А в мене є пісня - до душі стежинка! : червня 2012\nА в мене є пісня - до душі стежинка!\nблог Юлії Качули\nСЛАВА ТОБІ, ГАМАЛІЮ!\n«Слава тобі, Гамалію,\n3 червня біля Будинку культури в селі Стопчатів Івано-Франківської області відбулися урочистості з нагоди відкриття та освячення пам’ятника сотенному Української повстанської армії «Гамалії».\nСаме у цьому селі 1893 року народився вірний син своєї матері-України, у майбутньому відважний воїн, досвідчений і справедливий командир, який врятував не одне повстанське життя, — Василь Скригунець.\nЗранені Карпати стогнали від незагоєних ран Першої світової війни. Галичани кинули виклик долі і на уламках Австрійської монархії проголосили власну державу. Але на заваді українському розвитку стали поляки, і галицька юнь взялася рятувати рідну землю. До Гуцульського куреня УГА, створеного в Коломиї наприкінці листопада 1918 року під орудою Гриця Голинського, записувалися лише добровольці. Був серед них і 19-річний Василь.\nНапоєний духмяними пахощами гірських трав, славою минувшини, про яку розповідав батько — стопчатівський ґазда, майстер на всі руки Микола Скригунець, Василь виріс палким патріотом своєї землі і готовий був віддати за неї найдорожче – власне життя. Так боролися і його пращури, коли на підступах до карпатських перевалів стіною заступили шлях батиєвим кочівникам.\nВасиль подався до Січових Стрільців, як старшина пройшов із боями від Львова до Києва й Одеси, хоробро й завзято бився з польськими і московськими окупантами.\nПісля прикрих поразок у перших українських національно-визвольних боях Василь Скригунець, як і його побратими по зброї, боротьбу не припинив, вступив до грізної і ненависної польській владі Української військової організації, став членом ОУН з перших днів її народження 1929 року. У той же час здобував вищу освіту у Празькому університеті.\nВпродовж усього життя переслідувався польською, німецькою, радянською окупаційними владами.\n1943 року вишколював у рідних Карпатах стрільців у таборі УНС. 1944 року 51-річний український старшина створив і очолив сотню важких скорострілів «Черемош», яка увійшла до складу куреня «Гуцульський» під орудою командира «Книша» — Дмитра Горнякевича. Воював, незважаючи на вік, завзято. Сотня, очолена геройським командиром, здобула не одну перемогу над «пайдьошниками».\nЧерез рік «Гамалія» передав сотню молодому командирові з Жаб’я «Чабанові» — Іванові Скульському, а сам був призначений на відповідальний пост заступника шефа зв’язку Коломийського окружного проводу ОУН. Вищий провід належно оцінив набутий у лавах УВО і ОУН величезний підпільний досвід уже немолодого повстанця.\nПартизанські закони були суворі, до порушників військової дисципліни іноді застосовувалися і виняткові методи покарання. Коли восени 1945-го року група стрільців УПА на території Березова була обмовлена провокатором, саме «Гамалія» примчав на коні у той момент, коли їх вишикували перед сотнею і збиралися розстріляти.\n— Дмитре, не бери гріх на душу, хлопці не винні! – рішуче промовив до «Скуби». Якщо ми своїх будемо стріляти, хто ж тоді воюватиме?\nЖиття повстанців було врятоване.\n1947 року уславленого командира бачив тоді 8-річний Михайло Томащук. Він згадує про те, як сільські аматори одного вечора показували в читальні якусь виставу. Несподівано усі актори кудись зникли, і на сцену рішучим кроком вийшов широкоплечий, з довгою, майже до грудей бородою бандерівець. Куртку перехрещували кулеметні стрічки, за поясом гранати. Зал завмер. Погляд уважний, зосереджений, спокійний. Тоді вже всім було зрозуміло, що зрадливий Захід кинув наш визвольний рух на розправу Сталінові, тому «Гамалія» промовив приблизно так: «Слава Україні! Ми не схилилися перед поляками і німцями, не схилимося перед більшовиками, а якщо прийдуть американці — будемо бити і їх!»\nПриблизно за півгодини до читальні вдерлися гарнізонники, але повстанців уже не застали. Такими були перипетії партизанської війни, полум’я якої у борні зі стократ переважаючими силами окупантів поступово згасало. Вони наполегливо вишукували останні вогнища підпілля, щоб немилосердно їх знищувати.\n15 травня 1948 року на небокраї з’явилося багряне сонце. Для сотенного «Гамалії» та його друзів воно зійшло востаннє. У Щербаковій Подині, що біля села Верхній Березів Косівського району, разом із ним перебували «Ганджа» — Петро Скільський, «Грізний» — Дмитро Негрич, «Зірка» — Іван Урбанович, «Стародуб» — Микола Арсенич.\nТого дня на зв’язок із ними вийшла жінка з Верхнього Березова. Її вислідили чекісти і тут же, у лісі, катували так, що з рук повилазили поламані кістки, а потім з живої почали здирати шкіру. Цих звірячих знущань вона витерпіти не змогла і показала карателям, де знаходився бункер. Мимовільним свідком трагедії був хлопець Іван Васкул. Чекісти заарештували його і наказали йти з ними. Схрон, що був на дні провалля, воронням обсіли енкаведисти. З нього вийшов з піднятими руками «Ганджа», але несподівано вихопив зброю і застрелив одного чекіста. Сам, скошений кулями, скотився до потічка. За ним спробував вихопитися нагору «Грізний», але був убитий, коли висунувся з люка, і провалився назад під землю. Цілий день чекісти викурювали з бункерів повстанців димовими шашками, пропонували здатися, виходити нагору без зброї з піднятими руками. Але відповіді не було. Під вечір Іванові наказали підняти люк, і коли він це зробив – несподівано зіштовхнули у схрон. В диму і темряві він нічого не бачив, але чиркнув сірником і просунувся вперед. Знайшов нари – на верхніх лежав, як потім з’ясувалось, «Гамалія», на його грудях хлопець побачив пістолет, на нижніх нарах лежав «Зірка», а неподалік – «Стародуб».\nПотрапити до рук ворога живими повстанці не захотіли і застрелилися. Воліли померти стоячи, ніж жити на колінах.\nЗнаковою постаттю на відкритті пам’ятника сотенному «Гамалії» був доброволець у рядах УПА, український поет, перекладач, літературний критик, голова Української всесвітньої координаційної ради, Герой України Дмитро Павличко, який теж, як і легендарний повстанець Василь Скригунець, народився у селі Стопчатів.\n— Цей пам’ятник – образ людини, яка готова вмерти за свою Батьківщину, — сказав Дмитро Васильович, відкриваючи урочисте зібрання. — Придивіться до рис його обличчя — це мужня, впевнена у своїй правоті, сильна, нескорена окупантами і загарбниками людина. Мій тато, коли я був хлопчиком, показав у стопчатівській церкві на широкоплечого юнака: «Дивися, Дмитре, це Січовий Стрілець». Я пам’ятаю його кептар, сорочку, світле молоде обличчя. Він був батьком і організатором УПА Коломийського загону. Це пам’ятник не лише йому, а величі духу Української повстанської армії, українського народу. Сьогоднішня подія має всеукраїнський характер за своєю змістовністю. Це людина, яка подає приклад, як бути патріотом не на словах, а на ділі. Герої не вмирають, сотенний «Гамалія» буде жити вічно в людській пам’яті.\nПривітали людей, а їх зібралося близько півтисячі — з Коломиї, Космача, Львова, Чернівців, Києва — владика Миколай з Коломиї, стопчатівський священик отець Володимир, отець Микола, після чого відправили панахиду за загиблими повстанцями та освятили пам’ятник.\nДмитро Павличко запрошував до слова побратимів з сотні «Гамалії» — Мирослава Симчича («Кривоніс»), Василя Томича, Василя Ігнатюка, автора пам’ятника Романа Захарчука з Коломиї, Ганну Малкович — ініціатора події, котра запропонувала встановити цей пам’ятник, письменника-літописця визвольної боротьби в рядах УПА Михайла Андрусяка.\nПісля урочистостей відбувся концерт, організований директором Будинку культури Стопчатова Оксаною Морикіт, захід вела її чарівна донька Світлана. Бадьоро, натхненно, від усієї душі співали на концерті народних та повстанських пісень об’єднаний хор «Березуни» (керівник Ганна Малкович, музичний керівник Михайло Геник), народний чоловічий аматорський колектив «Кришталь», колектив «Спас» (керівник Василь Гоянюк), стопчатівський народний аматорський колектив духовної пісні (керівник Петро Паланюк), вокальний жіночий ансамбль «Мальви» (керівник Олеся Шкрібляк), чоловічий вокальний ансамбль вояків ОУН-УПА Коломиї (керівник Ольга Руданець).\nНа цих урочистостях я познайомилася з людиною, яка пройшла усі лихі випробування війни, у котрої й досі при спогадах бринять сльози на очах, ветераном-учасником бойових дій ОУН-УПА Михайлом Гоянюком.\n— Я народився у селі Спас. У 1945 році мусив тікати з хати, аби мене не виселили до Сибіру. Мати і батько були в партизанах. Семеро моїх братів і сестер убили більшовики. Я був дуже спритним вояком. Пам’ятаю, одного разу більшовики мене оточили, зі зброєю, собаками, а я заліз на граба і з дерева на дерево перескакував і так врятувався. Вони вводили своїх людей до УПА, які знищували її зсередини. І зараз відбувається те саме на державному рівні. Настав час, коли люди віддають душу і життя заради грошей, а не ідеї. Як не вистачає зараз таких Гамаліїв!\nТарас Шевченко змалював образ козацького ватажка таким, якими були справжні козаки: хоробрий, завзятий, кмітливий. Він завжди там, де потребують його допомоги. І як би не намагалися принизити і зруйнувати в усі часи Україну, вона є і буде доти, поки спроможна буде наша земля народжувати таких вірних синів-захисників, як Василь Скригунець — Гамалія.\n«ПИСЬМЕННИК МАЄ БУТИ В ОПОЗИЦІЇ...»\nНАПЕРЕДОДНІ 90-ЛІТНЬОГО ЮВІЛЕЮ, ЯКИЙ ПАТРІАРХ УКРАЇНСЬКОЇ ЛІТЕРАТУРИ, ЛІТОПИСЕЦЬ НАШОЇ ЕПОХИ АНАТОЛІЙ АНДРІЙОВИЧ ДІМАРОВ ВІДЗНАЧИВ 17 ТРАВНЯ, «КРИМСЬКА СВІТЛИЦЯ» ПОБУВАЛА У КИЄВІ В ГОСТЯХ У ПИСЬМЕННИКА\n— Зі святом Вас, шановний Анатолію Андрійовичу! Ваші 90 ювілейних літ, напевне, увібрали в себе усі лиха і випробування, які випали на долю українського народу. Щоб врятувати дітей під час розкуркулення і репресій, Ваша мама записала Вас з братом на своє дівоче прізвище, бо батько – Андроник Гарасюта – був добрим господарем, а тому не вписувався в радянську колгоспну систему. Ви пережили страхіття Голодомору і найкривавішу Другу світову війну, воювали, партизанили, смерті дивилися у вічі, кілька разів були поранені. Таких ветеранів війни, які справді воювали, зараз дуже мало залишилося.\nСкажіть, яке Ваше ставлення до Дня Перемоги, що відзначався у нас недавно? Як його нам, молодим, сприймати, бо, наприклад, у Львові, Тернополі місцева влада заборонила ходити з червоними прапорами, під якими помирали солдати; у той же час в Криму носяться з портретами Сталіна – нібито без нього не здолали б Гітлера. Але чим той Сталін кращий, коли саме за його правління були і Голодомор, і репресії, і мільйони жертв у таборах?