніж на початку війни. Про це повідомив Томаш Фіала, СЕО Dragon Capital. До кінця війни, на думку Томаша, курс лишатиметься фіксованим, після чого почнеться поступова лібералізація курсоутворення, однак драматичної девальвації очікувати не варто. Так само економісти Dragon Capital очікують і помірну інфляцію цього року – на рівні 20%, що в нинішніх умовах є вже не таким і поганим показником.\nСама ж компанія зазнала суттєвих втрат внаслідок знищення трьох складів поблизу Києва, загальною площею майже 130 тисяч кв. метрів. На їх відбудову знадобиться більше 70 мільйонів доларів. З середини березня завдяки зусиллям ЗСУ Dragon Capital мала можливість перезапустити усі бізнеси, і навіть відновити інвестиції у деякі об’єкти на заході України та в Києві. Однак цього року компанія не очікує прибутків. Основне завдання зараз — вивести усі бізнеси на беззбитковість, зберегти колектив, презентувати інвестиційні можливості західним інвесторам та підняти максимальну кількість інвестицій для України.\nМауро Лонгобардо Генеральний директор АрселлорМіттал Кривий Ріг\nГенеральний директор АрселлорМіттал Кривий Ріг Мауро Лонгобардо розповів, що підприємство ні на день не припиняло роботу, зокрема, видобуток, незважаючи на те, що лінія фронту проходить наразі в 50-60 кілометрах від них. В перший місяць обсяги виробництва в гірничому департаменті сягали близько 30% довоєнного часу, на сьогодні вони зросли до 80%. Найбільшою проблемою лишається логістика, незважаючи на ефективну співпрацю з УЗ, оскільки раніше основні експортні шляхи пролягали через порти, які є наразі заблокованими. Ця ситуація стримує нарощування обсягів виробництва, втім компанія намагається використовувати залізницю для вивезення продукції до портів Балтійського моря. Водночас завдяки зняттю деяких квот та обмежень з боку ЄС, Канади, США компанія шукає нові ринки збуту.\nКоманда підприємства у Кривому Розі надзвичайно вмотивована і продовжує роботу, попри всі складнощі люди розуміють свою важливу роль та відповідальність. Компанія утримує всіх працівників, виплачує зарплати, шукає роботу для внутрішньо переміщених осіб з металургійної промисловості. Масштабні інвестиції компанії, які були заплановані, не скасовуються, втім відкладені на певний час до стабілізації ситуації. Пан Лонгобардо впевнений, що АрселорМіттал може бути одним з двигунів перезапуску української економіки після війни.\nФіліп Свінс HHLA International GmbH, Керуючий директор\nФіліп Свінс, керуючий директор HHLA International GmbH, розповів, що їх термінал в Одесі на початку повномасштабної війни був закритий, а працівники і їх родини евакуйовані до Гамбургу. Хоча термінал в безпеці і не постраждав, рух суден у Чорному морі заблокововано, до того ж через замінування наближення до українських портів неможливе. Зараз компанія намагається транспортувати вантажі залізницею до ЄС, але стикається з проблемою відсутності залізничних платформ. Після завершення війни робота терміналу може бути одразу ж відновлена, як тільки буде доступна навігація Чорним морем. У HHLA дуже прагнуть продовжити роботу терміналу в Одесі.\nСергій Наумов АТ Ощадбанк, Голова Правління\nПро ситуацію у банківській сфері та, зокрема, роботу Ощадбанку ми поговорили з його головою Правління Сергієм Наумовим. Як підприємство критичної інфраструктури Ощадбанк заздалегідь проводив серйозну підготовчу діяльність, аби за потреби швидко адаптуватися до умов воєнного стану. З 24 лютого переважна більшість відділень банку, де дозволяє безпекова ситуація, працюють стабільно і надають послуги клієнтам. На початку була суттєва проблема з нестачею готівки і її доставкою, втім вона була швидко вирішена. Передача готівки, зокрема у регіони, була важливою для стабільної виплати зарплат, пенсій та соціальної допомоги. При цьому інколи працівники Ощаду демонстрували справжній героїзм, добре усвідомлюючи, наскільки під час війни люди потребують цих виплат.