Тема: Перша медична допомога\nПри нещасних випадках виникають не тільки місцеві пошкодження але і загальні порушення діяльності всього організму (знепретомлення, колапс і травматичний шок). Між важкістю загальних порушень і місцевих пошкоджень нерідко є прямий зв’язок.\nРаптова короткочасна втрата свідомості, пов’язана з недостатнім кровозабезпеченням головного мозку, називається знепритомленням. Причинами знепритомлення можуть бути різкий біль, швидка крововтрата, сильне психічне перенапруження та ін. Знепритомлення нерідко бувають у людей молодого віку з підвищеною утомлюваністю та збудливістю нервової системи.\nЗнепритомлення може також статися у задушливому приміщенні, при швидкому вставанні.\nОзнаки. Передвісниками знепритомлення являються блідість хворого, скарження на недостачу повітря, запаморочення, потемніння в очах, дзвін і шум у вухах, нудоту. Хворий втрачає свідомість і падає. У знепритомленному стані хворий блідий, на лобі виступає холодний піт, дихання поверхневе, сповільнене, пульс частий, слабкий, руки і ноги холодні.\nЧастіше за все знепритомлення буває нетривалим. Через декілька хвилин хворий приходить до тями і всі явища зникають, залишається лише слабкість.\nПерша допомога. Перш за все необхідно негайно збільшити прилив крові до головного мозку: розстібнути комір одягу, пояс і ослабити все, що утруднює дихання, покласти хворого в нахиленому положенні із низько схиленою головою, забезпечити надходження свіжого повітря (відчинити вікно, кватирку, винести на повітря). Потрібно оббризкати обличчя хворого холодною водою, дати йому вдихнути нашатирний спирт на ватній кульці. Не потрібно дозволяти потерпілому після знепритомлення швидко вставати, бо він знову може втратити свідомість. Корисно дати хворому у цей час міцного чаю або кофе, валеріанових крапель.\nЯкщо знепритомлення не проходить або хворий знову втрачає свідомість, то це означає, що у нього наявне якесь важке захворювання. У цих випадках треба запідозрити можливість внутрішньої кровотечі, інсульту чи коматозного стану.\nКолапс – це виникла раптово судинна недостатність, що супроводжується різким падінням артеріального тиску, яка приводить до пригнічення всіх процесів життєдіяльності. Гостра серцево – судинна недостатність може розвинутися у результаті великої втрати крові, при опіках і відмороженнях, важких інфекційних захворювань, отруєннях, інфарктах міокарду.\nОзнаки. Хворий скаржиться на погіршення самопочуття, слабкість, спад сил. Потерпілий блідий, шкіра вкрита потом, дихання поверхневе, кінцівки холодні, пульс частий, малий, ледь визначається. Свідомість зберігається, при подальшому розвитку колапсу затуманюється.\nПерша допомога. Основними діями першої допомоги при колапсі являється зупинка кровотечі, якщо вона є. Транспортувати хворого у стані колапсу неможна. Його потрібно покласти на спину без подушки, зігріти, підняти на 30-40 см ніжний кінець ліжка. Якщо хворий при свідомості, йому можна дати гарячий чай або кофе і терміново викликати швидку медичну допомогу. При наростанні картини колапсу і розвитку термінального стану необхідно робити штучне дихання і непрямий масаж серця.\nТравматичний шок – це важкий стан хворого із порушенням усіх функцій організму, особливо центральної нервової системи, який виникає після будь - якого пошкодження. Шок розвивається у результаті надмірних больових подразнень, при численних забитті, ранах, особливо при переломах кісток, пораненнях органів та черевної порожнин, при опіках. Розвиток шоку залежить перш за все від важкості пошкоджень (рвані, розмозжені рани) і чутливості пошкоджених областей (пошкодження нервових стовбурів і спинного мозку). Розвитку шоку сприяє загальне ослаблення, перевтома та виснаження організму, особливо втрата крові, переохолодження, погано накладена шинна пов’язка, тряска під час транспортування, підвищена нервова збудливість і психічні переживання хворого.\nПід час виникає перенапруження та виснаження центральної нервової системи, особливо судинорухаючого центру, із пониженням життєдіяльності організму.\nОзнаки. Хворий спочатку на протязі деякого часу збуджений, занепокоєний, стогне від болю, але його загальний стан ще мало змінений. Потім збудження змінюється повним спадом сил. Потерпілий перестає скаржитися на біль, нерухомий, хоча свідомість у нього ще зберігається, на запитання відповідає із зусиллям і пошепки. Шкіряні покриви бліді, сірого кольору, іноді із синюшнім відтінком. Загальний стан важкий, пульс частий, ослаблений, дихання різко частішає, поверхневе, температура понижена, кінцівки холодні, тіло вкрите липким потом. Можлива поява спраги, нудоти, блювоти. Пульс стає все частіше і слабше. Ступінь важкості шоку визначається по відношенню падіння артеріального тиску до підвищення частоти пульсу. Важкий ступінь шоку переходить у термінальний стан, хворий втрачає свідомість, пульс на кінцівках не визначається, дихання переривисте. Можливий швидкий розвиток клінічної смерті.\nПопередження шоку. Найбільше значення мають наступні міри для попередження шоку: забезпечення потерпілому спокою, зупинка кровотечі до настання великої крововтрати, попередження охолодження організму, зменшення болю в області пошкодження, що досягається обережним накладанням пов’язки на рану чи обпечену поверхню, шини при переломах, зручним спокійним положенням потерпілого під час транспортування. Особливо обережним потрібно бути при перев’язках, перекладанні і транспортуванні потерпілого.\nПерша допомога. Якщо у потерпілого у стані шоку не пошкоджені органи черевної порожнини, йому дають гарячий солодкий чай, кофе або вино. Доцільно приготувати також солоно – лужне пиття (чайна ложка харчової соди і половина чайної ложки харчової солі на 1 л води). Потрібно негайно викликати швидку допомогу, бо нерідко тільки прийняті міри боротьби із шоком (зупинка кровотечі, переливання крові та її замінників, протишокових розчинів, знеболювання) можуть спасти життя потерпілому. Персоналом машини швидкої допомоги ці міри можуть бути надані на місці пригоди і під час доставки у лікарню.\nСучасні міри надання допомоги бувають ефективними навіть при дуже важких станах, що об’єднуються під назвою “термінальні”. До них відносяться предагональний стан, агонія клінічна смерть.\nПри передагональному стані свідомість хворого збережена чи затемнена, дихання різко порушене, пульс на кінцівках часто не визначається.\nПри агонії свідомість зникає, дихання рідке, пульс відсутній.\nКлінічна смерть – це відсутність зовнішніх ознак життя: зупинення дихання і серцебиття. При такому стані хворого ще можна спасти, якщо негайно надати йому допомогу, тому що тільки через 4-6 хвилин після настання клінічної смерті остання переходить у біологічну в наслідок кисневого голодування головного мозку і загибелі нервових клітин, що управляють життєво важливими функціями організму.\nТермінальні стани можуть виникнути при важкому шоку, інсульті (крововиливі у мозок), інфаркті міокарду, важких отруєннях, ураженнях електричним струмом, утопленні та ін. станах, що потребують негайної допомоги.\nПерша допомога. При термінальних станах основне завдання першої допомоги – підтримання життя хворого до прибуття швидкої допомоги. Заходи повинні проводитися одразу ж після розвитку важкого стану.\nДопомога при термінальних станах (реанімація) – це перш за все заходи, направлені на усування розладів серцевої діяльності та дихання (непрямий масаж серця, штучне дихання методом із рота у рот або із рота у ніс).\nРеанімацію проводять на протязі не менше 40 хвилин або до прибуття швидкої допомоги, або до появи у хворого самостійного серцебиття, або до появи ознак біологічної смерті (появи трупних плям).\nНепрямий масаж серця.\nХворого кладуть на жорстку поверхню на спину, розстібають чи знімають одяг, який стискує тіло. Той, хто надає допомогу, стає з лівої сторони від потерпілого і кладе на нижню третину грудини (приблизно на 1,5-2,5 см вище мечовидного відростку) долонь однієї руки, а на її тильну поверхню – другу руку. Надходження крові із шлуночків серця до артерій відбувається шляхом ритмічного стискання серця (60-80 разів на хвилину) між грудиною та хребтом. Проксимальною частиною долоні (кисть максимально розігнута у променевозап’ястковому суглобі, а пальці підійняті над поверхнею грудної клітини) швидким поштовхом, використовуючи всю вагу свого тіла, створюють тиск на нижню третину грудини із силою, достатньою для її зміщення на 3-4 см. Після кожного стискування дозволяють грудній клітині розправитись (для наповнення порожнин серця із вен), не відриваючи від неї рук. Непрямий масаж серця необхідно поєднувати із штучною вентиляцією легень, при цьому повітря повинно видуватися через кожні п'ять натискувань (у момент вдиху масаж серця переривають) якщо допомогу надають двоє людей. Якщо допомогу надає одна людина, то два видихання чергують з 15 натискуваннями.\nУскладнення: при грубому проведенні масажу можливі переломи ребер і грудини с пошкодженням легень, плевр, перикарду, крововиливи у підшкірну і перикардіальну клітковину, розрив внутрішніх органів.\nПеред початком штучної вентиляції легень необхідно переконатися у проходимості верхніх дихальних шляхів, вивести язик назовні, очистити ротову порожнину від слизу, крові. Хворого укладають горизонтально на спину, розстебнувши чи знявши заважаючий одяг. Потрібно стати справа від хворого, підвести праву руку під його шию, ліву кладуть на лоб і максимально розгинають голову хворого у шийному відділі. Після цього швидко виводять вперед нижню щелепу так, щоб нижні різці опинилися попереду верхніх. Цього може виявитися достатнім для відновлення спонтанного дихання у хворих у коматозному стані (коли западаючий язик закриває вхід у гортань).\nДля проведення респіраторного штучного дихання методом із рота у рот чи із рота у ніс, той, хто надає допомогу, робить глибокий вдих, а потім видихає повітря через марлю чи хусточку із свого рота у рот (або ніс) хворого. Герметичність досягається шляхом закривання носа (при способі із рота у рот) чи рота хворого (при способі із рота у ніс) пальцями того, хто надає допомогу. Вдування повітря у дихальні шляхи потерпілого проводять з частотою 12-16 разів на хвилину. Видих хворого відбувається пасивно за рахунок еластичності грудної клітини. Ефективність штучного дихання визначають по амплітуді коливань грудної клітини хворого.\nУскладнення: гіповентиляція (кисневе голодування) через вдихання хворому недостатнього об’єму повітря, баротравма легень внаслідок перевищення індивідуального дихального і хвилинного об’ємів, переповнення шлунка повітрям.\nПричиною нещасних випадків на воді є невміння плавати, нетверезий стан.\nРятувати потопаючого потрібно швидко, тому що смерть може наступити протягом 4-5 хвилин. Підпливши позаду, його беруть під мишки і, повернувши обличчям нагору, пливуть із ним до берега.\nШкіра в потонулих бліда або синя. У людей із блідою шкірою в дихальних шляхах і легенях рідини немає, а із синьої - із рота і носа виділяється велика кількість води, іноді у вигляді пінистої рідини.\nПерша допомога. У витягнутого з води, що наковтався її, але свідомості ще не втратив, можлива одразу ж блювота і непритомний стан. Звільнивши постраждалого від одягу, варто витерти його насухо, укутати і зігріти. Якщо блювоти не було, бажано викликати її шляхом подразнення кореня язика і задньої стінки глотки.