Персональный сайт учителя Видай О.В. - Виховний захід: "Наш біль - Афган"\nВівторок, 09.03.2021, 08:05\nВиховний захід: "Наш біль - Афган"\n«Наш біль - Афган»\nМета заходу: Ознайомити учнів з передумовами афганської війни; через поезію і пісню донести до їхніх сердець основну думку: війна - це безумство, це невиправдана жорстокість; виховувати в учнів почуття патріотизму, вміння співпереживати.\nЗвучить „Афганская вьюга”. Із-за сцени лунають слова.\n15 лютого 1989 року, для тисяч наших юнаків закінчилась нарешті війна, розгорнута бездумною легковажністю тодішнього керівництва СРСР, котре не хотіло розуміти характеру подій, що розгорталися на землі його південного сусіда. Як результат, кілька престарілих, наділених необмеженою владою політиків, організували криваву бойню, правда про яку тривалий час приховувалася за безневинною назвою «афганські події».\nУчитель. Дорогі учні! 15 лютого відзначають скорботний День пам'яті воїнів-афганців. 20 років тому, в такі ж лютневі дні радянські війська було виведено з Афганістану. Це була остання війна, в якій брала участь армія Радянського Союзу, і яка завершилася не перемогою, а виведенням військ. Народ полегшено зітхнув: закінчилась нікому не потрібна війна, а головне - не гинутимуть на ній молоді, повні сил і енергії люди. Через два роки розвалився СРСР, армії стали національними. Залишилася лише пам’ять про війну та людей, котрих чекали і не дочекались.\nСьогодні ми з вами дізнаємось про героїв цієї страшної війни. Мені дуже хочеться, щоб поезії, пісні, розповіді, спогади, вистраждані в Афганістані і про Афганістан, пройшли крізь ваші юні серця, і ви зрозуміли, що найстрашніше і найбезглуздіше у світі - це війна. Ми повинні пам'ятати тих, хто її пережив, тих, хто недожив, недоспівав, недокохав.\n1-й ведучий. Сьогодення ліквідувало «білі плями» нашого недалекого минулого, поіменно назвало тих, на чиїй совісті марно пролита кров тисяч і тисяч людей. Але тінь їхньої провини не повинна падати на колишніх радянських солдат, офіцерів і прапорщиків, котрі волею долі опинились на афганській землі. Вони виконували наказ. То був їхній обов'язок.\n2-й ведучий. Закінчилася десятилітня трагічна війна. Але в людській пам'яті вона буде жити довго, тому що її історія написана кров'ю солдат і сльозами жінок та матерів, обелісками та піснями, які увірвалися в наше життя фронтовим вітром.\nУчитель. Ми запросили на зустріч воїнів-афганців. (Називають прізвища гостей - воїнів-інтернаціоналістів).\nБубенчиков Валентин Степанович, Базалєєв Олексій Анатолійович,\nМаці бора Микола Іванович, Похилюк Іван Сергійович.\nНедбалюк Анатолій Іванович.\n3-й ведучий. Що ми знаємо про афганську війну? Для кожного з більш ніж 600 тисяч тих, хто служив в Афгані, вона була і залишається своєю. Для тих, хто не повернувся: 9511 убитих у боях, 2386 померлих від ран, 817 - від хвороб, 1739 - чиї життя забрали аварії і катастрофи. І для живих. Ми повинні розуміти трагізм участі в афганській війні тоді ще радянських людей, бо через Афганістан пройшло їх з України більше 160 тисяч. У цій війні загинуло більше 15 тисяч наших солдат, 35 тисяч поранено, тисячі потрапили в полон.\n4-й ведучий. Афганістан... У брежнєвську добу агонії «розвинутого соціалізму» в наш лексикон чорним тавром впеклося це лунке, як постріл із-за рогу, слово. Для тисяч українських родин воно назавжди стало грізним знаменом біди, символом невгамовних душевних мук і невтішного горя.\nЗаплакало небо дощами...\nЩе б жити — та віку немає.\nПрощається мати із сином...\nІ більшого горя немає —\nЯк жити її без дитини ?\n«Прости» - ледь шепоче вустами.\nЛиш чорна хустина - то туга за сином.\nУчитель. Що ж то за країна, що завдала нам стільки болю, горя, смутку?\n1-й учень. Афганістан - це держава в Південно-Східній Азії, де проживає 17 млн. чоловік, з них 8 млн. - афганці, а решта - таджики, туркмени, узбеки, хазарейці. Афганістан - це 70% гірської місцевості з бідною рослинністю, гірський хребет Гіндукуш з висотою гір до 7- 8 тисяч метрів. До середини 70-х років це була одна з найвідсталіших країн світу. 86 тисяч чоловік населення проживали в аулах, у злиднях, 3 млн. чоловік вели кочовий спосіб життя. Страшенна бідність, відсутність елементарної медичної допомоги, масова неписьменність, висока смертність. У квітні 1978 року афганський народ піднявся на боротьбу за краще життя, скинув монарха, проголосив Афганістан республікою.\n2-й учень. Нова влада взяла курс на соціалізм. Було видано закони про скасування калиму при одруженні, про наділення селян землею, яка раніше була власністю поміщиків. Запровадили початкову освіту, надали право афганським жінкам зняти паранджу. У мусульманських країнах такі закони були приречені на провал, бо суперечили нормам ісламу. Новий режим почав репресії проти духовенства, закривалися й руйнувалися мечеті. Етнічні вожді не визнавали нового уряду. Почали формуватися загони «моджахедів» («борців за віру»). У країні спалахнула громадянська війна.\n3-й учень. Щоб зрозуміти трагізм афганської війни, потрібно хоч трохи знати про її передумови. Розставити усе на свої місця можна лише зараз, коли доступнішою стає засекречена інформація.\nКаталізатором військового втручання стала Квітнева революція 1978 року. У результаті цього у грудні 1978 року між СРСР і Афганістаном був підписаний договір, за яким Радянський Союз зобов'язувався переозброїти афганську армію. Виходячи з цього, керівництво СРСР на чолі з Леонідом Іллічем Брежнєвим продемонструвало готовність надати прокомуністичному режиму НДПА Бабрака Кармаля реальну воєнну підтримку.\n27 грудня 1979 року були введені десантні частини в Баграм, Кабул та інші великі міста, а згодом вони втяглися у бойові дії по всій території. Присутність чужоземних військ викликала стихійний опір народу. Пік бойових дій припав на 1984-1985 роки.\n4-й ведучий. Нашим солдатам говорили, що вони виконують інтернаціональний обов'язок, тобто захищають братній народ.\nЧому ви в мене стріляєте?\nЯ на цівці свого автомата несу вам свободу,\nЯ навчу вас, як треба жити,\nЯ зроблю вас щасливими,\nЯ приніс вам свободу.\nОсь вона - на цівці автомата.\nБеріть її, не бійтесь...\nНевдячні ви люди.\n4-й ведучий. І вони, сліпо обдурені, «наводили лад» у тій країні «вогнем і мечем». Вони вірили і думали, що продовжують подвиги й славу батьків і дідів...