Реферат Творчість письменників "Покутської трійці", проблема індивідуального стилю (курсова робота)\nГлавная » Рефераты » Рефераты по украинской литературе » Творчість письменників "Покутської трійці", проблема індивідуального стилю (курсова робота)\nТворчість письменників "Покутської трійці", проблема індивідуального стилю (курсова робота)\nСоціально-суспільне становище Західної України кінця ХІХ – поч. ХХ ст.\n2. Життя і творча діяльність письменників “покутської трійці”.\n2.1. Володар дум селянських. (творчі надбання Василя Стефаника).\n2.2. “Не для слави – а для людей” (творчий доробок Леся Мартовича).\n2.3. Співець рідного краю (творчі надбання Марка Черемшини).\nУкраїнська література, кінця ХІХ – початку ХХ століття на Західній Україні розвивалася в силу суспільних обставин. Галичина, Покуття були поневоленів цісарською Австро-Угорщиною. З 90-х років тут посилювалася боротьба трудящих проти поневолення та гніту цісаря, австрійських борців польської шляхти. Демократичні письменники Західної України гуртувалися тоді навколо славного письменника і мужнього революціонера Івана Франка, вважали себе його “наслідниками”.\nСеред таких демократичних письменників виділяються троє – так звана “покутська трійця” – Василь Стефаник, Лесь Мартович та Марко Черемшина. Їх літературна діяльність була ідейно співзвучна з діяльністю Лесі Українки, Михайла Коцюбинського, Архипа Тесленка, Степана Васильченка – письменників, що їх творчість живилася насамперед революційно-демократичними ідеями Тараса Шевченка. Творили письменники у надто важких умовах. Літературна творчість стала справжнім подвигом для передчасно зломленого безпросвітними злиднями талановитого сатирика Леся Мартовича. В селі Русові біля Снятина пров’ю власного серця писав свої новели Василь Стефаник. Іван Семанюк – Марко Черемшина половину свого творчого життя також провів по закутках Гуцульщини. Тільки сильні і самобутні таланти здібні були прорвати товсту кору косності, затхлості, що панувала в усіх сферах життя галицької провінції, і вийти на шлях творення демократичної літератури.\nВнаслідок діяльності письменників – демократів українська проза кінця ХІХ – початку ХХ ст. піднеслась на новий, вищий, щабель. Захоплюючись цим, Іван Франко з гордістю говорив, що мати такі таланти не постидалась би ні одна далеко багатша від нашої література”.\nВеликий Каменяр відзначав, що в галицькій новелістиці тих часів плідно працювала “різнобарвна китиця індивідуальностей – Стефаник, Мартович, Черемшина...”. “... Яке широке поле, яка різнорідність, яка свіжість, що віє майже з кожної з цих фізіономій! – захоплено говорив Іван Франко. Література в її цілості чимраз більше починає ставити не подібною до школи, де все підігнано під одні правила, а чимраз більше подібна до життя, де ніщо не повторюється, де нема правил без виємків, нема простих ліній і геометричних фігур, де панує безконечна різнорідність явищ і течій”.\n“Переважно хлопські сини походженням, соціалісти з переконання, молоді письменники, - говорив про них Іван Франко, - взялися малювати те життя, яке найліпше знали, - сільське життя”.\nТворчість “покутської трійці” в своїй основі має багато спільного, але водночас кожен з письменників творча індивідуальність займає своє місце в літературі.\nВивчаючи творчу діяльність кожного з письменників “покутської трійці” – Василя Стефаника, Леся Мартовича і Марка Черемшини, я поставила перед собою завдання визначити те спільне, що об’єднувало їх творчість, знайти відмінне і описати це у даній курсовій роботі.\nОтже, розглянемо творчість Василя Стефаника, Леся Мартовича і Марка Черемшини. Новелістів – своєрідного мистецького тріумвірату в нашій прозі, кожен з яких є самобутньою і цілком оригінальною творчою особистістю.\nТворчість В.Стефаника талановитого українського письменника – реаліста, неперевершеного майстра стислої соціально-психологічної новели – припадає на кінець ХІХ та першу третину ХХ століття. Західна Україна в той час була гноблена то цісарською Австро-Угорщиною, пізніше Стефаників край став ареною кривавих боїв першої світової війни, згодом Західну Україну прихопила буржуазно-шляхетська Польща і боярська Румунія.\nВасиль Стефаник написав не так уже й багато – його художні твори, вміщаються в трьох томах. І все ж ім’я письменника стоїть поряд з іменами найвидатніших новелістів світу. Стефаникові новели вражають своєю виключною правдивістю, справжньою оригінальністю і художньою досконалістю. Вже спочатку, як тільки з’явилися перші реалістичні новели письменника, вони захопили і схвилювали читачів.\nІван Франко в 1901 році назвав Стефаника “може найбільшим артистом, який появився у нас вад часу Шевченка” і радів, що новеліст підносив світову славу нашої літератури. “Се, - писав Іван Франко, - правдивий артист... яким уже нині можемо повеличатись перед світом”1\nВчився у початковій школі в Снятині, де “..почув велику погорду для мене і для всього селянського від учителів. Тут зачали мене бити”2\nЩе гостріше відчув на собі хлопець соціальний й національний гніт, коли у 1883 році вступив до Коломийської польської гімназії. І вчителі, і гімнасти – паничики ставилися до мужицьких дітей з відкритою зневагою, глузували, знущалися і навіть били. Тоді селянські діти рідко потрапляли до гімназії, бо навчання вимагало великих витрат. “На послідній лавці, - згадував пізніше Стефаник, - сиділо нас кілька мужицьких хлопців в селянські одежі, і всі ми зазнавали такого трактування”. Знущання одного з учителів мало не довели хлопця до самогубства.\nПередові гімназисти утворили свій гурток, потай від учителів збиралися за містом, щоб послухати статтю, доповідь на політичну чи літератур тему, обговорювати прочитану книгу. Вскладчину вони поступово придбали чималу бібліотеку, в якій кім політичної літератури, були твори Тараса Шевченка, Марка Вовчка, Юрія Федьковича, Івана Франка, Панаса Мирного, Миколи Гоголя, О.Герцена, М.Чернишевського, М. Добролюбова, М.Солтикова-Щедріна, М.Некрасова, А.Чехова, Л.Толстого. “Там було майже все з тодішньої української літератури. – згадував Василь Стефаник в автобіографії 1929 року. – Найкраще ми читали твори Франка, соціалістичну літературу українську і польську з Женеви, Герцена, Чернишевського, загалом те, що заказане”3.\nЧлени таємного гуртка ходили по навколишніх селах і створювали там хати-читальні, виступали перед селянами з доповідями, агітували за “мужицьких полів” під час виборів, збирали етнографічні і фольклорні матеріали, допомагали селянам писати дописи до газет про горе селянське, при цьому вивчаючи життя сільської бідноти та її прагнення і на матеріалі реальних факторів створюючи свої твори.\nОрганізація читалень та агітаційно-освітня робота в селах дала матеріал для першого друкованого твору Леся Мартовича “Нечитальник” (1888), написаного й виданого з участю Василя Стефаника. Успіх першого друкованого твору заохотив юнаків до дальшої творчої праці. Вони вирішують об’єднатися в “літературну спілку” і писати твори разом. Виникає чимало творчих задумів і планів. Зокрема, за участю Стефаника написав Мартович ще оповідання “Лумера” (1889).\nКоломийські власті й начальство гімназії переслідували учасників таємного гуртка. Спершу виключили з гімназії Леся Мартовича, потім ще двадцять учнів “за політику”, серед них – Василь Стефаник.\nВосени 1890 року Василь Стефаник перейшов до Дрогобицької гімназії, бо, як писав пізніше, “Дрогобич є місце, де Іван Франко вчився у низшій школі та гімназії, де сидів у арешті і писав, де в сусіднім Бориславі були теми до його бориславських повістей”.\nВиконуючи волю батька, Стефаник після закінчення гімназії у 1892 році вступив на медичний факультет Краківського університету. Він зустрічався з польськими культурними діячами, особливо зав’язалася щира довголітня дружба з відомим польським ученим Вацлавом Марачевським та його дружиною – українкою Софією Окуневського.\nНавчаючись у Кракові, Стефаник брав активну участь у політичному житті Східної Галичини. Його кілька разів заарештовували. Агітуючи за обрання “мужицького посла” Франк, Стефаник тривалий час перебував у вирі передвиборної боротьби.\nУ 1896 і 1897 роках Стефаник написав чимало прозових мініатюр, за якими потім закріпилася назва поезія у прозі”. Молодий письменник багато думав над тим, якою мусить бути його “бесіда” (творчість). Ці роздуми відбулися у творі “Амбіції (Самому собі)”. Заперечуючи погляди модерністів, на художню творчість як “чисту красу”, не пов’язану з життям, Стефаник висловлю бажання: “Ти будь у мене тверда, як небо – осіннє уночі. Будь чиста, як плуг, що оре. Будь мамою, що нічков темнов дикт хитає та тихонько-тихонько приспівує до сну... Шепчи до людей, як ярочок до берега свого. Грими, як грім, що найбільшого дуба коле і палить. Плач, як ті “міліони плачуть, що тінею ходять по світі...”4\nБлизькі до поезії у прозі твори “Моє слово” і “Дорога”. Основа “Мого слова” – автобіографічна, але твір обтяжний незвичними художніми засадами – ускладненими і надуманими метафорами.\nПочинаючи з 1899 року, одна за одною виходять збірки новел: “Синя книжечка” (1899), “Камінний хрест” (1900), “Дорога” (1901). Стефаник став “Знаменитістю на своїй батьківщині” (Леся Українка), “любимим письменником, красою нашої анемічної літератури, щасливою базою” (Михайло Коцюбинський).\n- виключний локанізм;\n- прихований, але глибокий ліризм і драматизм;\n- зосередження уваги не на описі зовнішніх виявів життя, а на відтворення складних душевних трагедій селян, породжених соціальними, сімейно-побутовими іншими причинами.\nПсихологізм у змаганні персонажів, прагнення відтворити найтонший зміст в настроях, схопити миттєві враження, особливий локанізм прози – елементи поетики імпресіонізму на реалістичній основі, які використовував Василь Стефаник (так само, як М.Коцюбинський, О.Кобилянська, М.Рудницький, М.Ірчан та В.Чумак).\nВ. Стефаник будує свої новели переважно на одній гострій драматичній події, що особливо чітко виявляє характер людини, її складне внутрішнє життя, Автор не вдавався до докладного опису етнографії, сільських звичаїв і обрядів, хоч вони на Покутті були мальовничі, не давав широких пейзажних картин. У його творах мало “зовнішніх” подій, нема докладних, зображених у часовій послідовності життєвих історій персонажів, деталізованих портретів. Авторські описи зведені до мінімуму й нагадують ремарки в драмі. Говорять і роздумують персонажі, “самосильно” виявляючи себе. Тому на першому плані – діалоги й монологи, що відзначаються великою майстерністю. Драматизмом, що виявлявся в глибокому відтворенні складних душевних переживань, а також зовнішньою будовою новели Стефаника часом нагадують маленькі драми або драматичні “сценки”.\nВасиль Стефаник не визнавав багатослів’я і розрахованого на зовнішній ефект “декламаторства”, він домагався щоб кожне слово було вагомим, промовляло на повний голос, було образним і вивіреним на слух та вражало читача.\nНовеліст уникав довгих періодів, ускладнених синтаксичних конструкцій, зокрема дієприкметникових чи дієприслівникових зворотів. Речення короткі, прозорі за своєю будовою, часто уривчасті, незакінчені. В них багато дієслів і порівняно мало означень, складних тропів. А ще мова Стефаникових новел-вживання покутського діалекту – наближається до народної.\nУ новелах Стефаника нема ліричних відступів і прямих авторських оцінок зображуваного. Навпаки, він ніби виступає зовсім безстороннім, цілком зникає за зображуваними персонажами. І все ж зовнішньою об’єктивністю розповіді про різні сільські “новини” криється велике хвилювання, “животворний дух співчуття своїм персонажам”.\nЛіризм новел Стефаника своїм корінням сягає у фольклор. Автор включав пісенні мотиви у новели, читаючи які, ніби чуєш не тужливу народну пісню, а тільки сумний відгомін або приглушену мелодію. Від фольклору йдуть і деяка ритмізація мови в найбільш ліричних місцях твору, інверсії, антифористичність побудови частин фрази тощо.\nНовели Стефаника не без підстав називають “психологічними студіями”. Іван Франко писав про Стефаника. “З великою майстерністю він проникає в душу галицького селянина і вміє малювати тяжкі психічні драми там, де інші бачать тільки буденний факт економічного соціально життя”. Письменник був не стільки побутописцем, скільки майстром глибоко психологічних новел. Його твори – драматичні і здебільшого мають трагічну розв’язку. Тому-то Максим Горький говорив, що новеліст пише “коротко, сильно і страшно”, а Марко Черемшина називав його “поетом мужицької розпуки”.