\n— Я ніколи не співав і не танцював у День Перемоги. Нікому з нас, дев’ятнадцятилітніх хлопців, які тільки закінчили школу, не дали вступити до університетів. Сталін готувався до нападу на Німеччину. В 1940 році після школи я мріяв вступити до Харківського університету, але нас усіх постригли і — в армію. Рік муштрували у неймовірно важких умовах. Ми вчилися тільки наступати, нападати, про оборону було навіть заборонено згадувати. Над нами, вчорашніми десятикласниками, так знущалися! Командир взводу і його помічники, як правило, безграмотні, 3-4 класи закінчили. Вони нас ненавиділи, їм здавалося, що ми з них насміхаємося. Що вони з нами виробляли, куди тій дідівщині! В найлютіші морози ми не мали права цілий день опускати шапки на вуха. У багатьох вуха висіли обморожені. Не мали права надіти щось тепле на ноги — тільки благенькі онучі і чоботи. Весь час нишпорили по наших тумбочках і все тепле, що присилали з дому, забирали. А наш командир — особлива звірюка, мене дуже зненавидів після однієї пригоди. Жили ми у величезній казармі з єдиною піччю, яку ледве топили, щоб ми не дуже ніжились. Спали на матрацах, набитих соломою (і то небагато дозволяли набивати), солом’яні подушки і ковдри, такі благенькі. Був один вихідний день на тиждень, і ми до тієї грубки лізли, як мухи. І я якось підійшов до неї, руку засунув між стіною і грубкою, дивлюся – щілина, і там наче тепліше. А я від недоїдання, від цієї муштри був худий, як тріска, тому просунувся між грубкою і стіною та й одразу заснув навстоячки, ми ж недосипали. Мертво заснув. Скомандували на обід, де Дімаров, де боєць Дімаров? Або його шпигуни захопили, які облягли полк, або диверсанти, або сам утік до диверсантів. Весь полк погнали замість обіду шукати Дімарова. Шукали, шукали і нарешті хтось заглянув за грубку — осьо він. Коли вони мене витягали з-за грубки, я так розпухнув, чи від тепла, чи від сну, ледь мені руки не відірвали, так витягали. Сам полковник, командир полку, наказав дати мені 10 діб гауптвахти, губи — як ми називали. Ну і влетіло, звичайно, командиру взводу за те, що він мене прогавив, йому теж чортів дали. Я на губі 10 днів блаженствував, хоч там давали хліб і воду, більше нічого, і цементна підлога, але чомусь дуже добре топили, і командира взводу над головою не було. То я за 10 днів там так відіспався!\nКоли оголосили війну — ми всі кричали «ура», раділи, дурні, бо дивилися на командира взводу і кожен думав: «Тепер ти, гад, з німцями будеш воювати, а не з нами!» Але він недовго й воював, дістав кулю, хто в нього вистрілив — чи німець, чи хтось із хлопців — не знаю. Ось таке було страшне навчання.\nА за місяць до того, як Гітлер напав, наш полк вивели в ліс, на кордон. Спали в наметах, дали парадну форму, чоботи нові. Дали німецько-російські словники, і ми зубрили. Політруки казали, що через два тижні ми будемо в Німеччині. Але Гітлер випередив Сталіна на ці два тижні, тому такий страшний розгром був у 1941 році.\nГолодомор 1932-1933 років — це був перший сталінський геноцид українського народу. Ще один геноцид — коли гнали німця з України. Після Сталінграда був даний наказ мобілізувати в армію чоловіків від 16 до 65 років, ніякого лікарняного обстеження не було, брали усіх підряд — сліпих, глухих — і беззбройних кидали на німецькі кулемети. Під Ізюмом 10 тисяч загинуло! З нашого села замели всіх. Пригнали у напівзруйноване місто за Святогорським, не давали зброї ніякої. Вранці нас вишикували — 500 душ, це було взимку, мороз стояв, притягли сани накриті. Старшина каже: «Сейчас будем давать вам оружие». Я думав, що там гвинтівки, чи ще щось. Відкрили — а там лежить цегла навпіл розбита. «Берите по одной, помногу не берите, потому что не хватит». Що робити, ми взяли, і нас погнали до замерзлого водосховища, величезного, як озеро, аж крига дзвенить. Під’їхав п’яний в дрезину полковник, йому жарко, в кожусі, і політрук. «Ну, здравствуйте, орлы, сейчас вы будете искупать вину свою кровью, немца ждали и жили под немцем» (хоча я, коли німці захопили моє село, організував партизанський загін). «Видите (а з іншого боку водосховища завод, тільки труби виглядають, і велетенський мур) — там залегли немцы, бегите туда, бросайте кирпичи через забор, перелезайте, немцы подумают, что это гранаты, упадут на землю, а вы нападайте на них, забирайте оружие и так вооружайтесь».\nМене врятувало те, що я до того вже встиг понюхати пороху, і в атаки ходив не раз, я знав, що таке кинджальний вогонь кулеметів, викошує все, ніхто живим не залишається. Переді мною душ 30 було, коли вдарили кулемети. Я не чекав, коли куля мене знайде, а упав на лід, а ці трупи накривали мене, свистіли кулі, я обличчям до криги. Німці почали нас відстрілювати з мінометів «квакаючими» мінами, ця міна летить, ударяється об кригу, підскакує метрів на три угору, тоді вибухає, і всі осколки розлітаються. Коли міна біля мене вибухнула, я провалився у пітьму, отямився вже в госпіталі. Я лежав із тією цеглиною в руках, примерзла...\nХлопців теж привезли, важко поранених, хто без руки, хто без ноги. Вони казали, що з 500 душ якщо 10-15 вижило — то це добре. То що ж це було, як не знищення — навмисне! — українського чоловічого населення?\nКоли Київ мали брати і Жукову доповіли: «Товарищ маршал, у нас же плавсредств нет, как мы будем переправляться?» — той відповів — «По хохлам переправитесь!». Тому в мене немає ніякої причини радіти 9 травня, для мене це день жалоби, з мого класу один я уцілів, чого я буду танцювати і співати? Війна — це дуже страшна річ. Я не чув на війні ні разу, щоб кричали «За Родину, за Сталина» — при мені не кричали, і я не кричав, тільки мат-перемат. Коли кулі свистять — жити ж хочеться. Не треба оспівувати цю прокляту війну...\n— Нещодавно у «Кримській світлиці» до 70-річчя початку оборони Аджимушкайських катакомб була опублікована поема Станіслава Зінчука «Аджимушкай» — про долю покинутих напризволяще тисяч радянських воїнів і мирних людей, жінок, дітей (18 тисяч! — командування не змогло організувати їхньої евакуації), які, щоб не здатися ворогу, пішли в катакомби. Цьому передувала невдала Керченсько-Феодосійська операція кінця 1941 – початку 1942 років. Це правда, що Ви брали участь у цій операції, воювали в Криму, і що Вас тоді було поранено? Читачам «Кримської світлиці», особливо кримським, дуже цікавий цей факт. Ви не могли б розповісти про Вашу участь у боях за Крим? Як у тому страхітті, хаосі, коли командування і партійно-господарське начальство евакуювалися з «потопаючого» в крові Криму підводними човнами, Вам пощастило врятуватися?\n— Недовго я в Криму повоював. Під Камиш-Буруном з десантом висадився, тоді ж Керч захопили наші війська, щоб німця вибити із Криму, але зазнали фіаско. Тому я не встиг довго повоювати. Нас скинули у воду, тільки дісталися берега, німець став гатити з дальнобійної артилерії, почали окопуватися — і більш нічого не пам’ятаю. Хлопці казали, що біля мене вибухнув снаряд, непритомного мене, слава Богу, не кинули, встигли підібрати. Ще одна контузія, ще одна порція осколків. Я в могилі буду ржавіти, а не гнити, заліза в мені повно! І досі вилазить, починає спочатку чухатися, а потім — на тобі, вилазить осколок.\n— Якщо перекинути місток у сьогодення – від того командування військами в Криму, що чомусь не пішло разом зі своїми бійцями у катакомби (відомо, що фашисти захопили тоді у полон від 70 до 100 тисяч солдатів). З ким із теперішніх політиків-командирів (восени ж – вибори до Верховної Ради!) Ви, образно кажучи, пішли б у розвідку?\n— Та ні з ким! Політика — це дуже брудна справа. Я відхрещувався, мене теж висували не раз у Верховну Раду. Я вважаю, що письменник, якщо в нього є совість, якщо не лізе за ласим шматком, має бути в опозиції до будь-якого уряду, навіть найкращого. Він має стояти на боці народу і в жодному разі туди не лізти, на оці подачки, ордени. У всьому світі не роблять шоу з цим врученням орденів, а у нас ще з радянських часів це почало потворно запроваджуватися, й досі відвикнути не можемо.\n— Українцям нещодавно знову підкинули тему для сварки – нашумілий скандальний російський фільм «Матч» про нібито історичну подію – матч київських футболістів з гітлерівською командою, де україномовні персонажі – націоналісти, негідники, зрадники, поліцаї. Як українському суспільству ставитися до таких ін’єкцій у нашу українську свідомість? І що протиставити? Бо от поговорили, скажімо, про екранізацію «Чорного ворона» Василя Шкляра – і не чути більше. А що Ви хотіли б, якби була така можливість, щоб екранізували з Ваших творів?\n— І протестувати, і своє робити, і історію свою знати й шанувати! Я написав свого часу таку річ, яка дуже дається до кіно, але ніхто не цікавився, українською мовою дуже мало читають, а режисери особливо. Це «Порцелянові чоловічки». Як комуністи, програвши все на світі, пішли в підпілля і вирішили відновити заново Радянський Союз. Викликали дух Брежнєва, а описується вже наш час. Я не закоханий у свої твори, вони мені подобаються, поки я пишу. А потім як ото дитя вредне — вже власним життям живе. Але ніколи не переробляю, не доробляю. Змушений був лише доробляти, доставляти те, що викидалося нещадно цензурою. Роман «І будуть люди» видали, нарешті, повністю, а там же і про голодовку, колективізацію — все тоді вичистили, викинули третину книжки. Також роман «Біль і гнів», за який я отримав Шевченківську премію, — це твори, які, вважаю, можна і треба було б екранізувати — у них наша доля.\n— Кілька років тому «Кримська світлиця», щоб трохи стрепенути читачів, нагадати про наші духовні цінності, провела конкурс (я була його ведучою) на визначення двадцяти найспіваніших, найзнаніших, найпопулярніших українських пісень. На перше місце, до речі, читачі поставили «Два кольори» О. Білаша і Д. Павличка, там була і «Пісня про рушник», й «Червона рута», «Розпрягайте, хлопці, коней», «Чорнобривці», «Ой у лузі червона калина і, зрозуміло, «Ти ж мене підманула». А які пісні любите Ви, що слухаєте, що співаєте?\n— Я погоджуюся з вашою прекрасною пісенною двадцяткою, але на перше місце поставив би пісню на слова Віктора Баранова «Українці мої», вона дуже сильна. Додав би «Києве мій» Дмитра Луценка, «Степом, степом», «Я козачка твоя» у виконанні незабутньої Раїси Кириченко. До речі, за кордоном, якщо таку пісню вічну напишеш, то весь вік живеш з цього, і онукам вистачає. Читав, що поетеса, яка свого часу написала слова до бразильського танго, стала мільйонеркою.\n— Нинішній предстоятель Української греко-католицької церкви кардинал Святослав Шевчук в одному з інтерв’ю на запитання, що ми можемо протиставити нахабному просуванню так званого «русского мира», відповів лаконічно і мудро — розбудовувати свій, український світ! Але як, коли українські книга, пісня, фільм, а тепер навіть мова не можуть пробитися до українця? Може, в нас самих, в українцях щось треба змінити, щоб це сталося? Анатолію Андрійовичу, Ви — українець вже 90 літ! Може, українці раніше іншими були? Невже й справді голодоморами і війнами, репресіями, страхом оцим витравили з нас український ген? Але ж Ви самі, наприклад, називаєте Волинь другою Батьківщиною, з теплотою згадуєте про цей край (мені це особливо приємно, бо мої дідусь і бабуся там живуть), кажете, що у Вас там «проснулася національна свідомість».\n— Волинь — це справжня Україна! Якщо я і був сталіністом раніше, то звідти вже повернувся націоналістом, незважаючи на те, що працював у партійній газеті. У Луцьку я з’явився, коли в Ковелі ще німці стояли. Але НКВД вже працювало на повну силу. Воно якраз навпроти нашої редакції було, мур, металеві ворота — вищі за двоповерховий будинок. Одного разу підходжу до вікна, ворота відчиняються — і звідти суцільним потоком по 8 людей у ряд — жінки з дітьми, діди, молодь, а по боках — енкаведисти з собаками і автоматами. У мене було таке враження, що це вся Волинь іде, кінця-краю немає.\nЛюдей гнали на вокзал, там набили у теплушки і всіх — у Сибір, де половина перемерла, в Сибіру їх викидали прямо в сніг — «обустраивайтесь». Дружина розповідала, що на базі луцької гімназії почали створювати ВНЗ, на фізико-математичному факультеті набрали групу з 17 студентів. Приходить одного разу на заняття — нікого немає, порожня аудиторія, підходить до директора, а той каже: «Не журіться, ваші студенти поїхали до Сибіру, вони тепер там будуть вчитися»...\nМи не маємо права про це забувати. Як забудемо — тоді вже точно перестанемо бути українцями.\n— Мої дідусь із бабусею прожили разом вже більш як піввіку. А скільки Ви разом з Вашою половинкою – Євдокією Несторівною? І взагалі – чи важко знайти у житті таку половинку, як ви удвох «знайшлися»?