Випуск №13 27 березня 2015\nПРО КОГО ЗАБУВАЮТЬ, ЯКЩО ЗВ’ЯЗОК ДОБРЕ НАЛАГОДЖЕНО? (Іван СОТНИКОВ, Фото Олексія ЧУМАЧЕНКА)\nШлях до досконалості - від порога Вінницького транспортного коледжу (Никифор ЛИСИЦЯ)\nХрам живе і надихає жити! (Анна ПОЛЮШКО, м. Щорс)\nТворці Cлавеня України (Георгій МІРОШНИК)\nЖІНОЧА МОВА ВОЛЕЙБОЛУ (Олег ПОПЕЛЬНИЦЬКИЙ, Фото Олексія ЧУМАЧЕНКА)\nШлях до досконалості - від порога Вінницького транспортного коледжу\nЗалізниця постійно має потребу у молодих, але належним чином підготовлених фахівцях. Так було ще за часів її створення, так здійснюється й сьогодні. Щоправда, є й посилання на оптимізацію, яка передбачає скорочення чисельності окремих працівників. Та все ж на заміну тих, хто виходить на заслужений відпочинок, потрібні нові кадри. Їх раніше готували у залізничних навчальних закладах, які за реформування освіти перейшли до іншого міністерства. Попри те зв’язки залізниці із колишніми «своїми» вищими та середніми навчальними закладами збереглись й донині. Чи не найкращі ділові стосунки із партнерами у Вінницького транспортного коледжу, який очолює Михайло ФАЛІШТИНСЬКИЙ.\nПід час засідання комісії з розподілу випускників коледжу.\nПідтвердженням цьому може послужити захід, що відбувся днями у згаданому вище коледжі. Для участі в ньому запросили керівників кадрових органів відокремлених структурних підрозділів столичної магістралі та й сусідніх залізниць, фахівців для яких навчають саме у Вінниці. Це можна назвати своєрідним ярмарком, на якому навчальний заклад пропонував «свіжу кров» - молодших спеціалістів залізничного транспорту. А «кадровики» залізничних підрозділів могли їх запросити для заповнення вакансій, що утворились після відправлення на заслужений відпочинок тих робітників, хто досяг пенсійного віку.\nУ визначений день до коледжу завітали керівники кадрових органів відокремлених залізничних підрозділів, які й увійшли до спеціальних комісій по розподілу випускників коледжу. Найбільші за кількістю «торги» відбулись за спеціальністю «Обслуговування і ремонт залізничних споруд та об’єктів колійного господарства». І це не випадково, адже майбутніх майстрів сталевих магістралей більше у чисельному еквіваленті саме в цьому коледжі навчають. Аж п’ять таких випускників, і це - найбільше серед інших, зобов’язалась працевлаштувати Вінницька дистанція колії, яку на «ярмарку» представляв заступник начальника дистанції із кадрів та соціальних питань Василь КРИЦЬКИЙ. По чотири до себе на роботу запросили Хмельницька та Шепетівська дистанції колії, по три - Жмеринська колійна машинна станція та Овруцька дистанція колії. Взагалі ж то працевлаштували 25 випускників, які здобули відповідну підготовку за цим фахом на державне замовлення.\nВарто також зауважити, що випускники отримали призначення не лише на нашу залізницю, а й на сусідні - Львівську та Одеську. Крім того десять випускників отримали запрошення не на залізничні підприємства. Зокрема у Вінницьку транспортну компанію, яка має у своєму складі трамвайне господарство. Тож вони підтримуватимуть у належному стані трамвайні колії, яких у місті майже 50 кілометрів.\nТрохи менше, але ж майже 90 відсотків тих, хто навчався за державним замовленням у відділенні «Експлуатація та ремонт підйомно-транспортних, будівельних та дорожніх машин і обладнання». По троє із них запросили на роботу у Центр механізації колійних робіт столичної магістралі та у Вінницьку дистанцію колії. По одному-два - в інші дистанції та колійно-машинні станції, а також у Житомирський колійний ремонтно-механічний завод нашої залізниці. Двох запросили на роботу на Львівську залізницю; одного - на Одеську. Ще 11 фахівців будуть працевлаштовані на приватні та інші, не пов’язані із залізницею, підприємства.\nЧи задоволені таким розподілом випускники? Усіх опитати не було можливості. Однак варто зауважити, що кожен мав право, та й окремі ним скористались, щоб відмовитись від запропонованих їм робочих місць. Варто наголосити на тому, що мова йшла про первинні залізничні посади - зокрема монтера колії. Річ у тому, що на залізниці вже давно практикується, що випускники, навіть вищих навчальних закладів, якщо вони не мали робочого стажу до вступу у вузи, мають певний термін попрацювати на первинних посадах. І, проявивши себе, розпочати службову кар’єру. З цим згідні і задоволені розподілом брати-близнюки Дмитро та Олександр ГОЛУБЕНКИ, які отримали пропозицію працювати у Старокостянтинівській дистанції колії. Вони із родини залізничників із Старої Синяви, тож будуть працювати на околодку ст. Адампіль разом із батьком. Задоволена пропозицією й Вікторія АВГУСТІНОВИЧ із Шепетівки. У тамтешній дистанції колії вона й буде набувати виробничого досвіду.\nОтримали пропозиції для подальшого працевлаштування й студенти-випускники коледжу, які навчались за спеціальністю «Будівництво та експлуатація будівель і споруд». Трьох із них запрошено на роботу у Жмеринське будівельне монтажно-експлуатаційне управління, двоє спрямовано у таку ж структуру - у Коростені, та один - у Козятині. А на інші, не залізничні підприємства, - ще 12 випускників. Усе це дозволило працевлаштувати майже всіх молодих робітників за цим фахом.\nТі, хто навчався на відділенні «Лісове господарство», також не залишились поза увагою з боку залізничних підрозділів. Двох із них запросили у Жмеринську дистанцію лісозахисних насаджень, одного у Котовську, що на Одеській залізниці. А Андрія ЛУЧАКА - на Львівську залізницю. І не випадково, адже до коледжу він вступив за направленням із цієї залізниці та, за відповідним листом кадрової служби, отримав туди призначення. Про що нітрішки не жалкує, адже буде працювати за місцем проживання та в колективі разом із батьком.