\nІсторичний злам у долі селянства, що відбувався наприкінці ХІХ ст., був дуже драматичним.\nТому твори Стефаника звучали як крик болю і страждань у буржуазному суспільстві. Вони були спрямовані проти ілюзорних уявлень ліберально-буржуазних письменників про народ. “Серед мужиків усього світу, - писав Марко Черемшина - наш мужик у найгіршім положенню... Його трагічність знайшла у творах Стефаника свій величний вислів”.5\nСатиричними серед творів Василя Стефаника є лише “Побожна” та “Такий панок”.\nПростежимо за тематикою новел Василя Стефаника:\nНовели про рекрутчину. “Виводили з села” і “Стратився”. – Австроугорська цісарська рекрутчина була великим тягарем для народу і завдавала йому багато горя. Важке казармине життя, криваві війни, смерть і каліцтво солдатів, їхній сум за домом, за звичною працею стали темою багатьох народних пісень, віршів і поем Ю. Федьковича, С.Воробкевича та інших письменників.\nВасиль Стефаник почав свою новелістичну творчість із теми, висвітлення якої вже мало чималу традицію (Ольга Кобилянська “Земля”). Але письменник підійшов до неї по-новому. Зокрема, у новелі “Виводили з села” змальована картина проводів одинака старими батьками й сусідами. У всіх настрій важкий як на похоронах. Ще й природа підкреслює гнітючий настрій: хмара у проміннях сонця нагадує закривавлену голову, у цих же променях стрижена голова хлопця теж здається кривавою. Крають серце слова – голосіння батьків:\n- А ти ж на кого нас покидаєш?\n- Воліла бих ті на лаві лагодити!\n- Відки тебе візирати, де тебе шукати?!6\nМати в горі б’ється головою об одвірок, батько плачучи труситься, сестри золотили руки, сусіди плачуть.\nНовеліст не дає докладних описів зовнішності людей, а обмежується вказівками на окремі характерні деталі: обстрижена голова рекрута в кривавому освітленні, бліде, як крейда, обличчя матері... Усе у творі повите гнітючим настроєм, підсилене зловісним пейзажем. Опале листя “по занепалося у мідяні човенця, аби з водою осінньою поплисти у ту Дору за рекрутом.7\nУ новелі “Стратився” говориться, як бідняцький\tсин Миколка, не витримавши знущань у війську, повісився. Стефаник не показує, як це сталося. Він лише розповідає, як сивоголовий дід іде залізницею до міста, щоб поховати сина, плачучи, згадує зловісні сни, розмовляє сам з собою. І з цих розмов дізнаємося всю трагедію цієї сім’ї: батьки загиблого солдата дуже бідують, мати не має чобіт, тож бігла за чоловіком боса, аж “ноги і посиніли від снігу”. Батькове горе посилюється тим, що син наклав на себе руки і “душу стратив”. Плачучи, батько одягає на мертвого сина той одяг, що приготували йому на весілля. Контраст – юнак у весільному вбранні і студена мармурова плита”, на якій він лежить у крові.\n2. Тема еміграції із західноукраїнських земель за океан. До цього призвели зубожіння широких мас селянства і відсутність заробітків у рідному краї. Селяни вірили брехливим розповідям еміграційних агентів про “американськи1 рай”, продавали свої господарства та вирш3али до Канади, США, Аргентини або Бразилії, Протягом 1890-1910 років із Галичини емігрувало близько 212 тисяч українців (7 відсотків українського населення).\nНовела “Камінний хрест” з’явилась внаслідок глибокого вивчення економічного становища західноукраїнського селянства і долі емігрантів, багатьох зустрічей і розмов з ними на Краківському вокзалі, листування. Не випадково у підзаголовку письменник визначив жанр твору словом “студія” (дослідження). Персонажі мають прототипів: Стефан Дідух з Русова. Названий у творі Іваном, “дуже не хотів покидати свого каміннистого гнуту, та діти, невістки та доньки не давали йому жити, і він тому лише втік до Канади, щоб могли жити дальше”.\nПерсонаж оповідання “Камінний хрест” – узагальнення багатьох життєвих спостережень, це образ – тип, у якому втілені риси й переживання багатьох емігрантів. Картина, коли Іван, запрягшись разом із конем, тягне навантажений віз, перетворюється на символ каторжної праці бідноти у буржуазному суспільстві. Образ Івана Дідуха доповнюється в оповіданні образами таких ж передчасно постарілих бідняків-жінки Катерини, старого Михайла та інших сусідів.\n3.Тема зубожіння широких мас селянства відображена Василем Стефаником у новелах “З міста йдучи”, “Підпис”, “Осінь”, “Май”, “Сон”, “Давнина”. Бідняки тішаться мріями про краще майбутнє: про власну землю (і вона їм сниться), про заробітки.\nЖахливі побутові явища, родинні сварки і бійки причини крайнього зубожіння. Нужда перетворює рідних людей у ворогів.\n4. Твори про дітей “Кленові листки”. “Похорон”, “Лан”, “Новина”, “Катруся”.\nПисьменник дуже любив дітей, йому завдавало болю важке дитинство, а й часто служить бездоглядних малюків у бідних родинах.\nУ оповіданні “Кленові листки” Василь Стефаник узяв виключну ситуацію: у жнива жінка заробітчанина Івана народила ще одну, четверту, дитину, а сама важко захворіла. Пізно ввечері батько покликав кумів, охрестили дитину, і Іван скаржився на важку роботу, на свою долю й на дітей, який дуже любив і за них переживав.\nХоча жінка помирала, Іван не міг удень лишитися з нею. Він, плачучи, спорядив її на смерть, обклав зеленими вербовими галузками, залишив дітям свічку й пішов на косовицю. З великою любов’ю у творі змальовано шестилітнього Семенка, який з гордим почуттям “дорослості” все бігав, все робив, що мама казала”.8 Його інтереси ще по-дитячому нестійкі, увага мимовільна, а поведінка зовсім безпосередня. Він по-дитячому сприймає хворобу матері, йому хочеться погратися (малює колесо зі спицями, тішиться, як пес ловить мамалигу...).\nВ останньому епізоді мати просить Семенка пестливими, голублячими словами захищати молодших від мачухи, а помираючи, співає, щоб заспокоїти маля, пісню про кленові листочки, що розвіялися по пустому полю і ніхто їх не може позбирати, і ніколи вона не зазеленіють. За допомогою парафрази тужливої народної пісні про оплаті кленові листки письменник показав жахливу долю дітей – сиріт.\nДолю дівчат – наймичок (підростаючих дітей бідняків) Василь Стефаник зобразив у новелі “Катруся”, Катруся була робітницею на все село. Батьки покладали на неї великі надії, але вона захворіла; з осені до весни не встає вже. До того ж їсти нічого.\nЛікування дороге, доброї їжі немає – і розвивається тяжка психологічна драма при якій батько докоряє й погрожує хворій. Тут і любов до доньки, і переживання Катрусі, і її розпач. Та коли ще лікар сказав, що хворій треба багато молока, легкого м’яса, білого хліба, у батька зародилась думка: “Нехай умирає так, як є...”.\nОбривається новела. Але читачеві ясно, що Катруся помре, і що похорон ще більше боргів принесе батькам, які стануть жебраками.\nОдним з найхарактерніших зразків української соціально-психологічної новели є “Новина”. Тема твору – вбивство батьком своєї дитини – була взята Стефаником з самого життя. У сусідньому селі сталася жахлива подія: селянин- вдівець, не маючи змоги доглянути, прогодувати двох малолітніх дочок, вчинив жахливий злочин, утопивши у річці Прут меншу з них. Страшна новина облетіла всю місцевість. Василь Стефаник побував у селі, розмовляв із старшою дочкою, яка вмовила батька не вбивати її. В результаті цього з’явилась новела, в якій автор звернув головну увагу на психологічному вмотивуванні дій Гриця Летючого. Ніхто йому не допомагав у біді, не цікавився його життям, що було нестерпним, минало у голоді й холоді. Художні деталі несуть у творі емоційне навантаження: Гриць кинув дітям кусень хліба, “вони, як щенята коло голої кістки, коло того хліба заходилися”. Діти худі, тільки очі живі, важкі, “як олово”. “Мерці” – думка пронизала єство Гриця. Його аж холодним потом обсипало, на груди ніби хтось поклав важкий камінь. І саме ця деталь – той важкий камінь – стає визначальною в характеристиці селянина.\nНа площі в дві сторінки розкрито людську трагедію, яка хвилювала й хвилюватиме всіх, хто ознайомиться з новелою.\nТемі національно-визвольних змагань присвячено новелу “Сини” (1922), в якій передано горе старого батька, який благословив обох синів на боротьбу “за Україну” і втратив їх назавжди.\nСвітлій пам’яті Івана Франка була присвячена новел “Марія”, написана у 1916 році. В ній знайшли художнє втілення роздуми письменника про долю народу, про його складні шляхи до визволення з-під колоніального гніту. У його новелі виведено образ селянки, трьох синів якої забрала кривава хуртовина.\nТрагедія “зайвих ротів” у вбогих родинах знайшла відображення у новелах “Діти”, “Вістуни”. “Сама-самісінька”.\nСімейні драми, розвал родин – теми новел “Лесева фамілія”, “У корчмі”, “Майстер”.\nТема війни, породжене нею всенародне горе і страждання, жахи війни яскраво передані у новелі “Дівоча пригода”. “Пістунка”, “Гріх”, “Мати”.\nТворча спадщина Стефаника має велике пізнавальне, ідейно-естетичне й історико-літературне значення. Письменник був новатором у літературі, творцем і неперевершеним майстром дуже стислої, драматичної за змістом і глибоко ліричної за звучанням соціально-психологічної новели про важке життя селян. Він один з літераторів, з творчістю яких пов’язаний важливий етап у розвитку української реалістичної літератури. Василь Стефаник багато зробив для посилення психологізму, удосконалення літературної техніки, урізноманітнення засобів художньої вираженості. Не події і вчинки персонажів найбільше цікавили новеліста, а їх переживання і настрої під впливом отих подій, або, за словами Івана Франка, - зображення подій через призму “чуття і серця героїв”, заглиблення в людську душу і освітлення нею оточуючого, показ світу і людей такими, як їх бачать персонажі з певним душевним станом.\nВасиль Стефаник став виразником болю і гніву галицького селянства.\nЙого новели лаконічні, письменник, за словами Івана Франка “ніде не скаже зайвого слова”. Він міг, як відзначала Леся Українка, “двома – трьома швидкими штрихами... надзвичайно яскраво зобразити нам цілі драми”. Олесь Гончар порівнював “доведену до граничної стислості” Стефаникову новелу з класичним відшліфованим сонетом, бо “у кожній його новелі – згусток почувань народної душі”.\nОсновні риси стилю Стефаника – психологізм, драматизм зображуваних подій, злободенність порушуваних тем, глибокий, сповнений болю й туги, душевний стан персонажів.\nТворчість володаря дум селянських, великого майстра новели Стефаника – одна з чарівних перлин української культури, наша гордість і слава.\nТворчий доробок Леся Мартовича\nСклалося так, що самобутня постать Леся Мартовича в українському письменстві початку нашого століття досить довго залишалась в тіні. За життя письменника не вийшла і половина того, що він створив. Літературна критика зігнорувала його оригінальний талант, записавши такого неповторного гумориста й сатирика на правах учня в новелістичну “школу” Стефаника. Художня спадщина Леся Мартовича й досі повністю не зібрана, достатньо не вивчена.\nВ українській літературі Лесь Мартович є неперевершеним гумористом-сатириком. Художню спадщину письменника складають 27 оповідань, повість “Забобон”. Декілька наукових розвідок і рецензій, низка публіцистичних статей, невелика група листів.\nЛесь Мартович народився 12 лютого 1871 року в с. Торговиця Городенківського району на Івано-Франківщині. Як свідчив Василь Стефаник, дотепність і розважність український гуморист одержав у спадок від батька, розумного чесного хлібороба.\nНавчався у Коломийській та Дрогобицькій гімназіях і майже весь час в одному класі з Василем Стефаником. “Мартович був надзвичайно здібний, - згаду. Стефаник. – Вже в четвертому класі гімназії писав поезії проти учителів, повні злоби й насмішки”.\nПерше оповідання “Нечитальник” (1889), видане окремою брошуркою, залишилось непомічене критикою Анонімний дебют Мартовича залишився майже невідомим. Справжній літературний виступ молодого письменника відбувся у 1898 р. на сторінках “Літературно-наукового вісника”, коли побачила світ його “Мужицька смерть”. Як письменник із своїм світосприйманням, вже виробленою манерою письма Мартович виступив у трьох збірках: “Нечитальник” (1900), “Хитрий Панько і інші оповідання” (1903), “Стрибожий дарунок і інші оповідання” (1905). Після смерті письменника в різних виданнях появилися такі твори, як “Забобон”, “Пророцтво грішника”, “Жирафа та Ладо”, “Народна ноша”, “Винайдений рукопис про руський край” а інші, що розкрили нові, уже істотні риси його літературного портрета.\nЯк автор названих вище трьох збірок, Мартович зайняв визначне місце в літературному процесі Галичини й Буковини.