\n— Дві подружки приїхали до Луцька в педінститут аспірантками у 1944 році, як тільки місто було визволене. На той час я був заввідділом газети, старша подружка закохалася у мене, і щоб мене заманити, вона організувала свої іменини. А так як дівчина сідає серцем ближче, то вона й сіла біля мене праворуч. Але ж не знала, що я на праве вухо глухий як пень — після контузії. А моя дружина майбутня сіла з лівого боку, і щебече, от ми з Євдокією й договорились до того, що я її провів додому.\nМи одружилися у 1948 році. Разом — вже 64 роки. У мене дуже мудра і терпляча дружина, коли за роман «І будуть люди» мене звинуватили в антирадянщині і на тривалий час викреслили з літератури, ми жили тільки на її бідненьку зарплату, вона ще не встигла кандидатської захистити — але я не чув жодного її докору. Я це дуже цінував і ціную.\n— Чула про Ваше незвичайне захоплення – колекціонування рідкісних каменів, про те, що на якомусь із них видно образ Божої Матері. Чим Ваша колекція знаменита і чим, зокрема, її поповнив наш Крим?\n— Напевне, то від мого вимушеного знайомства з геологією, коли мене намагалися відлучити від літератури. Треба було на щось жити. Я зійшовся з геологами, з ранньої весни до пізньої осені ходив з ними по горах, щось заробляв там, 7 років на Памірі провів. Написав повісті «Вершина» і «Поема про камінь». У довідниках Міністерства геології у Москві я значуся як видатний російський геолог!\nГори мене духовно перебудували, так що вдячний «рідній партії», що направила мене туди. Я став фахівцем з кольорового каміння. А почав його збирати саме в Криму.\nКремінь з образом Божої Матері валявся у мене років п’ять, поки щось мені не підказало — спробуй розрізати. Так що зри не лише в корінь, але й у камінь!\n— Що Ви побажали б з висоти Ваших мудрих українських літ нашим читачам? Як зберегти українську душу, українську Вітчизну?\n— Треба розмовляти українською рідною мовою, якою розмовляли твої діди і прадіди. Вона бринить в тобі, хоч зараз багато хто зрікається. Вона того варта, у світі вона наймелодійніша — разом з італійською. Треба шанувати свою мову, бо наша мова — це кладезь українськості. Слова увібрали у себе все — і побут, і мислення, все життя, тому мову треба берегти і збагачувати, відшукувати нові слова. На Черкащині, де ми років 20 прожили, є куточки, де збереглася істинна мова. Григорій Тютюнник, мій побратим, у «Вирі» так колоритно описує, як сваряться жінки. Я питаю: де ж ти таке взяв? Він розповів: поїхав у Чорнобаї (це Черкащина, поруч з Полтавщиною) в гості до жінчиного брата. Ніяк та сцена у нього не виходила, от свояк і підбив. Пішли вони до річечки, де жінки перуть полотно, яке тоді на траві сохне, відбілюється. Свояк у чоботях пройшов по болоту, тоді по полотну, а тепер, каже, давай заліземо в очерет, і як жінки надійдуть — ти тільки записуй!\nНу, може, не у такий спосіб, як я розповів, але — вивчайте, досліджуйте, плекайте і захищайте нашу мову!\n— Від імені «Світлиці» і «світличан» ще раз вітаю Вас, шановний Анатолію Андрійовичу, з ювілеєм! Замовляємо інтерв’ю для «Кримської світлиці» на Ваше 100-ліття!\nЗ ювіляром спілкувалася\nНещодавно в селі Верхній Ясенів (урочище Запідок) Верховинського району на Івано-Франківщині відбувся фестиваль проводів вівчарів на високогірні пасовища «Полонинське літо — 2012», який традиційно проводиться з метою вшанування людей нелегкої професії — «полонинників» та відродження вівчарського господарства. «Полонинське літо» – фестиваль, який вже давно відомий не тільки в Україні, але й за її межами. Свято вкотре відбулося на полонині — місці урочистих зібрань гуцулів, яке, за повір’ям, має неабияку духовну силу: над нею на висоті 1221 метрів знаходиться унікальний витвір природи — Писаний Камінь. Легенда стверджує, що цей камінь — не що інше, як священна могила короля титанів з племені карпів, від яких і пішла назва «Карпати». Ці люди-гіганти, ясноволосі і синьоокі, з’явилися в цьому краї, коли зійшли первозданні води, а Карпати тільки почали рости. Титани були наділені надприродною силою. Поховавши свого короля під гігантським каменем, вони вирубали сокирами обереги. І сьогодні на камені можна побачити древні знаки та символи, які використовуються у гуцульських орнаментах. За легендою, стражниками біля гігантської кам’яної могили титани поставили тутешніх старців. З того часу гуцули шанують Писаний Камінь як місце, де живуть могутні духи їхніх предків. За іншим повір’ям місцина з Писаним Каменем є стародавнім язичницьким святилищем, де в сиву давнину палав священний вогонь. Подейкують, що на цьому місці проходять сильні енергетичні потоки… На шляху до полонини тисячі туристів, гостей свята могли придбати національні вироби з дерева, глини, посуд, вишиваний одяг, скуштувати гуцульські сирні коники, бринзу, вурду, будз. Кожна сільська рада представляла сільськогосподарські досягнення своїх жителів та колоритні вироби декоративно-прикладного мистецтва. Пригощали національними стравами, вітали і приділяли увагу кожному гостю голови сільських рад. У карпатських селах — це люди, які добре знають про нелегку вівчарську справу, бо самі тримають господарство з добрим десятком корів і сотнею овець. У символізованих хатинках, які облаштували для фестивалю ґазди із карпатських сіл Криворівні, Верховини, Краснопілля, Гриняви, Яблуниці, Буковця, Верхнього Ясенева та інших, можна було скуштувати гуцульські страви — мамалигу, близько десяти страв із грибів, традиційний пастушачий бануш, що готується з кукурудзяної крупи крупного помолу, подається з бринзою, гулянкою (спеціально приготовлене квасне молоко) або білими грибами в сметані. На сцені серед полонини виступали аматорські гуцульські хори та оркестри народних інструментів, танцювальні, вокальні колективи і солісти. А завершила фестиваль полонинська ватра і запальні танці й пісні навколо неї. Молодь, якої багато було на святі, дає надію на те, що «Полонинське літо» і неповторні гуцульські традиції будуть вічними, як древній Писаний Камінь — непохитний їхній оберіг.\nСЕЛО ТЕКУЧА – КОЛИСКА ЧЕМПІОНІВ\nНа Івано-Франківщині, у зеленому передгір’ї Карпат, серед смерек, ялин та буків розкинулося мальовниче село Текуча. У самісінькому серці села постає давня гуцульська церква Пресвятої Трійці. Біля її підніжжя – кам’яний хрест, під яким вічним сном спить сестра Папи Римського графиня Марія Мастай де Феретті. З нею одружився і привіз сюди наполеонівський легіонер ротмістр Стрільбицький. Його рід походив від ловчого Данила, якому князь Лев Галицький подарував село Стрільбичі, що під Старим Самбором.\nМісцеві краєзнавці дослідили, що, складаючи заповіт, батько графині Франциск Феретті відмовив єдиній доньці у праві на спадок, мотивуючи це тим, що Марія побралася з чужинцем. Величезні родинні статки перейшли до сина Джованні Мастай де Феретті (Пій IX), який уже тоді обіймав сан кардинала. Можливо, саме фамільна фінансова підтримка сприяла тому, що 1846 року, маючи всього 54 роки від роду, він був обраний главою католицької церкви. Марія та Іван Стрільбицькі прибули після вінчання до Парижа, звідтіля до Гамбурга, а далі на рідну галицьку Іванову землю. У Марії народився первісток Іван, який згодом успадкував потяг до священицтва від діда. Закінчивши теологічні студії, отримав далеке приходство у селі Текуча, що входило тоді до Коломийської округи (тепер Косівський район). Новий панотець Іван, син Івана Стрільбицького, зі своєю дружиною і матір’ю графинею Марією стали жити у селі, де згодом почала зводитися нова дерев’яна церква Пресвятої Трійці (1832-1833). Селом Текуча зі стрімких схилів, вкритих густим лісом, протікають річки Плішава та Варіятка.\nСеред такої краси, з багатовіковою історією, по-особливому живеться, дихається, мріється. Тож не дивно, що на цій землі народжуються такі сильні, витривалі, завзяті, наполегливі люди, як, наприклад, майстер спорту міжнародного класу, дворазовий чемпіон світу, чотириразовий призер світових універсіад, директор Яблунівської ДЮСШ «Соколята», голова федерації лижного спорту України Івано-Франківської області, перший гуцул, який брав участь у лижному спорті на Олімпійських іграх (Японія, 1998 р.) Микола Попович.\nПознайомившись із ним, я одразу пригадала українську билину про могутнього богатиря Олексія Поповича, який Тугарину Змію ростом «у три сажні» та «конем крилатим, як лютий звір» дав доброго прочухана! Хтозна, може, це далекий предок нашого олімпійця?\nУ садибі Миколи Поповича можна проводити екскурсії – стільки тут виробів з деревини, обробляти та різьбити яку стало для господаря улюбленим хобі. В хатині є цілий набір справжнього чемпіона – тренажери, мати, гантелі, на подвір’ї – басейн, мішень для стрільби з лука, а головне — на цьому знарядді займаються юні вихованці тренера. Серед них є вже досить знакові постаті в українському спорті – Андрій Вольський із Текучі посів перше місце на чемпіонаті України з лижних перегонів серед юнаків. Із 50 учасників змагань у його віковій категорії він єдиний подолав п’ятикілометрову дистанцію за 12 хвилин. Спортсмен став недосяжним навіть для двох майстрів спорту – учасників юнацьких молодіжних олімпійських ігор у Канаді.\nНещодавно в Яблуневі відбувся турнір з міні-футболу, організатором якого є Микола Попович. За його сприяння найкращі спортсмени-аматори з навколишніх сіл – Стопчатова, Верхнього і Нижнього Березова, Текучі, Лючки, Яблунева та інших мали змогу позмагатися за Кубок чемпіонів та грошові винагороди.\n— Пане Миколо, як сталося, що ви почали професійно займатися спортом, що до цього спонукало?\n— Постійна фізична праця, у мене дуже працьовита мама. Природа, повітря, сили було стільки, хотілося її десь виплеснути. Брат вчився у Львівському спортивному училищі олімпійського резерву і потягнув мене за собою. А там — доля повела. Хотілося займатися спортом, і це мені вдавалося. Так склалося, що я прийшов саме до лижників. У нас в Україні є де тренуватися, але дуже дорого: зараз пара хороших лиж коштує близько 300 євро, а їх треба 8 пар на різну погоду, лижну змазку, тобто тисяч 8-10 євро на укомплектування. Раніше було простіше, ми тренувалися в європейських державах. Потім пішли змагання – 16 разів я вигравав чемпіонати в Україні, за кордоном брав участь у змаганнях в Австрії, Фінляндії, Норвегії, Німеччині, Швейцарії. На рік бував удома, може, разів двічі. Коли відправляли команду на Олімпійські ігри, у мене не було підтримки від області і району, але я все одно поїхав (ви ж знаєте, що слово гуцул означає «непокірна людина»), адже виборов ліцензію в команду Міжнародної федерації. — Можете дати пораду читачам, як мати добру фізичну форму, досягати мети, адже ви стільки добилися, покладаючись лише на власні сили?\n— Треба працювати. Просто перетворювати мрію в реальність. І не думати про гроші, вийде чи не вийде, – роби, і всі сили природні й небесні будуть допомагати тобі. Я постійно у русі, бігаю щодня по 5 кілометрів. Здорова корисна їжа, вода, повітря, моя рідна земля спонукають до здорового способу життя. Я не вживаю кави, пива, вони мені гіркі і несмачні, звичайно ж, не палю. А добра фізична форма – це ще й стан душі. Тож закликаю усіх читачів «Кримської світлиці» до здорового способу життя, активних занять спортом, адже у здорової і сильної нації – здорова й міцна держава!\nЮлія КАЧУЛА Івано-Франківська обл.\nжовтня 2015 (2)\nвересня 2015 (4)\nсічня 2014 (2)\nвересня 2013 (2)\nжовтня 2012 (2)\nчервня 2012 (4)\nтравня 2012 (1)\nсічня 2012 (4)\nлипня 2010 (11)