\nПри втраті свідомості потрібно якомога швидше очистити хусткою або марлею ротову порожнину і глотку від слизу, мулу і піску. У «синіх» потонулих необхідно видалити рідину з дихальних шляхів і шлунка. що утонули кладуть грудьми на коліно надаючого допомогу, щоб голова звисала униз, і ритмічно декілька разів надавлюють на спину. Цим удасться частково видалити воду з легень потонулих. Після цього, повернувши постраждалою обличчям нагору, роблять штучне дихання засобом із рота в рот і роблять непрямий масаж серця. Крім того, необхідно, знявши його одяг, зробити енергійне розтирання шкіри яким-небудь сухим матеріалом (або одягом), краще вовняним. Одночасно треба вжити заходів до зігрівання хворого (грілки, укутування).\nРеанімація «синіх» потонулих вдасться після перебування їх під водою протягом 5 хвилин, іноді трохи більше. Оживити «блідих» потонулих вдасться навіть після тривалого перебування їх під водою (протягом 10 хвилин, іноді і більше).\nТравмою називається насильницьке ушкодження тканин і органів організму (забиті місця, поранення, переломи кісток, опіки ).\nПід забитими місцями припускаються ушкодження м'яких тканин і судин без порушення цілості покровів тіла, що виникають після удару тупим предметом або при падінні. У результаті їх утворяться крововиливи в тканині, що виявляються синцями.\nОзнаки. Біль в момент травмування й у перші часи після нього може бути різноманітної інтенсивності в залежності від локалізації і поширеності травми, утруднення рухів забитою частиною тіла, поява «синця» (крововилив).\nУшкодження великих судин при забитому місці може призвести до значного скупчення крові в тканинах, порожнинах і порожнистих органах, до розладу кровообігу і порушенню функції постраждалого органа. При важких, поширених забитих місцях можливий шок.\nДуже важкі ушкодження від тривалого стискування, наприклад при обвалах, коли розмозжаються і роздавлюються м'язи, судини і нерви (частіше кінцівок). У таких випадках, крім розвитку шоку, можливо і важке отруєння організму продуктами розпаду тканин із наступним порушенням роботи нирок.\nПерша допомога. При важких ураженнях, особливо при стискуванні, необхідно обережно витягти постраждалого з завалу, з-під уламків. Для попередження розвитку шоку постраждалого зігрівають: дають йому гарячий чай або каву, а кінцівці, яка була стиснута, надають повний спокій, обкладають льодом. Постраждалого швидко й обережно доставляють у лікарню або викликають швидку медичну допомогу. У більш легких випадках для зменшення крововиливу і більш швидкого затихання болі до забитого місця прикладають холод (пухир із снігом або льодом, мокру серветку) і створюють спокій - підвішують руку на перев'яз, при забитті\nноги постраждалий повинний лежати. Накладати тепло на ділянку забитого місця і застосовувати масаж місця ушкодження безпосередньо після травми не можна. Забиті місця голови, груди і живота можуть супроводжуватися важкими ушкодженнями внутрішніх органів.\nМеханічні порушення цілості покрову тіла живого організму (шкіри, слизових оболонок, а нерідко і більш глибоких тканин) називаються ранами. Рани бувають поверхневими, коли ушкоджена лише шкіра або слизова, і глибокими. Виділяють також порожнинні поранення, що проникають у черевну, грудну порожнини й у череп. По виду знаряддя, що поранило, і по характеру ушкодження тканин розрізняють різані, рубані, колоті, рвані, забиті, покусані і вогнепальні рани. Кожний вид рани має свої властивості. Краї різаних ран, нанесених ріжучим знаряддям (ніж, бритва, скло), розходяться, рана зяяє, сильно кровить, виникає біль. Рубані рани близькі до різаних, але можуть супроводжуватися ушкодженням кісток. Колота рана, нанесена ніжем, цвяхом, шилом, кинджалом, невелика на шкірній поверхні, може бути дуже глибока і супроводжуватися значним ушкодженням внутрішніх органів при проникненні в грудну або черевну порожнину. Завдяки зсуву м'язів і інших тканин канал такої рани має складну форму, що сприяє розвитку інфекції. Рвані, забиті й покусані рани супроводжуються значним порушенням життєздатності тканин країв рани. Вони мало кровлять, але біль при них більш тривала і сильна, загоєння їх повільне.\nВогнепальні поранення кулею, осколками мін, снарядів, авіабомб, можуть бути наскрізними, коли є вхідне і більш велике вихідне отвори. Сліпі поранення - ушкодження, при яких куля, осколок, дріб застрягли в тканинах. При дотичному пораненні є більш-менш глибоке лінійне ушкодження шкіри і тканин. Осколкові вогнепальні поранення часто бувають множинні з великим розмозженням тканин.\nУшкодження декількох порожнин (наприклад, грудний і черевний) із порушенням цілості декількох органів називаються сполученими. Особливу групу складають комбіновані ушкодження: рани, заражені отруйними, радіоактивними речовинами.\nПри всіх пораненнях у рану можуть потрапити земля і шматки одягу, що викликають важке зараження (інфікування) рани, що може призвести до таких важких ускладнень, як загальне гнійне зараження (сепсис), правець і газова гангрена.\nПерша допомога при пораненні - припинення кровотечі, захист рани від мікробів, для цього потрібно накласти пов'язку, зменшення болю створенням зручного положення пораненої частини тіла. При ранах нижніх кінцівок і тулубу зручним положенням буде лежаче, верхніх - підвішування руки на перев'яз. Після накладення пов'язки хворий повинний бути направлений у лікарню для хірургічної обробки рани.\nКровотеча при пораненнях. Всяке поранення супроводжується кровотечею. Найбільш сильна кровотеча наступає при ушкодженні артерій (артеріальна кровотеча). При цьому виділяється багато крові червоного кольору. Якщо рана відкрита, вона б'є з неї фонтаном, поштовхами. При пораненні значних артерій (шиї, стегна, пахової області) тільки негайна допомога може спасти життя пораненого.\nПри пораненні вен (венозна кровотеча) кров темно-червоного кольору, витікає з ушкодженої судини безупинним струменем.\nРозрізняють зовнішні кровотечі, коли кров виділяється назовні через ушкоджену шкіру і слизисті, і внутрішні, при яких кров скопичується в тканинах і порожнинах тіла (черевний, грудній). Артеріальні кровотечі зі значних судин подають найбільшу небезпеку для життя. Крім небезпеки великої втрати крові, поранення вен шиї і грудної клітини може супроводжуватися влученням у тік крові пухирців повітря, що дають нерідко смертельну повітряну закупорку судин.\nДопомога при кровотечі. Для зменшення втрати крові потрібно зупинити кровотечу якнайшвидше на місці події (тимчасове припинення кровотечі). У лікарні буде зроблене остаточне припинення кровотечі. При кровотечі з капілярів і дрібних вен достатньо буває підняти нагору поранену кінцівку або накласти давлючу пов'язку на рану: шкіру навколо рани змащують йодною настойкою, потім на рану накладають перев'язувальний матеріал, вату і туго прибинтовують.\nПри артеріальній кровотечі з рани на руці або нозі гарним методом припинення його є притискання артерії до кістки вище (по току крові) місця поранення, тобто між раною і серцем. Цей метод дуже зручний як попередній засіб припинення кровотечі, поки не вдасться застосувати більш діючий.\nПрипинення кровотечі таким засобом повинний провадитися до прибуття медичного робітника або доставки хворого в лікувальне заснування.\nПри артеріальних кровотечах в області ліктьового згину, медіальної поверхні передплічча, у підколінній і паховій областях кровотеча може бути зупинене шляхом згинання кінцівок Максимально зігнуту в суглобі конечність утримують у такому стані ременем, бинтом, косинкою.\nПри значних артеріальних кровотечах на кінцівку накладають джгут або імпровізований джгут-закрутку (гумова трубка, носової хустка, білизна, але не мотузка або шнур, що можуть ушкодити тканини). При накладенні джгута на конечність його розташовують поверх прокладки (одяг, рушник, вата) так, щоб один його тур лежав поруч з іншим. Затягування джгута або закрутки проводиться до зникнення пульсу нижче місця поранення. Кінець джгута закріплюють вузлом або гачком і ланцюжком. Слабко накладений джгут не дає припинення кровотечі (кінцівка стає синюшної), при надмірному його затягуванні можуть бути ушкоджені м'які тканини і нерви кінцівки. Накладають джгут на термін не більш ніж на 1.5-2 часу, а взимку - на один час. Щопівгодини його послабляють на декілька хвилин, притискаючи пальцем артерію, а потім знову накладають, але декілька одступив від старого місця накладення. Джгут і закрутка повинні бути видні, а до одягу повинна бути прикріплена записка з указівкою часу накладення.\nПри відсутності джгута накладають закрутку. Вона кладеться також поверх одягу або на м'яку підкладку (рушник, вата). Перед накладенням закрутки конечність піднімають догори. Закрутку слабко зав'язують, у петлю вставляють дерев'яну паличку і закручують, підклавши в місці закрутки палець або бинт, щоб не защемити шкіру. Закрутку, як і палять, накладають тільки при сильних артеріальних кровотечах на стегні, гомілки, плечі і передпліччі. Її розташовують можливо ближче до рани, вище її по току крові. Через той що закрутка на передпліччя і гомілки не завжди досягає цілі, краще накладати її на стегно і плече, але якнайближче до місця поранення. На середню частину плеча закрутку не накладають, тому що вона може ушкодити нерв. Якщо її правильно накласти, кровотеча зупиняється, шкіра кінцівки блідне.\nПри венозній кровотечі на руці або нозі достатньо покласти постраждалого, підняти нагору руку або ногу й утримувати її в такому положенні; при цьому кровотеча швидко зупиняється.\nНакладення пов'язки на рану. Після звільнення пораненої області від одягу шкіру навколо рани обтирають спиртом, одеколоном, бензином або горілкою і змащують йодом.\nНевеличкі рани можна змазати йодом або спиртом по всій поверхні. На такі невеличкі, особливо різані рани накладають смужки липкого пластиру. На великі рани повинні бути накладені пов'язки.\nРекомендується накладати на рану стерильну пов’язку. При відсутності стерильного матеріалу можуть бути використані чиста хустка або серветка, пропрасовані гарячою праскою. Основне правило, що повинно бути дотримане при цьому - не торкатися руками тих частин серветок, що накладаються на рану. Серветки цілком повинний прикривати прошарок вати.\nЩе зручніше робити перев'язку за допомогою спеціального перев'язувального пакета першої помочі (індивідуальний пакет). Він складається зі знезаражених ватно-марлевих подушечок (пов'язок), і бинта, що знаходяться в пергаментному папері, у прогумованому чохлі і матерчастій оболонці. Ватно-марлеві подушечки просочуються антисептичною речовиною (фурацилін) або антибіотиками (синтоміцин), що має значення для попередження розвитку інфекції.\nПри відкриванні матерчастої оболонки і чохла виймають булавку і, розгорнувши пергаментний папір, дістають подушечки так, щоб не стосуватися руками поверхні, що накладається на рану. Подушечки зміцнюють на рані оборотами марлевого бинта так, щоб вони не усунулися убік від рани. Кінець бинта закріплюють булавкою, що знаходиться під прогумованою оболонкою.\nДля попередження розвитку правця при всіх пораненнях необхідно якнайшвидше ввести протиправцеву сироватку й анатоксин. Для винятку важких гнійних ускладнень і газової гангрени всі рани в можливо короткий термін після поранення підлягають первинній хірургічній обробці.\nСтрус і стискування головного мозку. Спостерігаються при забитті голови, падінні. Несвідомий стан після удару головою при падінні може бути викликаний крововиливом, що здавлює головний мозок, або порушенням діяльності останнього -- струсом мозку.\nОзнаки. Струс головного мозку характеризується утратою свідомості в момент ушкодження хоча б на короткий термін, наступною блювотою, запамороченням, головними біль. Прийшовши у свідомість, що постраждала не пам'ятає, як відбувся нещасливий випадок, а нерідко не може розповісти і те, що було протягом деякого часу перед нещасливим випадком. Особливо важко встановити струс мозку в постраждалого в стані сп'яніння. Тривала утрата свідомості або повторної втрати його через деякий термін після того, як постраждалий отямився, указує звичайно на більш важкий стан, тобто на забиття головного мозку і стискування його крововиливом.