\nПеріод активної літературної діяльності Мартовича припадає на невеликий проміжок часу – 1898-1905 рр.\nВ наступне п’ятиріччя Лесь Мартович, за дуже незначними винятками, нічого не писав. У його творчості була перерва, причини якої слід шукати і в тогочасних суспільно-політичних обставинах, і в самому характері, і в психічному стані автора, якого хвороба та злигодні життя інколи приходили до відчаю, і він кидав перо... Але і в цей період Мартович не випадав з літературного процесу: після виходу останньої прижиттєвої збірки твори письменника передруковували різні періодичні видання; до деяких, особливо гострих, його оповідань (“Війт”, “Смертельна справа”, “Хитрий Панько” та інших) була привернута увага прогресивної громадськості, оскільки вони знавали цензурних заборон, навколо них виникали суперечки навіть в австрійському парламенті.\nПереклади творів Леся Мартовича російською та іншими слов’янськими мовам свідчили про те, що його творами зацікавилися не лише на Україні, а й за її межами.\nКрім названих вище збірок і повісті “Забобон”, у спадщині Мартовича знаходимо багато цікавих, але на жаль остаточно незакінчених творів, над якими працював в останні роки життя. Серед них – повість “Село Підойми”, драма “Політична справа”, що вперше були надруковані Юрієм Гомо раком у 1943 році в підготовленому ним зібранні творів письменника.\nокремі посмертні публікації раніше невідомих творів (низка оповідань, повість “Забобон”);\nЛесь Мартович належить до тих українських письменників, у творчості яких яскраво відображені важливі сторони соціально-національного й громадсько-культурного життя галицької групи українського народу. Письменник писав, головним чином, про життя українських прикарпатських селян, проте, на відміну від Василя Стефаника і Марка Черемшини, в його творчості охоплено ширину західноукраїнську етнографічну територію. Якщо в ранніх оповіданнях, зокрема в “Мужицькій смерті”, йдеться про характерні риси життя й побуту населення Покуття, то в пізніших творах, особливо у повісті “Забобон”, письменник відтворює картини народного життя з Рава-Руського повіту (тепер Львівської області), де він довгі роки жив і працював.\nУ мові творів Мартовича значною мірою відбилися характерні особливості говірок цих районів західних земель України, особливо Покуття. У а “Нечитальник” і “Мужицька смерть”, так само, як і у багато інших творах прозаїка, є виразне діалектно-локальне забарвлення. Мартович писав тогочасною українською літературною мовою, але з метою повнішого відображення душевного світу своїх персонажів, переважно селян Покуття, щедро користувався покутською говіркою, більше того, належав до тих письменників, які утвердили й право на існування в західноукраїнському відгалуженні нашої літератури.\nЛесь Мартович – один з найкращих у нашій літературі знавців села, побуту й психологій трудівника-селянина. У своїй сукупності його твори дають широку й глибоку картину життя різних верст галицького села на межі двох століть, розкривають соціальні процеси й культурно-освітні зрушення, що в той час у ньому відбувалися.\nУ ставленні до села письменник, як і його побратими Стефаник і Черемшина, був безкомпромісним: всі серцем люблячи тих, хто “ллє свій піт і кров, кого гнетуть окови” (Франко), піднімаючи на їх захист полум’яне слово, Мартович висміював індивідуалізм певної частини селянства, їх рабську покірливість і пасивність. Він намагався збудувати в них почуття людської гідності, вселяв у їх серця віру в свої сили. Звідси в його творах стільки душевного тепла до людини-трудівника, яка шукає шляхів скинути з себе кайдани соціального духовного поневолення, звідси такий рішучий осуд тих, хто покірно гне свою спину.\nСело для Мартовича – і болюча рана, і світла надія. І такі його твори, як “Мужицька смерть”. “Хитрий Панько”, “Смертельна справа”, “Війт”, “Забобон” та багато інших – цьому яскраве свідчення.\nМартович протиставляв їх один одному, розкривав той непримиренний антагонізм, що існував між пригнобленими й пригноблювачами. Тому твори Мартовича, крім ідейно-художньої вартості, мають ще й важливе значення як документи часу, соціального стану трудящих верств галицького села кінця ХІХ – початку ХХ ст.\nПисьменник був талановитим гумористом і сатириком, який умів сміятись крізь сльози, смітися тим здавленим у горлі мужицьким сміхом, від якого стає моторошно, бо це сміх – болючий, трагічний. Лесь Мартович рідко коли вдавався до розважального безпредметного гумору. Сміх, іронія, сарказм і Мартовича – соціально значимі, політично вагомі, вони для письменника є гострою зброєю в боротьбі зі злом і несправедливістю. Сатира Мартовича в її найгостріших виявах має виразно політичний характер, своїм вістрям спрямована проти основ буржуазного устрою, австро-угорської системи виборів, проти поневолювачів народних мас.\nОсобливістю гумору й сатири Мартовича є їх щиро народний характер, велика різноманітність образотворчих засобів і прийомів. Прекрасно знаючи усну народну поетичну творчість, Мартович широко використовує фольклорні сюжети, народний гумор, що б’є в його творах живим джерелом. Дійовими особами багатьох оповідань письменника є народні оповідачі, від імені яких ведеться розповідь. Лесь Мартович був великим майстром відтворювати в суді народного гумору побутові сцени з народного життя. Вони вражають прекрасним знанням звичаїв, поведінки, психіки трудової людини.\nТворчі надбання Марка Черемшини\nТретім у “покутській трійці” був уродженець с. Кобаки Косівського району Іван Семанюк – Марко Черемшина (1874-1927).\nМарко Черемшина здійснив творчий подвиг, написав головну книгу свого життя, у якій з великою художньою силою показано три етапи повільного вмирання гуцульського села: в “Карбах” воно задихається в лабетах злиднів, безземелля, марновірства, темноти, соціального гніту; в циклі “Село за війни”, - воно “вигибає” під пострілами обох воюючих армій; у “Верховині” його прибирають до рук нові пани й орендарі, ласі до чужого шматка, руйнуючи його матеріально і морально.\nМарко Черемшина навчався у сільській початковій школі, з 1889 року – у Коломийській польській гімназії, де, як і Василь Стефаник та Лесь Мартович, пройшов сувору життєву школу: приниження, знущання, поки не скинув селянський одяг і не вбрався у міську одежу. Невдовзі Іван Семанюк став одним з перших учнів гімназії. Незадовільняючись гімназійною освітою, займався самоосвітою, читав книжки з бібліотеки, яку таємно збирали гімназисти. “У гімназії, - писав письменник у “Автобіографії”, - зазнайомився я з цілою нашою літературою від договір з греками та Даниїла Заточника до Франка і Чайченка. Дуже велике враження робили тоді на мене Шевченко, Франко і думи та народні пісні у збірнику Головацького. Кромі того, я захоплювався дуже Гомером, Шекспіром, Словацьким, Міллером та Голем”9\nУ 1896 році відомий письменник, критик і публіцист Опис Маковий, надруковано перше оповідання Івана Саманюка, “Керманич” під літературним ім’ям “Марко Черемшина”.\nПісля закінчення гімназії М.Черемшина восени 1896 р. виїжджає до Відня з наміром вступити на медичний факультет університету, але через високу плату за навчання записався на юридичний. “Права учився я у Відні для хліба, а більше займався літературою та просвітою”, зачитувався в красному письменстві німецькому та російському...”10\nУ Відні Марко Черемшина займається культурно-громадською роботою стає членом земляцьких студентських товариств “Січ”, “Товариство студентів з Росії”, робітничого товариства “Поступ”. Ці товариства влаштовували вечірки, літературні вечори, дискусії, відзначали пам’ятні літературні дати. Під впливом новітньої європейської модерністської літератури він пише свій “ескіз з велико міського життя”, “Нечаянна смерть”, створює цикл поезій “Листки”. Старі друзі по перу Осип Маковий та Іван Франко доброзичливою критикою та дружніми порадами допомогли вийти з манівців модернізму і повернутися до зображення народного життя. У травневому номері “Літературно-наукового вісника” за 1899 рік, редагованого Іваном Франком, було надруковано два “образки з гуцульського життя” – “Святий Миколай у гарті” і “Хіба даруймо воду”, які засвідчили появу нового письменника-реаліста.\nПротягом 1900 і 1901 рр. у львівському “Літературно-науковому віснику” і чернівецькій “Буковині” надруковано ще ряд оповідань, які склали першу книгу письменника “Карби. Новели з гуцульського життя”, видану у 1901 році заходами студентського товариства “Молода Україна”. Ця невеличка книжечка одразу поставила Марка Черемшину на одне з чільних місць серед українських новелістів початку ХХ століття.\nПісля виходу “Карбів” у творчості Марка Черемшини настала тривала перерва. 1901 року закінчив університет, але 1906 року одержав диплом. Фахова практика у Відні не давала йому задоволення, тому Марко Черемшина перебрався до містечка Делятина на Станіславщині (нині Івано-Франківщині) і працював адвокатом шість років, а у 1912 році він відкрив власну адвокатську канцелярію у м. Снятині і там залишився до кінця свого життя.\nДружина письменника. Наталя Семанюк – Черемшина, згадувала, що в ті роки “на його письмовому столі поруч з суворими і стислими кодексами і різними юридичними книгами були чернетки, замітки до майбутніх творів. Він завжди був у творчому настрої. В адвокатській канцелярії Черемшині набігала не одна тема, не один сюжет викреслювався ва його уяві. Серед паперів були плани новел, матеріали для яких Марко Черемшина брав з судової практики. Однак основний професійний обов’язок відсував творчі задуми на другий план”11\nНа початку першої світової війни Марко Черемшина з дружиною виїхав до батьків у село Кобаки, яке опинилось у зоні воєнних дій. Він був свідком жахливих подій воєнного лихоліття, тому в нього виникає задум цілої книги оповідань “Село за війни”. У цей час він працює над новелами “Село вигибає”, “Зрадник”, “Село потерпає”. Сюжети для своїх творів Черемшина брав безпосередньо з життя. У травні 1915 року Марко Черемшина повернувся до Снятина, де продовжував громадську і письменницьку роботу.\nУ 1925 році у Києві вийшла книжка новел Марка Черемшини “Село вигибає”, до якої ввійшли новели із збірки “Карби”, а також нові оповідання та переклади.\nНові дві збірки оповідань – “Село вигибає. Вибрані оповідання. Кн.1” і “Верховина”. Вибрані оповідання. Кн.2” вийшли у видавництві “Книгоспілка” 1929 року уже посмертно (раптова смерть 25 квітня 1927 р. обірвала всі його творчі плани).\nМарко Черемшина знав українську літературу; в його особистій бібліотеці були зібрані майже всі кращі твори української дожовтневої літератури, твори російських поетів та письменників, книги польських, болгарських, західноєвропейських письменників, які він читав в оригіналі, вільно володіючи основними європейськими і слов’янськими мовами.\nМарко Черемшина – один з найбільш “фольклорних” українських письменників. Усна народна поезія – відчутний складник його оригінальної літературної творчості. Вона присутня і при виборі сюжетів, і в композиції, і в змалюванні образів, і в мовностилістичних засобах кожного твору, і в інтонації розповіді. Народні пісні, голосіння, казки, оповідання, прислів’я і приказки, народне образне слово, вплетені в авторський текст, сприймаються як невіддільна його частина.\nЛітературно-фольклорний симбіоз – характерна риса самобутнього таланту Марка Черемшини.\nМарко Черемшина також з рецензіями, літературно-критичними статтями, спогадами. Серед письменників-сучасників найбільше уваги письменник приділив своєму побратиму Василю Стефанику, присвятивши йому кілька художніх творів і літературно-критичних статей (“Добрий вечір, пане-брате...”, “Желания”, “Його кров”, “Під осінь”, “Стефаникові мужики”), у яких з любов’ю і натхненням говорив про творчість цього незрівнянного майстра новели, “поета мужицької розпуки”, “Який приріс до села серцем і душею”.\nМарко Черемшина у Василя Стефаника насамперед народного письменника, що сам вийшов з народних низів і зумів народний більш перенести на папір, видобути з свого серця “слова, гей зорі”.\nПисьменник-лірик, чарівник слова – так можна назвати Марка Черемшину за проникливий ліризм його розповіді, сили і образність слова, що несе у собі великий заряд експресії. Він брав ці слова з уст народу, підслухав у шумі смерек, подуві полонинських вітрів. Доля наділила його щасливим талантом віднаходити високу поезію у живій народно розмовній мові, відображати буденні події на найвищих поетичних регістрах.