\nАфган плював їм кулями в обличчя. Брудна підступна війна... За що, за які ідеали, за чию Батьківщину, в ім'я якої мети загинули десятки тисяч юнаків?.. Військові чиновники, що на місцях демобілізували молодих хлопців, виконуючи секретні вказівки, потім казали, що «ми вас туди не направляли». Тоді хто? Брежнєв, Андропов чи інші?.. Так, вони. Тодішня система взагалі.\n1-й ведучий. А для тих, переважно селянських і робітничих дітей, які справді вважали, що виконують «священний» інтернаціональний обов'язок, для них, що виросли у країні черг, Афганістан - це черга за вінками з хвої. Хто останній за смертю?\nУчитель. Ой сини, сини, наші соколи, хіба для смерті народили вас матері?! Вони вас плекали з крихіток, щоб ви жили, працювали, кохали, а не повернулись до рідної домівки обпаленими війною пораненими лелеками чи лише осінніми зорепадами вигадували про своє існування.\n2-й ведучий. І затужили, заридали матері, затужила вся Україна. «Мамо, я не хотів і не думав повертатись додому чорною стрічкою на свій портрет, буйним кленом біля нашої хати. Простіть мене, рідна»... А для живих війна продовжувалась, дорога знову звала туди, у сиві гори, які ставали вищими від могил героїв.\nЗасинають піски -\nНевблаганно, пекучо і сухо,\nА у флягах - ні грама, ні краплі води.\nІ прицільним свинцем\nЗвідусіль огризаються «духи»,\nСмерте, руку свою\nОдведи, одведи, одведи...\nЇх немає вини -\nЦих ошуканих юних Іванів,\nЩо орошують кров'ю\nСипучі і згірклі піски.\nїм нема що робить\nВ цім далекім, чужому Афгані.\nІ за що побратими кладуть українські кістки?\nУчитель. У складі колишньої 40-ї армії, що складала кістяк радянських військ в Афганістані, нараховувалося понад 25 відсотків українців. Гинули не тільки українські юнаки, а й хлопці з усього Радянського Союзу, що були призвані на службу в Афганістан, гинули й афганці.\n3-й ведучий. «За мусульманським звичаєм, коли гине вояка, — вони не плачуть, не волають, не клянуть, не уповають на Бога, а навпаки, мовчки дивляться і в думках своїх просять Аллаха помститися ворогові. Цю психологію спостерігали наші солдати не раз, коли входили в кишлак після обстрілу артилерії, бомбардування з літаків чи з гелікоптерів. Кишлак весь у руїнах, безліч невинних дехкан, дітей, жінок вбито, покалічено, а живі дивляться на наших солдат із-під брів примружено, наче від сонця. Наші юнаки розуміли, що варто їм тут опинитися без автомата, - вмить розірвали б на шмаття (і мали б рацію, бо хіба на своїй землі ми не зробили б того ж?).\nЯк від суму сивіє\nУ Сумах згорьована мати,\nЩо і досі не вірить\nВ гіркі похоронні рядки...\n4-й ведучий. В Україну з Афганістану не повернулося 72 військовополонених та зниклих безвісти. Держава, не питаючи дозволу в матерів, відправляла синів на війну.\nПісня „Кленова балада” Білозір.\nТак чекала сина!\nЦвіла і одцвітала калина,\nДодолу стиглі ягоди ронила...\nТа де ж у неї бралась тая сила —\nВже й після похоронки ждати сина!\nВсе бачила у снах чи маренні:\nДесь на чужому полі він поранений,\nІ кличе маму дать води напитися...\nДовіку сон той буде мамі снитися.\nАле сина - нема!\nІ ніколи вже більше не буде,\nІ їх тисячі більш\nНе воскреснуть, не встануть з могил.\nТам в Афганських пісках\nПрошивало навиліт їм груди\nЙ на вустах запікався\nГустий і задимлений пил...\n4-й ведучий. І не тільки синів у матерів забирала війна, а й забирала батьків у дітей. Діти чекали батьків, бо мами їм обіцяли, що вони повернуться додому. А поки не було тата, вони розмовляли з портретами.\nЛіто проминуло, і пройшла зима,\nСтавши враз зорею у чужім краю?\nПролетіли роки, весни відцвіли,\nМи тебе, наш татку, так і не знайшли.\nЛиш про тебе згадка - фронтові листи,\nУ яких і досі ще воюєш ти.\nУчитель. Важко доводилося солдатам. У перервах між боями знаходили час і писали додому такі довгождані листи. Вибирали вихідні позиції, розставляли пости. І не було нічого милішого в світі для них, як перепочинок із дрімотою. Простягаєш ноги, хоч і у взуванці, з мокрими смердючими шкарпетками, і колискової не треба.\n(Пісня «Кукушка», група «Каскад»).\n1-й ведучий. У своїх снах хлопці бачили не тільки свій дім, а й коханих, яких вони залишили і пообіцяли повернутись живими.\nАле не всі дівчата дочекались своїх коханих... І стоїть у гіркому чеканні під сивою фатою наречена, а наречений сумно дивиться на неї з портрета чи фотографії і на мить приходить лише у снах.\n2–й ведучий. Помирали молоді солдати та їх командири - майже ровесники. Вони з перших днів служби в Афганістані пізнали ціну життя, склали екзамен на зрілість. Війна безжально перекреслила їхні надії, плани, понівечила долі. Там, серед моторошних смертей, коли життю щохвилини загрожувала небезпека, вони мужніли ...\nЗатис руками хлопець рану,\nА кров між пальцями біжить.\nМені вмирати рано, рано,\nЯ хочу жити, жити, жить...\nІ до кінця він сподівався,\nАле йому не повезло.\nНі болю й страху не було...\nВін помер, лиш здивувався...\nУчитель. Солдати гинуть. І кожна смерть страшна. А як страшно, як не хочеться помирати у 18 - 19 років, коли ще тільки починаєш жити. Бог забирав до себе молодих юнаків. А вони так молилися до нього: і ті, що вірили, і ті, що стали вірити лише на війні. Можливо, ця віра і підтримувала їх, - віра в Бога, в Матір.\n4-й ведучий. Не можна забути оту згорьовану неньку, оту ранню сивину, оті виплакані сльози над цинковими хлопчиками, яких у Союз привозив «чорний тюльпан». Так називали літак, який щодоби вивозив гроби загиблих до Союзу... Один раз його підбили над Джалалабадом. Саме про це слова Олександра Розенбаума: «Упавши на крило, «Тюльпан» наш падав...»\n1-й ведучий. Сам Олександр Розенбаум згадує: «Пісня ця народилася дуже просто. Перехід колони до Шендана. Обстріл, зрозуміло, із втратами. Прихід в Шендан. Аеродром. Вантаження цинку. Літак. Дві склянки горілки. Двадцять хвилин написання тексту. І ридання з Віталіком Юркіним - начальником політвідділу - у цей вечір така пісня могла народитися як пік якогось стресу».\n2-й ведучий. І не можна не згадати розповіді Сергія Носаня, автора однієї із статей газети «Нова доба».\n«Одного разу, повертаючи з Києва в Черкаси, — згадує Сергій, водій автобуса увімкнув магнітофон. У салон долинув тихий перебіг гітарних струн і голос Розенбаума...Коли знаменитий бард завів пісню «Чорний тюльпан», кілька чоловік встали. Це були молоді хлопці, і лише один серед них — літній чоловік.\nВсі вони, на загальний подив пасажирів, мовчки стояли, аж доки зазвучала інша пісня.