\nПерша допомога. Постраждалий повинний знаходитися в максимально покійному і зручному положенні на спині з декілька піднятою головою і верхньою частиною тулуба. На голову варто покласти пухир із льодом або холодний компрес і терміново викликати швидку медичну допомогу або обережно, без трясіння і поштовхів, доставити хворого в лежачому положенні в лікарню. При блювоті голову постраждалого повертають набік і утримують її в такому положенні, видаляючи хусткою блювотні маси з рота і глотки.\nПоранення голови. При забитому місці голови можуть бути ушкоджені м'які тканини покровів черепа (що дає багату кровотечу), кістки черепа, оболонки головного мозку і мозкової тканини. Ці ушкодження можуть викликати не тільки зовнішню кровотечу, але і ще більш небезпечне – внутрішньочерепне пошкодження, що здавлює головної мозок і може призвести до дуже важких ускладнень і навіть до загибелі постраждалого.\nОзнаки. При будь-якій рані голови можуть бути і більш глибокі ушкодження. Якщо поранення супроводжувалося утратою свідомості, головною біль, блювотою, уповільненням, а потім прискоренням пульсу, приступами порушення або судорогами, то можна припускати черепно-мозкове ушкодження. Проникаюче поранення черепа безумовно підтверджує витікання через рану світлої рідини і наявність у рані осколків кісток черепа.\nПерша поміч. Волосся навколо рани необхідно постригти, шкіру змазати йодною настойкою. Торкати тканина головного мозку , що випасла в рану , не можна. На рану накладають пов'язку.\nПереломи кісток черепа. Для переломів склепіння черепа характерна припухлість у місці ушкодження, при переломах основи нерідко з'являються крововилив в області повік і ока, витікання із слухових проходів або носа світлої мозкової рідини. При відкритому переломі є рана на склепінні черепа.\nПереломи черепа звичайно супроводжуються мозковими явищами: постраждалий знаходиться без свідомості, шкіра синюшна, із рота і носа може виділятися кров або піниста рідина, нерідко з'являється блювота.\nПерша допомога. Всіх хворих з ушкодженнями черепа відправляють у лежачому положенні в лікарню, якщо навіть вони знаходяться у свідомості. Обережно накладають пов’язку на рану, можна прикласти пухир або поліетиленовий пакет із льодом або снігом.\nТравми грудної клітини\nПереломи ребер. При травмі грудної клітини нерідко виникають переломи одного і багатьох ребер.\nДля перелому ребра характерна неможливість через біль зробити глибокий вдих. При множинних переломах розвивається дихальна недостатність.\nПерша допомога. Постраждалого краще транспортувати в лежачому положенні на носилках із піднятою головою і тулубом, якщо навіть він може пересуватися самий, щоб уникнути посилення крововиливу в грудну порожнину. Для полегшення хворій грудну клітину можна декілька стягти рушником. При множинних переломах необхідні заходи щодо попередження шоку.\nПоранення органів грудної порожнини. При ранах груди, особливо колотих і вогнепальних, а також при переломі ребер велике значення мають ушкодження плеври і легкого. Такі поранення можуть супроводжуватися кровохарканням і кровотечею в плевральну порожнину. При ушкодженнях грудної клітини далеко не завжди, особливо в умовах вулиці, можна роздіти постраждалого, і про можливі ушкодження (поранення, забиті місця, переломи ребер, ушкодження легкого осколками ребра і т.д.) припадає судити по характері подиху, посиленню хворій при подиху, посинінню губів і відкашлюванню крові. Особливо велике значення має при пораненні груди влучення повітря в порожнину плеври через відкриту рану при вдиху і видиху (відкритий пневмоторакс). Можливо влучення повітря в плевру через рану лише при вдиху або з ушкодженого легкого (клапанний пневмоторакс).\nОзнаки. При стискуванні груди з'являються синюшність і крововиливи в шкірі верхньої половини тулуба, розлади подиху. Крововилив у плевру дає картину недокрів'я унаслідок утрати крові (блідість, частий пульс, слабість, запаморочення, непритомний стан). При відкритому пневмотораксі рана «дихає», тобто повітря із шумом входить і виходить через рану, чутно присмоктування повітря в момент вдиху, а при кашлі розприскується кров. Пневмоторакс часто супроводжується шоком і викликає важкі розлади подиху - задишку і ядуху. При клапанному пневмотораксі розлади подиху і серцевої діяльності швидко наростають.\nПерша поміч. При легеневій кровотечі краще транспортувати хворого в напівсидячому положенні. При пораненні груди, особливо при відкритому пневмотораксі, необхідно негайно прикрити рану пов’язкою. Шкіру навколо рани змащують вазеліном, рану поверх накривають розірваною гумовою рукавичкою або гумовою прокладкою від індивідуального пакета (це необхідно для припинення надходження повітря в плевральну порожнину), закривають поверх марлею і накладають ватяну пов'язку.\nУшкодження органів черевної порожнини\nТравми печінки і селезінки можуть супроводжуватися внутрішньою кровотечею і давати картину гострої крововтрати. При пошкодженні шлунка, кишечнику і сечового міхура розвивається важке захворювання - запалення очеревини, яке небезпечне для життя.\nОзнаки ушкодження внутрішніх органів - це болі, неспокійний стан хворого, поява спраги, запаморочення, слабості і навіть втрата свідомості, нерідко затримка газів, нудота і блювота, сонливість, блідість шкіри, частий пульс, частішання подиху, можливий шок. При ушкодженні нирок з'являються болі в попереку, кров у сечі.\nПерша допомога. При підозрі на ушкодження органів черевної порожнини постраждалому не можна пити. Приймати ліки, особливо знеболюючі препарати не потрібно (це ускладнює лікарям встановлення правильного діагнозу). Під час транспортування в лікарню постраждалий повинен лежати на спині, необхідно створити постраждалому повний спокій. Можна прикласти пухир із льодом на животі.\nПри пораненні органів черевної порожнини необхідно накласти пов'язку на рану після змазування шкіри навколо її йодною настойкою. Вправляти органи, що випасли через рану, (сальник, кишки) не можна, необхідно лише обкласти і прикрити їх перев'язувальним матеріалом.\nПорушення цілості кісток називається переломом. Якщо шкіра, а для кісток черепа і таза і слизуватої оболонки не ушкоджені, перелом вважається закритим. При порушенні цілості шкіри утвориться ранева поверхня (відкритий перелом).\nОзнаки перелому: різкий біль у момент ушкодження, неможливість користуватися кінцівкою, зміна її форми, ненормальна рухливість у місці травми. При всіх неясних ушкодженнях кістки їх краще вважати переломами і застосовувати міри, показані при них.\nПерша допомога. Потрібно зменшити рухливість відломків у місці перелому при транспортуванні застосовується шинна пов'язка. Добре накладена шинна пов'язка попереджає розвиток шоку й інші ускладнення.\nНеобхідна частина шинної пов'язки - це тверда довгаста пластина (шина). Для різноманітних частин тіла застосовують готові шини: дощечки з фанери, дротові сітки й інші матеріали. При відсутності готових шин шинну пов'язку можна зробити самим, використовуючи різноманітні підручні матеріали, що можуть бути знайдені на місці події При повній відсутності підручних матеріалів постраждалу ногу прибинтовують до здорової, а руку - до тулуба. Для захисту від здавлювання шиною на кісткові виступи кладуть м’які підкладки (вата чи одяг).\nПри відкритих переломах перша допомога полягає не тільки в досягненні нерухомості в місці перелому шляхом накладення шинної пов'язки, але й у захисті місця перелому від подальшого мікробного забруднення шляхом накладення пов'язки, на рану. При накладенні шини варто дотримувати обов'язкового правила: забезпечити нерухомість не менше 2 суглобів вище і нижче перелому.\nПри падінні на витягнуту руку або на плече нерідко наступає перелом ключиці.\nОзнаки. При русі рукою виникає біль, утворюється болючий набряк в області ключиці, де нерідко прощупуються під шкірою гострі краї відломків кістки; плече і вся рука опущені, ключиця укорочена.\nПерша допомога. Достатньо накласти з хустки або косинки пов'язку, що називається перев'язом. Руку при цьому згинають у лікті, подмишечну ділянку кладуть грудку вати. Транспортування постраждалого здійснюється в положенні сидячи.\nПереломи плечової кістки\nВони часто наступають при падінні на руку, у пристаркуватих осіб – частіше в її верхній частині.\nОзнаки. Відзначається різкий біль у момент ушкодження і надалі при спробі руху рукою, припухлість відповідно місцю ушкодження і скривлення плеча.\nПерша допомога. При накладенні пов'язки згинають руку в ліктьовому суглобі. Плече обережно витягають по довжині, уникаючи рухів і перегинів у місці ушкодження. Накладають шину по задньо-зовнішньої поверхні плеча, захоплюючи плечовий, ліктьовий і зап'ясний суглоби.\nШину (краще дротова або з фанери) закріплюють бинтами або хустками. Руку підвішують на косинку або прибинтовують разом із шиною до тулуба. Постраждалого можна транспортувати в положенні сидячи.\nПереломи кісток передпліччя.\nОбережно підняв передпліччя і зігнув руку в ліктьовому суглобі до прямого кута і випрямив пальці, витягають передпліччя по його осі, причому долоня повинна бути звернена до живота. Шину накладають, починаючи вище ліктьового суглоба і доводять її до основанання пальців, прибинтовують. Постраждалий може пересуватися самий або його транспортують у положенні сидячи.\nПереломи кісток кисті і пальців.\nПри падінні на руку, попаданні руки в частини машини, що рухаються, ударі молотком часто спостерігаються переломи кісток кісті і пальців.\nОзнаки. Біль при стискувані кісті в кулак, обмеження рухів, припухлість, іноді зміна форми кісті або пальця при торканні або потягуванні за палець.\nПерша допомога. Шинну пов'язку найкраще накладати при напівзігнутому положенні пальців, наприклад шляхом охоплювання голівки бинта, із картонною або фанерною шиною на передпліччя і підвішуванні руки на косинку.\nВнаслідок здавлювання хребта по осі відбувається сплющення хребців, причому іноді відзначається стискування спинного мозку.\nОзнаки. Постраждалий не може піднятися, розпрямити спину, різко обмежена рухливість у хребті, відзначається болючість при рухах. Можливі порушення чутливості нижче місця перелому і порушення функції тазових органів: нетримання або, навпаки, затримка випорожнень і сечі. Можливий шок.\nПерша допомога. Неправильне і необережне надання допомоги може призвести до зсуву в місці перелому і стискуванню спинного мозку, тобто принести непоправну шкоду. Транспортувати постраждалого в лікарню потрібно в положенні на животі. Якщо хворого вкладають у положенні на спині, необхідна тверда підкладка на носилках (фанера, щит, двері), щоб попередити згинання хребта. При ушкодженні в області шиї підкладають пакунок одягу або подушку. Піднімання постраждалого з землі і перекладання його повинні провадитися кількома людьми, обережно, по команді, без усякого руху в місці перелому.\nПри автомобільних аваріях, при обвалах землі, падінні з висоти може відбутися перелом тазових кісток (лобкових, сідничних, клубових). Ці переломи часто супроводжуються великими крововиливами й ушкодженням внутрішніх органів (розірвання сечового пухиря і прямої кишки).\nОзнаки. При переломах таза неможливо стояти, при спробах підняти ногу виникають болі, крововиливи в паховій області і на промежині, порушення загального стана.\nПерша допомога. Транспортувати можна постраждалого тільки в лежачому положенні, на твердій поверхні (щит). Ноги варто зігнути в колінах, підклавши під колінні області валик із ковдри або одяги, і декілька розвести їх у сторони (положення «жаби»).