\nВарто також зазначити, що п’ятнадцять випускників, які навчались за названими вище спеціальностями, виявили бажання продовжити навчатись на стаціонарі у залізничних вузах. Тож і їх можна вважати працевлаштованими, на ближчих декілька років. Деякі із випускників виявили бажання продовжити навчання й у військових вузах, щоб поповнити лави Збройних Сил України. А це підвищує загальний статистичний показник працевлаштування випускників Вінницького транспорт-ного коледжу. В основі цих заходів - професійний відбір майбутніх залізничників. Він починається в аудиторіях Вінницького транспортного коледжу. Це ж у ньому не лише навчають, а й дбають про працевлаштування своїх випускників.\nХрам живе і надихає жити!\nНещодавно у нашій газеті (№6, «З вірою у перемогу добра») було надруковано матеріал про відкриття на Щорсівщині Українського православного храму Київського патріархату. Услід за відкриттям потрібно вдихнути у храм життя, зробити так, щоб це місце спілкування з Богом було наповнене людьми. Безперечно, у отця Андрія (Романюка) все вийшло.\nЗа досить невеликий час (минуло всього два місяці) храм наповнився прихожанами. Примітним є той факт, що до церкви поруч зі старшим поколінням охоче ходить молодь, батьки приводять своїх дітей. Адже у храмі разом зі звичними службами проводяться молебні за мир в Україні, за нашу Українську армію, за всіх наших воїнів, які зараз перебувають на передовій. Непоодинокі випадки, коли прямо з храму громада відправляє хлопців у зону АТО, отець Андрій благословляє їх.\nТак, війна стала частиною нашого життя і наших дітей, нічне жахіття обернулося страшною, нелюдською реальністю, жити стає все важче і страшніше. Внутрішніх сил вже майже не залишається, мабуть тому все більше людей йде до храмів, щоб у святих стінах поміж ікон знайти хоч тимчасовий спокій і сили далі жити і ростити дітей. Кажуть, про Бога люди найчастіше згадують, коли їм погано. Напевно, так воно і є, і зараз саме такий час. Так і наш храм став спасінням для багатьох щорсівчан, промінчиком світла у тривожному сьогоденні. Відчула це на собі і я, яка, як і багато жителів нашої країни, раніше заходила до церкви хіба що на свята, або коли на душі вже було зовсім кепсько. А зараз, коли у нашому храмі йде служба, я вже не можу спокійно займатися незліченними домашніми справами і тому збираюся і разом зі своїм сином йду туди, де наше ускладнене війною життя набуває сенсу, де спокій наповнює мою душу.\nОтож можу з впевненістю сказати - наш храм живе і надихає жити!\nТворці Cлавеня України\nМихайло Вербицький народився 4 березня 1815 р. в мальовничому селі Улючі на Лемківщині (нині - терени Польщі). Батько був священиком. З малих літ Михайлик чув від старших українську народну пісню, закохався в неї і цю любов проніс через усе своє многотрудне життя.\nКоли хлопчику було 10 років, навічно спочив батько. Мати удруге вийшла заміж і зовсім не цікавилася неповнолітніми синами. Михайликом та його молодшим братом Володиславом заопікувався далекий родич, владика Іван Снігурський - один із найпомітніших тогочасних діячів Української греко-католицької церкви.\n1828 р. єпископ заснував хор при перемишльскій катедрі, а незабаром і музичну школу, де залюбки навчався Михайлик. Пізніше композитор з пієтетом згадає навчальний заклад: «...школа стала консерваторією в мініатюрі, а хор дорівнював добрій опері, і здавалося, що в Європі, крім трьох категорій музики: німецької, італійської та французької, існує ще четверта категорія - українська.»\nНаступного року, якраз на Великодньому богослужінні, обдаровані брати вперше заспівали разом. Почувши блискучий дует сільських хлопців, єпископ надумав запросити із Чехії Алоїза Нанке - кваліфікованого диригента і композитора. Від нього Вербицький пізнав ази музичної теорії та композиції. Уроки майстра не проминули марно, бо, як писав знаний український композитор Ісидор Воробкевич, біограф М. Вербицького, ще гімназистом автор майбутнього Гімну України вдало гармонізував окремі мелодії.\nРепертуар хору складали твори віденських класиків музики - Франца-Іосифа Гайдна, Вольфганга-Амадея Моцарта, композиторів «золотої доби» українця Максима Березовського та росіянина Дмитра Бортнянського.\nСаме творчість Д. Бортнянського, котрий перебував під впливом італійської школи, особливо ж його духовні концерти позначилися на формуванні музичного світогляду українця з Лемківщини.\nУ колі відданих рідній культурі людей проминала рання молодість Михайла. Він був окрилений мріями про незрадливе служіння народному мистецтву.\nУ ті часи здобути освіту було можливим, якщо підеш стезею богослов’я. У 1833 р. Вербицький переїжджає до Львова і переступає поріг семінарії. А тут панували жорстка дисципліна і бездушні правила, з якими життєрадісний і темпераментний юнак не міг змиритися. Він одразу став на бік борців із семінарським свавіллям. За участь у бунті на знак протесту проти кепського харчування Михайла Вербицького запроторили у суворий карцер...\nТа, мабуть, слід уже познайомити читачів «Рабочего слова» з автором поетичних рядків Гімну України - наддніпрянцем Павлом Чубинським. Написаний ним восени 1862 р. вірш «Ще не вмерла Україна» одразу впав в око царським властям. У подальші півтора століття він викликав острах у кількох режимів - царського, польсько-шляхетського, румуно-боярського. Можна було тяжко поплатитися і на батьківщині П. Чубинського...