Поєдинок Василя Ломаченка з Хосе Педрасою офіційно відбудеться 8 грудня в Нью-Йорку - 112 Україна\nЧемпіон світу WBA українець Василь Ломаченко зустрінеться з пуерторіканцем Хосе Педрасою. Про це повідомляє Top Rank Boxing.\nПоєдинок, в якому Ломаченко спробує відібрати у Педраси чемпіонський пояс WBО, тепер оголошено офіційно. Боксери зустрінуться 8 грудня в Нью-Йорку на рингу Madison Square Garden.\nНовини за темою: Бій Ломаченко – Педраса перенесли\nВлітку 29-річний Педраса відібрав чемпіонський пояс у Раймундо Бельтрана. Хосе виграв поєдинок завдяки суддівському рішенню. А ось Ломаченко востаннє бився в травні, коли в тому ж Нью-Йорку переміг Хорхе Лінареса.\nТакож додамо, що для українця цей бій стане вже четвертим на Madison Square Garden. Раніше Ломаченко перемагав на цій арені Романа Мартінеса, Гільєрме Рігондо і згаданого вище Лінареса.


На Волині в ДТП травмувався велосипедист\n25 Жовтня 2016 12:35\n36-річний велосипедист потрапив під колеса автомобіля «Ford Fiesta» у неділю поблизу селища Голоби Ковельського району. Постраждалого чоловіка госпіталізували в травматологію Ковельської центральної райлікарні. Поліцейські відкрили кримінальне провадження, - повідомили у прес-службі ГУНП у Волинській області.\nДТП сталася в неділю, 23 жовтня, близько 23 години. Поблизу селища Голоби автомобіль «Ford Fiesta»під керуванням 34-річної жительки Рівного скоїв наїзд на велосипедиста, 36-річного жителя села Поповичі Ковельського району.\nВнаслідок ДТП медики діагностували у велосипедиста закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудної клітки та закритий перелом обох кісток правої гомілки. Потерпілого госпіталізували до травматологічного відділення Ковельської центральної районної лікарні.\nЗа цим фактом слідчі розпочали кримінальне провадження за частиною 1 статті 286 (Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами) Кримінального кодексу України. Правоохоронці з’ясовують усі обставини пригоди.\nДТП в Росії: загинуло 11 українців 4 Лютого 2015 11:15\nУ подвійній ДТП в Румунії загинула українка, - МЗС 16 Серпня 2015 18:08