\nПереломи стегна ставляться до важких ушкоджень, що відбувають при падінні, особливо з висоти, на вулиці - під час ожеледі, при автомобільних і інших значних аваріях. У людей похилого віку (частіше в жінок) навіть при порівняно невеличкій травмі може відбутися перелом у верхній частині стегна (перелом шийки).\nОзнаки. У момент ушкодження виникає дуже сильний біль, неможливо підвестися на ногу або підняти її в лежачому положенні. Можливі вигини ноги в місці перелому або неправильне положення стопи (повернена назовні). Можливий шок.\nПерша допомога. Помічник береться за тил стопи і п'яткової області, згинає стопу під прямим кутом і повільно витягає і піднімає ногу постраждалого. Краще накласти дві шини: одну по внутрішній поверхні - від паху до кінця стопи, іншу по зовнішній поверхні - від пахової області до стопи. Шини закріплюють бинтами або косинками. При відсутності шин постраждалу ногу прибинтовують до здоровою.\nПереломи кісток гомілки і стопи.\nПри падінні на вулиці під час ожеледі, при неловких стрибках, падінні з висоти, автомобільних аваріях, при падінні на ногу важких предметів виникають переломи гомілки кісток стопи.\nОзнаки. Біль при опорі на ногу і рухах, припухлість у місці ушкодження або синець\nПерша допомога. Транспортувати постраждалого краще в положенні лежачи після накладення шинної пов'язки, що повинна захоплювати гомілковостопний і колінний суглоби.\nУшкодження суглобів може бути у виді забиття, розтягу і розірвань зв’язок і суглобової сумки, крововиливи в порожнину суглоба. При більш важкому ушкодженні відбувається повний зсув кісток у суглобі, так що їх суглобні кінці перестають стикатися. Таке ушкодження називають вивихом.\nНайбільше часто спостерігається в області гомілковостопного суглоба, коли підкручується стопа і рухливість в суглобі перевищує за обсягом звичайні.\nОзнаки. Різкий біль у момент ушкодження іноді посилюється через якийсь час у зв'язку зі збільшенням крововиливу. Зовнішній вигляд суглоба не змінений, іноді спостерігається набряк. Рухи в суглобі збережені, але обмежені і болючі.\nПерша допомога. Потрібно надати постраждалому суглобу підняте положення, туго забинтувати його і поверх бинта покласти пухир із льодом.\nКрововилив у суглоб.\nЧастіше в колінний суглоб, може супроводжуватися порушенням цілості зв’язок суглоба або його хрящів (менісків).\nОзнаки. Біль виникає в момент ушкодження з наростанням у наступний час, відзначаються збільшення обсягу суглоба і помітна його припухлість, різке обмеження і болючість рухів.\nПерша допомога. Необхідно підняти кінцівку, туго забинтувати, при розриві меніску накласти шину, поверх пов'язки варто покласти пухир із льодом.\nЦе стійкий зсув кісток у суглобі, коли суглобні поверхні перестають стикатися частково або цілком. Найбільше часто вивихи виникають у плечовому суглобі, потім у тазостегновому, але можливі і у всіх інших суглобах. При одночасному розірванні або пораненні м'яких тканин, зокрема шкіри, можливий відкритий вивих.\nОзнаки. Найбільше характерна для вивиху повна неможливість рухів у суглобі, змушене неправильне положення кінцівки і нездатність змінити його внаслідок сильного болю і напруги м'язів. Форма суглоба різко змінена.\nПерша допомога. Не потрібно самостійно вправляти вивих. Треба накласти шину на пошкоджений суглоб, при відкритому вивиху на рану треба накласти пов'язку.\nПри дії на тіло полум’я, розжарених твердих тіл, пари або гарячої рідини, а також дії електричного струму, іонізуючого випромінювання утворюються опіки (термічні). Можливі опіки міцними кислотами і лугами, йодом, фосфором, парою бензину і гасу та ін. хімічними речовинами (хімічні).\nСтупінь важкості опіку залежить від глибини і площі пошкодження. Опіки до 10% поверхні тіла викликають лише місцеві зміни, більш великі супроводжуються важким ускладненням – опіковим шоком. Опіки більш 1/3 поверхні тіла небезпечні для життя.\nОпіковий шок. Хворий скаржиться на сильний біль у місці ураження, спрагу. Він збуджений, пульс прискорений. Потім він стає апатичним. У нього з’являються задишка, синюшність, нудота, блювота, пульс ще більше прискорюється, потім сповільнюється; зменшується, а іноді й зовсім припиняється виділення сечі, настає згущення крові. З пошкодженої поверхні відбувається всмоктування у кров продуктів розпаду і мікробних токсинів. У наступні дні починається нагноєння поверхні опіку.\nОзнаки опіку. В залежності від місцевих змін розрізняють чотири ступеня опіків: I ступінь – на місці опіку з’являється почервоніння, набряк, що болить 2-3 доби; II ступінь – утворюються пухирі. Загоєння відбувається через 5-6 діб і пізніше; III ступінь – більш глибокі ураження шкіри з утворенням струпу і довгим загоєнням; IV ступінь – змертвіння не лише шкіри, але й глибше залягаючих тканин, іноді їх обвуглення. Опіки обличчя можуть супроводжуватися опіками очей, можливі опіки верхніх дихальних шляхів.\nПерша допомога. Необхідно швидко припинити дію високої температури на тіло потерпілого. При горінні одягу потрібно загасити полум’я, накинув ковдру, щільно притулити її до тіла. Якщо на потерпілому тліє одяг, то необхідно облити її водою. Якщо відбувся опік гарячою рідиною, потрібно швидко зняти одяг. При опіках великої площі одяг краще не знімати, а розрізати. Допомога повинна бути дуже обережною, щоб не посилити страждання хворого. Не можна відривати прилиплі в області опіку частини одягу, потрібно обрізати їх навколо місця приклеювання і накласти асептичну пов’язку на обпечену поверхню зверху цих ділянок. Не потрібно змащувати поверхню опіку будь – якими домашніми засобами, мазями чи оліями, тому що це утруднює наступну хірургічну допомогу (обробку опіку і шкіри навколо нього).\nПри хімічних опіках обпечене місце ретельно промивають водою, потім опіки шкіри нейтралізують слабкими розчинами лугів (соди) при ураженні кислотою, при ураженні лугами – слабкими розчинами кислот (оцет).\nПри опіках вапном чи фосфором видаляють залишки речовини і ретельно промивають водою.\nНеобхідно дати хворому гаряче пиття, знеболити (анальгін, промедол) і негайно направити до лікаря. При невеликих опіках I ступеню уражену поверхню потрібно промити спиртом, одеколоном або протерти концентрованим розчином перманганату калію (розчин повинен бути темно – вишневого кольору).\nВідмороження може статися при низьких температурах навколишнього повітря. Ушкодження тканин під дією охолодження може відбутися і при температурі, вищої нуля, особливо у сиру, вітряну погоду, вологому одязі і порушенні нормального кровообігу (тісне взуття). Відмороження зазнають частіше пальці ніг і рук, ніс і вуха. Відмороженню сприяє втрата крові, послаблення здоров’я хворого, алкогольне сп’яніння.\nОзнаки. При I ступені відмороження відбувається збліднення шкіри із втратою чутливості. Після зігрівання з’являються почервоніння і синюшність шкіри з невеликим набряком, що супроводжується печією. Всі явища проходять за декілька діб. При відмороженні II ступеню після зігрівання на шкірі з’являються пухирі з кров’янистим вмістом; при III ступені відмороження розвивається змертвіння (некроз) усіх шарів шкіри, а при IV ступені – некроз м’яких тканин і кісток, тобто частин кінцівок. В розвитку всіх відморожень розрізняють два періоди. Під час першого (дореактивного) періоду, тобто до зігрівання, потерпіла частина бліда, нечутлива, іноді щільна на дотик; відбувається спазм судин, порушення кровообігу і розлад живлення тканин. З початком зігрівання (у другий, реактивний період) кровообіг уповільнюється, виникає картина запалення, з’являється набряк тканин, пухирі на шкірі й закупорка кровоносних судин, яка і призводить до змертвіння тканин. Відмороження згодом більш розповсюдженим і глибоким, ніж це визначалося з початку.\nПерша допомога. Необхідно швидко зігріти відморожену частину, але не можна зігрівати біля вогнища чи гарячої печі. Не рекомендують розтирати відморожені ділянки снігом. Зігріти краще у ванні, поступово доводячи температуру води до 37-38о , обмити милом і проводячи обережний масаж в напрямку до серця, що повинне поліпшити кровообіг і попередити закупорку судин і некроз тканин. При появі пухирів масаж робити не можна. Одночасно потерпілому дають гарячий чай або кофе, вино.\nПри потеплінні відмороженої ділянки її обтирають спиртом, накладають асептичну пов’язку, поверх неї декілька шарів вати. Мазі шкідливі, вони ускладнюють наступну хірургічну обробку. Необхідно також зігріти потерпілого.\nДля надання інших засобів допомоги хворий повинен бути швидко доставлений у лікувальний заклад.\nДля попередження відмороження необхідне поступове звикання до холоду. В холодну погоду необхідно слідкувати за тим, щоб взуття не здавлювало ноги і не пропускало воду. При роботі на холоді необхідне посилене харчування, гаряче пиття.\nТривала дія холоду на тіло людини призводить до зниження температури тіла, пригніченню всіх життєвих процесів і навіть до смерті (замерзання).\nОзнаки. Людина з початку відчуває озноб, потім наступають сонливість, дрімота і глибокий сон, під час якого послаблюються дихання і серцева діяльність, виникають заклякнення і смерть.\nПерша допомога. Необхідно помістити потерпілого у тепле приміщення і зігріти його; розтерти закляклі руки і ноги краще спиртом чи горілкою. Якщо потерпілий може ковтати, йому дають гарячий чай або кофе. При відсутності ознак життя проводять реанімацію.\nУраження електричним струмом.\nУраження електричним струмом частіше за все буває при необережному поводженні з електроприладами чи при контакті із електричним дротом у якого пошкоджене ізоляційне покриття, а також при ураженні блискавкою.\nНеобхідно виконувати правила безпеки при користуванні не тільки промисловим, але і побутовим струмом напругою 220 і 127 вольт.\nУраження електричним струмом виникають у тих випадках, коли з електричним дротом, позбавленим ізоляції, або несправним електроприладом торкається оголена частина тіла або вологий одяг. Лише при струмах високої напруги можливе ураження вже при наближенні до дроту.\nУ результаті дії струму виникають порушення серцевої діяльності та дихання, ураження нервової системи, опіки і механічні пошкодження тканин.\nПри ураженні струмом надання першої допомоги може бути вирішальним моментом для врятування життя.\nПерш за все необхідно припинити подальшу дію струму на потерпілого. Найшвидша міра припинення дії струму – висмикнути вилку із розетки, повернути вимикач, вивернути запобіжну пробку чи вимкнути рубильник, якщо це можливо зробити швидко. При наявності голого дроту потрібно відтягнути від нього потерпілого чи відтягнути дріт, прийняв міри, які забезпечують власну безпеку. Торкатися незахищеними руками як за дріт, так і за людину, що перебуває під дією струму, ні в якому випадку неможна. Попередньо потрібно ізолювати себе: встати на гумовий килим, суху дошку, вдіти на руки шкіряні або гумові рукавиці чи обмотати руки вовняною, шовковою тканиною або ін. поганим провідником електричного струму. Дріт може бути відсунутим палицею, сухою мотузкою, книгою і т. п.\nЯкщо доводиться пересікати електродріт, то краще пересікти окремо кожен дріт у шнурі або зробити це спеціальними кусачками із ізольованими ручками, можна пересікти дріт і сокирою, що має суху дерев’яну ручку. Іноді тому хто знаходиться під дією струму і не може випустити дріт із рук, допомагає порада – підстрибнути.\nЯкщо уражений струмом знаходиться на висоті, потрібно прийняти міри, що попередять його падіння і пошкодження.\nОзнаки. Розрізняють легкі пошкодження: судомні скорочення м’язів, без втрати свідомості, пошкодження середнього ступеню – із втратою свідомості й важкі – із порушенням серцевої діяльності і дихання (картина клінічної смерті). На місцях контакту шкіряних покривів із провідником струму залишаються опіки у вигляді деревоподібних смуг або білих чи бурих ділянок шкіри.