\nВасиль Стефаник назвав Марка Черемшину “великим поетом”. Таке визначення випливає з усієї творчості письменника – тематики, образного мислення, манери письма, конструкції фраз і речень, зрештою, всього поетичного світовідчування. Письменник-реаліст мислив як поет, умів тонко передавати настрій. Якщо він змальовував веселі картини природи Гуцульщини, світлі сторони життя гуцулів, то і його поезія була світлою, вигравала всіма барвами запашних весняних польових квітів. Коли ж він відтворював бездонне гуцульське горе, страхіття війни, поетична палітра співця набирала темних відтінків, зливалася з народними голосіннями.\nДля синтаксису Марка Черемшини властиві надфразні єдності, тобто об’єднання кількох речень з одним підметом для всіх або ж римуванням слів, що закінчують речення, ритміка у побудові фрази з елементами внутрішнього римування. Інверсією, своєрідним порядком слів у реченні, з пропуском окремих слів. Ритмізація мови – одна з найхарактерніших рис індивідуального стилю Марка Черемшини.\nО.Засенко, дослідник життєвого і творчого шляху письменника, справедливо відзначив, що творчість Марка Черемшини “ввібрала в себе нев’янучу красу, привабливість того краю, який породив письменника-народолюбця й надав йому високе поетичне слово. У кожній новелі Марка Черемшини так чи інакше відбився духовний світ його земляків гуцулів-верховинців, їх уявлення про природу й суспільство, про добрі й злі сили, їх віковічні прагнення довільного, щасливого життя”12\nПерший з них – Василь Стефаник – безперечно, найдраматичніший з українських прозаїків початку ХХ століття, - володіє тільки йому притаманним даром писати “коротко сильно і страшно” (Максим Горький), а другий – Марко Черемшина – у своїх гуцульських новелах виступає натхненним ліриком, який навіть трагічні картини з життя Верховини закосичує найніжнішими полонинськими квітами, третій – Лесь Мартович – є неперевершеним гумористом-сатириком в літературі цього періоду, що виявляє надзвичайно глибокі життєві спостереження над різними прошарками й станами галицької суспільності, зокрема над селянством.\n1. Всі троє вихідці з нижчих верств трудового люду.\n2. Однодумці за поглядами, вони і в громадській\tі в літературній діяльності керувалися одними і тими ж принципами.\n3. Виступали поборниками демократичних свобод, корінних соціальних перетворень.\n4. Їх життя і творчість проходили переважно на Покутті – тій невеличкій частині Галичини, що розташована між Прутом і Черемошом, що одним кінцем упирається в Карпатські гори, а другим – у подільську рівнину.\n5. Спорідненість тематики творів: в їх творчості протиставлені два світи: світ важкої праці й злиднів і світ паразитизму й розкоші; шану й співчуття віддають письменники першому, ганьбою і прокляттям таврують другий.\n“Я писав тому, щоб струни душі нашого селянина так кріпко настроїти і натягнути, щоби з того вийшла велика музика Бетховена”, - говорив Василь Стефаник про свою творчість. Марко Черемшина мріяв поздоровити своїх страдників-героїв “з прибутком добрим і віком довгим, урожаєм на хліб. Миром між людьми, між нардами, гараздом і волею в оборах і усіх чертогах, на лазах. Дорогах, у лісах і водах, в повітрі і в світлі всієї рідної землі”.\n6. Використання у творах для передачі характеру людини діалектизмів, покутської говірки, що наближала мову творів письменників до народної.\n7. Василь Стефаник, Лесь Мартович і Марко Черемшина розробляли жанр новели і дали класичні зразки його.\n8. Пишучи про народ і для народу, письменники використовували фольклорні багатства.\nНа творчості кожного з письменників “покутської трійці” певною мірою позначилися різні обставини й середовища, в яких вони жити й працювали, талант кожного з них має свої характерні грані:\n1. Надзвичайний лаконізм, драматично-трагічне напруження психологічних конфліктів – характерні особливості індивідуального стилю Василя Стефаника.\n2. Василь Стефаник не дає докладних описів зовнішності, а обмежується вказівками на окремі характерні деталі.\n3. Марко Черемшина закосичував свої твори народно-пісенними чічьками.\n4. Пісенні мотиви включені у новели Василя Стефаника, але ми їх швидше відчуваємо, ніж читаємо.\n5. У творах Леся Мартовича – на відміну від Василя Стефаника і Марка Черемшини – охоплено значно ширшу західноукраїнську етнографічну територію: Покуття і Рава-Руський повіт (тепер Львівська область).\n6. Марко Черемшина, щедро зачерпнувши самоцвітів із невичерпної криниці гуцульського фольклору, став ніжним ліриком у прозі.\n7. Лесь Мартович продовжував і розвивав традиції докладного оповідання, але щедро скупав його в народному дотепі. Про болі, трагедії він розповідав з усім на устах – сміх крізь сльози.\nЛесь Мартович – сатирик-фотограф.\n8. Василь Стефаник і Марко Черемшина пройшли складніший шлях самовизначення, зазнали деякого впливу імпресіоністичних течій (ранній період творчості), тоді як Лесь Мартович зразу виступив з реалістичними образками.\n9. Василь Стефаник і Марко Черемшина вже першими новелами привернули до себе увагу широких кіл читачів і критики, Лесь Мартович публічно почув доброзичливе слово заохочення лише через 10 років після виходу першого оповідання “Нечитальник”.\n10. Спадщина Леся Мартовича дійшла до нас не в повному обсязі (чимало творів збереглося в уривках).\n1. Горак Р. Лесь Мартович - К.: Молодь, 1990.\n2. Засенко О. Марко Черемшина. Життя і творчість. – К., 1951.\n3. Лесин В. Василь Стефаник – майстер новели. – К., 1970.\n4. Мишанич О.В. Марко Черемшина, К., 1987.\n5. Мартович Лесь. Вибране. – Ужгород: Карпати, 1982.\n6. Мартович Лесь. Твори. – К., 1964.\n7. Погребенник Ф. Сторінки життя і творчості Василя Стефаника. – К., 1980.\n8. Погребенник Ф. Лесь Мартович. Життя і творчість . – К.: Дніпро, 1971.\n9. Рудницький М. Письменники зблизька: Спогади. – Львів, 1958.\n10. Стефаник Василь у критиці та спогадах. – К., 1970.\n11. Стефаник Василь. Твори. – К., Дніпро, 1984.\n12. Стефаник Василь. Новели. Ужгород: Карпати, 1977.\n13. Черемшина Марко. Карби. – К.: Дніпро, - 1968.\n14. Черемшина Марко. Бібліотека української літератури. – К., 1987.\n1 Василь Стефаник у критиці та спогадах. Статті, висловлювання, мемуари. – К., Дніпро, 1970. с.\n2 Василь Стефаник. Твори. – К., Дніпро, 1964.\n3 Василь Стефаник. Твори. – К.: Дніпро, 1964.\n4 В.Стефаник. Амбіції. У книзі “Новели”. – Ужгород. Карпати, 1977, ст. 163.\n5 Черемшина Марко. Стефаникові мужики// Твори в 2-х томах. – К., Наукова думка, 1987 р., - стор. 241.\n6 Василь Стефаник. Новели. – Ужгород: Карпати, 1977 – с. 15-16.\n7 Тут же – с. 16.\n8 В.Стефаник. Твори. – К., Дніпро, 1984 – с. 112.\n9 Марко Черемшина. Бібліотека української літератури. Автобіографія. – К.: Наукова думка, 187. с. 347.\n10 Марко Черемшина. Бібліотека української літератури. Автобіографія. – К.: Наукова думка, 187. с. 347.\n11 Семанюк-Черемшина Наталя. Спогади про Марка Черемшину. – Львів, 1958. – с. 28.\n12 Засенко Олекса. Марко Черемшина. Життя і творчість. – К., 1974. – с. 239.\nРефераты по украинской литературе ЗМІСТ 1. Вступ Соціально-суспільне становище Західної України кінця ХІХ – поч. ХХ ст. 2. Життя і творча діяльність письменників “покутської


Будівництво одноповерхового каркасного будинку від КБК\nКБК / Статті / Будівництво одноповерхового каркасного будинку\nБудівництво одноповерхового каркасного будинку – затишок і комфорт\nДо нас звернулася клієнтка, яка бажає придбати компактне й красиве житло. Скористатися нашими послугами їй запропонував родич, якому наша команда побудувала будинок минулого року. Завдяки рекомендаціям, вибір технології та компанії-забудовника стали вирішеною справою. Місцем будівництва одноповерхової каркасної будівлі стало мальовниче містечко Броди, що на Львівщині. Вирішивши укласти договір з КБК, замовниця отримала енергоефективне тепле житло, здатне цілий рік зберігати в кімнатах оптимальну температуру. Крім цього, споруда має високу звуконепроникність, завдяки чому мешканці насолоджуються повноцінним відпочинком.\nХочете замовити подібне житло або побудувати щось особливе? Перегляньте нашу колекцію проектів, креслень фасадів і планів поверхів, які ми склали, щоб надати відправну точку в тому, що може вас надихнути. Наші штатні дизайнери-конструктори можуть легко змінити всі планування, щоб допомогти вам зрозуміти, що підійде особисто вам. Якщо ви не знайдете того, що шукаєте, ми все одно будемо раді співпраці. КБК може надати архітектора, який втілить ваші задуми щодо стилю і дизайну.\nЯкісне будівництво одноповерхових каркасних будинків під ключ\nЗведення скандинавських будиночків під ключ користується чималою популярністю завдяки втіленню в них всіх дизайнерських ідей і планів. Багатьох цікавить питання: “Скільки коштує будинок під ключ?”. Підсумкова вартість стане відома після певних прорахунків та складання бюджетного кошторису. У своїй роботі ми використовуємо інноваційні технології та унікальні авторські методики в сфері зведення каркасних будівель. Ми готові поділитися цим досвідом з вами. Рекомендуємо переглянути відео про створення “канадок” на нашому сайті або Ютуб-каналі.\nЧому споруда з дерев’яним каркасом на замовлення – це найкращий вибір? Ця невелика будівля пропонує просторий відкритий концептуальний дизайн з великою кількістю вікон, які максимально збільшують потрапляння сонячного світла всередину житла, а також відкривають прекрасний вигляд на навколишню природу. Замовивши подібний проект, можна доповнити його витонченою терасою, яка забезпечить багато місця для розваг і відпочинку на свіжому повітрі. В приміщенні достатньо місця для найнеобхіднішого. Планування всередині можна зробити на свій смак: простора кімната, ванна, вбиральня, а ще дві невеликі спальні та кухонна зона. На сайті представлена постійно зростаюча колекція проектів, плани будівель і поверхів, що надають повну гнучкість стилю і дизайну нашим спорудам з дерев’яного каркаса. Все енергоефективно й майстерно оздоблено нашими майстрами!\nБудівництво одноповерхових каркасних будинків в Україні: особливості та переваги\nМожна затіяти будівництво житла своїми руками, але це потребуватиме певних навичок у будівництві й забере чимало часу, фізичних сил і грошових витрат. Ми пропонуємо завантажити покрокову інструкцію, в якій можна ознайомитися з поетапним циклом зведення будівель за канадським методом.\nАле залучення досвідчених фахівців – варіант більш надійний. Вирішивши укласти договір з КБК, ви гарантовано отримаєте практичне й комфортабельне житло на один поверх з підвищеною міцністю і довговічністю. Кожен проект легко розширити й включити в нього індивідуальні рішення: вибрати конструкцію даху; організувати зручні під’їзні шляхи і красивий ландшафтний дизайн; підібрати матеріал покрівельної системи; створити веранди, балкони, мансарди, гаражі; добудувати окремі службові приміщення або навіси для автомобілів; встановити внутрішні каміни або інший вид опалення, а також системи вентиляції. Це все ви можете вибрати й додати в індивідуальний проект будівлі.\nЦіни на будівництво одноповерхових каркасних будинків на будь-який гаманець\nОстаточна ціна за 1 м2 для одноповерхової споруди залежить від таких факторів, як:\nвибір ділянки та будматеріалів;\nвнутрішнє й фасадне оздоблення;\nтерміновість виконуваних робіт та ін.\nПопередній бюджет для забудови можна дізнатися за допомогою розрахунку ціни онлайн на сайті “Карпати Буд Каркас”. У випадку зі спорудою в Бродах, компанією з замовником погоджено рішення зводити будівлю в комплектації «Каркас», яка передбачає, що деякі етапи будівництва будуть виконуватися клієнтом особисто. У комплектації “Каркас” наша мета – надати каркасну систему, яку можна легко й ефективно зібрати на місці без спеціального важкого обладнання. Компоненти дерев’яного каркаса можуть бути створені й включені в нові або відремонтовані будівлі у якості надбудов.\nУнікальні проекти для будівництва одноповерхових каркасних будинків на будь-який смак\nНаші кваліфіковані архітектори розробляють проекти для будівель різних стилістичних спрямувань, масштабності й складності. Ми допоможемо в реалізації недорогих каркасних дач та елітних заміських особняків.\nСпеціально створені макети споруд в об’ємному форматі допомагають візуально визначитися із зовнішнім виглядом майбутнього житла й дізнатися, скільки коштує об’єкт. Для розробки проекту у Львівському регіоні ми взяли за основу готову пропозицію «Зимовий ліс», адаптувавши її під побажання нашої замовниці, що залишилася задоволеною співпрацею з КБК.