\nСергій звернувся до юнака, що знову сів на своє місце попереду нього:\n—Скажіть, чому ви слухали ту пісню стоячи, а решта пасажирів сиділа?\n—Тому, що вони не знають того, що довелося пережити нам у «країні, що кулями нам плювала в обличчя». Це похоронний гімн афганців. Ті, хто воював в Афгані, слухають цю пісню стоячи... Це стало неписаним законом для колишніх воїнів.\nЮнак замовк, відкинув голову на спинку сидіння і заплющив очі, згадуючи про щось болюче».\n(Звучить пісня «Чорний тюльпан» О.Розенбаума).(Кадри з кінофільму про події в Афганістані)\nУчитель. Дорогою ціною розплачувались наші юнаки за помилки бездушних керівників колишнього Радянського Союзу. А ціною було життя. І понесли чорні птахи смерті похоронки в Україну, не минули нашого краю.\n(Звучить „Аве Марія”)\nВ тому пеклі, в Афганістані побували 1492 жителя нашої області, в тому числі і 112 христинівчан, 4 з яких поклали там свої голови. Ми ніколи не забудемо їх імен: першим, хто пішов з життя був 34-річний майор Олег Петрович Главацький з села Сичівки, потім надійшла страшна черга до молодшого сержанта 19 річного івангородця Миколи Вікторовича Бондаря, через рік у 1984 загинув житель Христинівки 28 річний Володимир Миколайович Сивокобиленко, за три роки до виведення військ з Афганістану ще в одну сичівську сімю прийшло нещастя, загинув рядовий Сергій Іванович Галета, було йому 19 років. Вічна їм слава! (Діти виносять свічки)\n3-й ведучий. Пам'ять про мертвих вшановують хвилиною мовчання. Ніхто не рахував, скільки років довелося б мовчати, щоб пом'янути кожного вбитого. Помовчимо хоча б хвилину. За всіх. Нехай у нас не заболять ноги, а тільки защемлять серця за тих, кого нема серед нас, хто лежить у землі, хто світить нам із небес, а може, із підбитим крилом ніяк не перелетить Афганської гори.\nУчитель. Просимо вшанувати пам'ять всіх загиблих наших земляків. Просимо встати.\nПекуча й терпка, як сльоза.\nХвилина мовчання —\nЧиєсь материнське страждання.\nВ ній наша любов і гроза.\nЯк пам 'ять полеглих,\nІменем матері, що з печалі сивіла,\nІменем сина, що батька не знав.\nІменем батька, що в січі смертельній упав,\nЯ проклинаю війну жорстоку, —\nВона відібрала у людства спокій.\nІменем тих, хто в колисці сьогодні,\nІменем тих, хто над краєм безодні,\nІменем ще не народжених,\nСном немовлят не стривожених.\nКличу з війною вийти на бій,\nМир відстояти Землі голубій!\n3-й ведучий. Існують дати, про які не варто нагадувати зайвий раз, бо вони не стираються з пам'яті народної. 15 лютого щороку схилятимуть знамена над полеглими, лунатимуть по-чоловічому небагатослівні тости за військове братерство, випробувану вогнем дружбу, людську честь, перевірені Афганістаном. Історикам ще належить дати свої оцінки цій війні.\nУчитель. Щоб там не казали теоретики, які не нюхали пороху, наші хлопці чесно виконували свій громадський і військовий обов'язок, до кінця були вірні присязі.\n1989 році була поставлена крапка у жорстокому кровопролитті, яке протягом десяти років відбирала тисячі життів солдат та офіцерів, збільшувало кількість фізично і морально скалічених людей.\n4-й ведучий. Щороку в ці дні у скверах і парках біля пам'ятників афганцям збираються бойові побратими, згадують обпалені війною молоді роки, стоячи мовчки. Не цокаючись, п'ють третій тост за тих, хто не повернувся. Попри кров, смерть і страждання, вони по-доброму пам'ятають свій Афган.\n(Звучить пісня «Давай за жизнь» група „Любе”).\n1-й ведучий. Випробування Афганістаном. Це не високі слова, а сувора дійсність, палюче сонце зранку, спекотний вітер-афганець, пісок, що не дає дихати.\nПравда про афганську війну... Різна вона. Нерідко болюча і гірка. І відчуєш мить цієї правди, коли її почуєш з уст тих, хто сам пройшов цей тернистий шлях.\nУчитель. Слово - нашим гостям - воїнам-афганцям. (Виступи воїнів - афганців).\n2-й ведучий. Низький уклін вам герої всіх гарячих точок Афганістану, де ви склали суворий іспит на мужність і стійкість, вірність військовій присязі, про що свідчать ваші, здобуті кров’ю, нагороди. Залишайтесь і надалі вірними бойовому братерству. Зичимо вам здоров’я і добра, щастя вашим сім’ям, віри, надії і любові! (Учні вручають воїнам-афганцям квіти).\n3-й ведучий. І поки на Землі існують гарячі точки, і ,токи порушується біблійна заповідь «Не вбивай!», ми не повинні заспокоюватися. Там, де пролилася кров, виростає ненависть. Де виростає ненависть — сіється смерть.\nНехай поетів родить не війна,\nНехай черпають фарби тільки з миру,\nКохання, барви квітів і весна\nНатхненням напувають їхню ліру.\nТа світом править, мабуть, сатана,\nІ на планеті ще живе війна,\nІ юне покоління люто косить.\nА інший набива в кишені гроші,\nІ знову мати віщі бачить сни,\nІ знов - відправа в серці за усопших.\n4-й ведучий. Воїни-афганці... Їх називають по-різному: інтернаціоналісти, окупанти. Ми називаємо цю війну помилковою. Ми розумні заднім числом. Можна переосмислити все, але є вічні моральні цінності, які не підвладні часу. Більше 50 років тому було покладено край фашизму. Діди наші думали, що та війна - остання. Вони не знали, що їх онуків також називатимуть ветеранами.


У Гарнізонному храмі стартувала акція "Благодійна верба"\nЕспресо Захід новини Львова Купи вербу – допоможи сиротам і військовим: у Гарнізонному храмі стартувала акція "Благодійна верба"\nБлагодійна акція стартувала на підтримку сиріт, військових, в’язнів і студентів.\nЗ нагоди християнського свята Входу Господнього до Єрусалиму розпочинається доброчинна реалізація букетів із вербної лози. Придбати вербу можна у інформаційному центрі при шести храмах Львова. Усі виручені кошти підуть на підтримку благодійних проектів Фундації Святого Миколая. Про це інформує Гарнізонний храм, передає "Еспресо.Захід".\n"Кошти, виручені від продажу букетів з верби, ми використаємо для благодійних проєктів Фундації Святого Миколая для душпастирства серед військових, сиріт, студентів і в’язнів. Для цього треба просто прийти у храми, які беруть участь в акції, і купити вербу", - розповів "Еспресо.Захід" Михайло, керівник проектів Фундації.\nПридбати вербу можна у таких храмах:\nГарнізонний храм святих Петра і Павла,\nХрам бл. Олексій Зарицького,\nХрам Стрітення на батуринській,\nХрам святого Володмира на розі Конотопської- Природньої (студентський храм),\nХрам Пресвятого Серця Христового на Рясному,\nХрам Миколая на Короленка.