\nСпочатку війни клієнти активно знімали кошти зі своїх рахунків, втім вже скоро тренд «розгорнувся» у зворотній бік. З початку війни клієнти – фізичні особи довірили Ощадбанку додатково понад 15 млрд грн і це найкраще свідчення довіри до фінансового інституту. Ощадбанк залишається ліквідним, стабільним та надійним, а також активно інвестує у військові облігації. Для підтримки клієнтів їм були надані кредитні канікули та скасовані комісії за деякі операції. Від березня банк сфокусувався на фінансуванні МСБ та великих корпорацій, особливо в сільськогосподарському секторі. Як державний банк, Ощадбанк у подальшому керуватиметься стратегічними напрямками діяльності, визначеними на воєнний та повоєнний період Кабінетом міністрів 7 травня. Головною метою роботи банку визначена підтримка економіки.\nАндрій Вавриш Saga Development, Засновник\nАндрій Вавриш, засновник Saga Development, розповів, що ринок нерухомості в Україні весь цей час був фактично заморожений, не проводились ніякі угоди, до того ж учасники ринку не розуміли подальшого розвитку ситуації. На заході України є тимчасовий попит у сфері нерухомості, здебільшого на вторинному ринку. Відбувається міграція всередині країни – що призводить до зростання попиту, вірогідно ринок підлаштується під попит, який буде. Наразі важко спрогнозувати наслідки для галузі, розуміючи, що попереду умовних пів року неясності та складно прогнозований розвиток війни. Ціни на нерухомість ймовірно можуть зростати, оскільки дуже виросли ціни на будівельні матеріали. Втім попит на новобудови зможе повернутися тільки після того, як люди матимуть хоча б якусь певність щодо завтрашнього дня. Наразі компанія повертає до роботи частину персоналу, робить аудит, випрацьовує матеріали, відновлює роботу над деякими розпочатими проєктами. Втім, багато людей мобілізовано до ЗСУ, виїхали або ж не працюють, тому розвиток компанії та галузі значно залежатиме від розвитку воєнних дій.\nВалерій Красовський СЕО та співзасновник Sigma Software Group\nСитуацією у IT бізнесі поділився з нами Валерій Красовський, СЕО та співзасновник Sigma Software Group. З початком повномасштабної війни компанія евакуювала та допомогла своїм IT спеціалістам релокуватись у західні регіони України. Так, Sigma Software відкрила нові офіси майже у кожному великому місті на заході України. Вся інфраструктура ще в 2014 році була перевезена до Європи, крім того, для забезпечення стабільного інтернету компанія скористалась програмою Мінцифри та отримала Старлінки як запасний канал на випадок випадоку перебоїв зі зв’язком. Втім, українські телекомунікаційні компанії зробили все, щоб зв’язок був стабільним і компанія могла продовжувати роботу та комунікацію зі своїми клієнтами, більшість з яких знаходиться за кордоном.\nКомпанія підтримує фінансово фонд «Повернись живим», численні волонтерськи хаби та організації, волонтерів зі своїх фахівців. Крім того Sigma Software забезпечила своїх спеціалістів, що долучились до ЗСУ та тероборони всім необхідним обладнанням, закупила дрони, засоби захисту. Також Sigma Software заснувала благодійний фонд для гуманітрної допомоги місту Харків та області та точкової допомоги армії. На сьогодні фонд вже витратив понад 600 тисяч доларів, що направляються на евакуацію, на потреби населення та ЗСУ. Партнери компанії також долучаються до збору коштів, так, з початку війни всього передано на допомогу країни понад 2,5 млн долларів.\nНаразі суттєвий виклик для ІТ галузі – це мати можливість ІТ спеціалістам з продуктових та сервісних компаній вільно подорожувати за кордон, аби підтримувати комунікацію з клієнтами та командами, де це необхідно. Зараз є розумінння та велика підтримка роботи у цьому напрямку від Мінцифри та Мінекономіки.