Головна » Новини області » В МОЗ закликають зробити щеплення дитині від кору до початку навчального року\nЗа оперативними даними Центру громадського здоров’я МОЗ України, протягом 32-го тижня на кір захворіла 261 людина – 168 дорослих і 93 дитини. Щеплення – єдиний надійний захист від кору, их випадків кору зареєстровано в Києві (41 хворий: 34 дорослих і 7 дітей), Київській (20: 17 дорослих і 3 дітей), Херсонська (18: 14 дорослих і 4 дитини), Хмельницькій (17: 9 дорослих і 8 дітей) та Волинській (15: 7 дорослих і 8 дітей) областях.\nособливо якщо у вашому регіоні зафіксовано спалах захворюваності. Тимчасове спадання захворювання на кір влітку відбувається завжди у зв’язку зі зменшенням часу перебування людей у великих колективах. З початком навчального року захворювання знову зростає, особливо серед дітей, тому важливо захистити себе і зробити щеплення дитині до початку навчання, відзначають в МОЗУ.\nІз 28 липня до 9 серпня найбільше новЗ початку року (з 28 грудня 2018 р. до 9 серпня 2019 р.) на кір захворіли 57 107 людей – 26 910 дорослих і 30 197 дітей, від ускладнень кору померли 18 людей. Протягом спалаху, з літа 2017 року, на кір захворіли 115 тис. людей, 39 з яких померли.


На відміну від дорослих, діти більш схильні до магічного впливу. Ситуація, коли наврочили дитини, одна з найпоширеніших, тому кожен батько повинен знати, як уберегти дитину від пристріту, а також способи його лікування.\nЯк проявляється пристріт\nЯк попередити вплив\nЛікування пристріту при вагітності\nЧасто батьки приймають таке явище за просте дитяче непослух, що в запущеному випадку призводить до негативних наслідків.\nЩоб визначити в домашніх умовах, що магічний вплив дійсно було скоєно, необхідно поспостерігати за дитиною і не ігнорувати його незвичне поведінку.\nВизначити пристріт можна за кількома ознаками:\nПротягом 2-3 днів відзначається незначне підвищення температури тіла (37-38 °). Зазвичай це говорить про вірусної інфекції, грипі або застуді. Але гарячковий стан під час пристріту не супроводжується симптомами, характерними для цих захворювань.\nЧасто плаче, раптово з’являється сонливість, апатія і капризи. Часто плаксивими можуть бути немовлята, особливо до хрещення. У нехрещених дитини немає захисту від чаклунства, як у хрещених дітей.\nПовна відмова від спілкування з близькими і друзями, замкнутість. Причому такий стан проявляється без причин.\nПостійна лякливість, страх перед темрявою і боязнь залишатися одному в кімнаті — це теж явні ознаки пристріту у дитини.\nТривожним знаком стане відмова від улюблених ігор та іграшок, від походу в магазини і в розважальні центри.\nКрім цих ознак фахівці відзначають кілька інших симптомів пристріту у дитини:\nРозлад шлунка, нудота і блювота, на тлі яких знову таки, підвищується температура тіла.\nЗахистити дитину від пристріту можна декількома способами:\nЯскраві червоні речі на дітях — хороший захист не тільки для місячного, а й дорослої дитини. Будь погляд, який зупинився на дитину в такому одязі, швидко розсіється і не зможе сфокусуватися.\nУберегти від пристріту, порчі, людський заздрості допоможе шпилька. Зазвичай мати приколює її на внутрішню сторону речі. Це своєрідна пастка для негативної енергії.\nЧервона нитка на дітях — це амулет, який допоможе захистити чадо від будь-якого негативу — порча і лихого ока. Пов’язати нитка повинна мати своїми руками.\nМаленьке дзеркальце — відмінний оберіг, який кладуть дитині в ліжечко при народженні. Це захист, яка віддзеркалює будь-який негативний вплив магічних сил.\nМолитва — ще одна хороша захист для малюка. Читати її варто кожен день, а подіє такий спосіб тільки в тому випадку, якщо ви самі вірите в Бога, і є хрещеним людиною. Читати слід будь-яку молитву, але краще Отче Наш.\nІснують запобіжні заходи, за допомогою яких можливо уберегти дитину від пристріту.\nНе можна дозволяти своєму чаду брати в руки чужі речі, іграшки і їжу з чужих рук. Також, щоб захистити свою дитину від такого впливу, не дозволяють йому брати в руки забуті іншими дітьми речі.\nПроти порча і лихого ока новонароджених варто прикривати весільною фатою або тюлем.\nЩоб попередити пристріт у дитини, намагаються стежити за його станом і поведінкою, особливо після того, як пішли гості. Часто трапляється так, що відсвяткувати якусь подію вдається весело і добре, але ніч виявляється неспокійною і безсонною. Дитина раптово почав плакати, прокидатися вночі і закочувати істерики. Швидше за все, його зурочили. Наступного разу, перед приходом гостей, краще надягти дитині захисний амулет або оберіг.\nЩе одна важлива порада: щоб на дитину не могли навести порчу, і не наврочили — не можна викладати його фото в соцмережі, не хвалитись їм перед чужими людьми і менше розповідати про його успіхи.\nНе варто впадати в паніку, якщо на дитину є пристріт. Позбавити від цього поганого впливу допоможуть поради народних цілителів і провісників.\nЯкщо дитину зурочили, знадобиться свята вода. Проводять цей простий очисний ритуал в домашніх умовах самостійно.\nУмивають тричі обличчя, потім читають молитву Отче Наш і обтирають обличчя подолом. Після цього дають дитині попити святої води.\nЗанурюють з головою в тазик зі святою водою. Спочатку варто омити головку, потім повністю все тіло теплою святою водою. Не можна допускати різких рухів, це злякає дитини.\nДеякі радять тричі облизати лоб, потім обтерти його подолом. Для хлопчика краще, щоб такий негатив знімав батько, а для дівчинки, щоб знімала мати. Потім читають молитву Отче Наш.\nОднією з ознак пристріту дитини є його постійна худоба. Лікувати чадо стоїть простим способом — поставити під душ з теплою водою. Далі мати або батько говорить замовні слова:\nЯк з гусака вода, так і порча перейшла, зійшов пристріт і лихе око. Амінь.\nПісля цього варто сказати слова молитви Отче Наш три рази і самостійно умити святою водою.\nСіль і церковна свічка\nЩоб зняти пристріт на дитину і зберегти його біополе, потрібно провести нескладний очисний ритуал. Перед його проведенням запасаються декількома атрибутами:\nРобити такий обряд коштує вдома наодинці з дитиною. Запалюють свічку, ставлять на стіл ємність зі святою водою. Висипають в неї три щіпки солі. Якщо дитина дорослий, його садять за столом в домі. Якщо ж наврочили малюка, встають біля ліжка.\nПісля цього читають молитву Ангелу Хранителю тричі, потім стільки ж разів слова материнського заговори на зняття пристріту. Виходить негативний магічний вплив після прочитання в кінці слів заговори на постановку захисту від повторного впливу.\nПісля цього жертву умивають святою водою, обтирають подолом. Після того, як свічка повністю догорить, недогарок загортають в тканину і закопують далеко від дому на безлюдному місці. У разі, якщо таке лікування і домашні наклепи не допомагають, варто негайно звернутися за допомогою до фахівця — дитячого психолога або хоча б терапевта, який направить вас до потрібного лікаря.\nДля проведення очисного обряду буде потрібно віск — 150 г, свята вода — 0, 5 л. Саджають жертву за стіл або кладуть на ліжко (якщо це немовля). Потім розтоплюють на водяній бані віск і починають його відливати за допомогою ложки. Тонким струменем необхідно відлити віск в воду, тримаючи ємність у головах. Починати лікувати такий стан варто зі слів молитви Отче Наш. Потім потрібно сказати слова змови.\nВилейтесь з раба Божого страх, переляк, порча і пристріт. Нехай зійде весь негатив з голівоньку, волосся, кісток і крові дитя мого. Допоможи моєму чаду очиститися Пресвята Діва Марія, всі ангели, архангели і апостоли. Амінь.\nТакож на воску варто перевірити наявність порча і іншого чаклунства. Дізнатися, що на малюка є якийсь вплив, допоможе відлита воскова поверхню. Якщо на ній є бульбашки, рвані краї, горбки і хвилі, значить біополе дитини пошкоджено, і його слід очистити.\nЩоб краще розпізнати негативний вплив, потрібно домашнє куряче яйце і джерельна вода. Воду наливають у склянку або прозору банку обсягом 0, 5 л. Ставлять її в головах ліжечка дитини. Потім розбивають в неї яйце так, щоб не пошкодити жовток, і залишають на добу.\nНа наступний день варто перевірити по вмісту, є пристріт чи ні. Якщо вода в склянці каламутна, містить білі нитки, значить, чадо наврочили. Чорні точки і бульбашки свідчать про наявність порчі.\nЧастка такого негативу проводиться в будинку, а точніше в кімнаті потерпілого малюка. Очисна процедура, описана вище, проводиться щодня до тих пір, поки вода не стане чистою (без розлучень, бульбашок і чорних крапок).\nВразив вагітну жінку пристріт часто відбивається на ще не народжену дитину. Помітним це стає після народження. Такий малюк часто плаче, вередує, погано спить і їсть.\nЩоб попередити негативні наслідки, які в майбутньому виявляться на дітях, майбутня мати повинна щодня читати молитву, звернену до Пресвятої Богородиці про захист матері і майбутнього малюка.\nТакож щодня звертаються до свого Ангелу Хранителю, щоб він захистив від усякого негатива і поставив захист на майбутнього дитинчати.\nДізнатися, що була проведена порча на дитину, нескладно. Якщо зрозуміти, як діяти в такій ситуації не вдається, краще звернутися до фахівця білої магії. Варто бути спостережливими, уважними по відношенню до своїх дітей і вчасно реагувати на різкі зміни в їх стані і поведінці. Це допоможе уникнути негативних наслідків і вберегти здоров’я своїх дітей.\nПорча і пристріт | Наврочили дитинe симптоми, що робити як захистити і вберегти


Вашу дитину не навчають елементарним основам фінансової грамотності\nБільшість батьків, напевне, не задумувалася над тим, що дітям не тільки можна, а навіть важливо розповідати про гроші, про те, як правильно з ними поводитися, як їх заробляти та примножувати. Якщо саме Ви спілкуєтеся зі своєю дитиною на тему грошей – Ви молодець! Але, якщо ні – якраз час задуматися над цим!\nДоки дитину забезпечують батьки, вона і не замислюється, звідки беруться гроші. А коли починається самостійне доросле життя з усіма його негативними проявами, дитина опиняється у безвихідному становищі. Вона не знає, як покращити свій матеріальний стан. Цього її не навчали у школі. Цього ж її не навчать і в університеті.\nНавіть фінансові заклади освіти не дають того обсягу знань, який просто зобов’язана мати кожна людина. Вищі фінансові академії дають знання у сфері фінансів, проте орієнтовані вони на покращення фінансового становища установ, у яких працюватимуть випускники, але жодним чином не навчають, як зробити краще для свого матеріального становища. Це полярно різні цілі. ВНЗ – фінансове покращення чужих робочих місць, але НІХТО – особисті успіхи у сфері фінансів.\nШановні батьки! У вас та ваших дітей є можливість усе змінити! Навчальний центр “AB-Lingvo” анонсує відкриття «Курсу фінансової грамотності» для дітей віком від 6 до 15 років. У нас демократичні ціни, враховуючи важливість та актуальність знань, які ми пропонуємо. Наша методика хоча єдина наявна у наших містах, де працює “AB-Lingvo”, проте вона унікальна та ефективна. Ми орієнтуємося на подачу знань у такому вигляді, щоб це було цікаво дитині та максимально інформативно і доступно для неї. Хочете спробувати? Детально на нашому сайті www.ab-lingvo.org.ua або за телефонами для міст: Шостка: (066) 712-99-10, (096) 397-98-01; Конотоп, Кролевець: (096) 985-54-60, (095) 402-88-51.\nЯкі знання важливо дати Вашій дитині?\nУ нашому суспільстві існує думка, що обговорювати тему грошей – це, як спілкуватися на інтимні теми. Це просто вважають неприйнятним. Коріння родом з СРСР. Зараз же ми живемо в новому світі!