Сумщина: 113 років з дня народження двічі Героя Радянського Союзу С.П.Супруна | КПУ\nСумщина: 113 років з дня народження двічі Героя Радянського Союзу С.П.Супруна\nЗа багаторічною традицією, 2 серпня в сквері імені Степана Павловича Супруна, зібрались сумчани. Прийшли з квітами, щоб вшанувати день народження легендарного льотчика – випробовувача, якому в липні 1941 року було вдруге присвоєно звання Героя Радянського Союзу, і який героїчно загинув у повітряному бою з ворожими винищувачами 4 липня 1941 року, вступивши в бій одночасно з шістьма «Мессерами».\nОрганізовано прибули активісти міської організації ветеранів України, Всеукраїнського Союзу радянських офіцерів, комуністи міста і просто небайдужі сумчани. Адже тут, в Сумах, з 1925 року жила велика сім`я Супрунів, повернувшись з вимушеного перебування в Канаді. На Сумському машинобудівному заводі імені Фрунзе, працювали Степан Павлович, його батько і брат Федір. Звідси у 1929 році Степан був призваний в ряди Червоної Армії, і згідно з його особистим бажанням, направлений служити в авіацію. За 33 роки свого життя він встиг зробити так багато, ввійшовши в історію України і Радянського Союзу, як яскрава історична особистість, яка і сьогодні служить прикладом для наслідування\nЗ 1933 року він стає льотчиком – випробувачем, зарекомендувавши себе майстерним пілотом і виявивши здібності конструктора. Вільно володіючи англійською мовою, він стає не замінимим членом торгових делегацій в галузі авіації при поїздках до Сполучених Штатів Америки, до Англії і Франції, а в 1940–му році – і до Німеччини. Він - депутат Верховної Ради СРСР першого скликання. Він – доброволець у Китайській армії під час її війни з Японією, де впроваджує нові методи ведення повітряного бою, за що був удостоєний звання Героя Радянського Союзу у 1940 році.\nВже на другий день Великої Вітчизняної війни, перервавши відпустку, вносить керівництву країни пропозицію про формування шести полків винищувачів з числа льотчиків – випробувачів, і 30 червня сам вилітає на фронт як командир 401 винищувального авіаполку. Особисто демонстрував чудеса хоробрості в боях з переважаючими силами противника. 4 липня 1941 року, під час свого четвертого за день бойового вильоту, вступив у бій одночасно з шістьма «Мессерами». Важко поранений, посадив палаючий літак на білоруську землю, ще не зайняту ворогом, померши за штурвалом винищувача.\nПро яскраве героїчне життя С.П. Супруна, його вклад в авіацію, про збереження в наші дні правди історії Великої Вітчизняної війни говорили у своїх виступах в.о. голови міської організації ветеранів В.І. Нечипоренко; ветеран авіації, полковник у відставці В.М. Кривій; ветеран космодрому Байконур, голова міському організації ВУСРО, полковник у відставці Г.В. Бородулін; другий секретар Сумського обкому КПУ, керівник обласної організації «Жінки за мир і стабільність» О.В. Переросла, директор музею «Дзвони пам’яті» Близнюк А.М.\nВід імені комуністів міста і області корзину червоних троянд поставили керівники обласної і міської організацій Компартії України Володимир Даниленко і Володимир Солобаєв.


Купити нерухомість в Болгарії в розстрочку - квартири, апартаменти, будинки\nНерухомість у Болгарії в розстрочку\nКомпанія "Болгарський Дім" пропонує добірку квартир, будинків та іншої нерухомості з розстрочкою платежу на наступних умовах:\nПерший внесок - 10-40% від вартості об'єкта;\nОплата решти суми протягом 1 року - без відсотків (деякі комплекси дають безвідсотковий кредит на строк до 3 років).\nРозстрочка до 3-10 років - від 3,6% до 7% річних.\nУмови оплати і відсотки по кредиту вибраного вами житла уточнюйте у менеджера.\nПропозиції знайдено 165\nот 32 760 €\nID 6915\tКвартири від забудовника у Грін Парадайз 5\nУвагу інвесторам і тим, хто шукає шляхи для вкладення коштів в курортну нерухомість! Знаменитий забудовник починає будівництво п'ятої фази курортного готелю Грін Парадайз, яка буде розташована...\tДетальніше\nот 43 325 €\nID 6212\tКвартири в комплексі Аглая 4 в Поморіє\nот 43 759 €\nЧудова пропозиція від забудовника увазі здобувачів! Болгарський Дім пропонує вашій увазі новий житловий комплекс Аглая 4, розташований в Поморіє, в кварталі Малко солоно Езеро. Новий шестипов...\tДетальніше\nот 42 987 €\nот 49 420 €\nID 5639\tКвартири від забудовника в Світ Хоумс 7\nТопова пропозиція цього сезону від забудовника! У тихому і комфортабельному кварталі Чайка курорту Сонячний берег зведена нова, сьома фаза від мережі Милий Дім (Світ Хоумс). До уваги покупців...\tДетальніше\nID 5617\tКвартира від забудовника в Ізіда Палас 2\nЧудова пропозиція від забудовника в Сонячному березі! Абсолютно новий, шикарний комплекс Ізіда Палас 2 - продовження однойменної першої фази. Шестиповерховий будинок складається з двох блоків...\tДетальніше\nПлоща: 237 кв. м.\nот 48 503 €\nПропонуємо вашій увазі новий комплекс Фенікс, який розташований в мальовничому куточку Святого Власа. Всього 300 метрів до яхт-порту "Марина Диневі" і прекрасного пляжу "Венід Бійч", який зас...\tДетальніше\nПокупка квартири на виплат: чи це безпечно?\nКупувати нерухомість на виплат від забудовника безпечно при двох умовах:\nКупівля квартири на виплат здійснюється у перевіреного забудовника.\nПеред придбанням нерухомості здійснюється перевірка юридичної чистоти об'єкта.\nРозглянемо ці умови більш детально.\nПридбання житла від перевіреного забудовника – це не тільки безпечно, але і зручно. Нема потреби віддавати відразу всю суму. Вона виплачується рівномірними частинами протягом 2-10 років. До того ж нормальний забудовник крім оформлення нотаріального акту із заставою може запропонувати безпроцентну розстрочку (чим вищий початковий внесок і менше термін кредиту, тим вигідніші умови для клієнта).\nНаприклад, комплекс «Форт Нокс» у Святому Власі пропонує розстрочку на наступних умовах:\nдо 12 місяців — безвідсоткова.\nдо 2 років - 3,6% річних.\nвід 4 до 7 років - 6,5% річних (на 50% нижче, ніж середня відсоткова ставка по іпотеці).\nЯкий він – перевірений забудовник? Щоб з'ясувати це рекомендуємо звернути увагу на наступні критерії:\nскільки років він працює на ринку нерухомості;\nкількість вчасно зданих об'єктів;\nКрім того, можна дізнатися додаткову інформацію про компанію (наприклад, статут, річну звітність, історію, наявні проблеми) на сайті http://www.brra.bg/.\nРекомендація: Боїтеся, що забудовник здає об'єкт не вчасно? Можна підстрахуватися — узгодити та прописати в договорі матеріальну відповідальність забудовника.\nПеревірка на чистоту\nНавіть якщо ви потрапили до продавця з бездоганною репутацією, обов'язково запросіть посвідчення про відсутність обтяжень з суду. Найкраще, якщо перевірку на чистоту будуть здійснювати незацікавлені, кваліфіковані юристи.\nХочете безпечно купити квартиру в Болгарії на виплат – звертайтеся в компанію Болгарський будинок (BolgarskiyDom.com). За 11 років активної діяльності ми допомогли сотням клієнтів вибрати надійного забудовника. Ми допоможемо вам:\nВибрати перевіреного забудовника і кращі умови розстрочки;\nПеревірити квартиру на чистоту і відсутність обтяжень;\nГрамотно скласти договір із забудовником;\nСамостійно дізнатися про проблеми, що відбуваються з квартирою або землею можна у майновому електронному реєстрі www.icadastre.bg. На даному ресурсі розміщено публічна інформація, яка доступна кожному зареєстрованому користувачеві.