\nУ донесеннях про українофільську діяльність поета він фігурує як крамольний (між іншим, ім’ям Павла Чубинського названо одну із станцій Південно-Західної залізниці, неподалік від Києва).\nЗа палку любов до рідної України, до української народної пісні Павло Чубинський потрапляє в немилу серцю холодну Архангельську губернію, зазнає тяжкої долі невільника. Але ж таким був безжальний вердикт шефа жандармів князя Долгорукова, бо, бачте, поет «вредно влиял на умы простолюдинов».\nПоетичні рядки українського поета з Борисполя із захопленням зустріла громада Галичини. Їх опублікував у грудні 1863 р. журнал «Мета», що заступив петербурзький часопис «Основа», якого царат примусив припинити існування в 1862 р.\nПісля зловорожого Валуєвського циркуляра 1863 р., утисків в Росії українського слова (як же це схоже на нашу дійсність!) журнал став загальноукраїнським, прагнув об’єднати навколо себе всі українські культурні сили і, до речі, першим у краї почав регулярно публікувати твори Т.Г. Шевченка.\nУ четвертому числі «Мети» разом із віршами Великого Кобзаря «Мені однаково...», «Н. Костомарову», «Заповіт» вміщено і «Ще не вмерла Україна». Оскільки під добіркою поезії стояв підпис «Шевченко», йому й приписали авторство... вірша Павла Чубинського.\nА до того моменту в творчому набутку композитора було 133(!!!) твори духовного змісту, світських хорів і солоспівів, кантат, у тому числі кантата на слова Шевченкового «Заповіту». Ним написано музику до більш як 20 вистав. Згадаймо «Верховинців», «Козака і охотника», «Проциху», «Жовніра-чарівника» («Москаля-чарівника»), «Гриця Мазницю», «Школяра на мандрівці», «Запропащеного котика»...\nКоли у місті Лева відкрили театр «Руської Бесіди», для нього Вербицький створив побутову мелодраму «Підгоряни», що зажила неабиякої популярності у глядачів. Потім були «Сільські пленіпотенти» (тобто, уповноважені. Прим. автора), «Простачок», «В людях ангел, не жена, вдома з мужем сатана»...\nА в суспільному житті витали ідеї братерського єднання, духовної спорідненості українців, розмежованих двома імперіями - Російською та Австро-Угорською.\nПошлюсь на думки, висловлені сучасниками П. Чубинського та М. Вербицького.\nЗ листа невідомого наддніпрянця: «Радію всією душею, що наша спільна справа знайшла собі добрий, теплий закуток в нашій Галичині, і що придбовує вона щодень нових щирих працьовників, піклувальників. На вас тепер тільки надія наша, а про нас краще не питатись. Зовсім стемніло в нашій Україні, сумно і холодно, як в нетопленій, забутій хаті».\nІван Вагилевич: «...Ми всі - із-за Сяну, від Тиси, з-понад Сяну і по Серет з братією нашою задніпровською складаємо одне существо».\nПантелеймон Куліш: «Заспіває наш брат за Дунаєм, або під Полтавою, а ві Львові і в Бескидах голос лунає. Застогне Галицька Русь під Карпатами, а понад Дніпром у людей серце болить».\nВірш П.Чубинського не оминув увагу і патріотично налаштованих релігійних діячів Галичини. Як щось рідне, глибоко впадаюче в душу сприйняв рядки вірша отець Михайло Вербицький. Особисто не знайомий з наддніпрянським українцем українець родом із Лемківщини взявся писати ноти хоралу, якому судилося стати Державним Гімном України.\nА спочатку пісня композитора М.Вербицького на слова поета П.Чубинського слугувала гімном Галичини, згодом - Української Народної Республіки.\nУперше в місті над Дніпром вона прозвучала 27 квітня 1990 року. Її співав український чоловічий хор «Журавлі» із Польщі під орудою Романа Реваковича.\nПісня-гімн вийшла за український обрій. Мені пригадується одна із зустрічей з давньолітнім знайомим, доктором філологічних наук Федором Погребенником (на жаль, він відійшов у засвіти). Так от Федір Петрович сказав, що йому відомі два видання, де вірш «Ще не вмерла Україна» подано в перекладах двох поетів - українця Остапа Грицая («Пісні України». Київ, 1918) та німкені Анни-Шарлотти Вуцької («Бандура-Кланяе». Лейпціг, 1919). Перше видання, уточнив вчений, містило і текст, і ноти, друге - лише переклад тексту.\nПісня «Ще не вмерла Україна» могутньо й величаво звучала у виконанні Української Республіканської Капели Олександра Кошиця. Її чув слухач багатьох країн світу. Текст Чубинського поширювався під час концертів. Іноземцям адресувалися переклади латинською та німецькою мовами.\n...15 січня 1992 р. Верховна Рада України затвердила музичну редакцію Державного Гімну України. 6 березня 2003 р. ухвалено Закон України «Про Державний Гімн України».\nРішенням 37-ї сесії Генеральної конференції ЮНЕСКО 200-річчя від дня народження Михайла Вербицького посіло гідне місце в календарі пам’ятних дат на 2014-2015 роки і відзначається під егідою цієї найбільш авторитетної організації в галузі освіти, науки і культури в усьому світі.\nНа Львівщині 2015-й проголошено роком отця Михайла Вербицького. В обласному центрі, у сквері на перетині вулиць М. Вербицького і Генерала Чупринки, постане пам’ятник авторові славня України. Вже відбувся відкритий конкурс на його кращий проект. Перемогли місцеві скульптори Андрій та Володимир Сухорські. Усі роботи виконають коштом громадських пожертв.\nСимволічним є мужній вчинок севастопольських курсантів. Коли на території Військово-морської академії ім. П.С. Нахімова здіймали стяг Російської Федерації, хлопці дружно заспівали Гімн України, висловлюючи тим самим протест проти російської окупації Криму. Навіть гучні бравурні марші багатотрубного духового оркестру не заглушили дзвінкі голоси молодих патріотів. Більш як сто з них незабаром залишили півострів і побраталися з вихованцями військово-морських училищ міста-героя Одеси. Нині вони в лавах захисників України в жорстокому протистоянні з російськими агресорами і бойовиками-сеператистами в зоні АТО.