\nЧасто між батьками та дітьми виникають непорозуміння, конфлікти та недовіра саме через гроші, точніше – через нерозуміння дітьми процесів, які трапляються у фінансовому житті дорослих. Не маючи елементарних знань у сфері фінансів, діти часто в дорослому житті потрапляють у неприємні ситуації, як то кредитна банкова залежність, втрата грошей через фінансові піраміди, гральні установи, постійні борги тощо. Зазвичай фінансові проблеми у дорослої людини – родом із дитинства!\nВідвідуючи наші курси, Ваша дитина усвідомлюватиме, що вона у дорослому житті може отримати усе, що забажає: кар’єру, визнання, спокійне життя, подорожі, будинки, машини, яхти, домашніх та екзотичних тварин, заводи, фабрики, творчі майстерні... Але всього цього треба досягти своїми зусиллями. Як? Про це і буде далі у нашому курсі.\nЯкий оптимальний вік для наших занять?\nКраще за все впроваджувати фінансове виховання з того віку, коли дитина вперше стикається з грошима, з необхідністю їх використовувати. Як правило, це дошкільний та ранній шкільний вік: 5-7 років. Ми розробили програму для дітей віком від 6 до 8 років (включно), для дітей від 9 до 12 років (включно) та для дітей від 13 до 15 років (включно).\nУ дитячому віці формуються навички, уміння, звички дитини. Таким чином, батькам не варто затягувати з питаннями правильного ставлення до грошей, бо з кожним роком дорослішання донести важливу інформацію та виправити звички стає дедалі складніше.\n- Ми даємо базові фінансові знання для формування у дитини картини світу фінансів, навчаємо правильно розпоряджатися грошима. Сюди входять поняття грошей та професій, роботи та бізнесу, поняття прибутків та витрат, товарів, послуг та цін, реклами та різних інших процесів, що відбуваються у фінансовому світі.\nЗ чого складається наш курс?\nКурс складається з 3-х етапів та проводиться лише влітку: з червня по серпень включно. Ці етапи називаються:\n«Фінансова абетка» (включає в себе ази фінансів, для дітей від 6 до 15 років),\n«Основи фінансів» (поглиблене вивчення фінансової грамоти, від 7 до 15 років),\n«Особисті фінанси» (курс з розвитку фінансової успішності, від 8 до 15 років).\nЦього літа доступний 1 етап курсу «Фінансова абетка». Він складається з 12 занять, які відвідують 1 раз на тиждень протягом літа. На час від’їзду на літній відпочинок робиться пауза та по приїзду пропущені заняття відпрацьовуються. 2 та 3 етапи курсу стануть доступними на 2 та 3 літо. Усе варто вивчати поступово та досконально.\nЩо можна робити своїми зусиллями уже зараз?\n- Обов’язково оплачуйте роботу дитини, яку ви можете оплатити (тільки не повсякденні домашні обов’язки). Так, питання спірне, за що варто платити, а за що – ні. Читайте про це на нашому сайті. Чому варто оплачувати роботу? Тому що дитина, в іншому випадку, навчиться працювати, але не навчиться заробляти та цінувати гроші. Це важливо пам’ятати!\n- Заведіть скарбничку, відкладайте 10% від тих грошей, що отримує дитина. Привчайте накопичувати резервний фонд. Робіть це самі, а не тільки змушуйте дитину, адже вона копіює вашу поведінку повністю. І ще одне: ніколи, НІКОЛИ не називайте резервні кошти коштами на ЧОРНИЙ день! Думки – матеріальні!\n- Подумайте, на чому ваша дитина може заробити. Це може бути підробіток на канікулах. Усе окрім важкої та нудної праці. Цим можна відбити бажання заробляти гроші. Обов’язково, щоб дитина частину грошей віддавала на родину (сімейний фонд) та 10 % у скарбничку. Інше можна витрачати. Таке зменшення прибутку стимулюватиме до подальшого заробітку.\nНе наполягайте на тому, щоб дитина не витрачала гроші, хай спробує; діти вчаться лише через безпосередній контакт з предметом навчання (гроші у нашому випадку). Проте пильнуйте, щоб не купувалися непотрібні речі або шкідливі продукти. Залучайте дитину до процесу накопичення на більш дорогі покупки, більш потрібні, більш корисні!\n- Частіше доручайте дитині покупки, щоб вона могла оцінювати та порівнювати вартість товарів та дізнаватися реальну їх ціну. Привчіть купувати за списком, щоб не робити імпульсивні покупки. Не бійтеся давати кишенькові гроші. Щоб навчитися ними користуватися, треба їх мати. Але давайте гроші за щось, а не просто так, інакше є ризик привчити дитину до «легких» грошей, і ви будете утримувати її усе своє життя.\n- Читайте разом книжки, які розвивають фінансову грамотність. Це на користь не тільки дитині, а й вам самим. В мережі Інтернет є книжки цієї тематики саме для дітей. Займіться пошуком.\n- Грайте у фінансові ігри: як електронні, так і настільні (по типу «Менеджер» або «Монополія»).\n- Років з 10 дитині можна відкрити рахунок у банку. Це дуже цікаво.\nБатьки, пам’ятайте! Ви обов’язково повинні дати своїй дитині фінансове виховання. Не зробите ви – дитина отримає їх у іншому місці. Проте яким буде результат – невідомо: які будуть помилки, життєві ситуації на цьому шляху.\nІ ще одна важлива річ. Ніколи не нав’язуйте дитині «свою» професію, яка їй не подобається – успіху в результатах не буде. Це тільки «поламає» дитину.\nНавчальний центр “AB-Lingvo” бажає вам та вашим дітям чудових фінансових результатів та цікавого навчання. Запрошуємо ваших дітей на курс «Фінансова абетка». Нехай наші діти стають фінансово грамотними та справді незалежними!


Зустрічайте перших експертів/-ок «Civil Pitch 2.0. Кіно, що змінює»! — Міжнародний фестиваль документального кіно про права людини Docudays UA\nЗустрічайте перших експертів/-ок «Civil Pitch 2.0. Кіно, що змінює»!\nСьогодні останній день прийому заявок на «Civil Pitch 2.0. Кіно, що змінює». Civil Pitch 2.0 стане лабораторією для документального короткометражного кіно, яке може бути інструментом змін. У цьому учасникам допомагатимуть експерт(к)и Civil Pitch 2.0, серед яких кінопрофесіонал(к)и з п’яти країн світу: відбірники/-ці кінофестивалів, кінодистриб’ютор(к)и та кіножурналіст(к)и. Вони складатимуть професійну аудиторію на презентаціях проєктів Civil Pitch 2.0, а після цього зустрінуться з командами віч-на-віч.\nЮкка-Пекка Лааксо (директор Міжнародного фестивалю короткометражних фільмів у Тампере, Фінляндія);\nСідні Нетер (власник сейлз-агентства короткометражного кіно SND Films, Амстердам, Нідерланди);\nНільс Путман (редактор, продюсер та кінодистриб’ютор, Антверпен, Бельгія);\nСара Шлюссель (керівниця Short Form Station у межах програми Berlinale Talents, Берлін, Німеччина);\nВладан Петковіч (журналіст та кінокритик, Белград, Сербія);\nМіхал Матушевський (кінокуратор, Варшава, Польща);\nСанне Єхул (програмна директорка Фестивалю короткометражних фільмів у Глазго, Великобританія);\nІван Шестаков (директор зі стратегічного розвитку MEGOGO, Україна);\nВіктор Глонь (кінознавець, програмний координатор Київського міжнародного кінофестивалю «Молодість», Україна).


Готова до роботи під прикриттям: реакція соцмереж на російське громадянство дружини Баканова - 24 Канал\nГотова до роботи під прикриттям: реакція соцмереж на російське громадянство дружини Баканова\n21:22, 13 червня 2019 - Читать новость на русском\nПолітолог Олексій Голобуцький у Facebook потролив родину Баканових / facebook.com/aleksej.golobuckij\nТимчасово виконуючий обов'язки голови СБУ Іван Баканов 12 червня визнав, що його дружина має російське громадянство. Мовляв, отримала його в часи розпаду СРСР, бо навчалася у Росії. Утім, минуло два десятки років, відколи дружина Баканова живе та працює в Україні, та українського громадянства у неї як не було, так і немає. Користувачі соцмереж вибухнули саркастичними коментарями з цього приводу.\nІван Баканов переконує, що його дружина – Оксана Лазаренко – зараз у процесі оформлення українського громадянства. Раніше родина цим питанням не займалася, адже, мовляв, "отримання громадянства багато років було корумпованою годівницею для чиновників".\nЯк заступник голови СБУ Баканов пояснив наявність у його дружини громадянства Росії – читайте у матеріалі 24 каналу.\nСлова Баканова викликали бурхливу реакцію соцмереж. Олії у вогонь підлила й відповідь Баканова журналістам програми "Схеми" на пряме запитання: "Чи подала Ваша дружина вже заяву на отримання українського громадянства?" Тимчасовий очільник СБУ та призначенець президента Зеленського сказав буквально наступне: "Ви можете прочитати мій коментар і зробити висновки".\nУ коментарі Баканова, зазначимо, відповіді на питання "Схем" не міститься. Хіба пан Баканов пропонує робити висновки з фрази: "Знаходиться в процесі оформлення українського громадянства".\nТим часом призначення Зеленським Баканова до СБУ користувачі соцмереж нещадно критикували.\nНаприклад, Василь Бариляк нагадав про Петра Порошенка, який тривалий час не звільняв першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України Сергія Семочка, дружина якого мала російське громадянство. Схожість ситуацій важко не помітити, однак, можливо, іронізує Бариляк, "причетність до "95 кварталу" автоматично надає індульгенцію?"\nТакож користувачі висловили подив щодо спеціальної перевірки СБУ, яка повважала громадянство дружини Баканова неважливим. Нагадаємо, Баканов у тому ж коментарі наголосив, що спецперевірка не виявила перешкод для доступу Баканова до державної таємниці.\nЦя перевірка, пише Валерій Пекар, "скидається скоріше на спосіб доведення співробітниками СБУ своєї важливості, ніж на професійну процедуру".\nАбо спецперевірка не виявила громадянства РФ, або зробила висновок, що це неважливо, або ніхто нікого не перевіряв. Я не знаю, який із трьох варіантів гірший,\n– підсумував Пекар.\nЖурналіст Олександр Михельсон розповів, як і за яких обставин особисто він відмовлявся від російського громадянства.\n"Я свій російський паспорт спокійно послав у відомому напрямку ще 20 з плюсом років тому. От якось не було в мене з цим проблем таких, як у дружини Баканова", – зазначив Михельсон.\nFacebook-паблік "Баба і кіт" вважає, що проблема не у російському громадянстві.\n"Біда більше в тому, що дружина Баканова живе тут (в Україні – 24 канал) з 1998 року і навіть не думала міняти громадянство на українське. Тому що паспорт РФ завжди був їй більш цінним", – пишуть адміни пабліку.\nЛюдмила Кушнір просто дивується: "Невже українське громадянство оформлюють 20 років??? Чи в дружини Баканова просто не було такої потреби, допоки чоловік не очолив СБУ?"\nІнші користувачі не дивуються – лише жартують. Мовляв, а чим вам не задоволені? "Жінка Баканова вже готова до роботи під прикриттям в Росії", – пише Антон Ходза.\n"Вона не росіянка, у неї просто паспорт російський", – іронізує Роман Кушнарьов.\nЦікаво, що Іван Баканов вже потрапляв у скандал – невдовзі після свого призначення до СБУ 22 травня. Виявилося, що соратнику президента Володимира Зеленського по "Кварталу" Івану Баканову дали звання лейтенанта, щоб його можна було призначити першим заступником голови Служби безпеки України і щоб він мав доступ до секретної інформації.\nХто такий Іван Баканов: біографія нового заступника голови СБУ – у матеріалі 24 каналу.\nДо слова, оскільки з 27 травня голова СБУ Василь Грицак у відпустці, то обов'язки голови СБУ виконує саме Іван Баканов.\nКурйозні новини СБУ Україна – Росія Іван Баканов