Погода в Олексінци на сьогодні, завтра, на 3 дні, на 5 днів, Тернопільська область | METEOPROG\nПогода Олексінци: точний прогноз погоди в Олексінци, на 3 дні, на 5 днів\nПогода в Олексінци.\n/ Погода в Олексінци\nПогода Олексінци - прогноз на сьогодні, на завтра, на тиждень, на місяць.\nПогода в Олексінци сьогодні допоможе визначити температуру повітря, ймовірність опадів, дізнатися інформацію про швидкість і напрям вітру, атмосферному тиску і вологості, і як ці дані будуть змінюватися протягом дня.\nПогода в Олексінци на тиждень, на 10 днів або на місяць показує тенденцію зміни погоди протягом декількох днів. Графіки температури, ймовірності опадів і атмосферний тиск покажуть повну картину погоди на 3, 10, 14 днів або на місяць. Великий спектр даних на сайті - Температура повітря, напрям і сила вітру, хмарність, види опадів і їх інтенсивність в Олексінци - допоможе вам розібратися в погодної ситуації. Так само ви можете дізнатися час сходу і заходу сонця, тривалість дня, і в якій фазі знаходиться Місяць.\nЗавдяки аватарки на сайті ви зможете швидко вирішити проблему «що вдягнути», чи брати з собою парасольку чи окуляри в залежності від прогнозу погоди. Щоденний прогноз погоди в Олексінци допоможе вам не застудитися, якщо раптом до вечора буде різке похолодання, або посилиться вітер.\nМетеопрогноз Олексінци - найточніший і стабільний прогноз на сьогодні, завтра і два тижні. Так само є функція погода в Олексінци тільки на вихідні, щоб вдало спланувати свій відпочинок. Дані про погоду з метеостанцій обробляються щогодини - це дає можливість надавати найточніший прогноз, аж до погодинної погоди.\nПрогноз розрахований в 21:35:54 © meteoprog.ua\nПрогноз погоди в Олексінци на 07 04 - 11 04\nпрогноз погоди в Олексінци\nПогода в Олексінци: Без опадів. Ясно\nПогода в Олексінци: Без опадів. Змінна хмарність.\nПогода в Олексінци: Без опадів. Хмарно з проясненнями.\nПогода в Олексінци: Без істотних опадів. Похмуро.\nПогода в Олексінци: Без опадів. Хмарно.


Зеленський вперше поговорив з Путіним по телефону | Mind.ua\nЗеленський вперше поговорив з Путіним по телефону\nОбговорювалася можливість продовження контактів в нормандському форматі\n11 липня 2019, 19:34\nПрезидент України Володимир Зеленський провів телефонну розмову з російським президентом Владіміром Путіним. Ініціатором розмови стала українська сторона, повідомляє ТАСС з посиланням на прес-секретаря Путіна Дмітрія Пєскова.\n«Обговорювалися питання врегулювання на південному сході України і спільної роботи щодо повернення утримуваних з обох сторін осіб, – розповів Пєсков. – Досягнуто домовленості про продовження цієї роботи на рівні експертів», – сказав він.\n«Також обговорювалася можливість продовження контактів в нормандському форматі», – повідомив Пєсков.\nІнформація про розмову зявилася і на офіційному сайті президента України.\n«Ключовим питанням [у розмові] було звільнення полонених військових моряків. Також йшлося про повернення інших українських громадян, які утримуються на території РФ. Крім того, сторони обговорили продовження переговорів у Нормандському форматі», – йдеться в повідомленні.\nНинішня телефонна розмова – перший контакт Путіна і Зеленського після обрання нового президента України. До цього у них не було ні телефонних, ні особистих розмов, зазначає видання.\nЗеленський 8 липня запропонував Путіну провести переговори в Мінську за участю президента США Дональда Трампа, канцлера Німеччини Ангели Меркель, президента Франції Еммануеля Макрона і прем'єра Великобританії Терези Мей. «Обговоримо, чий Крим і кого там немає на Донбасі», – зазначив він.\nУкраїнський президент висловив надію на те, що президент Білорусі Олександр Лукашенко буде готовий надати майданчик для діалогу.\nОлег Чемоданов - 26 лютого 2020


ТОП найяскравіших львівських розваг і атракцій (14-18 жовтня) - культурне життя - Ваші новини\nТОП найяскравіших львівських розваг і атракцій (14-18 жовтня)\nСеред культурних подій цього тижня: вистава «Проданий сміх», свято Сиру і Вина у Львові – 2019, Захар Беркут.\nЗіркова прем'єра дивовижної комедії на італійський лад. Нестримний сміх, цікавий сюжет і зіркові актори українського театру і кінематографу - все це чекає глядача вже скоро! Вистава «Пригоди італійців в Італії» - це вибухова суміш гумору, найталановитіших артистів і захоплюючої історії. Подробиці тут>>\nЧас проведення: 14.10.19 пн 19:00 - 21:00\nВартість квитків: 240-750 грн\nЗапропоновані фільми розповідають про взаємодію та взаємозаперечення творчості й роботи в сучасній Україні. Про креативність, яка є бажаною, і творчість, яку ми часто не помічаємо. Подробиці тут>>\nАдреса: м. Львів, вул. Кушевича, 1\nЧас проведення: 16.10.19 ср (13:00), 17.10.19 чт (13:00), 18.10.19 пт (12:00), 25.10.19 пт (11:00)\nМіське свято Сиру і Вина — це гарна нагода більше довідатись про культуру сироваріння та традиції виноробства у Львові та Україні, відвідати ярмарок, забави, різнопланові розважальні акції, анімації, конкурси, концерти фольклорних колективів. Подробиці тут>>\nЧас проведення: 18.10.19 пт - 20.10.19 нд\nЗахід проведуть під час Міжнародного фестивалю аудіовізуального мистецтва «Тетраматика 2019». Відтак усі охочі зможуть взяти участь у лекціях, дискусіях, майстернях, показах фільмів і нетворкінгах та ознайомитися з кращими польськими проєктами та найцікавішими витворами цифрового мистецтва українських розробників. Подробиці тут>>\nЧас проведення: 17.10.19 чт\nЧас проведення: 10.10.2019 чт - 16.10.2019 ср\n8 тур кваліфікації до Чемпіонату Європи 2020. Подробиці тут>>\nЧас проведення: 14.10.2019 пн - 14.10.2019 пн\nВона «завелася» і її не зупинити! Чудова співачка, інтригуюча актриса, стильна телеведуча, амбітний продюсер і просто - народна артистка України Наталя Могилевська на сцені Львівського театру опери та балету. Подробиці тут>>\nЧас проведення: 15.10.19 вт 19:30\nВартість квитків: 290-1990 грн\nЧас проведення: 16.10.19 ср 19:00\nЧого тільки не виробляють ці кумедні ведмежата Топ і Топочка. Та найбільше захоплення у малечі викликають мильні бульбашки, що їх ведмежата вправно пускають до залу. «А як ляльки можуть їсти вермішель?» – дивується дітвора. Подробиці тут>>\nЧас проведення: 18.10.19 пт 12:00


Людина спить третину свого життя, в той же час шкодуючи про те, що в цілодобово не 48 годин. Тоді працювати і відпочивати можна було б довше. Для активних трудоголіків і для тих, хто любить поспати довше якраз і буде ця стаття.\nПризначення сну — відновити життєві сілиорганізма. Цікаво, що длітельностьотдиха не є суттєвим критерієм якості нічного сну, адже длякаждого людини свої біоритми і своє індивідуальне час, необхідний дляполного відновлення. Наприклад, організм вагітної жінки потребує болеедлітельном сні. Думаю, багато жінок, що випробували вагітність, згадують, какхотелось поспати особливо в перший триместр вагітності.\nПам’ятайте, щоб бути здоровою, красивою, підтягнутою, нужнохорошо і, головне, правильно спати. Якщо людина регулярно недосипає, томеняется його зовнішній вигляд, не кажучи вже про його здібності швидко справлятися споставленнимі завданнями. Тому важливо добре висипатися, при цьому следуяопределённим правилам.\nВажка трудноперевариваемие їжа ніколи неспособствовала хорошому сну, адже організм повинен відпочити, а не працювати. Теж саме стосується і повного шлунка. Свята не повинні бути винятком ізправіл, адже свято — це задоволення, а не привід доставити діскомфортсвоему організму. Тим не менш, нормально поспати на голодний шлунок тоженікак не вдасться. Тому, легкий перекус буде тільки на користь. Випейтестакан кефіру або з’їжте бутерброд і спокійний сон вам забезпечений.\nДля повноцінного відпочинку необхідно 6-8 годин непреривногосна. Ідеальний час для сну — це період з 23 години ночі до 7 години ранку. Темне менш, у кожного організму свої біоритми. Когось уже хилить на сон в девятьвечера, і він же без праці прокидається о п’ятій ранку. Хтось же готовий актівнодумать і мислити після 23 години. Тому, суворих рамок немає, але все ж важнопомніть, що в період з двох до чотирьох годин ночі організм переживає глубокійсон, завдяки чому виробляється велика кількість життєво важливих гормонів, організм набирається сил і заповнює свої витрати.\nХороша постіль — запорука хорошого сну\nПогодьтеся, адже приємно спати на чистій виглаженнойпостелі і подвійно приємно, коли ця ліжко якісна, красива, радує око і тіло. В першу чергу митратім гроші на їжу, на одяг, а от на постіль — якщо грошей вистачить. Тим неменш, вона вірна супутниця якісного сну.\nВажливу роль відіграє поза, в якій ми спимо. Впервую чергу, поза повинна бути зручною, але, погодьтеся, улюблена поза «ліцомв подушку» найчастіше обіцяє «пом’ятим» зовнішнім виглядом вранці. Будь-яка поважаюча себядама не захоче у пом’ятому вигляді показатися на очі оточуючих.\nСтворіть ідеальну атмосферу сну: свіжа кімната, красива постіль, затишок у спальні, ну і, звичайно ж, якісний матрац, подушкаі ковдру. На хорошому ортопедичному матраці і спина буде здорова, і отдихбудет повноцінним. Не перестарайтеся з подушкою! Чим тонше остання, тим корисніше вона дляпозвоночніка. Великі м’які подушки порушують кровообіг в тканинах мозку, як результат, неуважність, стомлюваність і неуважність.\nРелаксація — помічник хорошого засипання\nЧи не замислювалися ви про те, що кожен ранок у васначінается зі стресу? .. Будильник порушує приємну ейфорію сну, потім думки проте, що пора вставати, бігти, працювати. Ранковий стрес порушує человеческіебіорітми, в результаті чого з’являється агресія, дратівливість, стомлюваність. Кращий варіант, звичайно ж, лягати раніше і научітьсяпросипаться самостійно. Якщо ж не виходить, виберіть альтернатівурезкому пробудженню — будильник з приємною наростаючою мелодією.\nЯк не крути, а організм любить порядок, і працює, какчасікі, коли ви цей порядок підтримуєте: вчасно лягайте, вчасно їсте, висипаєтеся, плануєте свій завтрашній день. Навчіться лягати і просипатьсяв одне і те ж час, вихідні — не виняток. Тоді й заснути буде легше, іорганізм відпочине, і як результат, ви будете виглядати на всі двісті.\nСпорт — помічник міцного сну\nНі для кого не секрет, що регулярні фізичні нагрузкіулучшают самопочуття, в той же час, регулярні тренування допомагають заснуть.Главное правило — не робити навантаження перед сном, інакше можна отримати совсемпротівоположний результат.\nНа сьогоднішній день так часто говорять про якість життя, означену правильного харчування і фізичних тренувань для збереження здоров’я. Вів же час, роль сну в житті людини якось недооцінюється. Однак, пріродане даремно в процесі еволюції зберегла сон, відібравши у людини третю частину егожізні. Вивченням природи сну і його порушень займається наука сомнологія.Современная наука показує, що сон — це не пасивний процес зі множествомреакцій. Мозок активно працює вночі, сон йому необхідний, щоб восстановітьсвоі енергетичні витрати, забезпечити нормальне функціонування пам’яті. Неігноріруйте сон, прислухайтеся до свого організму і будьте здорові!


Акцією "Ангели пам'яті" на Львівщині вшанують Героїв Небесної Сотні | Львівська мануфактура новин\nАкцією “Ангели пам’яті” на Львівщині вшанують Героїв Небесної Сотні\nЗавтра, 18 лютого, о 15.00 у Львові на проспекті Шевченка розпочнеться акція “Ангели пам’яті”. До проекту долучились майже усі навчальні заклади області, повідомляє прес-служба ЛОДА.\nУсіх охочих запрошують прийти у цей день та вшанувати пам’ять наших героїв.\nУ школах відбуватимуться тематичні уроки, вшановуватимуть Героїв Небесної Сотні. Окрім цього, у різних населених пунктах планують також створити алеї “Ангелів пам’яті”. Триватиме акція до 21 лютого.\nІніціатором акції є мистецька агенція «Територія А». Організували проект в пам‘ять про розстріл Героїв Небесної сотні 18 лютого 2014 року на вулиці Інститутській. Нині – частина вулиці Інститутської носить назву Алея Героїв Небесної Сотні.\nАкція «Ангели пам’яті» відбувається за підтримки команди Музею Революції Гідності. Цього року, окрім Льовова, вона відбудеться у різних містах України. Також у Парижі (Франція).