\nРукописний текст твору (слова і музика) зберігається у відділі Наукової бібліотеки ім. В. Стефаника НАНУ. Рукою композитора В. Матюка на першій сторінці зазначається: «Манускрипт Михайла Вербицького на пам’ятку і до переховання в бібліотеці передаю хвальному товариству «Станіславський Боян».\n...Під склепіння зали Верховної Ради України величаво злітає Державний Гімн України. Так відкриваються і завершуються пленарні засідання сесій парламенту. Урочистою мелодією - одним із символів державності розпочинає і завершує щоденні передачі Перший національний радіоканал.\nХорал на музику Михайла Вербицького і слова Павла Чубинського з душевним прочуленням співає Національний заслужений академічний український народний хор імені Григорія Верьовки. Ним керує Маестро Анатолій Авдієвський, народний артист СРСР і України, лауреат Державної премії СРСР і Державної премії України імені Т.Г. Шевченка, Герой України.\nПісня, написана сином Лемківського краю, великим сином України, житиме вічно, як і вічно житиме народ України.\nЖІНОЧА МОВА ВОЛЕЙБОЛУ\nШкода, що ви не бачили цього турніру, в якому взяли участь чотири жіночих збірних - Київської, Козятинської, Коростенської та Жмеринської - дирекцій Південно-Західної залізниці. Впродовж майже однієї ігрової доби жінки зіграли у підсумку чотири зустрічі, кожну з яких дивитися було справжньою насолодою. Це - ніяке не перебільшення. Навіть не піддаючи сумнівові значно вищу класність наших чоловічих команд, волейбол, продемонстрований жінками, увібрав у себе щось таке на рідкість приємне, чого не дасть, напевно, жоден подібний турнір серед парубків моторних.\nЗбірна Жмеринської дирекції - переможець змагань.\nВ атаці Людмила КОСІЛОВА (Жмеринка).\nСамотня, але суто жіноча літера «Ж» гордівливо перебувала в оточенні одразу трьох «К» - Києва, Козятина, Коростеня, - до того ж далеко не в кращому своєму психофізичному стані. Це тому, що поїзд на Київ вирушав зі Жмеринки о 4-ій ранку тої самої доби, коли одразу після 9-ої години жмеричанки розпочали свою першу гру проти збірної Козятинської дирекції. І якщо дівчата зібралися у вагоні так рано, то можемо собі лише уявити, коли ж саме довелося їм прокидатися, аби тільки дістатися залізничного вокзалу. Втім, за винятком, можливо, представниць Києва, які грали, умовно кажучи, вдома, всі учасниці потребували хоча б однієї вільної доби для відновлення сил. У цьому плані більше пощастило чоловікам, які розпочали свій аналогічний турнір вже після закінчення жіночого.\nГрупове фото всіх учасниць змагань.\nОтже, доволі швидко виявилися учасниці фінальної гри за перше-друге місця: Жмеринка - Козятин - 2:0, Коростень - Київ - 2:0. Таким чином, фінальна пара не примусила на себе довго чекати: Жмеринка - Коростень. Короткий відпочинок між наступними двома іграми дівчата використали по-різному. Хтось відпочивав, концентруючи залишки необхідної енергії (бо, судячи з усього, напередодні змагань виспалися десь не більше 25-ти відсотків його учасниць), а хтось вийшов назовні, аби… запалити цигарки. Ні, зовсім не задля докори або чогось подібного веду про це мову. Винятково для того, щоб якось поступово дівчата раз назавжди позбавлялися цієї шкідливої для їхнього здоров’я звички. Не пояснюватиму, чого саме агітую проти паління. Бо у спілкуванні з деякими учасницями і організаторами (також жіночої статі) змагань зрозумів їхнє цілком правильне ставлення до паління як такого.\nЗа 3-4 місця боротьба виявилася далеко не спекотною. В цьому факті немає нічого дивного, зважуючи на низку об’єктивних обставин. Не варто також забувати, що під дахом ДФСК грали насамперед фахівці залізничної галузі, до того ж достатньо втомлені фізично. Доволі швидко гра закінчилася. Її підсумок - стали відомими володарки бронзових медалей. Козятинчанки цього разу виявилися не настільки готовими до боротьби на майданчику, як їхні столичні суперниці. Отже, Київ здобув волейбольну «бронзу». Не часто, треба сказати, столичні залізничні команди посідають призові місця. При тому маючи - об’єктивно - ліпші умови для демонстрації власних можливостей порівняно зі своїми суперницями з провінції.\nФінальна гра Жмеринка - Коростень проходила значно цікавіше з усіх боків. Перша партія була за коростенками, друга - за жмеринчанками. Шальки терезів гойдалися туди-сюди впродовж усієї гри. Маленька перерва після двох партій тримала у напруженні також і не численних, але доволі активних вболівальників. Вирішальна третя партія спочатку вивела вперед Жмеринку. Далі вона двічі програвала три очки, зрівнювала рахунок, виходила вперед, знову програвала. Але здобувши свого одинадцятого м’яча, Жмеринка вже не поступалася співвідношенням цифр і дотиснула суперниць: 15:12. Перемога. Треба обов’язково сказати про чудову підтримку команди-переможця з боку чоловіків зі Жмеринки, які тільки готувалися вступити у свою стартову гру. Вони витратили майже весь свій голосовий потенціал, аби хоча б таким чином допомогти вийти землячкам на вищу сходинку п’єдесталу пошани. І це їм вдалося.\nВ цілому жіночий турнір з волейболу справив дуже добре враження. Не в останню чергу - завдяки невидимій оком позитивній енергетиці, притаманній нашим красуням. Усі вони зробили все можливе, захищаючи честь своїх дирекцій, де теж можна зайвий раз відзначити кращих, аби люди знали своїх героїнь. Повторюся, що не завадило б робити у подальшому більш зручні умови для адаптації нашим жінкам-учасницям, надаючи їм можливість для накопичення сил перед початком змагань. Бо їхні колеги-чоловіки мали для цього так би мовити готельні (!) умови.