«Хочеться в ліс, там би й жив»\nМобильная версия сайта Главная страница » Новости » Людям о людях » «Хочеться в ліс, там би й жив»\nПонедельник, 6 Августа 2012 10:51 | Просмотров: 2054\nВарвару Денисівну чоловікові слова виводять з рівноваги.\n— Що ти там забув? Додому йому хочеться! Та тут у сто раз лучше! Слава,Богу, що виселили. Щоб його не діждать там жить! – сердиться вона.\n— Хочеться в ліс. Щоб хатка там була. У ній би й жив. Мабуть, це найсокровенніша мрія Михайла Трохимовича, якій уже не судилося збутися.\nВиросли на одній вулиці\nВарварі Денисівні вже дев'яносто. На Петра святкували її ювілей усією родиною. А Михайло Трохимович трохи молодший. Виросли вони на одній вулиці у Потебневій Гуті. Було таке село посеред лісу десь між Косачівкою, Лошаковою Гутою, Короп'єм та Отрохами, за 12 кілометрів від Остра. У п'ятдесят сьомому тут будували танкодром. Людей із хатами і худобою перевезли в інші місця. Адаменки вибрали собі село Гломазди, поряд з Козельцем. Відтоді тут і живуть. Сім онуків уже в них і десять правнуків.\nУ них і прізвища були однакові. І Варочка — Адаменко, і Миша. Тільки вона з куркульської родини, як назвали Дениса Юрковича сільські активісти за його незгоду вступити в колгосп.\n— На кулаку спали на полі, тому й куркулі, — каже Михайло Трохимович. — Одна лата, один куль — записали, що куркуль. А моя сім'я — середняки. Батько помер, як мені два годи було. Осталось нас у матері одинадцятеро — дев'ять хлопців і двоє дівчат. Я найменший. Мати пішла в колгосп, де їй було діваться. А Варчина сім'я так і осталася індусами. Так називали тих, хто не вступив у колгосп. Індивідуальні хазяїни, значить.\n— У нас тоже десять дітей було. Вісім дівчат і під кінець два хлопці. Один маленьким умер. А всі інші, спасибі Богу, живі. Оце моя менша сестра Наталка Денисівна, — показує Варвара Денисівна на жінку, що сидить поруч.\n— Та ви ж схожі! — кажу я.\n— Нас три в Гломаздах, чотири в Козарах, одна в Чемері. Старі вже всі... А тоді у колгосп вступила тільки старша, Паша. Як війна почалася, вона скот колгоспний у Воронезьку область погнала. А ми так і жили в селі. Батько зрадів, що вже не буде колгоспів. Косив траву, втомився, ліг на ряду, мабуть, застудився. Через тиждень ми його поховали. Перед смертю проказав слова пісні: «Прощай, гаю, чужий краю, я од тебе уїжджаю на Вкраїну. Тебе, мила, я покину». Так попрощався. Сорок сім літ йому було...\nА з Мишею ми з дітства дружили. Скот разом пасли.\n— Я ще її бив, як не заверне корову, — сміється Михайло Трохимович. — Такий кавалер був.\n— Він з дітства на скрипці грав, на балалайці, гітарі, на бубоні вибивав, — хвалить чоловіка Варвара Денисівна. — І на гармошці вмів. Співав гарно. А скрипку собі сам зробив.\n— У нас у селі був коваль — циган. Віддавав дочку заміж. І от там я вперше в житті почув скрипку. І так вона мене зачарувала, що рішив сам зробить. Цілу зиму возився. Мати лаяла, а я майстрував. Гриф, як і годиться, березовий. Струни з конопляних ниток, натертих воском. Смичок — із кінського хвоста. І заграла моя скрипка. На ній я повторив мелодію, яку чув на циганському весіллі. Було мені тоді дев'ять років. І був я один скрипаль на все село. Старші хлопці погукали в клуб, де був самодіяльний оркестр. Мою саморобку на ніч залишали в шафі, не давали додому.\nБрати знали, що я мрію про справжню скрипку, і одного разу повезли мене в Остер. Та в магазині продавалася маленька скрипочка, дітська. Нащо ж її брать? Настоящу я вже взяв до рук у Німеччині. І додому привіз. На ній навчив грати Івана, Варчйного двоюрідного брата. І сам грав на гулянках. А дівчата танцювали. Босі. Найкраще Маруся Адаменко, яку Кізкою звали. її, було, ніхто не перетанцює. Нема вже Марусі...\nУ німецьку неволю везли товарняком\n— Братів моїх забрали на війну, — розповідає Михайло Трохимович. — Село зайняли німці. Почали гнать молодьож у Німеччину. 22 травня 1942 року нас повезли підводами до Чернігова. Там погрузили у товарні вагони. Ми з Варкою лежали на якійсь підстільці, не знали, що нас жде попереду. Через Польщу попали на станцію Требніц, це біля міста Галле. І тут нас розлучили. Хлопців повезли на шахти, де вугілля видобувалося відкритим способом. Де опинилися дівчата, а між ними й моя Варка, я не знав аж до тих пір, коли повернувся додому.