За якими правилами з 1 червня запрацюють спортзали та фітнес-клуби – Запоріжжя Інфо\n29.05.2020 29.05.2020 by Alina\nГоловний державний санітарний лікар Віктор Ляшко затвердив Тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів в деяких закладах фізичної культури та спорту на період карантину у зв’язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).\nВідповідна постанова від 26 травня 2020 року № 28 набере чинності 1 червня.\nОбслуговування в спортивних (тренажерних) залах, фітнес-клубах, спортивних майданчиках для командних (парних) занять (окрім занять національних збірних) і дитячих спортивно-юнацьких школах має здійснюватися з урахуванням затверджених Тимчасових рекомендацій.\nПеред початком зміни проводиться температурний скринінг усім працівникам закладів. Працівники, в яких при проведенні температурного скринінгу виявлено температуру тіла понад 37,2° C або ознаки респіраторних захворювань, до виконання обов’язків не допускаються.\nПісля кожного зняття ЗІЗ та одягання чистої маски/респіратора працівник повинен ретельно помити руки з милом або обробити антисептичним засобом.\nутримуватись від контактів з особами, що мають симптоми респіраторних захворювань, – кашель, лихоманка, ломота в тілі тощо;\nУсім відвідувачам проводиться температурний скринінг при вході до закладу. Тим, у кого при проведенні температурного скринінгу виявлено температуру тіла понад 37,2° C або ознаки респіраторних захворювань, відвідування заборонено.\nНа вході до закладу організовується місце для обробки рук спиртовмісними антисептиками з концентрацією активнодіючої речовини понад 60 % для ізопропілових спиртів та понад 70 % для етилових спиртів. Доцільно розмістити яскравий вказівник про необхідність дезінфекції рук (банер, наклейка тощо).\nфункціонування спа-зон і надання послуг масажу;\nфункціонування фітнес-барів і кулерів з водою;\nРобота вендингових машин дозволяється.\n– для індивідуального відвідування;\n– для спортивних навчально-тренувальних груп 2 року навчання та старше;\n– за умови одночасного перебування на одній доріжці не більше 4 осіб для індивідуальних занять і не більше 6 осіб для спортивно-тренувальних груп у 50-метрових басейнах;\n– за умови одночасного перебування на одній доріжці не більше 2 осіб для індивідуальних занять і не більше 3 осіб для спортивно-тренувальних груп у 25-метрових басейнах.\nНеобхідно обмежити одночасне використання роздягалень і душових кабін на рівні не більше 50 %, не відкриваючи для використання клієнтами кожну другу шафу для роздягання / душову кабіну, та нанести відповідні позначки (окрім окремо обладнаних душових кабін, що унеможливлюють контакт між клієнтами).\nНазадУкраїна відкриває пункти пропуску на кордоні з ЄС і Молдовою\nВпередУряд перегляне тарифи на світло


Це люди, які не вступили до університету відразу після школи — The Village Україна\nЛюди в містіЦе люди, які не вступили до університету відразу після школи\n«Бабуся боялася, що мені буде важко знайти роботу без диплома»\nТетяна Коробка, 29 травня 2019\nУ світі існує практика gap year, або академічний рік. Після завершення школи молоді люди не відразу вступають до університетів, а ще рік займаються самоосвітою, волонтерством, працюють, відвідують навчальні курси та платформи. Це допомагає визначитися з майбутньою професією та зрозуміти, чим справді хочеться займатися у житті. Ми знайшли чотирьох героїв, які мають такий досвід і розповіли нам про це.\nСтася Лутова, 24 роки\nПісля трьох з половиною років навчання в коледжі я вирішила давати собі завдання самостійно і не витрачати більшу частину дня на сидіння на незручних стільцях\nУ школі мені подобалися гуманітарні предмети. Найбільше не любила писати конспекти. Я не розуміла, навіщо виконувати цю безглузду роботу ще й удома, коли хочеться просто відпочити. Вчителям здавалося, що ми вивчаємо лише їхній предмет.\nУ дитинстві я хотіла бути художницею, акторкою, музиканткою. Вирішила, що творчість треба поєднати з тим, що корисне для соціуму. Думала про професію журналістки чи мистецтвознавиці. Після 10 класу вступила на художню фотографію до коледжу при КНУТД. На третьому курсі хотіла перейти в інший коледж або в художню академію, але в мене не було відповідної підготовки та можливості потрапити ні на бюджет, ні на контракт. Вирішила навчатися самостійно, продовжувати займатися фотографією та знайти роботу.\nЯ відчувала, що приділяю цьому набагато менше часу, ніж могла б, тому що доводилося ходити в коледж\nПаралельно я дивилася багато відео про секрети зйомки за різних умов і відеокурси з фотошопу. Знімала подруг, природу, малювала на комп’ютері та вчилась робити колажі. Я відчувала, що приділяю цьому набагато менше часу, ніж могла б, тому що доводилося ходити в коледж, слухати інформацію, яку я вже давно самостійно дізналась з інтернету, та писати ще більше безглуздих конспектів. Були викладачі з дуже слабкими роботами, дехто тексти для лекцій брав з Вікіпедії.\nПісля трьох з половиною років навчання в коледжі я вирішила давати собі завдання самостійно і не витрачати більшу частину дня на сидіння на незручних стільцях. Мене підтримали друзі, жоден роботодавець не питав у них диплом, усі дивилися на роботи. Родина була шокована від такого рішення, але не могла мене спинити, адже допомогти оплатити навчання за кордоном не мала змоги. Бабуся боялася, що мені буде важко знайти роботу без диплома. Мама мене підтримала, вона розуміла, що я не йду в університет не тому, що мені не хочеться.\nУсі три роки після цього я жила з почуттям постійної тривоги та думкою, чи правильно вчинила. Було дуже важко, на роботу в студію мене не брали, хоча знімки в мене були кращі за багатьох їхніх фотографів. Якийсь час я працювала в магазині жіночих суконь, а потім мене запросили на позицію штатного фотографа і ретушера у графічну студію. Там я зацікавилась графічним дизайном і почала робити реалістичні колажі.\nУсі три роки після цього я жила з почуттям постійної тривоги та думкою, чи правильно вчинила\nВідтак мене запросили попрацювати дизайнером і фотографом. Я завершила онлайн-курси «Культурний проект» з базового графічного дизайну. Попрацювала півтора року й відчула, що слід рухатися далі. Тоді Олександр Трегуб презентував річний курс Visual Communications Professium. Я вирішила, що це і є той університет, який я всі ці роки чекала. Я назбирала грошей, склала трирівневий іспит і почала навчання. Завдання курсу – навчити людину думати, поринати в завдання. Зараз працюю в рекламній агенції. Також я хотіла б піти на курс арт-кураторства.\nСамостійно вчитися занадто важко і довго. Але сучасні університети не відповідають навіть місцевим потребам. Мені ж пощастило мати підтримку вже на перших етапах професійного життя.\nМарія Короленко, 29 років\nЯкби мене не підтримували батьки, то нічого не було б\nДо 9 класу я навчалася у звичайній школі з акцентом на іноземні мови. Я не розуміла, навіщо в школі фізкультура, якщо я танцюю, чи праця, якщо я не вишиватиму. Батьки запропонували перевести мене в «Школу екстернів». Там ти навчаєшся три або чотири дні на тиждень, в інший час займаєшся індивідуально. Я ці дні проводила за іноземними мовами та заняттями спортом.\nУ школі можна було скласти іспит з предмету і потім його до наступного класу чи семестру не вчити. Я так зробила із зарубіжною літературою. А ще виконувала домашнє завдання з деяких дисциплін, тільки коли бачила сенс.