Шостий сезон стане фінальним для британського кримінально-драматичного серіалу «Гострі картузи», повідомляє 18 січня Variety з посиланням на шоураннер режисера Стівена Найта.\n«Гострі картузи» повертаються з величезним успіхом. Після вимушеної затримки виробництва через пандемію COVID-19 ми виявили, що сім'я перебуває e крайній небезпеці, і ставки як ніколи високі. Поки серіал добігає кінця, історія продовжиться в іншій формі», - йдеться e заяві.\nРішення про завершення серіалу може бути пов'язано з пандемією, пише видання, оскільки в 2019 році Найт запевняв, що проєкт буде продовжено мінімум до сьомого сезону.\nПри цьому журналісти запідозрили творців «Гострих картузів» у намірі зайнятися спін-оффом шоу або зняти повнометражний фільм.\nГангстерський серіал «Гострі картузи» вийшов у 2013 році на BBC Two і став одним з найпопулярніших зарубіжних хітів суспільного мовника. У 2019 з виходом п'ятого сезону він перейшов на флагманський канал BBC One, а також став доступний по всьому світу на платформі Netflix.\nПерший сезон гангстерського серіалу, що складається з шести епізодів, зібрав аудиторію у 2,4 млн глядачів. 8 листопада 2014 року керівництво телеканалу BBC оголосило, що продовжує серіал на третій сезон, який стартував 5 травня 2016.\n26 травня 2016 року BBC продовжив серіал відразу на два сезони (четвертий і п'ятий). У травні 2018 року, після здобуття премії БАФТА ТВ, було оголошено про продовження серіалу на шостий і сьомий сезони. Тож, чекаємо продовження.\nCopyright © 2019, req:51 sql:0.0214 s php: 0.0754 s time:0.0969 s mem:6 mb


Підписання Закону про корпоративних договорах - Юридическая фирма "АНК"\nПідписання Закону про корпоративних договорах\n15.02.2018 р Президент підписав Закон № 1984 VIII про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо корпоративних договорів № 4470 від 19.04.2016 р., який був направлений йому на підписання ще 03.04.2017 р.\nЗгідно п. ІІ Закону він повинен вступити в силу на наступний день з моменту його опублікування.\nРаніше (в консультації від 19.01.2017 р. № 12906/ЄК, коли проект Закону був прийнятий у першому читанні) ми вже писали про деякі новели прийнятого Законопроекту, однак, прийнята та підписана редакція Закону містить ряд поправок, у зв’язку з чим вважаємо за необхідне звернути Вашу увагу на основні положення прийнятого Закону.\nЗакон вносить зміни до Цивільного кодексу України, Законів України «Про господарські товариства», «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про акціонерні товариства», «Про управління об’єктами державної власності».\nЗгідно Закону «корпоративний договір» – це «договір про реалізацію прав учасників (засновників) ТОВ» або «договір між акціонерами».\nСторонами корпоративного договору можуть бути учасники ТОВ/АТ, а також треті особи – кредитори господарського товариства. Керуючий орган господарського товариства або саме господарське товариство не можуть бути сторонами корпоративного договору.\nМіж учасниками (кредиторами) ТОВ/АТ корпоративний договір може бути укладений незалежно від того, передбачено право на укладення такого договору в статуті товариства чи ні.\nЗакон прямо встановлює, які питання можуть стати предметом корпоративного договору, зокрема, до них відносяться:\n– обов’язок сторін голосувати на загальних зборах певним чином, передбаченим в договорі;\n– порядок придбання або відчуження частки за заздалегідь визначеною ціною і / або в разі настання визначених у договорі обставин, обов’язок утриматися від відчуження частки до настання певних обставин;\n– порядок здійснення дій, пов’язаних з управлінням ТОВ / АТ, припиненням діяльності, виділенням;\n– умови або порядок визначення умов, при яких учасник товариства – сторона договору має право або зобов’язаний придбати або здійснити відчуження частки в статутному капіталі.\nОднак, з огляду на сформовану судову практику, відповідно до якої законодавчо визначено порядок регулювання корпоративних відносин має імперативний характер, питання про можливість врегулювання в корпоративному договорі питань, прямо не передбачених у законі, залишається дискусійним. Так, законопроект не встановлює можливості підпорядкувати корпоративний договір іноземного права або передати спір, що випливає з корпоративного договору на розгляд арбітражного суду.\nУ проекті закону прямо встановлено, що корпоративний договір не може встановлювати обов’язок його сторін голосувати відповідно до вказівок органів управління такого ТОВ / АТ, за винятком випадків, коли учасник товариства одночасно входить до складу органу управління.\nУМОВИ КОРПОРАТИВНОГО ДОГОВОРУ\nКорпоративний договір може бути як строковим, так і безстроковим, оплатним або безоплатним.\nКорпоративний договір є конфіденційним, інформація про його зміст не підлягає розкриттю, якщо інше не передбачено в самому договорі. При цьому одна зі сторін корпоративного договору зобов’язана протягом 3 робочих днів з дати його укладення повідомити ТОВ / АТ про укладення такого договору, вказавши його боку і термін дії.\nТакож в корпоративному договорі можуть бути встановлені способи його забезпечення і заходи цивільно-правової відповідальності сторін за порушення. При цьому, порушення договору про корпоративне управління не є підставою для визнання недійсними рішення органів ТОВ / АТ.\nПРАВО ВИДАЧІ БЕЗВІДКЛИЧНОЇ ДОВІРЕНОСТІ\nЗ метою виконання зобов’язань за корпоративним договором або забезпечення виконання таких зобов’язань законодавець встановлює право видачі «безвідкличної довіреності за корпоративними правами».\nДля безвідкличної довіреності характерно:\n– видача довіреності стороною корпоративного договору;\n– закінчення строку дії довіреності з настанням певного моменту в часі або умов;\n– обмеження можливості її припинення (відгук)\n– заборона передоручення (якщо інше не передбачено в самому дорученні)\n– нотаріальне посвідчення.\nДовіритель в безвідкличної довіреності має право вказати:\n– заборона на відгук довіреності до закінчення терміну її дії без згоди представника господарського товариства;\n– можливість відкликання довіреності у випадках, прямо передбачених довіреністю;\n– можливість відкликання довіреності після припинення зобов’язання для виконання або забезпечення якого, така довіреність була видана.\nНа відміну від «звичайної довіреності» головною функцією безвідкличної довіреності є забезпечення виконання зобов’язання. Наприклад, коли сторони корпоративного договору домовилися голосувати на загальних зборах певним чином, одна сторона видає іншій стороні безвідкличну довіреність на голосування від її імені на загальних зборах учасників товариства. Якщо сторони домовилися утриматися від відчуження своїх часток в статутному капіталі, вони можуть обмінятися безвідкличної довіреності на вчинення дій, пов’язаних відчуженням таких часток.\nУКЛАДАННЯ ОПЦІЙНОГО ДОГОВОРУ\nНа окрему увагу заслуговує питання про укладення опціонної угоди, який був передбачений в початковій редакції законопроекту № 4470. Предметом опціонного договору виступало вимога здійснити дії в майбутньому, а за право бути висунутим такого вимоги передбачалася виплата винагороди.\nПрийнята редакція Закону не апелює до поняття «опціонний договір», але при цьому застосовує деякі його елементи, впроваджуючи механізм «придбання» права розірвати укладений договір купівлі-продажу в односторонньому порядку. Так, сторони договору купівлі-продажу можуть укласти «угоду», що одна сторона отримує від іншої сторони право розірвати основний договір в односторонньому порядку. При цьому Закон встановлює презумпцію розірвання договору купівлі-продажу, в разі якщо сторона, яка отримала право розірвати такий договір, не висуне вимогу про його виконання протягом певного терміну.\nКрім того, Сторони можуть погодити розірвання договору з настанням певних умов або здійсненням стороною договору певних дій.\nВарто звернути увагу, що норма, яка встановлює право на придбання права розірвати договір купівлі-продажу вноситься до Цивільного кодексу і безпосередньо не прив’язана до корпоративних договорів. Так, дана норма може застосовуватися до всіх договорів купівлі-продажу, незалежно від того, що є їх предметом.


Чоловік жорстоко вбив свою цивільну дружину і пасербицю - ЗНАЙ ЮА\nЛютий вбивця розправився з дружиною і пасербицею: перед смертю змусив копати могили\nСтарша дочка сказала, що мама поїхала кудись з іншим чоловіком\n9 лютого 2021, 11:40\nУ Бразилії сталася пригода, яка сколихнула світ. Там чоловік убив цивільну дружину і пасербицю, а перед цим змусив їх копати собі могилу на задньому дворі дому.\nПро цю трагедію повідомила 16-річна старша дочка загиблої. Поліцейські підозрюють, що в неї були стосунки з вітчимом.\n34-річна Крістіан Арена і 9-річна Кароліна Віторія зникли в листопаді 2020-го. Також зник цивільний чоловік жінки Фабрісіо Буймов Арені Белінаті. Старша дочка сказала правоохоронцям, що мама поїхала кудись з іншим чоловіком та молодшою дочкою.\nПоліція, однак помітила перекопану землю, де знайшли тіла. Крістіану вбили ножем, а Кароліну – ударом по голові. 16-річну дівчину заарештували.\nТеги: новини вбиство поліція


У Тернополі у зв’язку з коронавірусом жінка не пустила додому чоловіка, який повернувся з Польщі.\nПоліція направила його до медичного закладу на ізоляцію. Про це у понеділок, 6 квітня, повідомляє відділ комунікації поліції Тернопільської області.\n“У Тернополі чоловіка, який повернувся з-за кордону, рідні не пустили додому. Житель обласного центру приїхав із заробітків з Польщі. Згідно з правилами, встановленими на час карантину, хотів самоізолюватися, проте його до приміщення не пустила дружина”, – йдеться у повідомленні.\nЖитель Тернополя залишився ночувати на вулиці, а наступного дня звернувся по допомогу до правоохоронців. “Співробітники поліції направили чоловіка до одного з медичних закладів, призначених для таких громадян, яким ніде пройти самоізоляцію після повернення на територію України”, – повідомив заступник начальника Тернопільського відділу поліції Іван Рибчак.


Енергозберігаюча пиловловлювач для сушіння машини China Manufacturer\nЕнергозберігаюча піччю з вугільним пальником,Пульверизована вугільна горілка для сушильної машини,Пульверизована вугільна горілка для осушувача\nBotou Hengrui Environmental Protection Equipment Co. Ltd. [Hebei,China] Тип бізнесу: Manufacturer Основні ринки: Worldwide Експортер: 61% - 70% Опис: Енергозберігаюча піччю з вугільним пальником,Пульверизована вугільна горілка для сушильної машини,Пульверизована вугільна горілка для осушувача\nГоловна > Продукти > Пульверизована вугільна горілка > Енергозберігаюча пиловловлювач для сушіння машини\nЕнергозберігаюча пиловловлювач для сушіння машини\n Енергозберігаюча пиловловлювач для сушіння машини\nЧорнота 1. Викиди пиловугільного пальника, як Ringelman 0-1;\n2. фіксований вміст вуглецю у золі у пальниковому пальнику становить близько 0,1%, в основному не містить вуглецевого порошку.\n3. новий рівень енергозбереження 1530% пиловугільного пальника;\n4, вміст димових газів у пальнику змінюється на нижній димохід за умови відсутності витоку димоходу. Якщо вугілля повністю спалено, можна досягти національного стандарту.\n1, час перебування пиловугільного вугілля у високотемпературній зоні пальників з пиловугільними пальниками тривалий, тому ефективність згоряння висока. Відпрацьований газ безпосередньо розряджений без чорного диму та пара білого диму.\n2. Коли вугільна пальника нагрівається, час підвищення температури скорочується, теплова ефективність висока, вимоги щодо якості вугілля низькі, види вугілля широко застосовуються, а економічні вигоди є високими.\n3., запалювання пиловугільного пиловугільного пальника є легким, нагрівання відбувається швидко і ефективність роботи значно покращується.\n4, подача повітря та витрата палива пальника можуть бути змінені відповідно до вимог, і вона може регулювати температуру печі та довжини полум'я у широкому діапазоні для задоволення актуальних потреб.\n5. Внутрішня температура поля пиловугільного пальника однакова. Нагріта поверхня нагрітого тіла велика, і шлак не прилипає до поверхні заготовки, а якість продукту хороша.\nСписок пов'язаних товарів: Енергозберігаюча піччю з вугільним пальником , Пульверизована вугільна горілка для сушильної машини , Пульверизована вугільна горілка для осушувача , Пульверизований вугільний пальник , Роторний пульверизований вугільний пальник , Пульверизований вугільний пальник асфальтового заводу , З нержавіючої сталі з плоским скелетним заводом , Конвеєр безмасляний з вуглецевої сталі високої якості