\nПредставники Дорпрофсожу Південно-Західної залізниці - завідуючий відділом соціального захисту та спортивно-масової роботи Володимир Кравченко разом із технічним інспектором Андрієм Овсієнком провели урочисту церемонію нагородження переможців і призерів турніру. Приємно відзначити, що кожна з трьох кращих команд отримала свій кубок, медалі, грамоти та грошову винагороду. Кращим гравцем турніру з врученням персонального призу визнано Олександру Проценко (Коростень).\nТретє місце - команда Київської дирекції у складі: Марина Мефанік, Марина Жукова, Ганна Ковальчук, Марина Данильчук, Анжеліна Туренко, Світлана Кудрявцева.\nДруге місце - дружина Коростенської дирекції: Олена Коржук, Наталія Бондарчук, Наталія Власенко, Мирослава Можарчук, Наталія Юрківська, Людмила Гопанчук, Олександра Проценко.\nПерше місце - збірна Жмеринської дирекції: Оксана Юзвак, Вікторія Ставінога, Людмила Косілова, Анастасія Висідалко, Тетяна Оплаканська, Наталія Петрова, Оксана Мельник, Юлія Катеринчак.\nСвітлана КУДРЯВЦЕВА, технік локомотивного депо Дарниця, Київська дирекція:\n- З тих або інших причин нам важко сьогодні показувати більш змістовну гру. Часу для спортивних занять поки хронічно не вистачає. Сама заочно навчаюся у Харківській державній академії залізничного транспорту, тому мені не завжди вдається займатися улюбленими видами спорту: настільним тенісом, дартсом, бігом і, звичайно, волейболом. Сподіваємось, кращі результати все ж таки у нас попереду.\nЮлія КАТЕРИНЧАК, електромеханік Жмеринської дистанції автоматики та зв’язку:\n- Волейбол для нашої команди є улюбленою грою. Саме тому намагаємось постійно підтримувати свою форму, два рази на тиждень відвідуючи спортивний зал місцевого локомотивного депо. Щодо мене особисто, я сама обрала для себе цей вид спорту. Дуже подобається всім нашим дівчатам тренуватися, виступати у подібних турнірах, тим паче вигравати. Приємно, що ми зуміли не розгубитися у грі за перше місце, яка розпочалася для нас невдало.\nНаталя ЮРКІВСЬКА, інженер техвідділу Коростенської дистанції колії, капітан команди:\n- На жаль, так сталося, що впродовж цього року ми жодного разу не мали можливості для тренувань. Достатньо важко нам це робити взагалі. Якби не знайомі хлопці, ентузіасти волейболу, які власноруч організовують майданчик і запрошують нас брати участь у своїх заняттях, ми навряд чи змогли пристойно протистояти нашим суперницям. Вважаю, що ми гідно захистили честь своєї дирекції.\nОлена ДАНИЛЮК, представниця команди Козятинської дирекції:\n- Цього разу ми виступили фактично невдало, але програли переможцю турніру. Взагалі намагаємось постійно культивувати заняття фізкультурою серед працівників підрозділів дирекції, керівництво якої надає відповідну допомогу в організації тренувань і змагань. Нам є чим похвалитися в інших видах спорту. Вже заплановано ремонт спортивного залу «Локомотив» на території вокзалу станції Козятин. Це посприяє поліпшенню загальних результатів.


Великодні страви різних країн | Сільські новини\nВеликодні страви різних країн\nВеликдень – велике свято не лише для православних, а й для всіх християн світу. Великодні традиції різних країн мають багато спільного, але в кожній країні є свої особливості та нюанси. Пропонуємо кілька рецептів великодніх страв зі світової кухні. Можливо, вам захочеться ними скористатися.\nРулет по-польськи. 1 кг свинячої вирізки, 300 г сала, часник, сіль і чорний мелений перець за смаком.\nМ’ясо нарізати тонкими прямокутниками і відбити. Сало пропустити через м’ясорубку разом з часником, посолити, поперчити і перемішати. Шматочки м’яса змастити приготованою начинкою, скачати в трубочки і перев’язати нитками. Обсмажити з обох сторін, нитки зняти. У глибокій каструлі розтопити масло, скласти туди м‘ясні трубочки, долити трохи води і тушкувати під кришкою на слабкому вогні до готовності.\nПеченя по-італійськи. По 300 г м’якоті яловичини і свинини, шматочок (50 г) батона, 50 г ріпчастої цибулі, 2 ст. ложки олії, яйце, 40 г сухарів, сіль і чорний мелений перець за смаком.\nЯловичину і свинину пропустити через м’ясорубку разом із замоченим у воді батоном. Цибулю нарізати і обсмажити на олії. Додати в м’ясо і перемішати. Потім додати яйце, посолити, поперчити за смаком. Сформувати з фаршу ковбаски, обваляти їх у сухарях, викласти на деко і поставити в розігріту духовку. Випікати 40 хвилин, часто поливаючи соусом. При випаровуванні соусу підлити трохи води. Готові ковбаски нарізати скибочками, посипати дрібно нарізаною зеленню і подати до столу.\nГрецький великодній пиріг. 60 г дріжджів, 1/8 л теплого молока, 100 г цукру, 1 кг борошна, дрібка солі, натерта цедра одного апельсина, 200 г кунжутного насіння, 5 круто зварених, фарбованих червоною фарбою яєць, 1 білок, олія і кунжутне насіння на деко.\nДріжджі розвести молоком з цукром і дати їм 10 хв. підійти. Додати 125 г просіяного борошна, накрити і поставити в тепле місце підходити до наступного дня. Деко змастити олією і густо посипати кунжутним насінням. Змішати опару з рештою борошном, додати сіль, апельсинову цедру, воду і місити не менше 10 хв. Дві третини тіста сформувати в довгий гладкий батон товщиною 5 см і покласти його на лист. З решти скачати 2 тонких валика такої ж довжини, як і батон. Обваляти їх в кунжутному насінні й викласти навколо батона кіскою. Яйця похило вкласти в тісто, батон змастити жовтком і посипати кунжутним насінням, накрити і залишити на 3 год. підходити. Випікати 50 хв. при 200оС.