\nМені випало робить у шахті. Носили увісьмох шестиметрові шпали, клали під рельси, скручували. Мо', год там робив. А тоді послали засипать старі шахти. Дуже важка робота. Жили в бараках на 220 чоловік. Годували раз на добу, о шостій вечора. Літр баланди з брукви і двох нечищених картоплин, 220 грамів хліба, з березовою тирсою. Важко й голодно, а ніхто не болів. Не сміли, інакше б розстріляли. Було, що й били. Будили вранці з собакою. Неволя...\n— А я з дівчатами попала в Мюльхаузен, а звідти на фабрику Беуроде, — згадує Варвара Денисівна. — Робили ми якісь залізяки. Миша каже, що то частини для пістолетів. Фабрика стояла в лісі. Можна було піти по ягоди чи яблука, які там росли. Жили в бараках. Нас із Гути душ десять було. Держались купи, свої ж. У Мюльхаузені поховали мою сусідку Полю Жевелу. Ще одна дівчина, з Ладинки, там померла.\n— Освободили нас американці. Ми рвалися додому. Пішки дійшли до Ельби. Там уже були наші. І нас поїздом з вугіллям відправили до Чернігова. Щоб добратися до Остра, продала на базарі одіяльце, купила білет собі і Каті Жевелі. Переночували у мого дядька Грицька, а вранці пішли на Гуту. Приходимо, а села нема. Німці спалили його дощенту, 150 дворів. Дев'ять душ спалили в сирітській хаті.\nСеред них Мишиного діда, сертру і двох невісток.\nНу, у сорок п'ятому люди вже жили хто в сарайчику, хто в землянці. Моя мати з сестрами жила в землянці. З ними ще дві сім'ї. А вошей! А бліх! Та діться нікуди, треба жить.\nПро Мишу нічого не чутно. Чи живий, чи вже в землі, не знав ніхто.\n— Нас теж освободили американці, — каже Михайло Трохимович. — Предложили їхати в Америку. Хтось согласився. А ми хотіли тільки додому. Передали нас радянським військам. Додому не відпустили, а забрали в армію. Послали розбирать німецькі верстати, які потім відправляли в Радянський Союз як трофеї.\nУ ті дні я вперше взяв до рук справжню скрипку. Ми з одним солдатом, який грав на піаніно, влаштовували музичні вечори. Нот я ніколи не знав, грав на слух. Виходило гарно. Нам так аплодували, як, мабуть, найкращим артистам не аплодують.\nВерстати, які ми розбирали, завантажили у 80 вагонів і повезли на Київ. Ще в трьох вагонах їхали ми. З Києва нас направили у Харків на ХТЗ. Там тоді були дуже важкі умови, голод і холод. Щоб вирватись звідти, знайшли, чоловіка, який за трофейне барахло погодився відвезти нас у радгосп імені Кутузова. Жили в курятнику. Я возив з поля зерно. І тут вийшов наказ Сталіна явиться таким, як я, у військкомат. Я рушив у дорогу. З Києва до Остра — пароплавом, а далі - пішки. Прийшов, а села нема. Бачу, моя Варка картоплю копає. Господи, невже?\n— Я його брату Йосипу помагала картоплю копать, — каже Варвара Денисівна. — Бачу Миша йде.\n— Закричала: «Ура! Михайло прийшов!» — кидає ласкавий погляд на дружину Михайло Трохимович.\n— Нічого я не кричала! — сердиться вона.\n— Кричала, кричала! — сміється він.\nВесілля в землянці\n—15 лютого 1946 року була наша свайба. У землянці, — розповідає подружжя. — Розписалися теж у землянці, у секретаря сільради Катерини Оникіївни Жевели. Коровай був. У Миші житній, бо він сирота. Мати вмерла ще в сорок першому. А у Варочки був білий коровай.\nЖили молоді спочатку у Михайлової сестри Мотрі. У неї вже була хата. Там ще трійко Мотриних дітей. Чоловіка її німці вбили. Якийсь час ночували на горищі в материній хаті, яку вже почали будувать. А далі затіяли строїться самі.\nМихайло пішов робити на харчотару Київського тресту. Там була земля, 26 коней. Теличку дав небозі дядько Грицько. З неї виросла корівка, якою возили ліс на хату. Варчині сестри допомагали. І зрештою збудували вре-м'янку, в якій прожили три роки. Там у них і первісток народився, Коля.\nТреба було думать про просторіше житло. Михайло продав сарай і врем'янку і своїми руками побудував хату 6 х 5. У ній уже народився Володя, а в п'ятдесят п'ятому — Славик. Держали хазяйство. Жили добре.\nІ тут оголосигул, що Потебнева Гута попадає під танкодром. Запропонували вибирати, де хотіли б жити. Михайлові сподобалося місце в Гломаздах. Сюди їх і перевезли військовими машинами. Хату, сарай, навіть паркан розібрали, щоб скласти на новому місці.