Як правильно загоряти і надовго зберегти засмагу | МАМА\nПрийшла пора готуватися до відпустки! Начебто, чого до нього готуватися? Валіза зібрали – і вперед, до південних морів! Але, не все так просто. Якщо ми хочемо приїхати з цих самих морів з розкішною сяючою шкірою кавового кольору, а не подобою сусідської Мурки, черепахового забарвлення, з поміссю жовтих і коричневих плям, про те, як отримати гарну засмагу, нам доведеться подбати заздалегідь. Сьогодні поговоримо про те, як правильно засмагати.\nСонячні промені, навіть при самому щадному впливі, висушують шкіру, тому ми повинні максимально наситити її вологою, щоб не повернутися з відпустки схожою на мумію Тутанхамона. Звичайно, можна обмазюкиваться дорогими кремами, про «користь» яких ми вже говорили, можна використати натуральні рослинні олії, але навіть вони не допоможуть, якщо ми не проведемо очищувальних процедур. Самі вибираємо — зробити пілінг будинку або сходити до косметолога, препарати в салонах використовують різні, але мета у них одна – очистити пори і прибрати верхній шар омертвілої шкіри.\nПісля цього зволожуючі засоби добре наситять вологою всі шари шкіри, вона стане гладкою і шовковистою, ідеальний загар нам забезпечений, і шкоду зведений до мінімуму. Повторюємо процедуру кілька разів, в останні 2 тижні перед від’їздом.\nДо речі, в пілінгу потребує все тіло, якщо хочемо, щоб загар був рівномірним і тримався довго. Тут досить однієї процедури, але тільки, боронь Боже, не хімічній.\nУточнення: механічний пілінг прибирає тільки омертвілі частинки шкіри, якщо, звичайно, ми не будемо терти себе наждачним папером, а хімічний – весь верхній шар. Ризикуємо стати схожою на ягуара, в сенсі – плямистості!\nТому вибираємо скраб з дрібними частинками і не дуже стараємося, щоб не пошкодити шкіру.\nОсь воно — море, приїхали, відпочиваємо, повна нірвана, ні про що думати не хочеться…. А доведеться, якщо хочемо мати в результаті ідеальний загар!\nЧас засмагати: найкращий час для сонячних ванн – до полудня, а потім – після чотирьох годин дня.\nЦе – аксіома, яка вже не потребує доказів. В обідні години ми, крім сонячного удару, ніякої користі від сонця не отримаємо. Використовувати креми – теж аксіома, про це ми поговоримо пізніше.\nЛежати або рухатися\nЗвичайно, простягнувшись на теплому, м’якому пісочку, або — зручно влаштувавшись в шезлонгу, періодично перевертаючи тушку, відпочивати дуже приємно. Але до питання «як отримати красивий загар», це має вельми віддалене відношення. Хіба що, ми шанувальники йоги, і можемо приймати самі хитромудрі пози на цьому шезлонгу. У пасивному стані ідеального засмаги не вийде, як не крутись.\nЛовимо засмага: щоб стати «мулаткою-шоколадкою» нам потрібно активно відпочивати, полежали, походили, пограли у волейбол, збудували замки з піску, чим більше ми рухаємося, тим більше ловимо ультрафіолету, який рівномірно розподіляється по нашому прекрасному тілу.\nМаленька хитрість – гуляємо вздовж лінії прибою, сонячні промені відбиваються від води, і ми засмагаємо з усіх боків, куди там — солярію!\nПро те, як зберегти засмагу, раз вже ми отримали таку красу, варто подбати ще в процесі, тобто – не відходячи від каси. Від пляжу, якщо точніше.\nХарчування для засмаги: замість калорійних булочок, що в достатку присутні на шведських столах, коли «все включено», або «пахлави гарячої», для любителів Кримського півострова, вживаємо абрикоси, персики, дині, манго і кавун. Бета-каротин, що удосталь міститься в цих продуктах, допоможе закріпитися засмазі. Їмо помідори, в будь-якому вигляді, в салатах, соусах, як завгодно, лише б побільше. Справа в тому, що в томатах міститься лікопен, що сприяє виробленню меланіну, який і надає нашій шкірі приємний шоколадний відтінок.\nРаз вже ми — на морях, постараємося вжити якомога більше морепродуктів. Про ненасичені жирні кислоти зайвий раз згадати – теж корисно. І для здоров’я, і для ідеальної засмаги – пряма користь. Не забуваємо про болгарський перець – самий сезон!\nМорський загар до Нового року\nЦе абсолютно реально, якщо дотримуватися декількох нескладних рекомендацій. Як приємно буде в шикарному декольтованій сукні, з морським, майже свіжим засмагою! Запам’ятовуємо, як зберегти засмагу:\n— підживлюємо шкіру вітаміном А, використовуємо масла для тіла з вмістом цього вітаміну, купуємо в аптеці «Ретинол пальмітат», вживаємо пару крапель цієї олії, щоранку, на шматочок чорного хліба. Не так, щоб дуже не смачно, звичайне рослинне масло;\n— стежимо, щоб у нашому раціоні були, в достатній кількості, вітаміни групи В. Їмо яловичу печінку, яйця, абрикоси, моркву, шпинат, червоні овочі та фрукти, п’ємо молоко;\n— зволожуємо шкіру натуральними рослинними оліями, оливкова олія в цьому випадку буде як не можна до речі (докладніше про властивості натуральних масел тут);\n— походи в сауну, обгортання, пілінги – відкладемо на потім, маються на увазі всі процедури, пов’язані з розпарюванням і отлущиванием .\nХитрість: і ще одна маленька хитрість – тонуючі ванни. У воду додаємо чайну заварку, кавову гущу, відвар цибулиння. Будемо як великоднє яйце – приємного кавового кольору, красиві і дивовижні!\nОсь і всі премудрості, як отримати ідеальний загар і як зберегти засмагу максимально довго.\nПриємного відпочинку та теплого літа!\nРозширені пори досить поширена проблема, особливо серед жінок. Це тому, що дами, на відміну від чоловіків, використовують макіяж і ряд…\nНа що чоловік звертає увагу, коли дивиться на вас? Груди, очі, волосся – подумаєте ви, але якась невловима деталь є…


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Чому не ростуть українські “культури” на кримському “грунті”? | Korrespondent.net\nЧому не ростуть українські “культури” на кримському “грунті”?\nЗвернення до українців південно-східного регіону.\nЯ народився і виріс в Криму. Так склалося. Давно відомо, що не все в цьому житті вирішує людина, і багато з того, що відбувається з нами і навколо нас, відбувається не за нашими планами і бажаннями. Бо існує ще Вища Сила, Божа Воля, яка визначає перебіг подій, створюює нам певні умови, ставить нас перед вибором, підкидає нам різні випробування і спокуси, впливаючи на наше життя і в якійсь мірі його нівелюючи. Отже в тому, що мені судилося стати кримчанином, мабуть теж є якийсь сенс і якась незбагнена невідворотність. Значить я маю бути саме зараз і саме в цьому місці. І значить тут є якась місія, котру я повинен виконати, роль, яку я повинен зіграти, отримавши наприкінці свого життєвого шляху або шану і повагу, або осуд і зневагу, або ж просто забуття.\nТа мова зараз не про мене. Мета цієї статті привернути увагу читача до самого себе, спонукати кожного з вас заглянути вглиб себе, задуматись над тим хто ми є на цьому світі, в цій конкретній державі, на цій території? А також згадати ким були наші предки, чим займалися, які мали цінності, про що мріяли, що нам передали і чому навчили? І, співставивши відповіді на ці два блоки питань, визначитись, а чи так ми живемо, чи не втратили ми в гонитві за успіхом, будуванням кар`єри, суспільною адаптацією чогось глибшого, важливішого, головнішого, того, що зв`язує нас з корінням нашого Роду, дозволяє відчувати себе частинкою Великого Древнього Цілого, ім`я якому — Українська Нація.\nОскільки я є мешканцем найпівденнішого регіону України, то мені більш близькі проблеми саме українців Криму. Про це і піде мова.\nЯ думаю, немає потреби багато розповідати про рівень розвитку і поширення української культури на півострові, про популярність української мови, про відношення і ставлення до всього українського. Це всім відомо і не є таємницею. Я ж хочу привернути увагу до причин, залучити всіх вас, читачів, до пошуку шляхів вирішення існуючих проблем в різних сферах життя української громади Криму, будь то мовне питання, чи питання освіти, чи питання, що зачіпають соціальні, духовні, культурні чи якісь інші аспекти життя кожного з нас. Адже ніхто не скаже що в нас все добре і нам більш нема чого бажати. Проблеми є, і їх багато. Зупинюсь на тих, котрі мене особисто обурюють і дивують найбільше:\nМовне питання. Української в Криму не чути. Прикро, сумно але факт. Якщо навіть дуже постаратися і пошукати, то можна знайти залишки мови лише десь у віддалених селах, серед стареньких бабусь, та й то спотворену “суржиком”. Чути російську, чути кримськотатарську, іноді чути індійську, арабську, англійську. А от рідну і співочу можна почути лише влітку на пляжі, по телебаченню або на нечисельних заходах біля пам`ятника Т.Г. Шевченку в Сімферополі. Чому так? Чому ми вважаємо за поганий тон спілкуватись рідною мовою? Що це? Вживлений нам «радяною» комплекс меншовартості? Чи наша національна толерантність, що часто межує з мазохізмом і рабською безхребетністю? Невже в нас остаточно згас той вогник волелюбності і звитяги, що на протязі тисячоліть зберігав нашу самоідентичність, самобутність, унікальність і не дав нам зникнути, розчинившись серед інших народів Світу? Сподіваюсь що ні. Сподіваюсь, що він просто приспаний, пригнічений, закиданий привнесеним мотлохом, але ще жевріє, і до нього можна достукатись. Задумайтесь над цим. В мене є друг. Він росіянин. Та попри те, він не соромиться розмовляти українською в громадських місцях, добре знає історію, відзначає знакові події, шанує наших героїв і національні звичаї, відвідує нашу церкву і вважає за необхідне вдягати вишиванку на державні свята. Я глибоко поважаю цю людину. Бо вона є прикладом того, яким повинен бути громадянин України, не зважаючи на його національну приналежність. Хто з нас, українців може похвалитись хоча б цим? Наведу ще один приклад. Уявіть, що ви переїхали жити до Сполучених Штатів Америки. Це багатонаціональна, англомовна держава.. Ви вливаєтесь в місцевий соціум, вирішуєте питання з роботою, з житлом. І при цьому до вас звертаються англійською. Вам спаде на думку дивуватись, обурюватись і заявляти про американізацію? Ви станете вимагати, щоб з вами спілкувались вашою рідною мовою, бо англійської ви не розумієте? Впевнений що ні. Ви або вивчите англійську, або найматимете перекладача. І це правильно. Так є і так має бути. То чому в окремих регіонах України спілкування українською вважається проявом націоналізму (в спотвореному розумінні цього слова), або ж трактується як утиск національних свобод і насильство? Чому вперте небажання представників нацменшин вивчати і вживати українську, вважається нормальним, а україномовний українець в Україні сприймається як надзвичайне явище?\nДруковане слово. В Криму з року в рік бореться за виживання єдиний україномовний часопис “Кримська Світлия”. Проблеми з фінансуванням, проблеми з друком і розповсюдженням, проблеми з передплатою. Чому так? В Криму існує чимало кримськотатарських видань, безліч російськомовних. То чому ж ми, українці не підтримуємо свого? Чому не тримаємось за своє? Чому свого не відстоюємо і не захищаємо? Чим обумовлена ця байдужість і пасивність? Намагався знайти в книгарнях Сімферополя книжку Ліни Костенко “Записки українського самашедшого”. На мене дивились круглими очима і двічі викривили ім`я видатної поетеси, назвавши її спершу Аліною, а потім Лєною Костенко... Довелося замовляти в Києві. Зате книжки українофоба Д. Табачника “Украінскій фашизм” рясно красувалися на полицях.\nПитання релігії. В кожному великому місті Криму, а також в багатьох населених пунктах меншого формату є православні храми, церкви, каплиці. В Сімферополі їх близько десяти. І всі вони чомусь московського патріархату. За останні десятиріччя значно зросла кількість мусульманських храмів. Мечеті будують в кожному місці компактного проживання кримських татар. Скільки ви знаєте українських храмів (УПЦ КП чи Греко-католицьких) на півострові? Одиниці. І здебільшого, це не повноцінні духовні споруди, а пристосовані під церкву житлові приміщення. Чому так? Чому і тут ми пасемо задніх і не вимагаємо задовільнення всоїх релігійних потреб?\nПитання освіти. Школи з українською мовою викладання в Криму рідкість. Щастя якщо при освітянському закладі відкривають “український” клас. Та якщо такий і існує, то його всіма способами намагаються скоротити, об`єднати з іншим класом, закрити. І не тому, що немає попиту, не тому, що нема бажаючих, а просто тому, що існування таких класів чомусь муляє керівництво шкіл. І ми мовчимо. Ми не даємо цій інформації розголосу. Ми і тут не відстоюємо свої інтереси. Чому?\nПитання культури. Це взагалі болюче питання. Прадавні українські традиції та звичаї в Криму забуті давно і цілковито. Ми замінили Різдво Новим роком. В нас не в моді вертепи, в нас не водять козу, щедрівки та колядки якісь безбарвні і мають на меті лише отримання від господаря грошової винагороди. Цього року на Різдво, до нас приходили колядники. Діти буркотіли якісь коротенькі рифми на суржику, головний зміст яких був не сповістити “Благу Звістку”, а зводився до банального “дайде дядьку п`ятака”, чи “дайте дядьку гроші, будете хороші”. Вигляд і вбрання було не кращим. Дівчатка були з нафарбованими губами, розмальованими обличчями, з якимось гіжками-антенками на голові, а хлопчики нагадували піратів. Все це дійство нагадувало скоріш хелоуін чи вторгнення інопланетян, ніж Різдво Христове. Але я розумію, що діти не винні. Їх не було кому навчити як треба. Їм не пояснили зміст святі і значення коляди...Ми також не святкуємо “Івана-Купала”, “Маланку”... Людина в етнічному одязі, чи хоча б з окремими його елементами викликає щонайменше подив і цікавість на обличчях перехожих. В нас нема місцевих етноколективів, гуртків з вивчення національних ремесел. Навіть звичайна українська символіка, така як “тризуб” чи “сварга” викликають у кримчан незрозумілі асоціації і агресію. Хіба не дивно бачити це в Україні? І чи не ми самі винні що воно так є?\nПитання історії. Попри те, що історія нашого народу древня і велична, ми чомусь не тяжіємо до її вивчення, до пошуку правди, до аналізу та власної оцінки тих чи інших подій. Нам простіше слухати і вірити в міфи, створені нашими катами-поневолювачами. Нам кажуть, що Мазепа зрадник, бо він нібито зрадив Російського царя. І ми не задумуємось над тим, що зрадником він був лише в очах Російської імперії, яка ніколи не вважала українців окремою нацією, і завжди лише використовувала і грабувала наші землі, привласнювала інтелектуальний та фізичний ресурс, вкрала нашу історію. А про те, що Мазепа дбав в першу чергу про інтереси України, бажав її самостійності, збудував безліч церков ми забуваємо. Комуністи і виховані в СРСР називають Бандеру бандитом і ворогом. І то правда. Для них, для їх режиму він був ворогом. Бо ця людина спромоглася очолити найпотужніший рух спротиву українців проти окупаційних режимів Гітлера і Сталіна. Бандерівці давали відсіч звірствам поляків, що винищували українські села, не шкодуючи ні старого ні малого. Вони чинили опір кривавій радянській системі, та гітлерівській експансії водночас. В них була одна мета і одна заповітна мрія – Самостійна Україна. Тому Бандера наш герой. І не слід боятись, що комусь це може не сподобатись.\nНаша єдність… Я давно замислююсь над питанням, де її шукати. Як пробудити в нас відчуття національного братерства? Дивлюсь на кримських євреїв, вірмен, греків, татар. Всі вони є цілісною, згуртованою спільнотою. Вони виступають єдиним фронтом в відстоюванні інтересів цілої громади загалом і кожного її члена зокрема. Це можна спостерігати і в земельних питаннях, і в питаннях працевлаштування, соціальної допомоги, забезпечення житлом, тощо. Ми живемо кожен в своїй шкаралупі. На святкування Дня Незалежності України на площі збирається півтори-дві сотні людей, а на менш значущі свята й того менше. Ми не здатні об`єднатись у спільній біді, не здатні розділити спільну радість. Ми не можемо разом відстоювати свої права і вирішувати свої питання. Ми не здатні стати силою, з якою будуть змушені рахуватися і до вимог якої дослухатимуться. А потім ми киваємо на владу, «на москалів», скаржимось на лиху долю. Хоча самі ж її собі й будуємо.\nЯк бачите, питань і проблем, які потрібно якось вирішувати, вистачає. Тож не щукаймо винних де інде, а почнімо з себе. Бо якщо городина не росте, чи сад не родить, то не рослина винна і не в землі причина, а справа в господарі. Як не оброблятимеш землю, не додаватимеш гною, не засіватимеш вчасно, не полотимеш бур`ян й не поливатимеш, то врожаю не буде.\nСподіваюсь, що викладені тут питання знайдуть відгук. І якщо, читаючи ці рядки, в когось в Душі щось ворухнеться, якщо хоча б хтось замислиться і зробить для себе висновки, якщо хоч кілька людей почнуть робити трохи більше для України ніж робили досі, значить ще не все втрачено. Шануймося. Гуртуймося. Засіваймо кримську ниву українським зерном. І, прийде час, зберемо врожай.