Дипломна робота, як написати дипломну роботу?\nДо речі, хочемо Вам нагадати, що наші спеціалісти (ІЦ «KURSOVIKS») можуть для Вас підготовити будь-яку навчально-наукову роботу: замовити, купити чи зробити дипломну роботу, дипломна робота на замовлення, замовити дипломну роботу у спеціалістів та всі інші види наукових робіт. Для цього достатньо скористатися автоматизованою формою на сайті для замовлення робіт або в соціальній мережі ВК. Просто напишіть нам і ми виконаємо будь-яку роботу на замовлення за Вас! Швидко, якісно та дешево)


Плануєте подорож закордон зі своїми домашніми улюбленцями? Ця інформація для вас! – Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області\nВарто враховувати, що перелік документів може змінюватися в залежності від країни, яку ви плануєте відвідати.\nЗагальний список необхідних документів для вивозу тварин за кордон:\nЕлектронна ідентифікація (чіп).\nЗа необхідністю комплексна вакцинація проти інфекційних захворювань.\nФорма 1 ВЕТ, ветеринарний сертифікат (виключно для країн СНД).\nДовідка про аналіз крові на титрування антитіл до вірусу сказу. Довідка потрібна між 4 і 12 місяцем після вакцинації проти сказу (крім країн СНД).\nДегельмінтизація і інсектоакарицидними обробка тварин.\nЩе раз нагадуємо, перед плануванням своєї подорожі обов’язково зверніть увагу на особливі вимоги ввезення тварин в обрану вами країну.\nПодорожуйте зі своїми чотирилапими друзями із задоволенням!


Місця України, куди їдуть туристи з усього світу\nICTV Ранок 23.07.2021 14:50\nІноземці знімають там фільми. Місця України, куди їдуть туристи з усього світу\nКуди поїхати в Україні.\nЛіто — ідеальна пора. Адже це особливий час, коли ти вільний, можеш спати, гуляти, насолоджуватися та подорожувати.\nМандрувати можна не лише за кордоном, але і в Україні.\nРанок у Великому Місті зібрав для вас топ українських локацій, які манять туристів з усього світу.\nТоп мальовничих місць України\nМісце: Озеро Синевир – найбільше гірське озеро\nРозташування: на території Міжгірского району Закарпаття\nНайглибше високогірне озеро України – Синевир.\nТут знімають фільми, про це місце ходять легенди, його називають «чудом України».\nЗнайти Синевир можна на висоті майже тисячу метрів в гірських масивах.\nОзеро настільки глибоке (максимальна глибина 22 метри), що прогрівається лише перші два метри.\nУвесь час озеро тримає температуру близько 10-13 градусів.\nТакож по темі: Внутрішній туризм: де можна відпочити в Україні Туризм на карантині: як повернути гроші за авіаквитки Дивовижна краса поруч. ТОП-3 місця для подорожі Україною\nПосеред озера є невеличкий острів, і на вигляд він, немов зіниця ока.\nСаме завдяки цьому Синевир отримало другу назву – «Морське око».\nКупатися тут заборонено, а ось поплавати на плоті – легко.\nОзеро виникло більше 10 тисяч років тому внаслідок землетрусу.\nХоча є і романтична легенда про Синь та Вира, за якою гірське озеро утворилося від жіночих сліз, коли Синь дізналася, що її коханого вбили.\nСьогодні закохані приїжджають до Синевиру та вірять, що це місце зможе зміцнити їхній зв’язок.\nМісце: Актівський каньйон\nРозташування: неподалік села Актове, Миколаївська область.\nАктівський каньйон – це мініверсія Гранд-каньйону у США, або як ще його називають – «Долина диявола».\nА річка у долині називається Мертвовод.\nКажуть, ще Геродот називав її Ексампей, що у перекладі “мертва вода”.\nТакі темні асоціації йдуть через легенди, у яких древні скіфи проводили обряди та відправляли по ній в останній шлях своїх царів.\nКаньйон розташований просто посеред голого степу.\nПриродний комплекс Актівського каньйону складається із вивітрених гранітів, валунів та вважається однією з найстаріших європейських ділянок суші.\nА глибина його сягає близько 50 метрів.\nСьогодні там часто тренуються та відпочивають альпіністи та рафтингісти.\nМісце: Тунель кохання\nРозташування: село Клевань, Рівненська область\nМістичне місце, природний ботанічний феномен завдовжки 4 км – «Тунель кохання».\nЯкщо б кілька років тому люди випадково не зустріли колію, обабіч якої гарно ростуть та переплітаються дерева, та не поділилися б світлиною в інтернеті – ніхто б і не дізнався про це незвичне явище.\nАдже навіть потяг тут курсує тільки вантажний. Спочатку люди не вірили в побачене, думали, що це лише фотошоп.\nА тепер «Тунель кохання» можна побачити у топах романтичних місць України і світу.\nДо речі, сюди приїжджають туристи з різних куточків світу, знімають реклами, короткометражки та навіть повнометражні фільми, як це зробив японський режисер.\nЙого так вразило місце, що кінострічку так і назвав – «Клевань – тунель кохання».\nЗа інсайдерською інформацією – краще сюди обирати закритий одяг, адже у тунелі дуже багато комах.\nБільше про мальовничі місця дивіться у відео.\nНагадаємо, раніше ми публікували топ локацій для кіноманів.