\nЯкось зайшла в Могилянку та подумала, що це моє\nУ старших класах я хотіла працювати або в рекламному агентстві, або журналісткою. Замислилася про вступ, коли друзі та однокласники з першої школи пішли в коледжі при університетах. Я почала заходити в ці заклади, блукала коридорами. Якось зайшла в Могилянку та подумала, що це моє.\nКоли вступаєш до Могилянки та проходиш тестування, обираєш дві спеціальності. Я піддалася паніці, що на соціологію дуже великий конкурс, а на політологію та філософію – ні. Це була помилка 5 хвилин, бо ти не можеш попросити інший листок із завданнями. Поки робила тест, зрозуміла, що не хочу ні політології, ні філософії. Я намагалася усвідомити, чому зробила цей вибір. Якщо це найважливіший крок у житті, то він не має бути таким. Вирішила не вступати.\nЛіто після 11 класу – це завжди нерви. Якою б спокійною я тоді не була, однаково підпадала під масовий невроз «вступи хоч кудись, бо що люди скажуть». Якби мене не підтримували батьки, то нічого не було б. Вони казали, що головне, аби я була щасливою. На мене тиснуло все інше. Друзі показували свій статус, ніби вони кращі за мене. Але ця зверхність тривала до першої сесії – коли люди стикалися з тим, що обрали навчання, яке їм не подобається.\nЯкою б спокійною я тоді не була, однаково підпадала під масовий невроз «вступи хоч кудись, бо що люди скажуть»\nУ жовтні я пішла на денні курси в Могилянку. Намагалася знайти роботу, але це було майже неможливо. Першим ударом від життя стало усвідомлення, що без диплома ти ніхто. І вирішила: якщо я вже пропускаю рік, то вступатиму до університету, після якого мені буде легко знайти роботу. На курсах ми проходили всі предмети, які мали бути на іспиті. Після них я почала цінувати освіту, розуміла, нащо взагалі це роблю. Я обрала соціологію.\nЗараз живу в Оттаві та працюю в канадській компанії продуктовою менеджеркою – відповідаю за розвиток і покращення продукту. Освіта соціолога мені допомагає в роботі. Соціологія вчить, як робити інтерв’ю та анкети, як ставити запитання так, щоб отримати набагато більше інформації.\nАнтон Радучіц, 22 роки\nЩе під час навчання мені говорили «колеги» по роботі: «Сенсу тобі вступати, ти знаєш більше за викладачів»\nЗі школи я вийшов двієчником-трієчником. Легше мені давалися англійська мова та література, точні науки – зовсім не моє.\nКоли мені було 11 років, батьки придбали комп’ютер для навчання, але я грав ігри. Згодом зацікавився геймдизайном, стало цікаво, як робити ігри. Без команди та в маленькому місті Умані це геть не виходило. Потім я працював веб-дизайнером. Був адміном сайтів у рідному місті, для цього почав освоювати фотошоп. Відтак захопився YouTube, стало цікаво, як робити відео, анімаційні ролики. Я потрапив у спільноту Adobe After Effects «Вконтакте», дивився багато відеоуроків, брав у приклад роботи найкращих дизайнерів світу.\nКоли вчителі дізналися, чим я займаюся, мені дозволили до обіду в школу не приходити або не приходити зовсім, якщо я працював\nУ 14 років я вже почав працювати на фрілансі, уперше дізнався, що таке бриф і як комунікувати із замовником. А ще отримував перші кошти за свої навички. Коли вчителі дізналися, чим я займаюся, мені дозволили до обіду в школу не приходити або не приходити зовсім, якщо я працював. Мої друзі особливо й не знали, чим я займаюсь. Згодом вчителі почали використовувати мої знання з дизайну для шкільних презентацій.\nПісля випуску моя мама запропонувала подати документи в ДАККіМ на 3D-анімацію. ЗНО я склав нормально, навіть краще, ніж деякі відмінники. Мабуть, мені пощастило. Коли ми прийшли в університет, нас покликали до ректора, який сказав, що такого напрямку не буде, тому що це дуже складна професія, мало викладачів. Ще під час навчання мені говорили «колеги» по роботі: «Сенсу тобі вступати, ти знаєш більше за викладачів». Після цього мені запропонували піти на графічний дизайн. Малюю я не дуже добре, на відміну від мами. Мені трохи пом’якшили вступний екзамен.\nЗгодом я отримав лист із підтвердженням, що склав екзамен, але в університеті більше не з’являвся. До навчання залишалося два тижні, вирішив пошукати роботу. Я пройшов співбесіду, почав працювати. У 17 років потрапив на «СТБ». З тим, що у мене немає диплома, не було проблем. Усі дивляться на портфоліо. Попри те, що я був новачком, я легко зміг знайти першу роботу в анімаційній студії. Там уперше дізнався, що таке поїхати на зустріч із клієнтом та як зробити: «Вау-відео, яке має сподобатись з першого погляду».\nМама ніколи не була проти, навіть коли з університетом не вийшло\nКоли я більш-менш зрозумів, чим займаюся, і виникала потреба в потужнішому комп’ютері чи якихось деталях, батьки допомагали. Правда, це було ще у 14 років. Мама ніколи не була проти, навіть коли з університетом не вийшло. Бабуся дивувалася, що можна не здобути вищої освіти та працювати.\nТепер роблю презентації для різних компаній, і мені це подобається. Напевно, я вже не розглядаю варіант, щоб десь навчатися. Найкращим навчанням було б стажування в хорошій компанії. Якби все склалося інакше, зараз я тільки закінчував би виш, це були б дарма витрачені роки. За цей час я познайомився з багатьма людьми, працював з «СТБ», BBDO Ukraine, Banda, Visa, Mastercard, Lexus – це не зрівняється з університетом.\nНіна Салій, 29 років\nБібліотекарка в «Оціумі 51» та проектна менеджерка в освітньому таборі Space camp\nНавчатися треба завжди, це процес, який ніколи не має зупинятися\nУ школі подобалися зарубіжна література та біологія, тому що були класні вчителі. Також я грала в КВК, була активісткою. Я не знаю хімії, математики, фізики, бо пропускала ці уроки через виступи.\nУ початкових класах подобалася робота вчительки, хотіла бути екскурсоводкою. У старших думала, що буду перекладачкою, бо люблю італійську мову. Але у 16-17 років я себе не бачила в жодній з професій, вважала, що зі мною щось не так. Уже потім збагнула, що не знати у цьому віці, чого ти хочеш, – нормально. Я жила з установкою, що до університету потрібно вступити у будь-якому разі.\nЯ жила з установкою, що до університету потрібно вступити у будь-якому разі\nЯ поїхала в університет «Україна», в Драгоманова, але жодна спеціальність не сподобалася. Вирішила взяти паузу, попрацювати й за рік визначитися. Було страшно, коли всі твої однокласники вже вступили, а друзі мами запитували, де я навчаюся. Того року я працювала у дитячому клубі, ми проводили дні народження, випускні. Я дуже багато читала з педагогіки, психології, художню літературу.\nНаступного року вступила на корекційну психологію до університету Драгоманова. Сама атмосфера вишу мені не подобалася: викладачі, які не мають практики, темні аудиторії. Але потім я трохи надихнулася, вирішила, що вчитиму незрячих дітей. На першому курсі нас повезли на практику в інтернат, де виховувалися діти з розумовою відсталістю. В кабінеті завуча з виховної роботи на дверях було кілька замків. Вона відповіла, що треба ж якось захищатися від дітей, розповідала, що з них нічого не вийде. Що зарплата, якщо порівнювати зі звичайним педагогом, однакова, але працює вона вдвічі менше. Тоді я вирішила, що не зможу там навчатися, перевелася на українську філологію. За півроку зрозуміла, що справа в університеті, просто його залишила.