Буняк пішов, щоб повернутися\nСкандальні мізансцени, що ворохобили нещодавно Львівську обласну раду, знайшли своє продовження і в міському представницькому органі. Господарник, а не політик, як представляв себе перед виборами Любомир Буняк, не витримавши шквальної господарсько-політичної критики, вчора демонстративно залишив своє місце головуючого на засіданні сесії міської ради. Однак після оголошеної секретарем Львівської міської ради Зіновієм Сіриком перерви, вирішив-таки повернутися до депутатів.\nПопри внесені у порядок денний учорашньої сесії важливі бюджетні, майнові та земельні питання (про внесення змін у міський та районні бюджети, про передачу під заставу майна МКП "Львівтеплокомуненерго", про внесення змін до положення про оренду землі та інші), найгарячішого обговорення уже вкотре удостоївся виступ першого заступника міського голови Василя Кравціва про хід опалювального сезону у Львові.\nЩе на початку засідання тон задав народний депутат України Тарас Чорновіл, звинувачуючи міську владу (звертаючись безпосередньо до Буняка) у запровадженні згубних для міста ноу-хау у системі розрахунків за комунальні послуги. В інтерв'ю "Поступу" народний обранець пояснив, що "Львів стає прообразом соціалістичного пекла". "Чому повинна відновлюватися солідарна відповідальність, і хтось за когось повинен відповідати? -- запитує пан Чорновіл. -- Структура, яка може сама збирати в населення кошти і має важелі, аби "вибивати" кошти зі злісних неплатників, перекидає це на ЖЕКи та кооперативи, які таких можливостей просто не мають. У мене є інформація, що надійшла усна вказівка по вертикалі Львівської прокуратури не приймати заяв від кооперативів стосовно ненадання їм тепла через те, що не підписані угоди".\nТарас Чорновіл переконаний, що іншого шляху впливу на Львівську владу, як подання до прокуратури, немає. "Проплати будуть падати, оскільки солідарно ніхто не схоче платити. Теперішні т.зв. надавачі послуг зазнають мільйонних збитків. Хто за це має відповідати? Пусті амбіції та експерименти не можна випробовувати на мешканцях Львова. Я готую депутатське подання до міської прокуратури з вимогою, аби припинився тиск на голів кооперативів та щоб не залишали без уваги їхні заяви. Людина платить, але не отримує тепла. Це -- кримінальна відповідальність, і хтось має її понести", -- переконаний Тарас Чорновіл.\nВасиль Кравців, як і на попередніх засіданнях сесії, де слухалося "його питання", демонструючи залізні нерви і витримку, з незворушним виразом обличчя вислуховував обурення депутатів стосовно конкретних будинків, яких досі не опалюють. На запитання Тараса Чорновола, хто все-таки конкретно вирішив вдатися до нової системи оплати за комунальні послуги, чиновник невпевнено відповів: "І я також". Натомість, у Любомира Буняка знайшлося виправдання для підлеглого. "Кравців робить це так, як уміє", -- безапеляційно, як завжди, заявив він.\nНаступному народному депутату, що бажав виступити перед радою (а ним був Ярослав Кендзьор), Любомир Буняк дав слово тільки завдяки тривалій лекції на тему прав і обов'язків, описаних у законі "Про статус народного депутата". "Дорогі колеги, шановні горлопани та малокваліфіковані депутати. Звертаюсь до вас словами міського голови Буняка...", -- почав, було, нарешті народний депутат, цитуючи висловлювання самого мера щодо депутатів львівської міської ради в інтерв'ю, опублікованому напередодні "Львівською газетою".\nТе, що відбувалося далі, порядним галичанам переповідати випадає хіба дуже делікатно. Міський голова скипів, вельми емоційно запитував присутніх, чи справді він таке коли казав, а від нардепа Кендзьора вимагав негайних вибачень, погрожуючи при цьому покинути залу засідань. Загартований не в одній (та ще й не такій) епатажній мізансцені Кендзьор навіть вухом не повів, продовжуючи звертання до депутатів міської ради вищенаведеними словами. Буняк виявився людиною слова, й одну зі своїх обіцянок таки виконав: обійшовши Кендзьора ззаду, подався геть з депутатських очей. Відсутність гідного опонента Кендзьора аж ніяк не засмутила, і він розповів присутнім усе, що думає про "кадрову вакханалію у виконавчих органах Львівської міськради, політичне невігластво" і таке інше.\nПісля обідньої перерви міський голова зайняв своє місце в центру президії і продовжував роботу сесії, другу частину якої розпочав зі слів: "Я не дам у цьому залі баламутити спортсменам-фізкультурникам та колишнім агентам КДБ". З першої характеристики можна легко здогадатися, але з другої -- важко повірити на кого саме так тонко натякав міський голова, поновлюючи сильною рукою свою владу в сесійному залі.\nТа менше з тим: заява Буняка навряд чи залишиться проігнорованою, а ми змушені констатувати, що конфлікт між міським головою та депутатським корпусом у ратуші загострюється і набирає нецивілізованих форм. Важко сумніватися, що присутні на вчорашньому засіданні народні депутати -- члени парламентської фракції "Наша Україна" -- піддали жорсткій обструкції Буняка без відома своїх колег з двокрилої міськрадівської фракції "Наша Україна". Враховуючи нещодавні звільнення з керівних посад органів виконавчої влади міста депутатів, що долучаються до роботи в міжфракційному об'єднанні "НУ", львівські "нашоукраїнці" не могли залишити це без відповіді, тому й пустили в бій і кінноту, і тяжку артилерію, в ролі яких виступили Кендзьор і Чорновіл.\nБільше того, з конфіденційних джерел "Поступу" стало відомо, що частина депутатського корпусу вже вичерпала запаси свого терпіння й збирається діяти в радикальний спосіб, а саме: наприкінці цього або ж на початку наступного року винести на голосування питання про висловлення недовіри міському голові. За законом, якщо дві третини депутатів підтримують цю пропозицію, Буняк змушений буде піти у відставку.\nдепутат Львівської міськради, фракція "Наша Україна"\nЯ -- працівник міської ради, чиновник, мешканець Львова. І коли мені пропонують проект ухвали, в якому сказано, що потрібно взяти в банку позику під проценти для закупівлі газу в той час, коли ми маємо перевиконання бюджету і гроші можна заплатити, у мене виникає питання: чому я повинен таке підтримувати? І коли міський голова каже, що, мовляв, "голосують проти і підхіхікують начальники управлінь, керівники комунальних підприємств, яких я позвільняв", то це означає, що ці люди не проти міського голови, а проти підходу до справи, а вони, зауважте, є достатньо кваліфіковані. Голова завше казав, що він -- господар. Але ми бачимо, що господарські питання зараз зовсім не так ідуть у місті, як їх мав би вирішувати хороший господар. А політиканством у міській раді почали займатися тоді, коли створювали депутатську групу "Наш Львів". Буняк тиснув на працівників виконавчих структур, аби вони вступали до групи. Подивіться, скільки членів депутатів покинули фракцію "Наша Україна".\nПротистояння, що є зараз у міській раді, з вини самого міського голови. Увесь час говориться про співпрацю з усіма депутатами, та, як на мене, звільнення, що відбулися у нашому місті -- Гузар, Шеремета, Бедрило, Рудницький, свідчать, що протистояння надалі буде загострюватися. Буняк повинен докласти більше зусиль для об'єднання та навіть призупинити деякі свої рішення, що прийняв одноосібно, чи тих, хто вкладає їх йому в уста. За другу свою каденцію вперше бачу, аби депутатові Верховної Ради не надавалося слово. Думаю, звинувачення "агент-не агент", повинні робити зовсім інші структури. Узагалі вважаю, що міському голові потрібно бути трохи обережнішим у своїх висловлюваннях, бо те, що я прочитав у його інтерв'ю, наштовхує на роздуми: чи не належу і я до тієї категорії недалеких політиків. Якщо не буде поступок з боку міського голови, то це переросте в ще більшу кризу в міськраді.\nДовгий шлях до бюджету\nМожна полегшено зітхнути -- цифр головного фінансового документа країни більше не чіпатимуть. Якщо депутати приймуть бюджет у другому читанні, то ні уряд, ні профільний комітет ВРУ до цього питання більше не повертатимуться. Тобто наступного року Україна матиме держбюдет з доходами 49 036 466, 7 тис. грн. і видатками в сумі 49 852 143, 5 тис. грн. За словами голови бюджетного комітету Петра Порошенка, під час другого читання проекту бюджету, яке може відбутись уже наступного тижня, будуть остаточно проголосовані стаття №1, що, власне, і визначає розмір доходів-видатків держбюджету, а також стаття №56, яка призупиняє на наступний рік дію низки законів, переважно тих, які пов'язані із наданням податкових або соціальних пільг. Водночас абсолютну більшість видатків Верховна Рада розглядатиме під час третього читання бюджету. Петро Порошенко вважає, що така процедура сприятиме реальності та збалансованості бюджетних надходжень.


Емоції та почуття - Основи здоровя\nМета: формувати в учнів уявлення про емоції та почуття; формувати в дітей уявлення про види емоцій, причини їх виникнення; формувати вміння аналізувати власний емоційний стан та стан інших із метою надання само- і взаємодопомоги; виховувати стриманість, толерантність.\nОчікувані результати: учні повинні знати, які існують види емоцій, причини їх виникнення; учні повинні контролювати власні емоції та розуміти почуття інших.\nОбладнання і матеріали: підручник, робочий зошит, картки, малюнки із зображенням облич з різним настроєм, уривки з музичних творів, картини, які викликають різні почуття.\n2.2. Показова відповідь.\nУчитель викликає одного з учнів до дошки і пропонує відповісти на кілька запитань, інші учні уважно його слухають.\n— Що таке аварія?\n— Які бувають аварії?\n— До якої групи можна віднести аварію на Чорнобильській АЕС?\n— Як повідомляють про стихійні лиха, аварії?\n— Які повідомлення можна почути під час виникнення аварії?\n— Як повідомляють про те, що небезпека минула?\n3.1. Гра «Продовж речення».\n— Продовжіть речення: «Складові здоров’я — це…»\nВисновок: Складові здоров’я — це фізичне, психічне, соціальне та духовне здоров’я людини.\n3.2. Інтелектуальна розминка.\n— Що зайве в ряді слів: фізичне, психічне, хімічне, духовне, соціальне? (Хімічне.)\n— Визначити складову здоров’я: заняття спортом — фізична складова здоров’я, прогулянка лісом — духовна, уміння спілкуватися — … (соціальна), уміння володіти собою — … (психічна), здатність організму протидіяти хворобам — … (фізична), відчуття прекрасного — … (духовна).\n(Учитель демонструє три малюнки із зображенням облич із різним настроєм.)\n— Чому ці обличчя такі різні?\n— Що змушує їх бути такими різними?\nВисновок: Різні вирази обличчя — це виявлення ставлення людини до різних життєвих ситуацій, подій, їхньої значущості.\n5.1. Створення проблемної ситуації.\n— Як ви почуваєтеся, коли поруч нікого немає?\n— Що ви робите?\n— Чи важливо людині іноді побути наодинці?\n5.2. Заповнення таблиці «Якими бувають емоції».\nУчитель пропонує учням доповнити кожну колонку відповідними видами емоцій (учні можуть користуватися словничком, наведеним у підручнику на с. 59).\nДовідка: Емоції — це реакція людини на події, вчинки інших людей, навколишній світ.\n5.4. Робота з підручником (с. 58–59).\n— Чому емоції, почуття, настрій не виникають самі по собі?\n— Чому здоров’я людини значною мірою залежить від ї ї емоційного стану?\n— Як позитивні емоції впливають на здоров’я людини?\n6.2. Слухання уривків із веселої та сумної пісень, перегляд різних картин, заслуховування віршів.\nВисновок: Людина може передати різні емоції та почуття за допомогою творів музики, живопису, літератури.\n6.3. Гра «Передай настрій».\nУчні за допомогою пантоніми відтворюють відповідний настрій: веселий, сумний, спокійний, роздратований, лагідний.\n7.1. Підсумкова бесіда.\n— Закінчіть речення.\n— Я радію…\n— Мене засмучує…\n— Мені подобається…\n— Мене бентежить…\n7.2. Гра-оцінювання «Обличчя».\nКожен учень демонструє малюнок із зображенням одного з облич відповідно до свого настрою в кінці уроку.\nВітаємо вас на сайті ForFun.pp.ua! Зараз ви переглядаєте матеріал під назвою "Емоції та почуття", із категорії "Основи здоровя", який є складовою архіву нашої безкоштовної бібліотеки. На сторінках нашого сайту ви знайдете багато матеріалів: ГДЗ, творів переказів, конспектів, презентацій, ДПА, ЗНО, методички, посібники до уроків та багато іншого. На сайті доступний швидкий пошук та безкоштовний доступ до будь-якого матеріалу. Легкого навчання та викладання!