перетворити потреби ваших клієнтів в успішні ІТ-проекти\nКожен проект їм рухає бізнес-вимогам. Для ІТ-керівника проекту, найскладніша частина перекладу, що бізнес-вимоги в кінцевий продукт, який повністю відповідає, що бізнес-потреби.\nЦе просто для менеджера проекту, щоб сидіти у засіданні і слухати те, що клієнти говорять, що вони потребують їх нової системи для досягнення. Але що відбувається, коли те, що клієнт запитує і що ви думаєте, що вони означають дві різні речі? Коли ваше рішення промахується, ти один ваш клієнт буде винен, залишивши вас широко відкриті для судового позову.\nСправді, судові процеси завжди ризик управління проектами, тому що є так багато можливостей для професійної відповідальності при проектуванні, програмуванні та реалізації ІТ-проекту. Якщо рішення, яке ви або ваша команда реалізує призведе до простою або неможливість її досяжності мереж, критично важливих додатків, інтеграції, масштабованості та продуктивності мережі, ваш клієнт може стверджувати, що ви не зробили те, що від вас.\nЯкщо ця вимога призводить до позову, очікувати багато клопоту і витрат – особливо, якщо ви не маєте право ІТ-менеджер проекту страхування для захисту вашого бізнесу. За уникнути судових позовів, він просто робить хороший бізнес, щоб зробити роботу правильно з першого разу, щоб уникнути дорогих замовлень повторної роботи і зміни.\nТак як же ІТ-менеджер проекту переведення бізнес потреб клієнта в систему, яка вирішує бізнес-завдання клієнта? Ключ хорошого управління проектом. Компанії з Лакса управління проектами мають набагато більше шансів мати професійні претензії відповідальності, ніж ті, з формальної процесів управління проектами на місці. Добре продумана процесів управління проектами значно скоротити ваші ІТ-проект управління ризиками.\nЗа даними управління проектами експерта Карла Wiegers, одним з найважливіших перших кроків в управління ІТ-проектами є визначення бачення проекту і сфери застосування. Для кожного проекту, ви повинні чітко визначити в письмовій формі:\n• бізнес-вимог. Всі детальні вимоги повинні бути засновані на чітких потреб бізнесу. ІТ-менеджери проекту можуть зібрати бізнес-вимог від старших керівників клієнта, виконавчого спонсора, проект з багатою фантазією, управління продуктом, відділу маркетингу, або когось, хто має чітке розуміння необхідності для проекту і цінність, яку він надасть клієнтові компанією і її клієнтами.\n• Бачення рішення. Довгострокову перспективу для нової системи забезпечить контекст для прийняття рішень на всіх стадіях розвитку. Бачення не повинно включати детальні функціональні вимоги або інформації планування проекту.\n• можливості та обмеження. Дуже важливо визначити концепцію пропонованого рішення і діапазон, разом з тим, що не будуть включені в продукт. Уточнення масштабу проекту та обмеження встановлює реалістичні очікування різних зацікавлених сторін, а також в якості опорного кадру, проти якого команда може оцінити пропонований особливості та вимоги зміни.\n• бізнес-контексті. Будь-який бізнес, питання, пов’язані з проектом повинні бути уточнені і узагальнені. Вони можуть включати профілі основних категорій клієнтів, припущення, які увійшли в концепцію проекту, і управління пріоритетами для проекту.\nЩоб знизити власні ІТ-проект управління ризиками, може бути, варто дотримуватися встановлених ініціювання проекту та процесу управління. Для Бачення проекту та сфера шаблону можна використовувати з власними проектами, побачити безкоштовних завантажень в кінці цієї статті.\n10 вимога пастки ви повинні уникати\nЗгідно Wiegers, успішних проектів програмного забезпечення будуються на фундаменті добре зрозумілих вимог. Тим не менш, занадто часто, технічні керівники проектів попастися в пастки, які заважають їм ефективно збору, документування або управління вимог проекту. Деякі симптоми вказують, що ви могли б попастися в “вимога пастки”:\nЯк ви розвиваєте своє бачення і сферу документ, переконайтеся, що ви і ваш клієнт говоримо на одній мові. Щоб зменшити технологій управління ризиками проекту, майте на увазі, що, хоча ви знаєте технологію навиворіт, ваш клієнт, ймовірно, немає. Якщо ваші документи проекту занадто технічним, ваш клієнт може залишитися припустити, що ваш план буде виконувати свої бізнес-потреби, коли насправді ваші припущення можуть бути поза бази.\nЯкщо це відбудеться, ваша команда може бути кілька місяців після початку проекту до непорозуміння стає ясно. Ось коли менеджерам ІТ-проектів зазвичай див. «Сфера повзучості.” Раптом, зустрічаючи потреби клієнта збирається зайняти більше часу і грошей, ніж планувалося. На даний момент, ви зіткнулися з величезними ризиками проекту, а деякі клієнти перестануть платити і найняти адвоката.\nБеручи уважного і ретельного підходу на ранніх етапах управління проектом значно знижує ваш проект управління ризиками. Завдяки чіткому баченню документування проекту та обсягу в письмовій формі, і повною мірою уточнення вимог до проекту, ви можете створити пропозицію, яка буде відповідати потреби бізнесу, стримування витрат, а також зменшити ризик того, що ви в кінцевому підсумку боротьба позов по лінії.\nPrevious Previous post: Помічники для отримання онлайн котирування по страхуванню життя\nNext Next post: перейти на правильних людей, щоб допомогти вам з вашою медичної страховки


Гарячі тури в Грецію зі Львова. Путівки в Грецію\nПутівка до Греції Львів - це на даний момент одне з найпопулярніших напрямків. Дійсно, в цій країні є що подивитися. Вельми надзвичайні тут і традиції. Наприклад, весільні обряди відрізняються колоритністю та оригінальністю. Путівки до Греції зі Львова часто купують пари, які хочуть провести незабутній медовий місяць. Більше того багато хто хоче організувати весілля в Греції. Як варіант - одруження в грецькому стилі на батьківщині, а потім - весільну подорож до Греції. Тим більше, що поїздка в Грецію зі Львова 2019 обійдеться не так дорого.\nВарто відзначити, що грецькі весільні традиції мають дуже багато спільного з нашими. У першу чергу мова йде про сватання. У разі організації весілля відповідно з грецькими традиціями, сваху може посилати кожна зі сторін. Якщо сторони домовляються, то між ними полягає попередню угоду, в якому вирішується питання приданого. Його розмір і цінність визначаються престижем тієї чи іншої сім'ї.\nЯкщо ви хочете купити зі знижкою путівку до Греції, то обміркуйте все заздалегідь. Не варто забувати про те, що молодятам передбачаються певні бонуси. Гарячі путівки до Греції зі Львова в такому випадку - це не найкращий варіант, адже подарунок повинен бути заздалегідь ретельно продуманий.\nПутівки до Греції на двох прекрасно підходять для того випадку, якщо наречений хоче зробити подарунок нареченій. Це чудове початок сімейного життя. У такій обстановці почуття стають ще міцнішими. Часто саме поїздку до Греції використовують як можливість зробити пропозицію. Тільки уявіть собі, наскільки це романтично - визнання в любові біля споруди, якому кілька тисяч років. Тим більше, що ціни на путівку до Греції зі Львова 2019 не можуть приємно не здивувати.\nЯкщо ж ви вирішили святкувати своє весілля в Греції, то розраховувати потрібно на три дні. Добре, що ціни на авіаквитки дозволяють запросити гостей і організувати їх поселення. Звичайно ж, палаюча путівка до Греції зі Львова коштуватиме зовсім недорого і для вас це чудова можливість заощадити на перельоті гостей. Як варіант, можна організувати красиву церемонію на березі Середземного моря. Тільки уявіть собі, наскільки це буде захоплююче.