\nПерша допомога. Після визволення потерпілого від дії струму неприпустимо закопувати потерпілого у землю. При припиненні серцевої діяльності й дихання проводять реанімацію. При зберіганні свідомості потерпілому дають тепле пиття, зігрівають, накладають асептичну пов’язку, якщо є сильні електричні опіки і направляють у лікарню.\nПотерпілий від струму, навіть якщо він відчуває себе добре, підлягає огляду лікарем, тому що можуть наступити пізні ускладнення.\nПри отруєнні отрутохімікатами до лікарняну допомогу надають негайно в польових умовах до прибуття лікаря чи відправки потерпілого в найближчий лікувальний заклад. Потрібно пам’ятати, що перші симптоми іноді зникають і настає період уявного благополуччя, слідом за яким може розвинутися набряк легень.\nЯкщо людина отруїлася в наслідок вдихання пари або пилу отруйних речовин, потерпілого видаляють з отруйної зони, виносять на свіже повітря, звільняють від одягу, забрудненого отрутохімікатами. В холодну пору року його укривають ковдрою, до ніг кладуть грілки. Негайно викликають лікаря.\nЯкщо отрута потрапила на шкіру (працівник не користувався спецодягом або неохайно його носив), отруту змивають струменем води або обережно знімають ватним тампоном, не розмазуючи по поверхні шкіри, потім обмивають водою.\nПри попаданні отрут на слизову оболонку очей, їх промивають великою кількістю води або 2%-вим розчином питної соди.\nПри отруєнні через шлунково–кишковий тракт потерпілому дають випити декілька склянок теплої води. Викликають блювоту, роздражнюючи задню стінку глотки. Цю процедуру повторюють 2-3 рази для повного видалення отрути зі шлунку.\nДля зв’язування отрути потерпілому дають випити активоване вугілля, розведене у воді (2-3 столові ложки на склянку води), а потім сольове проносне (20 г гіркої солі на півсклянки води).\nПотерпілому, що втратив свідомість, дають понюхати нашатирний спирт на ватному тампоні. Якщо зупиняється дихання, проводять штучне дихання.\nПереліковані заходи проводять незалежно від виду отрути. Якщо вид отрути відомий, проводять додаткові заходи в залежності від групи отрути.\nПри отруєнні отрутохімікатами, в складі яких є миш’як, у потерпілого з’являється нудота, блювота, біль в животі, загальна слабкість, судоми. У хворого штучно викликають блювоту, промивають шлунок через зонд розчином магнезії (20 г на 5 склянок води). Потім дають протиотруту – антидот металів або антидот миш’яку. При послабленні серцевої діяльності і загальної слабкості потерпілому дають міцний чай або зігрівають грілками.\nПри отруєнні препаратами, що утримують ртуть з’являється металічний присмак у роті, нудота, блювота, підвищене виділення слини, втома, головний біль, розлад нервової системи.\nХворого виводять із забрудненої зони, шлунок промивають розчином магнезії. Дають білок яйця для зв’язування ртуті або спеціальну протиотруту – унітіол.\nПри отруєнні фосфорорганічними сполуками (бутифосом, карбофосом, метилмеркаптофосом, октаметилом, препаратом М-31, тіофосом, хлорофосом) у потерпілого з’являються ознаки: кашель, задуха, звуження зіниць, головний біль, слинотеча, підвищена пітливість, сонливість, сплутаність свідомості, порушення координації руху, посмикування м’язів, тремтіння рук, голови, судоми. При попаданні в очі відмічається почервоніння, сльозотеча, звуження зіниць.\nПерша до лікарняна допомога: дають випити 6-10 склянок 2%-вого розчину питної соди (1 чайна ложка на склянку води) і викликають блювоту подразненням задньої стінки глотки або надавлюють на корінь язика. Цю процедуру повторюють 2-3 рази. Потім дають випити півсклянки 2%-вого розчину питної соди з добавленням 2-3 ложок активованого вугілля, сольове проносне (1-2 столові ложки глауберової солі або сульфату магнію на півсклянки води, запивають 2-3 склянками води), 1 таблетку атропіну. Хворому дають міцний чай, тепло вкривають. При зупинці дихання роблять штучне дихання.\nЯкщо препарат потрапив на шкіру, обробляють її 5-10%-вим розчином нашатирного спирту або знімають ватою (не втираючи) і змивають водою з милом, при попаданні в очі – промивають їх із піпетки чистою охолодженою кип’яченою водою, закапують по 2 краплі 30%-вого сульфацила натрію (альбуцид).\nЗагальні ознаки отруєння хлорорганічними сполуками (гама – ізомером, гексахлораном, каптаном, ПХП, поліхлоркамфеном): головний біль, запаморочення, слабкість, нудота, блювота, посмикування м’язів, знепретомлення, судоми. При попаданні на шкіру ці сполуки викликають почервоніння, набряк, печію, поколювання, висипання, пухирці.\nГама – ізомер ГХЦГ і гексахлоран викликають слинотечу, біль за грудиною, кашель, кровотечу із носу, почервоніння обличчя; поліхлорпінен – різь в очах, печію в роті, порушення координації рухів; полікамфен – різке збудження, задишку, посиніння шкіри.\nПри отруєнні ціми отрутохімікатами необхідно випити 6-10 склянок 2%-вого розчину питної соди (чайна ложка соди на склянку води) і механічно викликати блювоту. Цю процедуру повторюють 2-3 рази. Випити активоване вугілля (2-3 столові ложки на склянку води), сольове проносне. Потерпілому дають міцний чай, зігрівають.\nПри кровотечі з носа на перенісся кладуть холод, у ніс вводять тампон, змочений перекисом водню. Отруту, що попала на шкіру, змивають струменем води, промивають слабким розчином перманганату калію. Пошкоджені очі промивають із піпетки охолодженою кип’яченою водою і закапують по 2 краплі 30%-вого розчину сульфацила натрію (альбуциду).\nПри отруєнні отрутохімікатами, похідними фенолу (ДНОК, нітрофен, пентахлорфенол) спостерігається: втома, сонливість, головний біль, серцебиття, нудота, задишка, підвищена пітливість, спрага, підвищення температури.\nПри попаданні на шкіру похідні фенолу викликають печію, свербіння, висипи у вигляді пухирців. При отруєнні ДНОК ділянки шкіри зафарбовуються у жовтий колір.\nПри отруєнні отрутохімікатами цієї групи потерпілому дають випити 6-10 склянок води з активованим вугіллям і викликають блювоту. Цю процедуру повторюють 2-3 рази. Дають сольове проносне.\nПри отруєнні препаратами міді з’являється металічний присмак у роті, слинотеча, нудота, блювота, болі у шлунку, прискорення пульсу, озноб, холодний піт, судоми.\nВ цьому випадку потрібно дати 6-10 склянок розчину магнезії і викликати блювоту. Прийняти сольове проносне. При послабленні серцевої діяльності дають 20 крапель настойки валеріани, міцний чай.\nПри отруєнні препаратами 2,4Д виникають різкі схваткоподібні болі і животі, нудота, блювота, судоми, головний біль, підвищення температури, озноб, слабкість, прискорення пульсу. Допомога така сама, як і при отруєнні іншими препаратами.\nОзнаки отруєння похідними карбамінової кислоти і надання допомоги такі самі, що і при отруєннях хлорорганічними пестицидами.\nМінеральні добрива, які застосовують в сільському господарстві, при порушенні організації технологічних процесів і недодержанні певних правил безпеки викликають отруєння, опіки, професійні захворювання.\nПил мінеральних добрив шкідливо впливає на органи дихання, слизові оболонки очей і носоглотки.\nПри попаданні вапна в очі з’являється різкий біль, сльозотеча, світлобоязнь. При хронічних пошкодженнях шкіра стає сухою, жорсткою, тріскається. Вапно може викликати опіки і виразки.\nПри попаданні пилу добрив в очі їх негайно промивають великою кількістю води (10 хвилин).\nПри отруєнні аміаком через верхні дихальні шляхи потерпілого виносять на свіже повітря (зимою в тепле приміщення), розстібають комір, пасок та інший одяг, що заважає, дають вдихнути теплу водяну пару (в гарячу воду добавляють оцет), поять гарячим молоком з питною содою. При порушенні або зупинці дихання – проводять штучне дихання.\nОбпечену аміаком ділянку шкіри обмивають і накладають пов’язку із 5%-вого розчину оцту.\nПри попаданні краплин аміаку в очі їх промивають великою кількістю води.\nСуворе і послідовне дотримання санітарно – гігієнічних правил і техніки безпеки при роботі з отрутохімікатами і мінеральними добривами попереджує нещасні випадки і професійні отруєння.\n1. Перша медична допомога при клінічній смерті.\n2. Перша медична допомога при кровотечах.\n3. Перша медична допомога при опіках.\n4. Перша медична допомога при ушкодженні м’яких тканин та переломах.\n5. Склад домашньої аптечки.\nПрактична робота 9\nПерша медична допомога при переломах\nПерша медична допомога при опіках\nТема 2.4. Перша медична допомога при механічних травмах, кровотечах та пораненнях\nТема 2.3. Основи реанімації. Перша медична допомога при термінальних та невідкладних станах\nПерша медична допомога у\nНепритомність та перша медична допомога\nПерша медична допомога під час поранень


АІР 90 LВ8 Е могилівський двигун (1,1 кВт 750 об/хв) - Купити білоруський електродвигун АІР 90 LВ8 Е2 ⚡ «СИСТЕМАКС»\nГоловна Електродвигуни Електродвигуни з вбудованим гальмом АІР Е(Е2) АІР90LВ8Е(Е2) (1,1 кВт 750 об/хв)\nАІР 90 LВ8 Е (Е2) (1,1 кВт 750 об/хв) двигун трифазний Могильов Білорусь\n13 950 грн\tз ПДВ\nIM1081 монтаж на лапах - 13 950 грн IM2081 монтаж на лапах та фланці - 14 648 грн ІМ2181 монтаж на лапах та малому фланці - 14 648 грн\n13 950 грн з ПДВ\nТехнічні характеристики електродвигуна з гальмом АІР 90 LВ8 Е (Е2) (Могильов)\nККД η 74%\nВага базової модифікації "Е" mЕ 26,6 кг\nВага модифікації з ручкою розгальмування "Е2" mЕ2 26,7 кг\nПозначення маркування двигуна АІР90LВ8 Е (Е2)\nАІР 90 LВ 8 Е У3\nМонтажне виконання двигуна АІР 90 LВ8 Е (Е2) (220/380 Вольт)\nТрифазні електромотори з гальмом АІР90LВ8 Е (Е2) заводу Могильов мають конструктивні виконання за способом монтажу згідно ГОСТ 2479-79. Найпоширеніші варіанти:\nIM 1081 - електродвигун АІР 90 LВ8 Е (Е2) на лапах:\nIM 2081 - електродвигун АІР 90 LВ8 Е (Е2) на лапах з великим фланцем:\nIM 3081 - електродвигун АІР 90 LВ8 Е (Е2) на лапах з малим фланцем:\nГабаритні і установочні розміри електродвигуна з гальмом АІР 90LВ8 Е (Е2) (Білорусь)\nКреслення електродвигуна з електромагнітним гальмом АІР 90 LВ8 Е (Е2) на лапах - Виконання IM1081\nКреслення електродвигуна з електромагнітним гальмом АІР 90 LВ8 Е (Е2) комбінований - Виконання IM2081\nКреслення електродвигуна з гальмом АІР 90 LВ8 Е (Е2) комбінований - Виконання IM2181 (2 типорозміри малих фланців)\nСхема підключення трифазного електродвигуна з гальмом АІР 90 LВ8 Е (Е2) до мережі 220 та 380 В\nЯк купити білоруський електродвигун з гальмом АІР 90 LВ8 Е (Е2) - 1,1 кВт, 750 об/хв, 220/380 Вольт\nАсинхронний загальнопромисловий трифазний двигун з вбудованим електромагнітним гальмом АІР 90 LВ8 Е (Е2) від відомого білоруського виробника "Могильовський Завод Електродвигун" (МЕЗ) досить популярний на підприємствах України. Серед аналогів інших виробників його виділяють переверіна роками якість, розумна ціна, відповідність стандартам ГОСТ, ISO. Надійність електродвигунів підтверджується офіційним гаратійним терміном експлуатації 1 рік.\nСерія трифазних двигунів АІР Е (Е2) досі являється основною в усіх країнах СНД. Тому, окрім реалізації на внутрішньому ринку України, багато продукції іде на експорт. Особливо Казахстан, Туркменістан, Грузія, Молдова - купити електродвигун АІР 90LВ8 Е (Е2) можуть без яких-небудь складнощів, оскільки ми допомагаємо з оформленням митних документів та з організацією доставки.\nЕлектромотори АІР 90 LВ8 Е (Е2) Могильов завжди підтримуються в достатній кількості на складах компанії. Якщо у Вас виникла необхідність купити електродвигун, телефонуйте нам за тел. +38 (044) 383-27-33, або оформлюйте он-лайн замовлення на нашому сайті systemax.ua, або пишіть на електронну пошту info@systemax.ua. Замовлення буде прийняте і оброблене відразу ж. А якщо знадобиться консультація в підборі - з радістю допоможемо!