Мільйон гривень виділять на охорону музеїв - Новини Полтавщини\n11:37 22.12 1781\nМільйон гривень виділять на охорону музеїв\nНачальник управління культури Полтавської ОДА Геннадій Фасій прокоментував виданню «Полтава365» те, яким буде фінансування закладів культури області.\nВиділених обласною радою коштів вистачить, аби закрити всі необхідні статті витрат закладів культури краю. Таку думку висловив начальник управління культури Полтавської ОДА Геннадій Фасій. Нагадаємо, з цією метою обласна рада планує виділити 96 мільйонів грн.\nЗа словами чиновника, зокрема, можна не перейматися охороною згаданих об’єктів. Так, близько одного мільйона грн. буде спрямовано на професійну відомчу охорону музеїв, аби злодії не поцупили експонати їхніх цінних фондів.\nЩе 100 тисяч грн. піде на охорону театрів Полтави та Кременчука.\n"Я задоволений, що, попри економічну кризу, нам вдається зберегти фінансування найвитратніших статей, що стосуються зарплат та енергоносіїв. При цьому ми не скорочуємо персонал, що дуже важливо. Із оптимізмом дивлюся у 2016-й – у нас є кошти на капітальні видатки (такі як утеплення музучилища і роботи на госпдворі театру ім. Гоголя), чого не було вже кілька років поспіль", - зазначив Геннадій Фасій.\nмузей, управління культури, бюджет, фасій


Від COVID-19 померла 30-річна вагітна жінка: “Бракує слів, які б могли зменшити біль” Вічна пам'ять - UA-IN\nВід COVID-19 померла 30-річна вагітна жінка: “Бракує слів, які б могли зменшити біль” Вічна пам’ять\n29.08.2021 Саша Трагедії\n“Цей випадок нам відомий. Пацієнтка отримувала лікування у лікувально-профілактичному закладі, проте запобігти розвитку хвороби нам не вдалося, хоча ми постійно контролювали цей процес”, – сказав чиновник.\nНа Рівненщині від коронавірусу померла 30-річна вагітна мешканка села Річки Рівненського району. Відомо, що вона тривалий час перебувала у лікарні, була у тяжкому стані з першого дня лікування у стаціонарі.\nЯк пише ZAXID.net, про смерть 30-річної жінки від коронавірусу під час брифінгу повідомив директор департаменту цивільного захисту та охорони здоров’я населення Рівненської ОДА Олег Вівсянник.\nНаразі більше деталей щодо цього випадку немає.\nЧтайте також: "Відійшов у засвіти"багаторічний керівник столичної «швидкої» Анатолій Вершигора


Dahua DH-VTH1660CH black - Купити IP-відеодомофон Dahua DH-VTH1660CH black за найкращою ціною\n[email protected]club - гуртові закупівлі та партнерство\nIP-відеодомофон Dahua DH-VTH1660CH black\nКОД ТОВАРУ: 101-01064\nОсобливості підтримка Passive PoE від комутатора DH-VTNS1060A, порт RS-485\nГабаритні розміри 260x189x22.7 мм\nЕкран 10" TFT, слот під microSD карту, Hands Free, Ethernet, 20 каналів (IP викличні панелі та IP відеокамери в будь-якому співвідношенні), можливість підключення 8 датчиків тривоги, режим "не турбувати", сенсорний екран, інтерком, порт RS-485, живлення DC 12 В / PoE. Колір: чорний.\nВідеодомофон Dahua DH–VTH1660CH black має кольоровий 10 дюймовий TFT-екран, можливість говорити з відвідувачем по Hands Free, сенсорний екран, інтерком, вбудовану пам’ять на 8 ГБ. Можливість підключення 20 викличних IP панелей та IP відеокамер. Колір: чорний.\nВідеодомофон Dahua DH–VTH1660CH black ідеально підійде людям, які шукають оптимальне співвідношення “розмір екрану/функції/якість” та важливо мати фото/відео фіксацію відвідувачів.\nВідеодомофон Dahua DH–VTH1660CH black має наступні характеристики:\nзапис фото/відео відвідувачів: вбудована пам’ять на 8 ГБ;\nВідеодомофон Dahua DH-VTH1660CH black призначений для забезпечення безпечного і контрольованого доступу в квартиру, приватний будинок, офіс або інше житлове чи робоче приміщення.\nРосійськомовне та інтуїтивно зрозуміле меню відеодомофона DH-VTH1660CH black дозволить без труднощів налаштувати конфігурацію системи: встановити час відкриття замку, налаштувати яскравість/контраст/кольоровість дисплея, встановити системну мову, прослухати інші монітори.\nВ комплект поставки з відеодомофоном Dahua DH-VTH1660CH black входять:\nВідеодомофон DH-VTH1660CH black сумісний з IP викличними панелями та з IP камерами відеоспостереження.\nКомплект відеодомофона Tantos KIT W + CAM standart\nПодарунок: microSD карта на 32 ГБ + 10 метрів кабелю. Екран 7" TFT, Hands Free, режим "не турбувати", сенсорні кнопки, інтерком, підтримка microSD до 32 ГБ. Є можливість підключення другої AHD/CVBS викличної панелі і 2 додаткових AHD відеокамер. Колір: домофон - білий, панель - сірий.


Оксана Усенко, директорка Київської школи-побратима, в Атенах – Українсько-Грецька Думка\n|In Uncategorized, Заходи школи, Недільна школа\n25 квітня ц.р. відбулася робоча зустріч Посла України в Грецькій Республіці Сергія Шутенка з директором спеціалізованої школи № 139 Шевченківського району м.Київ Оксаною Усенко та головою громадської організації «Українсько-Грецька Думка» Галиною Маслюк.\nПри товаристві «Українсько-Грецька Думка» діє українська недільна школа, яка активно розвиває зв’язки із партнерами в освітній сфері в Україні. Дві школи об’єднали спільні інтереси – в Афінах учні вивчають мову, історію та культуру України, а в Києві – більше ста дітей вже другий рік поспіль освоюють новогрецьку мову, із задоволенням відкриваючи через неї цивілізацію Еллади.\nУ ході розмови з Послом України Сергієм Шутенком йшлося про спільні гуманітарні проекти, які Посольство готове підтримати, щоб вони стали реальними вже цього року в рамках щойно підписаної угоди між київською школою № 139 Шевченківського району та школою №50 м.Афіни, району Аттіка.\n20 квітня, в Українській недільній школі, що при Асоціації «Українсько-Грецька Думка», був справжній творчий бум.. Останній день навчання перед Великодніми канікулами, напередодні Вербної неділі!. Треба ж діткам, як слід, підготуватись до свят. Тому запрацювала мистецька майстерня. Ні , пасочки ми не пекли, зарано! А от прикрасити свічечки (λαμπαδες), та розмалювати яйця – саме час!\nВихованці дитячого садочка «Рукавичка» та учні школи, розділившись на групи, взялися за роботу. Думаєте вчителі сиділи осторонь? Аж ніяк! Горіли очі у всіх. Різнобарвні стрічечки, шнурочки, квіточки, сови, бджілки, морські зірочки – все це клеїлось, намотувалось, примірялось. Пасхальні свічки вийшли саме такі, куди кожного завела його фантазія. Тому, однозначно, сама багата та фантазія виявилась у малят – місця вільного не залишили на своїх «витворах мистецтва».\nПисанки ж розписувати вибрали нетрадиційним методом, за допомогою батонеток. Пофарбувалися, правда, не тільки яйця, а й все навколишнє середовище – парти, руки, лиця, та навіть підлога! Зате всі були задоволені результатом. І писанки, і свічечки були гордо поміщені в дитячі портфелі, як беззаперечний доказ надзвичайної працьовитості та геніальності їх авторів.\nПід кінець заняття до нас завітали гості з України -директорка київської школи-побратима, пані Оксана Усенко. Їй урочисто була вручена пасхальна свічка – спільний результат праці багатьох юних дарувань.\nТому сьогоднішній шкільний день закінчився самим святковим великоднім настроєм і мріями про двотижневе творче байдикування.\nТож: верба б’є, верба б’є, від нині за тиждень Великдень! Гарних всім свят!


22 января 2014, в 21:02\nХто повинен проявляти ініціативу при знайомстві ? Як видатися нав'язливою і легкодоступною ? Що робити , якщо ви втомилися чекати першого кроку від хлопця ? Як не злякати чоловіка своєю наполегливістю ?\nЯкі жінки затребувані , і як стати однією з них? Ці та багато інших питань задають дівчата , безрезультатно очікують поблажливості долі , проводячи вечори на самоті , фантазуючи про щасливе майбутнє . Цікаво , на який нещасний рік набридає пасивно чекати того , що мрія збудеться сама собою? Адже щоб щось отримати , потрібно докласти зусилля , а безкоштовний сир - тільки в мишоловці.\nОтже, ви зважилися розпрощатися з образом нещасної самотньої дівчини , взяти ініціативу у свої руки і самої відправитися знайомитися з важливими саме вас чоловіками. Для того щоб допомогти вам у цьому починанні , секретами про знайомства поділився засновник і головний тренер проекту Womanlove Михайло Ширін .\n« Дівчина повинна сидіти вдома , читати роман про Наташу Ростової , бути скромною , з незнайомими чоловіками не розмовляти , чекати принца на білому коні» , - говорила нам мама з малих років. Йдуть роки , а принц все не їде і не їде. Може , він втратив карту і помилково приїхав до іншої принцесі ? Або зла відьма перехопила його по шляху до вас? У будь-якому випадку результат той же - самотність і заздрість до парочок , що цілується в громадських місцях. Коли прийде час відмовитися від цієї малоефективною яка чекає позиції і самої взятися за побудову свого щастя ? Чи правильно чекати дива , коли цілком реально самої привнести щастя у своє життя ?\nДе познайомитися ?\nПредставники протилежної статі мешкають скрізь. У абсолютно будь-якому місці планети реально зав'язати розмову з вподобаним хлопцем. Познайомитися з чоловіком можна на вулиці , в транспорті , в ресторані , в клубі , в пробці , на роботі , на прийомі у лікаря , на пляжі , на побаченні з іншим чоловіком , зрештою. І всі ці зустрічі можуть мати доленосний характер. Ніколи не знаєш , де і коли зустрінеш приємного, цікавого , турботливого молодої людини. Важливо бути готовою до зустрічі з ним і не упустити свій шанс , очікуючи першого кроку від нього. Чоловік як мінімум може вас не помітити , будучи зануреним у свої думки. Однак це не виключає того факту , що ви сподобалися б йому , вияви ви активність , зверни на себе його увагу.\nЩодня повз нас проходить величезна кількість чоловіків. Де знайомитися ефективніше?\nЄ місця , куди чоловіки спеціально приходять у пошуках дівчат для необтяжених зобов'язаннями відносин . Познайомившись в такому місці і на таких умовах складно змінити формат спілкування і створити серйозні стосунки , якщо у вас з'явиться надалі таке бажання. Початковий настрій чоловіки виключно на секс зіграє свою негативну роль. Існують місця , куди представники протилежної статі ходять відпочивати суто чоловічою компанією . Як правило , в таких обставинах вони мало налаштовані на нові знайомства з дівчатами. Однак якщо жінка здалася цікавою , зачепила , то кілька хвилин свого дорогоцінного часу хлопець із задоволенням виділить для спілкування з нею.\nНа роботі , за кермом автомобіля , в театрі , в кафе - практично скрізь чоловіки не налаштовані на знайомство. Завжди є початкова мета , яка призвела чоловіка в те чи інше місце . Однак люди ж якимось чином знайомляться один з одним ... Може бути , не так важлива причина , по якій чоловік опинився в тому чи іншому місці , ключовим є - сподобалися ви йому чи ні , готовий він заради вас відволіктися від первісної мети , будь то перегляд футбольного матчу з друзями або обговорення угоди на кілька мільйонів.\nЗалишається лише визначитися , з яким саме чоловіком ви хочете познайомитися . Подумати , де він буває , в якому місці він відчуває себе найбільш розслаблено і розкуто , і в гарному вбранні , мило посміхаючись , відправитися туди для знайомства з судженим .\nВажливо розуміти , що не всі чоловіки однаково розташовані до спілкування в одному і тому ж місці. Одним комфортно в тихому , затишному кафе за чашкою розслаблюючого чаю , іншим - на вечірці в оточенні 1500 чоловік , запалюючи на танцполі. Визначитися з місцем знайомства - перший крок до успіху. Адже зустрівши чоловіка «випадково» в його улюбленому місці , ви спочатку залишаєте про себе сприятливу думку , у вас вже є щось спільне. З іншого боку ваше спільне присутність у тому чи іншому місці може стати гарним приводом для знайомства.\nНаприклад , ви вирішили , що тусовщик і веселун - це той тип чоловіка , який вам зараз необхідний. Логічно відправитися на його пошуки в місця скупчення людей , там , де він « на хвилі » , де відчуває себе в своїй тарілці. Як правило , такі люди є любителями нічного життя. Залишається лише вибрати клуб . Пам'ятайте , що навіть представники нічний тусовки бувають різними. Місце розташування закладу , наявність фейс -контролю , рівень обслуговування , матеріальна складова відпочинку в тому чи іншому клубі безпосередньо впливають на категорію людей , там мешкають . Вибравши клуб місцем для свого доленосного знайомства з хлопцем , подумайте , чи відповідаєте ви рівню закладу . Ви не повинні різко виділятися , бути білою вороною , тільки в такому випадку чоловік буде відчувати себе вільно поруч з вами.\nЯкщо ви вирішили зачарувати любителя мистецтва , то розумно відправитися для знайомства з ним в картинні галереї або театри. Вивчіть специфіку даних закладів , звертаючи увагу на те , що абстракціонізм і класика - це різні напрями мистецтв , що притягають несхожих один на одного людей , незважаючи на те , що всі вони - поціновувачі творчих форм . Виберіть те , що ближче вам , щоб відчувати себе розкутою і самої насолоджуватися тим місцем, в яке ви йдете підкорювати чоловіка . Опинившись на такому заході , будьте в темі , що відбувається, це допоможе вам зав'язати розмову з вподобаним молодою людиною .\nЛюбителькам трудоголіків слід звернути увагу на ресторанчики навколо бізнес-центрів. Як правило , чоловікам , що приділяє багато часу роботі , абсолютно ніколи витрачати дорогоцінні хвилини на приготування їжі , тому обідають і вечеряють вони виключно у закладах громадського харчування. Щоб не витрачати час на роз'їзди або пробки , чоловіки вибирають заклади, розташовані близько від місця роботи . Важливо пам'ятати , що рівень цін в закладі вказує на статус чоловіка , який зайшов туди утамувати відчуття голоду. Вам , очікуючи «жертву» , необхідно випромінювати впевненість і спокій , тому імпульсивні вигуки при вигляді цін в меню доведеться виключити. Розраховувати на те , що новий знайомий поспішить оплатити ваш рахунок , не варто , так що вибирайте ресторани у відповідності зі своїми матеріальними можливостями.\nОтже , якщо ви хочете познайомитися з книголюбом - відвідуйте книжкові магазини , якщо вам цікаво поспілкуватися з футболістом - ходіть на футбольні матчі , музикантів шукайте на концертах , любителів пива - в пабах , банкірів - у банках , лікарів - у лікарнях , серферів - на пляжі . Зав'язати знайомство з представником протилежної статі можна де завгодно. Однак вам , щоб зустріч була для вас приємною , важливо визначитися , кого саме ви шукайте і для чого.