Заблокувати Північний потік-2 практично неможливо » Слово і Діло\n6 березня 2018, 20:10\nБудівництво «Північного потоку-2» підтримують усі країни, від яких залежить ухвалення будь-яких рішень у Раді ЄС. Кількість їхніх голосів у Раді ЄС становить більш ніж 65%. Це Німеччина Австрія, Нідерланди, Франція, Велика Британія через свої компанії, також залучені фінські та шведські компанії.\nПро це в коментарі «Слову і Ділу» розповів директор спеціальних програм науково-технічного центру «Психея» Геннадій Рябцев, оцінюючи будівництво «Північного потоку-2».\n«У нас є певний дедлайн, який визначається терміном закінчення двох контрактів між «Газпромом» і «Нафтогазом» на постачання та транзит. Якщо до кінця цього терміну в нас не буде незалежного оператора ГТС із кваліфікованим керівництвом і чіткої структури активів, а в оператора не буде підписаної угоди про співпрацю в модернізації системи з відомим у світі оператором, розраховувати на транзит російського газу через Україну не слід», – зазначив Рябцев.\nПрактично вся Центральна Європа за «Північний потік», додав експерт.\nКрім того, він уточнив, що юристи Ради Європи підтвердили відсутність будь-яких перешкод будівництву трубопроводу.\n«Йдеться про те, що оскільки трубопровід є транзитним, то в праві ЄС відсутні будь-які пункти, відповідно до яких Рада ЄС може запроваджувати будь-які обмеження або правила для трубопроводу», – підкреслив Рябцев.\nЗа його словами, єдина умова полягає в тому, що він не має проходити через території країн ЄС.\n#Нафтогазпереміг. Україна виграла суд у «Газпрому»Стокгольмський арбітраж зобов'язав російську компанію Газпром доплатити Нафтогазу України $ 4,63 млрд за недопоставку узгоджених обсягів газу для транзиту. 28 лютого 2018, 21:43\n«А він іде навіть в обхід морської економічної зони. Данці виступали проти, навіть закон ухвалили, й вони домоглися того, що «Газпром» пустить трубу в обхід морської економічної зони Данії», – пояснив фахівець.\nВін додав, що це кілька десятків зайвих кілометрів, отже, це просто більше замовлення для німецьких постачальників і фінських монтажників.\n«Так, балтійські країни проти. Але труба йде поза їхніми територіями. Вони нічого не можуть зробити з цього приводу», – констатував Рябцев.\nЗа його словами, є ще один нюанс, який полягає в тому, що будівництво ведуть приватні компанії.\n«Національні уряди за законодавством своїх країн не можуть впливати на ведення підприємницької діяльності», – акцентував енергетик.\nТобто в результаті немає навіть правових підстав для того, щоб перешкоджати проекту, наголосив експерт.\n«Незрозуміло, чому політики досі намагаються апелювати до Німеччини та інших країн із вимогою закрити «Північний потік-2». Це виглядає безглуздо й говорить про те, що в нас не розуміють, що відбувається насправді. А нерозуміння механізму ухвалення рішень в ЄС – це незнання інституційних основ ЄС», – резюмував Геннадій Рябцев.\nНагадаємо, в Молдові виступили проти реалізації проекту.\nЯк відомо, «Північний потік-2» передбачає будівництво та роботу двох магістралей газопроводу загальною потужністю 55 мільярдів кубометрів газу на рік.


СБУ провела обшук у бізнес-центрі, де розташований офіс Коломойського — Ткач\nApril 23, 2021, 8:10 AM 2021-04-23T10:38:06\nВвечері 22 квітня співробітники Служби безпеки провели обшук у київському бізнес-центрі, де розташований офіс Ігоря Коломойського.\n«Обшуки тривають з 20:30. За попередньою інформацією триватимуть ще півтори години. Коломойський в коментарі телефоном повідомив, що не отримував ніяких офіційних звернень від правоохоронців. Причин обшуків поки не знає. Перебуває в Дніпрі. Офіційного офісу в БЦ «Мілленіум» не має. Дивиться кіно», — написав Ткач.\nПізніше після опівночі журналіст зазначив, що обшуки в БЦ «Міленіум» завершились.\nЗа даними видання Цензор.нет, до обшуків долучалися, крім СБУ, співробітники Служби зовнішньої розвідки, а обшук відбувся у межах справи по «Центренерго».\nНагадаємо, 5 березня США запровадили санкції проти олігарха Ігоря Коломойського. Тиждень потому, 12 березня, президент Володимир Зеленський повідомив, що Україна підтримує санкції, введенні Сполученими Штатами проти Коломойського.