Композиція для стерилізації — UA 96674\n1. Композиція для стерилізації, що містить повідон-йод, неіонну поверхнево-активну речовину і органосульфатну поверхнево-активну речовину, де змішувана кількість повідон-йоду становить 4-10 мас./об. %, співвідношення органосульфатної поверхнево-активної речовини і неіонної поверхнево-активної речовини становить від 50:1 до 2:1, а загальний вміст двох поверхнево-активних речовин становить 0,4-14 мас./об. %, виходячи із загальної маси композиції.\n2. Композиція для стерилізації за п. 1, де органосульфатною поверхнево-активною речовиною є нонілфенілполіоксіетиленовий етер сульфату амонію або лаурилполіоксіетиленовий етер сульфату амонію.\n3. Композиція для стерилізації за п. 1, де неіонною поверхнево-активною речовиною є діетаноламідлаурат.\n4. Композиція для стерилізації за будь-яким з попередніх пунктів, де вміст органосульфатної поверхнево-активної речовини становить 0,4-10 мас./об. %.\n5. Композиція для стерилізації за будь-яким з попередніх пунктів, де композиція для стерилізації має піноутворювальну здатність 190-270 мм, стабільність піни 140-201 мм і зменшення піноутворювальної здатності 30 % або менше.\n1. Композиція для стерилізації, що містить повідон-йод, неіонну поверхнево-активну речовину і органосульфатну поверхнево-активну речовину, де змішувана кількість повідон-йоду становить 410 мас./об. %, співвідношення органосульфатної C2 2 (19) 1 3 Ціллю цього винаходу є одержання композиції для стерилізації, що позбавлена стікання і розбризкування викликаних використанням і придатна для ефективного використання з усіма розчинами лікарських засобів, що наносяться на руки, з ефективною дезінфекцією рук і пальців. Засоби вирішення проблем Винахідниками було проведено інтенсивні дослідження для того щоб вирішити ці проблеми і, як результат, при змішуванні певної кількості органосульфатної поверхнево-активної речовини з повідон-йодом або при додатковому примішуванні певної кількості неіонної поверхнево-активної речовини, можна одержати рецептуру лікарського засобу, що стабільно і стійко спінюється, і перешкоджає стіканню або т.і., що спостерігається при стіканні і, як результат, винахідниками була знайдена композиція для стерилізації, що забезпечує ефективне використання всіх рідких лікарських засобів, що наносяться на руки, перешкоджає забрудненню одягу, підлоги і т.і., і в той же самий час ефективно дезінфікує руки і пальці, таким чином забезпечуючи цей винахід. Тобто, цей винахід є таким як описано нижче. (1) Композиція для стерилізації, що містить повідон-йод і органосульфатну поверхневоактивну речовину. (2) Композиція для стерилізації, де композиція для стерилізації за пунктом (1) додатково містить неіонну поверхнево-активну речовину. (3) Композиція для стерилізації, де органосульфатною поверхнево-активною речовиною описаною в (1) є нонілфенілполіоксиетиленовий етер сульфату амонію або лаурилполіоксиетиленовий етер сульфату амонію. (4) Композиція для стерилізації, де неіонною поверхнево-активною речовиною описаною в (2) є діетаноламідлаурат. (5) Композиція для стерилізації, де вміст сульфатної поверхнево-активної речовини описаної в (1) становить 0,4-10 (мас./об.)%. (6) Композиція для стерилізації згідно з (2), де співвідношення органосульфатної поверхневоактивної речовини описаної в (1) і неіонної поверхнево-активної речовини описаної в (2) становить від 50:1 до 2:1, а загальний вміст двох поверхневоактивних речовин становить 0,4 - 14 (мас./об.)% виходячи із загальної маси композиція для стерилізації. (7) Композиція для стерилізації, де композиція для стерилізації описана в (5) або (6) має піноутворювальну здатність 190-270 мм, стабільність піни 140-201 мм, і зменшення піноутворювальної здатності 30 % або менше. (8) Композиція для стерилізації згідно з (6), де час стікання становить 5 хвилин або більше. Ефект від винаходу Композиція для стерилізації цього винаходу забезпечує надійне очищення і дезінфекцію завдяки попередження стікання і утворення стійкої стабільної піни. Крім того, оскільки композиція для стерилізації цього винаходу не стікає, ефективно використовується вся кількість композиції для стерилізації нанесеної на руки і можна поліпшити ви 96674 4 користання ефективного компоненту лікарського засобу і економічну ефективність. Найкращий спосіб здійснення винаходу Композиція для стерилізації цього винаходу включає повідон-йод, що має дезінфекційну дію і виступає як основний компонент і органосульфатну поверхнево-активну речовину. Крім того, як інший аспект цього винаходу, до згаданої вище композиції може бути додана неіонна поверхневоактивна речовина. Якщо необхідно, можуть бути додані рН коригент, розчинник і інші фармацевтичні добавки. Оскільки композиція для стерилізації в цьому винаході вивільнюється з контейнеру з наносом, нема необхідності спеціально обмежувати в'язкість оскільки внутрішній фільтр форсунки насосу захищений від забруднення. Оскільки надмірно висока в'язкість викликає забруднення, в'язкість композиції може бути переважно 10 мПас або менше. Рівень рН композиції для стерилізації цього винаходу може переважно бути 3-6 з огляду стабільність з часом. В цьому випадку, переважно коригують рН композиція для стерилізації використовуючи рН коригент. Як рН коригент, може бути використаний гідроксид натрію, хлорводнева кислота або т.і.. Концентрація повідон-йод цього винаходу є переважно 4-10 (мас./об.)% або менше, більш переважно 4-7,5 (мас./об.)% або менше виходячи із загальної маси композиції, з огляду на в'язкість. Органосульфатною поверхнево-активною речовиною цього винаходу може особливо переважно бути амонієва сіль органосульфатної поверхнево-активної речовини, і, як її специфічний приклад, може бути використаний нонілфенілполіоксиетиленовий етер сульфату амонію або лаурилполіоксиетиленовий етер сульфату амонію. У випадку використання тільки поверхнево-активної речовини, такої як згадані вище органосульфатні поверхнево-активні речовини, кількість поверхнево-активної речовини може переважно бути 0,4-10 (мас./об.)% виходячи із загальної маси композиції. Як інший аспект цього винаходу, у випадку використання неіонної поверхнево-активної речовини, можливим є використання діетаноламідлаурату. Для того щоб одержати стійку піну, кількість використаної неіонної поверхнево-активної речовини може переважно бути менше, ніж використаної в цьому винаході органосульфатної поверхнево-активної речовини. Більш особливо, співвідношення органосульфатної поверхневоактивної речовини і неіонної поверхнево-активну речовини є 50:1-2:1, де концентрація органосульфатної поверхнево-активної речовини становить 0,4-10 (мас./об.)%, і концентрація неіонної поверхнево-активної речовини становить 0,02-1 (мас./об.)% виходячи із загальної маси композиції для стерилізації цього винаходу. Більш переважно, концентрація органосульфатної поверхневоактивної речовини становить 1-4 (мас./об.)%, і концентрація неіонної поверхнево-активної речовини становить 0,08-1 (мас./об.)%. Можна одержати стійку піну, коли концентрації знаходяться в цих інтервалах. 5 Загальні використовувані кількості органосульфатної поверхнево-активної речовини і неіонної поверхнево-активної речовини можуть переважно бути 0,4-14 (мас./об.)%, більш переважно 0,4-10,2 (мас./об.)%, виходячи із загальної маси композиції для стерилізації цього винаходу. Композиція для стерилізації цього винаходу має піноутворювальну здатність 190-270 мм при 25°C і стабільність піни 140-201 мм при 25°C. Композиція для стерилізації, що має зменшену піноутворювальну здатність 30 % або менше, коли переважними є піноутворювальна здатність і стабільність піни викладені вище. Тут, "зменшення піноутворювальної здатності" означає значення одержуване від ділення стабільності піни (мм) на піноутворювальну здатність (мм) і виражену у відсотках (%). Композиція для стерилізації цього винаходу, що має таке значення, утворює стійку і стабільну піну. Способи тестування піноутворювальної здатності і стабільності піни описуються в JIS (Японські промислові стандарти) K3362:1998 (спосіб тестування синтететичного детергенту) і тести проводили у відповідності з цим способом. Спеціально, використовують пристрій для вимірювання піноутворювальної здатності описаний в JIS K3362, 50 мл зразку завантажували у внутрішній циліндр пристрою і 20 мл того ж самого зразку крапають на центральну частину поверхні рідини з висоти 900 мм при температурі 25°C. Після викрапування усього зразку, вимірюють висоту піни (мм) і виміряне значення є піноутворювальною здатністю. Крім того, вимірювали висоту піни через 5 хвилин і виміряне значення є значенням стабільності піни. Композиція для стерилізації цього винаходу не викликає стікання протягом 3 хвилин або більше і більш переважно 5 хвилин або більше. Тут, "час протягом якого не відбувається стікання" означає час, що проходить до стікання крапель рідини з стартових сит в результаті руйнування піни, коли композиція для стерилізації, якою був наповнений контейнер з насосом, вивільнюється під тиском насосу рукою на сито, що має розмір 16 (1 мкм), як визначено в Японській Фармакопеї. Такий час згадується як час стікання (хв) вивільненої піни. Піна, що має час стікання 3 хвилини або більше утворює достатньо стійку піну, а піна, що має час стікання 5 хвилин або більше є, крім того, тоншою, більш стійкою, і більш переважною з огляду на властивості піни. В композиції для стерилізації цього винаходу, якщо необхідно, можливо використання стабілізатора, такого як йодид калію, коригент в'язкості, такий як лаурилпіролідон, гідроксиетилцелюлоза і концентрований гліцерин, ароматизатор і т.і.. Як розчинник використовуваний в цьому винаході, може бути використаний будь-який розчинник доки повідон-йод повністю розчиняється в розчиннику, і, особливо, як розчинник може бути використана очищена вода або дистильована вода або т.і.. Температура розчинення спеціально не обмежується і переважно зазвичай розчинення проводять в межах температур від 10°C до 30°C. Можна одержати композицію для стерилізації цього винаходу за допомогою звичайного способу. 96674 6 Наприклад, повідон-йод додають до очищеної води в кількості від 70 % до 90 % від загальної кількості композиції для стерилізації цього винаходу, з наступним перемішуванням до повного розчинення і потім додають органосульфатну поверхневоактивну речовину, з наступним перемішуванням до повного розчинення. Рівень рН розчину коригують використовуючи рН коригент. До розчину додають очищену воду після коригування рН для одержання визначеної концентрації, одержуючи таким чином композицію для стерилізації. Будь-який контейнер може бути використаний як контейнер з насосом для зарядження композицією для стерилізації цього винаходу, оскільки контейнер споряджений насосом перетворює композицію для стерилізації у піну без розбризкування. Крім того, наприклад, може бути використаний піноутворювальний контейнер здатний вивільняти піну, коли надавати на його форсунку. Крім того, сітчастий фільтр або пористий фільтр обов'язково приєднаний зовні форсунки насосу. У випадку використання матеріалу, що легко твердіє при висушуванні, такого як повідон-йод, більш переважно використовують пористий фільтр, ніж сітчастий фільтр. Як специфічні приклади продуктів можуть бути використані піноутворювальні контейнери типу Е3, типу F5L, типу WRT4 і т.і., що виготовляються Daiwa Can Company, негазові піноутворювальні контейнери, що виготовляються Yoshino Kogyosho Co., Ltd., і пінодозатор типу PF03F і т.і., що виготовляється Kohno Jushi Kogyo Group. Як тут використовується, сітчастий фільтр означає фільтр у формі сітки. Матеріал спеціально не обмежується і можливим є використання PET (поліетилентерефталату), РР (поліпропілену) і т.і.. Розмір сітки з часом спеціально не обмежується і можливим є прийнятний вибір згідно з ціллю. Наприклад, розмір може бути переважно 100-меш або більше, більш переважно 100-400-меш, і ще переважно 200-350-меш. Кількість фільтрів спеціально не обмежується і може прийнятно вибиратись у відповідності з ціллю. З точки зору покращення властивості піни, наприклад, переважно може використовуватись два або більше фільтрів. Крім того, товщина фільтру спеціально не обмежується і може прийнятно вибиратись у відповідності з ціллю. Товщина переважно може бути 0,012 мм. Крім того, пористий фільтр означає фільтр, що має малі пори. Можна визначити розмір пор через кількість отворів (щільність). Кількість отворів (щільність) пористого тіла може бути переважно 10-200 отворів/25 мм, і більш переважно 25-175 отворів/25 мм. Матеріал також спеціально не обмежується і може переважно бути використаний CFS (поліфеніленсульфіт), уретан, РР (поліпропілен) і т.і. Також можливим є використання комбінації інших за розмірами фільтрів і інших матеріалів. Крім того, товщина фільтру спеціально не обмежується і може бути прийнятно вибрана у відповідності з ціллю. Наприклад, товщина може бути переважно 1-10 мм. Специфічно, може бути використано порите тіло використовуване для наносу з WO2006/131980. Приклади 7 96674 Тут далі, цей винахід буде описуватись більш детально за допомогою прикладів, однак, цей винахід не обмежується прикладами і прикладами тестів. Приклади 1-3 і Порівняльний приклад 1 До очищеної води 25°C, додають повідон-йод і нонілфенілполіоксиетиленовий етер сульфату амонію виходячи з кількостей приведених в Таблиці 1, після чого проводять розчинення. Рівень рН кожного з розчинів доводять до 4,2 і потім до кожного розчину додають очищену воду до загальної кількості 100 мл, одержуючи таким чином композиції для стерилізації цього винаходу. Таким же самим чином, одержують Порівняльний приклад 1 виходячи з кількостей приведених в Таблиці 1. Приклади 4-6 і Порівняльний приклад 2 До очищеної води 25°C, додають повідон-йод і лаурилполіоксиетиленовий етер сульфату амонію виходячи з кількостей приведених в Таблиці 2, після чого проводять розчинення. Рівень рН кожного з розчинів доводять до 4,2 і потім до кожного розчину додають очищену воду до загальної кількості 100 мл, одержуючи таким чином композиції для стерилізації цього винаходу. Таким же самим чином, одержують Порівняльний приклад 2 виходячи з кількостей приведених в Таблиці 2. Приклади 7-12 і Порівняльні приклади 3 і 4 До очищеної води 25°C, додають повідон-йод і діетаноламідлаурат, що був розплавлений, виходячи з кількостей приведених в Таблиці 3, після чого перемішують. Крім того, до суміші додають нонілфенілполіоксиетиленовий етер сульфату амонію, після чого проводять розчинення. Рівень рН кожного з розчинів доводять до 4,2 і потім до кожного розчину додають очищену воду до загальної кількості 100 мл, одержуючи таким чином композиції для стерилізації цього винаходу. Таким же самим чином, одержують Порівняльний приклад 3 і 4 виходячи з кількостей приведених в Таблиці 3. Приклади 13-18 і Порівняльні приклади 5 і 6 До очищеної води 25°C, додають повідон-йод і діетаноламідлаурат, що був розплавлений, виходячи з кількостей приведених в Таблиці 4, після чого перемішують. Крім того, до суміші додають 8 лаурилполіоксиетиленовий етер сульфату амонію, після чого проводять розчинення. Рівень рН кожного з розчинів доводять до 4,2 і потім до кожного розчину додають очищену воду до загальної кількості 100 мл, одержуючи таким чином композиції для стерилізації цього винаходу. Таким же самим чином, одержують Порівняльний приклад 5 і 6 виходячи з кількостей приведених в Таблиці 4. Приклад тестування 1 Тест на скапування Кожну з композицій для стерилізації (тут далі згадується як приклади: рецептури показні в Таблицях 1-4) цього винаходу, що відрізняються за складом компонентів одна від одної, завантажували в контейнер з насосом місткістю 350 мл (типу Е3-08, що виробляється Daiwa Can Company; ви3 вільнюваний об'єм 20 см ). Насос здавлювали один раз рукою і вивільнена піна капала на сито Японської фармакопеї з номером 16 (1 мкм) для вимірювання часу, що необхідний для деформування піни викликаної стіканням, до початку скапування з сита. Час брали як час стікання (хв) вивільненої піни. Результати показані в Таблицях 1-6. Композиції для стерилізації цього винаходу здатні зберігати піну протягом 5 хвилин або більше і попереджати скапування з сита в цьому тесті, але піни композицій в межах рівня техніки цього винаходу швидко зникали викликаючи скапування. Тест на піноутворювальну здатність Піноутворювальну здатність зразків вимірювали у відповідності з колонкою "Піноутворювальна здатність і стабільність піни" описаною в методі тестування синтетичних детергентів JIS K3362. Особливо, при використанні пристрою для вимірювання піноутворювальної здатності описаного в JIS K3362, 50 мл кожного зразка завантажували у внутрішній циліндр пристрою і 20 мл кожного зразка крапали на центральну частину рідкої поверхні з висоти 900 мм при температурі 25 °C. Після скапування всього зразка, вимірювали висоту (мм) піни і виміряне значення брали як піноутворювальну здатність. Крім того, вимірювали висоту піни через 5 хвилин і виміряне значення приймали за стабільність піни. Цей тест проводили для кожного зразка таким же самим чином. Результати показані в Таблиці 1-4. Таблиця 1 1 7,5 2 7,5 3 7,5 Порівняльний приклад 1 7,5 0,4 1 10 20 Приклад Компоненти суміші Повідон-йод (г) Нонілфенілполіокси-етиленовий етер сульфату амонію (г) Гідроксид натрію (г) Очищена вода Піноутворювальна здатність (мм) Стабільність піни (мм) Час стікання (хв) Адекватна кількість 190 140 5 хвилин або більше Адекватна Адекватна кількість кількість Додають в кількості до 100 мл 220 210 170 160 5 хвилин або 5 хвилин або більше більше Адекватна кількість 10 Нема даних Одна секунда 9 96674 10 Таблиця 2 4 7,5 5 7,5 6 7,5 Порівняльний приклад 2 7,5 0,4 1 10 20 Приклад Компоненти суміші Повідон-йод (г) Лаурилполіоксиетиленовий етер сульфату амонію (г) Адекватна кількість Адекватна Адекватна Адекватна кількість кількість кількість Додають в кількості до 100 мл 215 220 245 135 172 163 164 84 5 хвилин або 5 хвилин або 5 хвилин або 7 секунд більше більше більше Гідроксид натрію (г) Очищена вода Піноутворювальна здатність (мм) Стабільність піни (мм) Час стікання (хв) Таблиця 3 7 7,5 8 7,5 Приклад 9 10 7,5 7,5 11 7,5 12 7,5 Порівняльний приклад 3 4 7,5 7,5 Повідон-йод (г) а:Нонілфенілполіоксиетиленовий 0,5 2 1 3,5 1 10 0,5 2,5 етер сульфату амонію (г) b: Діетаноламід0,25 1 0,2 0,25 0,02 0,2 1 5 Компоненлаурат (г) ти суміші Співвідношення 2:1 2:1 5:1 14:1 50:1 50:1 0,5:1 0,5:1 (а:b) Гідроксид натрію Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна (г) кількість кількість кількість кількість кількість кількість кількість кількість Очищена вода Додають в кількості до 100 мл (мл) Піноутворювальна здатність 245 270 245 245 215 205 175 155 (мм) Стабільність піни (мм) 184 201 180 181 163 149 143 120 5 хвилин 5 хвилин 5 хвилин 5 хвилин 5 хвилин Час стікання (хв) 5 хвилин 3 секунди 25 секунд або більше або більше або більше або більше або більше Таблиця 4 Повідон-йод (г) а:Лаурилполіоксиетиленовий етер сульфату амонію (г) b: ДіетаноламідлаКомпоненурат (г) ти суміші Співвідношення (а:b) Приклад 15 16 7,5 7,5 13 7,5 14 7,5 0,5 2 1 0,25 1 2:1 2:1 Порівняльний приклад 5 6 7,5 7,5 17 7,5 18 7,5 4 1 10 1,25 2,5 0,1 0,4 0,02 0,2 2,5 5 10:1 10:1 50:1 50:1 0,5:1 0,5:1 Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна Адекватна Гідроксид натрію (г) кількість кількість кількість кількість кількість кількість кількість кількість Очищена вода (мл) Додають в кількості до 100 мл Піноутворювальна здатність 250 270 260 245 245 240 190 160 (мм) Стабільність піни (мм) 195 196 200 196 191 164 150 120 5 хвилин 5 хвилин 5 хвилин 5 хвилин 5 хвилин Час стікання (хв) 5 хвилин 4 секунди 25 секунд або більше або більше або більше або більше або більше Промислова придатність Композиція для стерилізації цього винаходу відмінно утворює стійку піну і придатна для ефективної дезінфекції і стерилізації. 11 Комп’ютерна верстка Г. Паяльніков 96674 Підписне 12 Тираж 23 прим. Державна служба інтелектуальної власності України, вул. Урицького, 45, м. Київ, МСП, 03680, Україна ДП “Український інститут промислової власності”, вул. Глазунова, 1, м. Київ – 42, 01601\nComposition for sterilization\nChikako, Udagawa, Yoshie, Kono, Takako, Okamoto\nЧикако Удагава, Йоши Коно, Такако Окамото\nМПК: A01N 59/12, A01P 1/00, A61P 31/02, A61K 47/06, A01N 25/30\n<a href="http://uapatents.com/6-96674-kompoziciya-dlya-sterilizaci.html" target="_blank" rel="follow" title="База патентів України">Композиція для стерилізації</a>\nАвтори: Троян Алла Миколаївна, Слобожанюк Ольга Миколаївна, Піденко Петро Федотович\nМПК: A61P 17/00, A61K 31/155, A61K 36/185, C08G 14/00\nМітки: стерилізації, одержання, біоцидна, дезінфекції, композиція, спосіб\nАвтори: Чєрвякова Наталія Євгєньєвна, Карєва Наталья Вячєславовна, Андрєєв Владімір Сєргєєвіч\nМітки: температурно-часового, індикатора, стерилізації, композиція, повітряної\nМПК: A01P 15/00, A61L 2/16, A01N 65/00, A01N 47/40, C02F 1/50\nМітки: біоцидна, дезінфекції, композиція, стерилізації\nМітки: дезінфекції, стерилізації, композиція, біоцидна\nАвтори: Андрєєв Владімір Сєргєєвіч, Чєрвякова Наталья Євгєньєвна, Струніліна Татьяна Анатольєвна, Васільєв Ніколай Сємьоновіч\nМітки: композиція, стерилізації, індикатора, парової, температурно-часового\nПопередній патент: Способи й системи для обробки hfn при передачі обслуговування між базовими станціями в мережах мобільного зв’язку\nНаступний патент: Поршень для двигуна внутрішнього згоряння