Автор работы: Пользователь скрыл имя, 31 Марта 2013 в 14:42, реферат\n1. Перенесення малих молекул через мембрану.......................................................5\n2. Пасивний транспорт................................................................................................7\n3. Активний транспорт. ( Na + K )-насос...................................................................9\n4. Вторинно-активний транспорт.............................................................................12\n5. Екзоцитоз та ендоцитоз.........................................................................................13\nЗ дисципліни: «Біофізика»\nНа тему: «Транспорт речовин через біологічні мембрани»\nстудентка групи БТ – 81\nЗамора Олена Володимирівна\nДоц.: Голуб Наталія Борисівна\nОснову будь-якої молекулярної мембрани становлять молекули ліпідів, точніше два шари фосфоліпідів (бішар). Формування бішару є особливою властивістю молекул ліпідів й реалізується навіть поза клітини. Найважливіші властивості бішару:\n- спроможність до самореалізації;\nХоча основні властивості біологічних мембран визначаються властивостями ліпідного бішару, та більшість специфічних функцій забезпечується мембранними білками. Білки виступають в якості рецепторів і ферментів. З їхньою допомогою здійснюється транспорт через мембрану багатьох речовин. Більшість їх пронизують бішар як одиночні альфа-спиралі (інтегральні), але є і такі, що перетинають його кілька разів. Деякі білки пов'язуються з мембраною, не перетинаючи бішар, а прикріпляючись до того чи іншого її боку. Їх називають периферичними мембранними білками. Чимало з подібних периферичних білків пов'язані не ковалентними взаємодіями з трансмембранними білками, але є і такі, які мають ковалентний зв'язок з молекулами ліпідів.\nБiлки відіграють важливу роль: це ферменти (наприклад, що беруть участь в гідролізі АТФ), переносники, іонні канали, рецептори. Всі бiлки мембрани синтезуються вендоплазматичному ретикулумi, а потім направляються в апарат Гольджі, відкіля вони розподіляються на відповідні ділянки мембрани.\nБільшість мембранних білків, як і і ліпідів, здатні вільно переміщатися у площині мембрани. Можливий перехід молекул білків і ліпідів з одного боку мембрани в іншу, відомий як " фліп-флоп " перехід, але відбувається набагато рідше, ніж латеральна дифузія. Відомо, що одна молекула ліпіду робить " фліп-флоп " раз у два тижні, тоді, як та сама молекула дифундує у площині ліпідного шару за 1 секунду на відстань однакову довжині великій бактеріальній клітині.\nНа поверхні всіх клітин є вуглеводи. Це полісахаридні і олігосахаридні ланцюги, ковалентно приєднані до мембранних білків та ліпідів. Вуглеводи завжди розташовуються на тому боці мембрани, яка контактує з цитозолем. Тобто, на зовнішніх (плазматичних) мембранах вони приєднуються ззовні клітини.\nФункція вуглеводів клітинної поверхні поки що невідомі, але здається імовірним, що вони приймають участь у процесах міжклітинного впізнавання.\nПеренесення малих молекул через мембрану\nОскільки внутрішня частина ліпідного шару гідрофобна, він є практично непроникний бар'єр для більшості полярних молекул. У результаті наявності цього бар'єра, запобігається витік вмісту клітин, однак через це клітина була змушена створити спеціальні механізми для транспорту розчинних у питній воді речовин через мембрану. Перенесення малих водорозчинних молекул здійснюється за допомогою спеціальних транспортних білків. Це особливі трансмембранні білки, кожен із яких відповідає за транспорт певних молекул чи груп родинних молекул. У клітинах є й механізми перенесення через мембрану макромолекул (білків) і навіть великих частинок.\nПри дослідах з штучними ліпідними бішарами було встановлено, що чим менше молекула і що менше вона утворює зв'язків, то швидше вона дифундує через мембрану. Отже, що менше молекула і що більш вона жиророзчинна (гідрофобна чи неполярна), то швидше вона проникати через мембрану.\nМалі неполярні молекули легко розчиняються і швидко дифундують. Незаряджені полярні молекули при невеликих розмірах також розчиняються і дифундують. Важливо, що вода дуже швидко проникає через ліпідний бішар. Це наслідок того, що її молекула мала і електрично нейтральна. Отже, мембрани можуть пропускати воду і неполярні молекули за допомогою простої дифузії. Але клітині необхідно забезпечити транспортування таких речовин як цукор, амінокислоти і багатьох інших полярних молекул.\nЯк мовилося раніше, за перенесення подібних речовин відповідають спеціальні мембранні транспортні білки. Перші докази специфічності транспортних білків отримано, коли з'ясувалося, що мутації щодо одного гені у бактерій призводять до втрати здатності транспортувати певні цукри через плазматичну мембрану. У людини, є хвороба цистинурія, коли відсутня можливість транспортувати деякі амінокислоти, зокрема цистин, з сечі або кишечнику до крові, врешті на нирках утворюються цистинові камні.\nУсі вивчені транспортні білки є трансмембраними білками, поліпептидний ланцюг яких перетинає ліпідний бішар кілька разів. Усі вони забезпечують перенесення молекул через мембрану, формуючи у ній наскрізні проходи. Здебільшого, транспортні білки поділяються на білки-переносники і каналоутворюючі білки. Перші взаємодіють із молекулою стерпного речовини і переміщають її крізь мембрану. Каналоутворюючі білки, навпаки, формують в мембрані водні пори, через які (якщо вони відкриті) може відбуватися транспорт речовини (зазвичай неорганічні іони підходящого розміру та заряду).\nЯкщо молекула не заряджена, то напрям її дифузії визначається різницею концентрацій по обидва боки мембрани чи градієнтом концентрації. У той самий час на напрям руху зарядженої молекули впливатиме ще й різниця потенціалів на стороні мембрани чи мембранний потенціал (зазвичай внутрішня сторона мембрани заряджена негативно щодо зовнішньої), з огляду на концентраційний і електричний градієнти. Усі каналоутворюючі, й багато білків-переносників дозволяють розчиненим речовинам проходити через мембрани лише пасивно, тобто, в напрямі електрохімічного градієнта. Такий вид транспорта називається пасивним (полегшена дифузія), і не вимагає затрат енергії.\nРозрізняють: прямий і опосередкований транспорт. Прямий - без участі переносників, опосередкований - за їх участю. Наприклад, транспорт глюкози за участю переносника.\nЧетвертий варіант класифікації - це транспорт, спряжений із переносом двох речовин (котранспорт), що може протікати по типу симпорта (дві речовини йдуть в одному напрямку - наприклад Nа + глюкоза) або по типу антипорта (одна речовина йде в клітину, друга - з клітини або навпаки - Nа і K). Антипод котранспорту - звичайний транспорт, або уніпорт, тобто коли переноситься одна речовина, наприклад, молекули глюкози.\nДеякі транспортні білки просто переносять якийсь розчин з одного боку мембрани в інший. Таке перенесення називається уніпортом. Інші білки є контранс-кравцями системами. Вони відбуваються:\nа) перенесення одного речовини залежить від одночасного / послідовного / перенесення іншої речовини у тому напрямку (симпорт).\nб) перенесення однієї речовини залежить від одночасного / послідовного / перенесення іншої речовини в протилежному напрямі (антипорт).\nНаприклад, більшість тварин клітин поглинає глюкозу з позаклітинної рідини, де його концентрація висока шляхом пасивного транспорту здійснюваного білком, який працює як уніпорт. У той самий час, клітини кишечника і нирок поглинають їх із люменального простору кишечника і з ниркових канальців, де її концентрація дуже мала, з допомогою симпорта глюкози і іонів Na.\nРозрізняють два його види - просту дифузію і полегшену дифузію. Проста дифузія йде відповідно до закону Фіка – за хімічним або електрохімічним градієнтом. Наприклад, в клітині натрію 14 ммоль, а в середовищі - 140 ммоль, в цьому випадку пасивний потік повинний бути спрямований в клітину. В живих системах цей вид транспорту використовується обмежено. Кисень, вуглекислий газ, вода - вони можуть у такий спосіб здійснювати перехід із клітини в середовище або навпаки. Важливо, що для пасивної простої дифузії речовина повинна бути жиророзчинна. Гiдрофiльнi речовини пройти у фосфолiпiдному шарі мембрани не можуть. В цілому, витрати енергії на цей процес не відбувається, тому що дифузія йде за градієнтом. Полегшена дифузія проходить по двох варiантах - за участю переносщиків або при наявності спецiалiзованих каналів. Виявлено, що в мембранах є спеціальні бiлки-переносники, які специфiчно зв`язуються із транспортованою молекулою, сприяють її переносу за градієнтом концентрації. Таким чином, витрат енергії не відбувається, а шлях через мембрану полегшується за рахунок наявності специфічного переносника.\nСпецифічність проявляється,наприклад, в тому, що D-iзомери цукрiв транспортуються таким чином, а L-iзомери нi, або L-амiнокислоти транспортуються, а D-амiнокислоти нi. Іонні канали - це iнтегральнi бiлки мембрани, які виконують функцію транспорту для вiдповiдного iона.\nСелективнiсть каналу забезпечується за рахунок геометрiї (дiаметр селективного фiльтра), за рахунок внутрiшньоканального розташування заряджених частинок (наприклад, для катiон-пропускаючих каналiв - анiоннi частинки). Кожен iонний канал мiстить устя, селективний фiльтр, ворота i механiзм управління воротами. Частина каналів керується за рахунок різниці потенціалів на мембрані (потенцiалзалежнi іонні канали) - для цього поруч із каналом є електричний сенсор, що в залежності від величини мембранного потенціалу або відчиняє ворота каналів, або тримає їх закритими.\nДругий варіант іонних каналів - ворота каналів керуються за рахунок рецептора, розташованого на поверхні мембрани: при взаємодії медiатора (лiганда) з цим рецептором може відбуватися відкриття іонних каналів. В деяких рецептокеруючих каналах між рецептором і ворiтним механізмом є проміжна стадія (посередник типу цАМФ, протеiнкiнизи i т.п.).\nСелективнiсть iонних каналів багато в чому визначається геометрією каналу. Наприклад, кристалічний діаметр іона натрію - 0,19 нм, разом із гiдратною оболонкою його діаметр становить біля 0,3 нм. Устя каналу 0,3-0,5 нм. Для того, щоб пройти через канал (головне – через селективний фільтр), іон натрію або iнший іон повинен звільнитися від гiдратної оболонки і тільки в «голому» виглядi може пройти через канал. Занадто великий іон не може ввійти в канал, занадто маленький не спроможний віддати гiдратну оболонку в селективному фільтрі, тому не може вискочити з каналу.\nНатрієві канали мають устя, селективний фільтр, ворiтний механізм. Ворота в них двох типів - активацiйнi (м-ворота) і iнактивацiйнi (h-ворота). В умовах спокою (МП=80 м, наприклад), активацiйнi ворота закриті, але готовi в будь-яку хвилину відчинитися, а iнактивацiйнi ворота відкриті. При зниженні МП (наприклад, до 60 м) активацiйнi ворота вiдчиняються і впускають іони натрію в клітину, але незабаром починають закриватися iнактивацiйнi ворота (відбувається iнактивацiя натрієвих каналів). Через якийсь час закриваються активацiйнi ворота, вiдчиняються iнактивацiйнi ворота, і канал готовий до нового циклу.\nКанал блокується тетродоксином, місцевими анестетиками (новокаїном, іншими речовинами). Це використовується в медичній практицi.\nКалієві канали теж достатньо селективні - в основному пропускають іони калію. Вони блокуються тетраетиламонiєвим. Процеси iнактивацiї в них виражені слабко.


Яка норма внесення добрив на гектар? - AgroONE\nСтатьиАгротехнологииЯка норма внесення добрив на гектар?\nНа це питання дає відповідь Олександр Гончаров, незалежний експерт, аналітик\nІснують декілька вариантів розрахунку оптимальних норм мінерального живлення балансовим методом. Балансовий метод – це метод розрахунку, при якому визначена норма мінеральних добрив повинна компенсувати різницю між потребою (виносом елементів врожаєм) та надходженням елементів живлення з ґрунту.\nЯк варіант, норма внесення добрив розраховується:\nз урахуванням виносу елементів живлення врожаєм та коефіцієнтами використання поживних речовин з ґрунту і добрив. Або кількість добрив визначають на заплановану прибавку врожаю, тобто на різницю між врожайністю, яку забезпечує природна родючість ґрунту, та запланованою врожайністю.\nНа точність розрахунків балансовим методом впливає чимало факторів:\n■ фізичний стан та хімічний склад ґрунту,\n■ рельєф поля, спосіб обробки ґрунту,\n■ наявність або відсутність рослинних залишків попередньої культури,\n■ температура ґрунту, його вологість, кількість опадів.\nЦі фактори впливають на об’єктивне визначення максимально можливої врожайності в певних ґрунтово-кліматичних умовах. А також на коефіцієнт використання рухомих форм поживних речовин з ґрунту та мінеральних добрив.\nКоефіцієнт використання елементів живлення з переущільненого ґрунту є значно меншим, аніж з ґрунту з оптимальною щільністю (структурою).\nХолодна або занадто спекотна погода, пересохлий або надмірно зволожений ґрунт, також вносять вагомі корективи в теоретичні розрахунки. Наприклад, у холодному (температура 8-12°С) ґрунті рослини поглинають фосфору в три рази менше, ніж у теплому (температура понад 20°С). Саме тому у холоду погоду симптоми дефіциту фосфору помітні навіть на добре забезпечених цим елементом ділянках.\nПри температурі менш за 10°С рослини «ігнорують» нітратний азот, але активно поглинають амонійну форму азоту. Тому в холодну погоду внесення різних форм азоту з однаковим вмістом азоту в перерахунку на д.р. має різний ефект.\nЗатоплення посівів негативно впливає не тільки на швидкість поглинання елементів живлення рослинами – в затопленому ґрунті активно відбувається денітрифікація нітратного азоту, внаслідок чого нітрати перетворюються на газоподібний азот і випаровуються в атмосферу.\nНеобхідно враховувати синергізм та антагонізм елементів живлення, а також вплив добрив на рН ґрунту.\nТому, на жаль, не існує короткої відповіді на коротке питання «скільки дати добрив» без попередніх відповідей як мінімум на два десятка уточнюючих питань. І навіть це не дає гарантії – погода може внести свої корективи в будь-який момент.\nІснує декілька простих правил, дотримання яких дозволяє уникнути надмірного використання добрив та дефіциту елементів живлення.\nПо-перше, доцільно використовувати «стартові» азотно-фосфорні добрива. Внесення 10-12 кг/га д.р. фосфору може виправити наслідки тимчасового похолодання після сівби пізніх ярих культур та забезпечує активний ріст коріння ранніх ярих культур.\nПо-друге, на лужних або нейтральних ґрунтах Півдня України доцільно використовувати переважно амонійну форму азоту: вона добре «працює» у холодному ґрунті та зберігається тривалий час навіть при випаданні рясних опадів.\nПо-третє, нітратний азот доцільно використовувати для підживлення посівів, які активно вегетують. Не варто використовувати великі дози нітратних добрив для передпосівного внесення – існує величезний ризик втратити нітрати ще до початку періоду максимальної потреби рослин у азотному живленні.\nПо-четверте, мінеральне живлення повинне бути збалансоване. Для визначення «слабкої ланки» у системі живлення необхідно своєчасно провести аналіз ґрунту. Досить часто декілька десятків кілограмів NPK, як то кажуть, не «працюють» через брак декількох десятків грам мікроелементів. Через те, що деякі елементи живлення є антагоністами та заважають один одному при кореневому поглинанні (наприклад, К та Mg), «вирівняти» оптимальне співвідношення мінеральних сполук можна шляхом позакореневого живлення. Цей метод дозволяє провести своєчасну «корекцію» мінерального живлення посівів.