\n— Я їхала в кабіні зі Славиком на руках, — згадує Варвара Денисівна. — А Миша із Колею і Володею — в кузові. Худобу теж усю перевезли.\n— Зразу ми зробили курінь, а за два дні склали хату, — розповідає Михайло Трохимович. — Веранду це я вже пізніше пристроїв. Тут було поле, клевер ріс. Обіщали, що землі дадуть стільки, скільки було в Гуті. Там у нас було 70 соток, а тут, правда, нарізали 50. Ми й сад посадили. Сарай зробив кирпичний. У Гуті був дерев'яний.\nНа роботу він пішов у будівельну бригаду. А далі й на тракторі робив, на комбайні, дванадцять років — на АВМ, зерно сушив, взимку теплицю грів, огірки вирощував. І пасічником у колгоспі був. Колись знаменитим бджолярем був його дід, тримала пасіку й мати. Ті дуплянки Михайло Трохимович пам'ятає досі. І нині у нього є трохи бджіл. Тільки ходити біля них уже малувато сил.\nСини тут закінчили школу. Коля й Остерський будівельний технікум. Працював на будовах Чернігова. Там і квартиру одержав. Тяжка хвороба звела його в могилу.\nНема вже й Славика. Той був доброю людиною. Відійшов, не доживши й до п'ятдесяти.\nВолодя усе життя за кермом. Водив і «Колхіду», і автобус, був бригадиром тракторної бригади. Тепер працює на «швидкій допомозі» в районній лікарні.\nВарвара Денисівна вісім літ жила з однією невісткою і 38 — з другою. Каже, ніколи не сварилися.\nЇй у Гломаздах подобається. Сердиться на чоловіка, коли той каже, що в Гуті було краще.\n— Господи, та тут же і город рядом, Козелець, і траса, і земля ловка, і сіна хватає. Що б там їли наші корови? Та нічого путнього там не було!\n«Хочеться в ліс!»\nА Михайло Трохимович згадує ліс, озеро в селі, полювання, яким захоплювався усе життя. На кабана ходив, на лисицю, козулю, зайця, куропатку, качок. Раз вовка уполював — тоді їх мало було. За сіроманця платили 40-50 карбованців або давали з колгоспу вівцю. З вовком, до речі, у Михайла Трохимовича особливі стосунки.\n— Хата наша була в лісі, хутір Пілька звалося місце, — розповідає він. — Мені тоді років дев'ять було. Пригнав я скот увечері до двору. Чую, хтось у кущах затаївся. Думаю, пес Керзон. Кличу. Не відгукується, стоїть. Придивився — вовк. Я від нього — він за мною. Коли добіг до березняку, він спинився. А я в хату. «Мамо, — кажу, — мене вовк до хати привів». Мати вийшла на поріг, гукнула: «Спасибі тобі, вовчику, що синочка мені привів додому!»\nКілька років тому Михайло Трохимович ще їздив до місця, де було рідне село. З усіх кінців з'їжджаються туди люди 9 травня, провідують дорогі могили. А потім сідають біля кладовища на траву, обідають, згадують минуле. Буває, що й співають. Михайло Трохимович — відомий у цих краях музикант і співак. Дуже любить старі пісні — «Пшеница золотая», «Поза лугом зелененьким», «Сяк-так до вечора буду жить». Багато їх знає.\n— Хочеться в ліс, — каже. — Там би й жив.\nЛідія Кузьменко, тижневик «Вісник Ч» №31 (1369)\nТеги: людські долі, «Вісник Ч», Лідія Кузьменко


В Україні подовжили режим надзвичайної ситуації до 30 червня | «Медіа-центр»: телестудія «Тясмин», радіо FM «Тясмин»\nВ Україні подовжили режим надзвичайної ситуації до 30 червня\n22 Квітня 2021, 08:00 Сміла\nНадзвичайна ситуація насамперед стосується органів державної влади. Уряд подовжує до 30 червня режим надзвичайної ситуації в Україні, інформує ТСН.\nПро це на засідання Кабміну повідомив прем’єр-міністр України Денис Шмигаль. Очільник уряду наголосив, що надзвичайна ситуація насамперед стосується органів державної влади та їх постійної готовності щодо протидії пандемії.\n“Водночас це ще одне нагадування всім українцям, що ми маємо залишатися обачними та обережними. Адже від цього залежить здоров’я та життя наших близьких. Особливо таку обачність та свідоме ставлення ми маємо показати в період травневих свят та Великодня. У ці дні ми закликаємо людей залишатися вдома”, – заявив прем’єр.\nШмигаль застеріг, що масові скупчення людей на Великдень можуть призвести до нової хвилі захворюваності.\nНагадаємо, 17 лютого Кабінет міністрів подовжив дію карантину в України до 30 квітня, встановивши його адаптивну модель із чотирма рівнями епідемічної небезпеки поширення COVID-19 – “зеленого”, “жовтого”, “помаранчевого” або “червоного”.