\nКоли перестала вчитися, мене запросили на роботу в колеж Сухомлинського педагогом-організатором, але за умови, що я поновлюся в університеті. Я так і не змусила себе це зробити. Я пропрацювала в колежі два роки та дійшла висновку, що традиційне викладання мені дається важко. Я заповнювала папери, організовувала події, які не були цікаві дітям. Потім почала працювати в клубі дитячого дозвілля, де мали значення досвід і бажання створювати нове. У певний момент перейшла у громадський сектор, там освіта взагалі нікому не потрібна. Навчатися треба завжди, це процес, який ніколи не має зупинятися.\nЯ пропрацювала в колежі два роки та дійшла висновку, що традиційне викладання мені дається важко\nУ мене є старша сестра, яка вважала, що треба обов’язково вчитися в університеті. Мама почала стресувати ще в кінці 11 класу, бо я не розуміла, куди йтиму. Коли я не вступила, мама на мене не дуже тиснула, її не покидала надія, що я це зроблю наступного року. Коли залишила університет, було дуже складно, мама, напевно, думала, що мені взагалі не світить робота. І заспокоїлася тоді, коли побачила, що я успішно реалізовуюся.\nЗараз я працюю в «Оціумі 51», це теж державна структура. Здається, не може бути такого: без освіти працювати в бібліотеці, але важливіше те, що я вмію та знаю. Справа мого життя – це інклюзія, а любов – діти.\nНіна СалійАнтон РадучіцСтася ЛутоваМарія Короленко\nвища освітаGap YearЛюди, що вирішили не вступати до університету відразуМарія Короленко


У Печерському суді побилися прихильники Тимошенко і ПР - Укрaїнa - TCH.ua\nУ Печерському суді побилися прихильники Тимошенко і ПР © УНІАН\nУкрaїнa 24 червня 2011, 12:42\nПрихильники Тимошенко виштовхали із зали суду молодиків, які вигукували "Тимошенко до відповіді!".\nУ залі засідань Печерського суду міста Києва, перед продовженням судового слухання "газової справи" відносно екс-прем'єр-міністра Юлії Тимошенко, сталася сутичка між прибічниками екс-прем'єра і молодими людьми, яких раніше депутат партії "Батьківщина" Андрій Сенченко назвав провокаторами.\nЦе сталося після того, як у відповідь на заклики прихильників Тимошенко, щоб народний депутат від Партії регіонів Інна Богословська покинула судову залу, протилежна сторона почала вигукувати: "Тимошенко до відповіді!".\nПісля цього прибічники лідера Батьківщини і народні депутати зчепилися з цими молодими людьми і виштовхали їх з будівлі суду.\nВідмітимо, що раніше Сенченко заявив, що в залі Печерського суду знаходяться провокатори, які зайшли в приміщення суду вночі і готуються до протиправних дій.\nНагадаємо, що 24 червня в 9:00 почався судовий процес над колишнім прем'єр-міністром України, лідером партії "Батьківщина" Юлією Тимошенко у "газовій справі".\nУ БЮТ прогнозують звинувачувальний вирок суду і арешт Тимошенко в серпні.\nЯк відомо, у квітні поточного року Генпрокуратура порушила проти Тимошенко кримінальну справу по "газових контрактах" 2009 року за ч 3 статті 365 Кримінального кодексу України (перевищення влади і службових повноважень).\nЗгідно інформації Генпрокуратури, Тимошенко, перевищуючи службові повноваження при укладенні "газових контрактів" з РФ в 2009 році, заподіяла державі збитків на суму більше 1,5 млрд грн.\nПрихильники і противники Тимошенко побилися біля будівлі райсуду в Києві\n© За матеріалами УНІАН , Корреспондент / МС


Цьогоріч на Полтавщині розпочнеться масове будівництво нових сільських амбулаторій – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Полтавщина > Цьогоріч на Полтавщині розпочнеться масове будівництво нових сільських амбулаторій\nЦьогоріч на Полтавщині розпочнеться масове будівництво нових сільських амбулаторій\nКерівникам області допомагали розібратися у реальності і доцільності представлених проектів директор Департаменту охорони здоров’я Віктор Лисак та директор Департаменту капітального будівництва Тимофій Голбан, повідомляють у Полтавській ОДА.\nЩо людині потрібно у першу чергу? Якісна послуга. Тому наш пріоритет – не реконструкція діючих приміщень амбулаторій, а будівництво за типовими проектами Мінрегіонбуду та МОЗ новітніх закладів за європейськими стандартами. В них буде сучасне обладнання, — підкреслив Валерій Головко.\nУ Горішніх Плавнях привітали першопрохідців з 48 річницею ПрАТ “Полтавський ГЗК”\nГурт KAZKA представив новий магічний кліп “Дива”


Таня Мокляк 18.01.2020\nОлексій Потапенко поділився подробицями про те, як він познайомився з Настею Каменських, які у них були стосунки і чому дует кілька разів був на грані розпаду.\nУ своєму інтерв'ю для ЖВЛ Потап зізнався, що спочатку ніхто не думав про постійність дуету «Потап і Настя». Потап відверто заявив, що йому було все одно з ким співати. Проте несподівано для всіх цей колектив справив фурор, а перша записана спільна пісня і кліп на «Не пара» подарували артистам неймовірний успіх.\nПоки вони відігравали флірт на сцені, ніхто навіть не здогадувався, які пристрасті кипіли між Олексієм і Анастасією за лаштунками. Вони один одного терпіти не могли, сварилися, сперечалися, а під час гастролей навіть жили в різних готелях.\nДвічі доля дуету була під питанням: перший раз Настя хотіла «піти» від Потапа через три роки, коли у нього закінчувався контракт. Співачка сподівалася вирушить у сольне плавання, а продюсер був не проти. Однак добре все зваживши, Потап і Настя вирішили продовжити спільний творчий шлях, тим більше що у артистів вже були величезні гонорари.\nПотап і Настя ледь не закрили дует після трьох років роботи\nПотап сильно змінився після весілля з Каменських: навряд чи можна впізнати в ньому колишнього\nДругий раз доля дуету була під питанням, коли Льоша серйозно посварився з Настею, але тоді він знову не зміг відпустити співачку, так як «Потап і Настя» мали величезний успіх. У них вже були тисячі фанатів в Україні та за її межами, до того ж, пара вже звикла до один одному.\nАле на самому піку своєї кар'єри, в 2017 році артисти все-таки вирішили поставити свій дме на паузу, незважаючи на те, що вони стали вже дуже дорогі одне для одного. Настя почала сольну кар'єру і стала співачкою NK, а Потап продовжив розвивати свій продюссерский центр і групи «MOZGI».\nЯк пізніше з'ясувалося, Потап і Настя на протязі довгого часу жила разом, але приховували цю інформацію аж до весілля, яка відбулася 23 травня 2019 року. Про подію вони повідомили в день розпису, Потап презентував кліп з піснею-визнанням в любові Насті.\nДо речі, українська співачка Настя Каменських зробила колаборацію з успішним кубинським співаком Джейкобом Форевером (Jacob Forever). Читайте\nТеми: Потап і Настя Потап Настя Каменських історія кохання


≫ Кухні на замовлення в Бобринці - SuperDim\nSuperDim - це компанія, яка швидко надасть вам майстрів для створення кухні вашої мрії! Кухні на замовлення в Бобринці - один з наших головних профілів, ми знаємо кращих фахівців і вони оперативно за кращими цінами створять вам проект, а також організовують виробництво і складання. SuperDim - це гарантія якісного виконання і повністю індивідуальний підхід до кожного клієнта. У нашому каталозі ви зможете вибрати з широкого асортименту саме той матеріал, який підійде вам і на вигляд і за ціною.\nВиготовлення кухні під замовлення в Бобринці припускає творчий, політ фантазії, в якому ми зможемо допомогти вам утілити будь-яку задумку, надати їй функціональність і практичність. Для того, щоб прорахувати вартість вашої кухні, необхідно розповісти нашому фахівцеві - який саме формат вам потрібний. Ми швидко надамо вам варіанти і назвемо приблизні ціни їх відтворення. Залишити заявку на запит цього характеру, можна на нашому сайті.\nЯкі бувають матеріали для кухні в Бобринці?