«Невдале» паркування (Відео) — Paralleli.if.ua — Новини та Народні новини Івано-Франківська\n25 Липня 2017\t«Невдале» паркування (Відео)\n«Невдале паркування» дорого коштуватиме. Івано-Франківська інспекція з благоустрою взялася за автовласників, які залишають свої авто на газонах. Ось так виглядає парковка на вулиці Молодіжній. Колись, розповідають мешканці, на цьому місці був зелений дитячий майданчик. Працівники місцевого ЖЕО неодноразово попереджали людей, що за таке паркування штрафуватимуть. Оголошення розвішували і ходили від квартири до квартири. Вихід із ситуації грошове покарання власників автомобілів. Сума штрафу від 340-ка до 1360-ти грн. Тож відтепер мало не щодня працівники ЖЕО, дільничий міліціонер та представники інспекції з багоустрою боротимуться з порушниками. Фотофіксація, складання протоколу, виписування штрафу та його сплата. Така процедура штрафування. Окремі водії про таке нововдененя чують вперше. Обіцяють паруватися за правилами, інші запевняють в місті катастрофічно не вистачає місць для паркування. Незабаром усі прибудинкові газони, переконують працівники інспекції з благоустрою, будуть зеленими та охайними. Адже, коли порушник заплатить чималий штраф, вдруге, сподіваються фахівці, залишати своє авто у невстановленому місці не буде, повідомляє Телеканал 24.\n12 Квітня 2010, 13:18


"Жарти перестали бути смішними. Але державницька позиція стала міцніша" | Новини на Gazeta.ua\nЧетвер, 28 травня 2020 07:40\n— Як і казав, іду на один термін. Робота складна. Ніхто спасибі не скаже. Але якщо буде велика підтримка народу України, можу подумати, — говорить президент 42-річний Володимир Зеленський про можливість балотуватися на цю посаду вдруге.\n20 травня зібрав пресконференцію в парку біля Маріїнського палацу. Напередодні Офіс президента відмовив в акредитації низці засобів масової інформації, зокрема й "Газеті по-українськи". Пояснили це карантином.\nНа галявині поставили прапор України та штандарт президента, сцену, великі літери "Зе", стільці для журналістів. На вході міряли температуру й роздавали маски з рукавичками. Пригощали узваром, ягідним морсом, чаєм, кавою, мінеральною водою, круасанами.\nЗустріч тривала майже 3 год. Наводимо головне, про що сказав Володимир Зеленський.\n— Жодного кума чи військового друга я не призначив.\nПро російську агресію на Донбасі:\n— "Просто припинити стріляти" — це складний процес. Показуємо світу, що в нас міцна армія, але ми не провокуємо. Та якщо по нас стріляють, відповідатимемо.\nПро Мінські переговори:\n— Мінський формат — пріоритет, але ніхто не скасовує іншого. Ми готові до будь-яких перемовин, що можуть наблизити до кінця війни та повернення наших територій.\nПро Верховну Раду:\n— Доки "Слуга народу" буде голосувати за важливі для країни законопроєкти, за все, що написано в програмі президента, — я підтримуватиму партію. Якщо не голосуватимуть, а лобіюватимуть інтереси, не дай Боже, якоїсь групи впливу, розпускатиму парламент.\nПро прем'єр-міністра Дениса Шмигаля:\n— Шмигаль — і професійний, і чистий. Я його не знав до своєї політичної кар'єри.\nПро міністра внутрішніх справ Арсена Авакова:\n— Він мені не близький товариш. Навпаки, в нього є приятелі, з якими я точно не товаришую. Чи потужний він міністр? Так. Чи складна в нас зараз ситуація? Так.\nПро справу Катерини Гандзюк:\n— У нас є відповідь — ми знаємо, хто замовив (на херсонську активістку, радницю міського голови напали 31 липня 2018-го. Облили сірчаною кислотою. Отримала майже 35% опіків шкіри. Перенесла понад 10 операцій. Померла 4 листопада позаторік. 27 квітня Служба безпеки України під процесуальним керівництвом Офіса генерального прокурора завершила досудове розслідування справи. — ГПУ). Цю справу передано до суду, він дасть справедливий вирок.\n— Щодо вироку пану Порошенку. Все ще попереду.\nПро плівки Єрмака:\n— Для мене це порожня справа (на оприлюднених відеозаписах брат керівника Офіса президента Андрія Єрмака Денис нібито торгує посадами. — ГПУ). Я знаю, хто робив ці записи. Знаю, для чого. Хто хотів шантажувати мене, щоб я зняв Єрмака. Не готовий зараз говорити, йде слідство.\n— Я не відстоюю їхні інтереси. Вони не можуть натиснути, щоб поставити когось на посаду.\n— Зеленський втомлений. Краще став розмовляти українською мовою, — говорить політтехнолог Олексій Голобуцький, 44 роки.\n— На багато запитань відповідав обтічно. Та й жарти перестали бути смішними. Але відчувається — його державницька позиція стала міцніша. Президент не відповідав так, як подобається проросійським телеканалам Медведчука й Мураєва. Патріотичну аудиторію він все-таки боїться.\nЗеленський бере на себе відповідальність за все — за Єрмака, кадри. Це дозволяє йому втримувати рейтинг. 75 відсотків уже немає. Але підтримки все одно достатньо, щоб почуватися впевнено. Однак це тимчасове зміцнення. На тлі пандемії до минулих його прорахунків менше прикута увага. Після карантину громадяни захочуть вийти на роботу, якої немає, зіткнуться з реальністю. Почнеться роздратування. І тоді те, що зараз Зеленського тримає на плаву, спрацює проти нього.\n— Володимир Олександрович не став політичною фігурою, яка відповідала б на виклики й загрози для України, — каже політолог 42-річний Михайло Басараб.\n— Його дискусії з пресою нагадують конкурс капітанів КВК. Коли не важливо, що скажеш, головне — щоб виглядало красиво, треба переговорити опонента, твоє слово має бути останнім.\nУ Зеленського немає світоглядної бази, необхідної для політика. Наприклад, для боротьби з російським агресором ти повинен мати системні знання про історію відносин України та РФ. Це протистояння триває пів тисячоліття. Якщо розумієш споконвічне хижацьке ставлення Москви до України, то в тебе буде розуміння природи цієї війни й рецепти, як діяти. А коли людина має поверхове уявлення, то вважає — війну можна легко закінчити, це якесь "непорозуміння" між "братніми народами".\nПрезидент мав би сказати: умови Росії щодо Донбасу — неприйнятні. Україна поверне території — але на власних умовах. Коли це станеться — не знаю. Може, за місяць, а може — через 100 років. Але головне — маємо захистити свою свободу, державність.\n— Зеленський потрохи опановує посаду. Не почувався розгубленим. Виглядав навіть трохи самовпевненим, — говорить політичний оглядач 55-річний Леонід Швець. — Коли показує, що кількома питаннями йому можна дошкулити, викликати емоцію, його прихильники сприймають це за людяність.\nЯкщо за кілька років рейтинг президента буде 10–15 відсотків — він не балотуватиметься. Хоча оточення й підштовхуватиме. Та якщо підтримка становитиме 25–30 процентів і ніхто не матиме більше, тоді, звісно, піде.\nЗараз ви читаєте новину «"Жарти перестали бути смішними. Але державницька позиція стала міцніша"». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nУ відставці Якова Смолія зацікавлений Ігор Коломойський Переглядів: 45


Медична інформаційна система Нейрон 5.0\nБездоганна і високоефективна робота Вашого медичного закладу, зручність і комфорт для пацієнтів, якщо це Ваша мета, то медична інформаційна система Нейрон – це вірне рішення для Вас.\nНаш програмний продукт розроблений у тісній співпраці з багатьма клініками. Використовуючи широкі можливості сучасних IT-технологій, «Нейрон» оптимізує роботу медичного персоналу, удосконалить організаційно-управлінські процеси в лікувальному закладі.\nВ результаті застосування «Нейрона» у Вашій установі:\nЛікарі почнуть працювати на більш високому рівні, маючи швидкий доступ до необхідної інформації і можливість приділяти більше часу пацієнтам;\nЗникнуть черги пацієнтів в реєстратурі і перед кабінетами;\nОптимізується управління установою;\nФормувати медичну звітність стане легше і швидше;\nЗбільшиться завантаження лікувальних приміщень, підвищиться рентабельність послуг, що надаються пацієнтам;\nПідвищиться задоволеність пацієнтів від перебування у Вашій установі.\nМедична інформаційна система «Нейрон» ефективно працює як в медичному кабінеті з одним комп'ютером, так і в великій клініці з великою кількістю робочих місць. Однією з переваг нашої системи є те, що Ви можете збільшувати число робочих місць поступово, крок за кроком охоплюючи нові структурні підрозділи.\n«Нейрон» росте разом з вами!\nВпровадивши у себе «Нейрон», Ви щодня будете отримувати задоволення від нового рівня роботи Вашої установи. Але світ не стоїть на місці, все розвивається і рухається вперед. Ми планомірно вдосконалюємо наш продукт, з огляду на тенденції розвитку медичної галузі. Регулярно проводимо зустрічі з користувачами, на яких детально обговорюємо нюанси роботи системи, враховуємо побажання і пропозиції щодо її подальшого розвитку.\nПідтримка клієнтів в ефективному використанні медичною інформаційною системою «Нейрон» - важлива частина нашої фірмової політики.


Афродіта – грецька богиня любові, задоволення, сексуальності і дітородіння. У історії її походження є багато версій.Одна версія свідчить, що вона була нащадком Зевса і Діони.\nЗгідно з іншим розповіді, вона народилася з статевих органів Урану, які були відрізані і кинуто в море. Афродіта вийшла з морської піни (афрос). Знаменита картина Боттічеллі, що зображає Афродіту, плаваючу на морській раковині, була заснована на другій версії – вона народилася з морської піни.\nРізні імена АфродитыОна також була відома під іншими іменами, такими як Куцерия (леді Куцера), Киприда (леді Кіпру), Ацидалия і Цериго. Була відома під різними іменами через існування різних культів. Греки були знайомі з усіма ними.\nДля римлян Афродіта була також відома, як Венера.Відома своєю красою, вона створила суперництво серед чоловічих божеств. Афродіта була поєднанням м’якості і руйнування через її краси.\nЇї особистість змінювалася з плином часу, оскільки різні історії, приписувані їй, змінилися. У більш ранніх міфах згадується про її м’якості, а в більш пізніх описується, що вона була тщеславна і запальна.Щоб зберегти світ перед обличчям потенційних воєн, які велися заради неї, Зевс одружив дівчину на Гефесті.\nЇї природна краса не була єдиною зброєю. У неї також був чарівний предмет, пояс, який використовувала, щоб викликати бажання до неї в серцях чоловіків.Незважаючи на те, що Афродіта була одружена з Гефестом, вона мала багато коханців, від Ареса до смертних.\nЗгідно з міфами, Афродіта була невірна, тому що вона була нещасна в своєму шлюбі з Гефестом.Інші легенди про АфродитеАфродита часто згадуватися в грецькій міфології. Наприклад, вона зіграла роль в історії Ясона: оскільки була богинею любові, змусила доньку короля закохатися в Ясона, щоб він зміг добитися успіху у власних починаннях.\nКажуть, що вона допомогла спровокувати Троянську війну, оскільки допомогла Парісу, викрасти Єлену, дружину короля Спарти.Діти Афродіти: у неї було багато дітей, серед яких були Фобос, Деймос, Адрестия, Гармонія, Ерос, Антерос, Химерос і Путос.Тепер вона є символом любові, сексу, прихильності і взаємного потягу.\nБогиню часто зображують голою, будь то в картинках або скульптурах.\n14 міфів, в які ми віримо👇


СМІХОТЕРАПІЯ – В РАДІСТЬ - ГИПНОЗ ЦЕНТР г.Киев\nСМІХОТЕРАПІЯ – В РАДІСТЬ\nГлавная / СМІХОТЕРАПІЯ – В РАДІСТЬ\nНароду вже давно відомо, що сміх продовжує життя, але відносно недавно сформувався цілий напрям медицини, який розглядає сміх як засіб лікування. Назвали цей напрямок сміхотерапією.\nСміх корисний для організму людини з кількох причин:\n° Поліпшення фізичного стану людини. Коли людина сміється, у неї задіяно 80 груп м’язів, що позитивно позначається на здоров’ї . Завдяки впливу на прес виявляється масажна дія і на внутрішні органи, в тому числі на кишечник, тобто організм очищається.\n° Підвищення імунітету. При тривалому сміху виробляються імуноглобуліни А,\nякі необхідні для боротьби з інфекціями.\n° Заспокійливий вплив на нервову систему. Що стосується хімічних процесів, під час сміху в організмі знижується кількість адреналіну і кортизолу («гормонів тривоги») в крові, а збільшується кількість ендорфіну («гормону радості»).\n° Краща робота серцево-судинної системи. Сміх як процес – це своєрідна дихальна гімнастика, завдяки якій кров швидше насичується киснем. Серце під час сміху б’ється частіше, що є профілактикою інфаркту.\nВиходить, що сміх це не просто гарний настрій і розминка всіх м’язів обличчя, але і терапевтичний вплив на всі системи організму. При сезонній апатії, схильність до інфекцій або безсонні сміхотерапія може стати справжнім порятунком без вживання ліків.\nСміхотерапію можна віднести до психотерапевтичного лікування. Першим подібний метод лікування застосував журналіст і письменник Норман Казінс. Йому було 64 роки, коли у нього виявили колагеноз – хвороба, при якій страждають кістки і сполучна тканина. Зазвичай при такому діагнозі люди жили не довше року. Казінс виписався з лікарні, зняв номер у готелі і кожного дня по 5-6 годин в день дивився комедії. Вже через місяць він перестав відчувати сильний біль, а через кілька місяців повернувся до звичайного життя і роботи. Його вважають першою людиною, яка вилікувалася від серйозної хвороби з допомогою сміху.\nМожна виділити кілька напрямків сміхотерапії, які застосовуються окремо або доповнюють одна одну:\nклоунада, особливо актуальна при лікуванні дітей, коли переодягнені медики або запрошені артисти виступають перед пацієнтами,\nкласична сміхотерапія, при якій людина працює з психологом або гіпнологом і велика частина лікування відводиться сміху. У класичній сміхотерапії використовується не тільки сміх як інструмент впливу на організм, але й дихальні вправи для стабілізації нервової системи, вправи для хребта на релаксацію і зняття м’язової напруги, навчання глибокому розслабленню і внутрішнього спокою. Традиційні курси сміхотерапії займають близько 10-12 занять.\nА гіпнотерапія- це психологія помножена на 100 !\nПриходьте на сеанси гіпнотерапії 🙂\nПопередній запис за телефоном 098-101-94-77


У Львові - виставка про українську принцесу Таїланду -\n“Нашу цвіту – по всьому світу. Наші українські коріння, наша українська мова, всторія – впродовж багатьох років поширюється по усьому світу. Ця виставка відкриває нас ще одне віконце, ще одну маленьку історію з-понад інших дивовижних. Дякую усім приченим до цієї виставки за змогу насолодитися таким відкриттям”, – зазначив Василь Гладкий.\nДосі жива внучка Катерини Наріса Чакрабон. Вона написала книгу “Катя і принц Сіаму”. Український переклад цього бестселеру буде презентовано на виставці.


Алієв, Пашинян і Путін підписали нову заяву щодо Нагірного Карабаху. ВІДЕО | Новинарня\nHome / Світ / Гарячі точки / Алієв, Пашинян і Путін підписали нову заяву щодо Нагірного Карабаху. ВІДЕО\nІльхам Алієв, Володимир Путін та Нікол Пашинян\nУ Москві ввечері в понеділок, 11 січня, лідери Азербайджану, Вірменії та Російської Федерації на переговорах ухвалили спільну заяву про подальший розвиток Нагірного Карабаху.\nПро це інформує пресслужба президента АР.\nПідписи під заявою поставили президент Азербайджану Ільхам Алієв, голова уряду Вірменії Нікол Пашинян і президент РФ Володимир Путін.\nІз метою вирішення проблем економіки Нагірного Карабаху до кінця січня 2021 року сторони створять робочу групу під керівництвом віцепрем’єрів РФ, Вірменії та Азербайджану.\nПріоритетом роботи групи стане транспортне сполучення, конкретні проєкти до кінця лютого мають представити створені в межах цього органу експертні підгрупи.\nАзербайджан і Вірменія обмінялися полоненими\nЯк інформувала “Новинарня“, 27 вересня армія Азербайджану почала наступ на різних ділянках лінії розмежування з Нагірним Карабахом, окупованим Вірменією. Є підстави вважати, що цей наступ був добре підготовлений Азербайджаном та мав на меті звільнення великих територій у Нагірному Карабаху.\nСторони повідомляли про тисячі військових жертв з обох боків та значну кількість знищеної техніки.\nНаступ Азербайджану був активним та ефективним. Вірменська сторона втрачала особливо багато техніки і зброї – її масово знищували з повітря ударні безпілотники “Байрактар” виробництва Туреччини.\nЗа місяць контрнаступальної операції Азербайджан прозвітував про звільнення від вірменської окупації чотирьох міст, трьох селищ і 166 сіл.\nОбидві сторони заявляли про обстріли противником цивільних об’єктів та загибель мирних мешканців. Зокрема, Азербайджан показував наслідки обстрілів із території Вірменії свого другого за розміром міста Гянджа.\nТуреччина надавала дієву підтримку Азербайджану у конфлікті з Вірменією.\nВірменія зверталася по допомогу до Росії в рамках оборонного пакту ОДКБ. У Москві не це заявляли, що допомога можлива лише за умови агресії Азербайджану проти самої Вірменії, а не на території окупованого вірменами Нагірного Карабаху.\n7 листопада азербайджанські сили звільнили історичне місто Шуша і підійшли впритул до Ханкенді (Степанакерта) – столиці “НКР”. Вихід на цей оперативний рубіж означав, що за кілька днів Азербайджан може взяти також Ханкенді і решту контрольованих вірменами районів. Після цього 9 листопада Єреван погодився на мирну угоду за посередництва Росії. У підсумку з більшості районів Карабаху були евакуйовані вірменські війська та цивільні, а на лінію розмежування зайшли російські війська.\nПеред тим, 9 листопада, азербайджанці “помилково” збили на кордоні російський військовий вертоліт із контингенту РФ у Вірменії.\n12 грудня Азербайджан і Вірменія звинуватили один одного в порушенні режиму припинення вогню.\nЗгодом силовики в Баку заявили, що провели антитерористичну операцію в околицях селища Гадрут Ходжавендського району, де “заблукали” вірменські військові та партизани.\nВійськовий конфлікт між двома південнокавказькими країнами спалахнув у 1988 році через територіальні претензії Вірменії до Азербайджану. Автономна Нагірно-Карабахська область у складі Азербайджану була на 77% населена вірменами.\n2 вересня 1991 року на спільній сесії Нагірно-Карабаської обласної та Шаумянівської районної рад народних депутатів Азербайджанської РСР проголошено про створення незалежної “Нагірно-Карабахської республіки”.\nВідтак Нагірний Карабах і сім прилеглих до нього районів – майже 20 відсотків території Азербайджану – були захоплені вірменськими військами. Етнічні азербайджанці залишили рідні домівки. У травні 1994 року сторони узгодили режим припинення вогню.\nНадалі під егідою Мінської групи ОБСЄ, при співголовуванні Росії, Франції і США, тривали безуспішні мирні переговори. Час від часу на лінії розмежування спалахували локальні бойові дії.\nРада безпеки ООН ухвалила чотири резолюції щодо звільнення окупованого Нагірного Карабаху і прилеглих до нього територій, але вони не виконувалися Вірменією.\nУ Карабаху загинув російський офіцер із “миротворчого контингенту”\nПов’язані публікаціїdon't missАзербайджанАлієвВірменіяНагірний КарабахПутінРосія


Анджеліна Джолі й Бред Піт бояться російських бандитів — Navsi100.com\nАнджеліна Джолі й Бред Піт бояться російських бандитів\nЗа чутками, Анджеліні Джолі й Бреду Піту по секрету повідомили, що на них готують напад італійські й російські бандити.\nПочувши про те, що їх будинкам у Європі загрожує небезпека, Анджеліна Джолі й Бред Піт витратили купу грошей на їхню охорону. Так, охоронна система їх будинку на півдні Франції коштує близько $150 тис. А територію маєтку цілодобово патрулюють колишні спецназівці.\nФранцузький будинок родини Анджеліни Джолі й Бреда Піта начебто вийшов з фільмів про Джеймса Бонда: кожен дюйм проглядається, колом установлені датчики спостереження й відеокамери. Крім того, у деякі частини будинку впускають тільки за відбитками пальців, - повідомляє www.gloss.ua\nПомилковий заголовок — Fyl;tksyf L;jks q <htl Gsn ,jznmcz hjcsqcmrb[ ,fylbnsd\nТеги: Анджеліна Джолі, Бред Піт, бандити\nфільм вагітність Мадонна Бейонсе концерт Руслана Анджеліна Джолі Ані Лорак пісня син Lady Gaga Відеокліп Львів альбом фестиваль секс весілля Дженніфер Лопес Ріанна діти Євробачення Брітні Спірс кліп прем'єра Київ


Легалізація грального бізнесу принесе бюджету 5 млрд грн щорічно — Мінфін\nМіністр додав зазначив, що зараз в Україні йде активна протидія будь-яким спробам впорядкувати ринок грального бізнесу.\nЛобістські групи блокують спроби Міністерства фінансів запустити законодавче регулювання лотерейного ринку. Про це заявив глава Мінфіну Олександр Данилюк.\nЗа словами мінстра, державний бюджет продовжує втрачати, за останніми оцінками експертів, до 5 мільярдів гривен щорічно.\nОднак в Україні відчутна сильна протидія будь-яким спробам держави впорядкувати ринок грального бізнесу. Тим не менш, Мінфін продовжує наполягати на необхідності прийняття комплексного закону.\n"Відповідний законопроект вже два роки у Верховній Раді, але досі не розглянуто. Лобістські групи не дають розглянути в парламенті комплексний урядовий законопроект. Тому що комусь вигідно заробляти мільярди і майже нічого з цього не платити в бюджет. Ігрові контори на кожному кроці - їх більше, ніж аптек", - зауважив Данилюк.\nТакж міністр зазначив, що Мінфін вимагатиме врегулювання цієї діяльності, адже азартні ігри мають негативний соціальний ефект і це одна з причин чому так важливо цей ринок впорядкувати і зробити цивілізованим. Тож відомство продовжить боротися за легалізацію та законодавче регулювання грального бізнесу всіма доступними способами.\nНагадаємо, раніше Служба безпеки України припинила функціонування грального бізнесу, який вівся через розгалужену мережу інтернет-казино, надаючи заборонені законом послуги азартних ігор і букмекерської діяльності по всій країні.\nЯк повідомлялося раніше, міністр внутрішніх справ Арсен Аваков закликав Раду узаконити гральний бізнес.\nгральний бізнес легалізація\nЗеленський відповів на петицію про легалізацію короткоствольної зброї


Насіння Гороху Джоф (Україна), 100 г купити по ціні 21.60 грн. - Семена онлайн\nПочаток Насіння Насіння овочів Насіння гороху Насіння Гороху Джоф (Україна), 100 г\nОпт: 21.60 грн.\nРоздріб: 34.60 грн.\nХочете купити насіння буряків Бичача кров (Італія) за хорошою ціною в Україні? - у магазині Насіння онлайн!\nНасіння буряків їдальня Бичача кров (Італія) - сорт холодостійкий, стійкий до цвітушності і розтріскування коренеплодів. Рекомендується для всіх видів кулінарної переробки, консервування, відмінно підходить для зимового зберігання. Середньостиглий сорт, період від сходів до масового збирання врожаю - 100-110 днів. Врожайність висока, 4-5 кг/м2. Коренеплоди округлі, гладкі, масою 150-240 р, вирівняні. М'якоть темно-червона, щільна, без кольцеватости, відмінних смакових якостей, соковита.\nБуряк - холодостійка культура. Її насіння починає проростати при температурі вище +4оС, сходи переносять короткочасні слабкі заморозки до -1ос. Буряк вимоглива до попередників, не виносить повтоных посівів.\nДогляд за рослинами полягає в розпушуванні, прополці і проріджуванні, залишаючи на одному метрі рядка від 10 до 25 рослин (залежно від родючості ґрунту). Буряк Бичача кров (Італія) поливають тільки при тривалої посушливої погоди. На 10м2 посівів норми підгодівлі: аміачної селітри - 40-80г, суперфосфата - 60-80г, калійної солі - 30-50г.\nНасіння томату Золота Крапля, 50г