\nКухні з дерева є меблями, які виготовлені з різних порід дерева або деревних матеріалів. При цьому в цих розробках корпус може бути виготовлений з додаткових матеріалів. Але саме фасад буде дерев'яним. Ця модель кухні буде дорожчою, ніж інші варіанти, залежно від застосованих порід дерева. Виробництво кухні на замовлення в Бобринці з масиву - це натуральність і якість елітного класу.\nХочете замовити кухню в Бобринці?\nГалерея наших робіт в Бобринці\nДля того, щоб ваша кухня мала максимальну функціональність і практичність, треба вибрати самий відповідний матеріал. Кухні під замовлення в Бобринці можуть бути виконані різним способом з використанням елементів дерева, пластика, акрилу, спеціальної плівки і іншого. Головні переваги матеріалу, дозволяють зробити вибір з великого асортименту позицій.\nКухні мдф на замовлення в Бобринці є відмінним рішенням, оскільки плити цього зразка мають хороші експлуатаційні характеристики. Кухня з МДФ прослужить вам тривалий час і не зіпсується під впливом води і пари. Вона проста у відході і не вимагає частого чищення. Меблі мають доступну ціну і, порівняно з моделями з дерева, істотно заощадять ваш бюджет.\nКухня економ на замовлення в Бобринці з плівки або покрита фарбою. Це чудовий спосіб стати власником сучасної, облаштованої зручними і практичними елементами, кухні. Такий варіант виглядає дуже вишукано і пропонує широкий асортимент кольорів.\nВиготовлення меблів для кухні в Бобринці з пластика. Практично, економічно і виглядає дуже гідно. Кухню такого типу легко очистити від пилу і забруднень. Є можливість вибору з численних пропозицій колірної гамми.\nЗамовляли тут кухню під замовлення в Бобринці. Площа приміщення 20 кв. Сподобалося, що менеджери пропонують варіанти під бажання клієнта. Так для нас склали відразу декілька проектів під смак і заявлений бюджет. Рекомендую!\nМайстри вашої компанії порекомендували який краще вибрати матеріал кухні під замовлення в Бобринці. Усі швидко встановили. Кухня вийшла дуже затишною, як ми і хотіли.\nЗ чого складається ціна кухні на замовлення в Бобринці?\nКухні на замовлення в Бобринці ціна за метр можуть бути різними залежно від того, який саме гарнітур ви хочете отримати по підсумку. Наші менеджери проведуть з вами консультацію, після чого експерт приїде на виміри і обумовить усі подробиці замовлення. Вартість залежить від таких чинників:\nВідповіді на часті питання про кухню на замовлення в Бобринці\nВиготовлення кухні під замовлення в Бобринці здійснюється в найкоротші терміни. Ми завжди пропонуємо для зручності клієнтів виробництво з доставкою на об'єкт замовника. Наші співробітники піднімають готові меблі на поверх і заносять в квартиру. Далі ми збираємо і встановлюємо кухню у відповідність з дизайн-проектом.\nВиклик того, що заміряє кухні в Бобринці - Абсолютно БЕЗКОШТОВНИЙ! Фахівці виїжджають на об'єкт і проводять виміри габаритів приміщення. При цьому фахівці роблять креслення плану кухні і наносять на воно існуючі комунікації і техніку.\n⭐ Як замовити вимір кухні в Бобринці?\n⭐ Скільки коштує кухня на замовлення в Бобринці?\nПісля узгодження проекту робиться остаточний розрахунок вартості, на підставі якої укладається договір на виконання робіт. Тільки у нас ви зможете купити кухню в Бобринці недорого, тому можете бути упевнені в цінах.


Українському іммігранту-убивці висунуть звинувачення - Korrespondent.net\nУкраїнському іммігранту-убивці висунуть звинувачення\nКорреспондент.net, 4 вересня 2001, 11:06\nУкраїнському іммігранту Миколі Солтису у вівторок будуть офіційно пред'явлені звинувачення в убивстві шести чоловік. Напередодні Солтис пройшов психіатричну експертизу і був визнаний осудним.\nУ ході допитів у поліції, які проводилися без адвоката, Солтис визнав, що вчинив убивства вагітної дружини, старих дядьки і тітки і двох їхніх онуків, а також власного трирічного сина у відповідь нібито на постійне цькування з боку родичів.\nОчікується, що Солтис буде обвинувачений у шести убивствах першого ступеня ваги і прокуратура зажадає для нього страти чи довічного ув'язнення без права дострокового звільнення, передає РИА "Новости".\nАдвокат Солтису буде призначений судом, оскільки сам він, будучи безробітним, не в змозі оплачувати послуги захисника. Всупереч первісним версіям про приналежність Солтиса до організованої злочинності і допомоги йому з боку "побратимів", з'ясувалося, що протягом 10 днів після вчинення злочину він ховався в закинутому будинку неподалік від місця проживання його матері. При арешті ніяких грошей при ньому не знайшли.\nНа думку поліцейських, у будинок до матері він проникнув без яких-небудь агресивних намірів. Поки невідомо, чи одержить його брат, який повідомив у поліцію про місцезнаходження убивці, нагороду в 120 тисяч доларів, яку пообіцяли за таку інформацію.\nПовідомляється лише, що всі шанси одержати нагороду мала сусідка матері Солтиса, яка помітила його раніше за родичів. Однак жінка не стала дзвонити в поліцію, позаяк подумала, що помилилася. На її думку, з'явитися в будинок до матері для нього було б занадто нерозважливо, що в підсумку і підтвердилося.\nЯк повідомляв Кореспондент.net, Микола Солтис був затриманий 30 серпня в дворі будинку, який належить його матері, близько 8-ї ранку за місцевим часом.\nПісля арешту Солтиса консул України в США Валентин Наливайченко вирушив у Сакраменто, щоб забезпечити права Солтиса, тому що Солтис з українського громадянства не виходив і фактично вважається громадянином України.\nУ минулі вихідні міністр закордонних справ України Анатолій Зленко заявив, що справа Миколи Солтиса перебуває під особистим контролем президента України. За словами Зленка, голова держави поставив перед МЗСом задачу забезпечити об'єктивне і неупереджене ставлення до українських громадян з боку влади іноземних держав, домагатися дотримання їхніх прав у повній відповідності з положеннями законодавства країни перебування.\nКучма також узяв під особистий контроль справу засудженої до розстрілу в таїланду за контрабанду героїну українки Вікторії Мамонтової.


Перерахуйте пилову патологію, розрахуйте кількість пилу в повітрі робочої зони, зрівняйте з ГДК.\nОб’єктивно: підвищенісухожильні рефлекси, тремор повік та кистей рук, стійкий яскраво-червоний дермографізм, гіпергідроз долоней і підошв. Кров’яний тиск - 150/90 мм рт. ст., пульс – 80 уд/хвилину, ритмічний.\nПри об’єктивному обстеженні робітника лікарем спостерігались: ціаноз губ, ін’єкція склери, гіперемія горла. Частота дихання – 25 за 1 хвилину. При аускультації чутно розсіяні дзижчаті та свистячі сухі та поодинокі вологі дрібно- та середньо-пухирні хрипи з обох сторін, перкуторно-коробковий звук. На протязі трьох днів, вечорами відмічалась субфібрильна температура (37,2–37,80С). Аналіз крові: ШОЕ – 5 мм/год.; незначний лейкоцитоз (8,9 × 109 в 1 л), який через декілька днів нормалізувався (4,9×109 в 1 л), з’явилася незначна еозинофілія (6%). В харкотинні у помірній кількості визначились лейкоцити, еритроцити та кристали гематоїдину.\nМЕТА ЗАНЯТТЯ:Засвоїти порядок та основні етапи проведення розслідувань та обліку нещасних випадків на виробництві, розслідування випадків професійних захворювань та отруєнь.\n1. Поняття про професійні отруєння та професійні захворювання.\n2. Методика розслідування випадків професійних отруєнь.\n3. Першочергові дії лікаря у випадку виявлення професійного отруєння та порядок оформлення відповідної звітної документації.\n4. Нещасний випадок: визначення, класифікація.\n5. Характеристика основних чинників, що зумовлюють нещасні випадки.\n6. Порядок проведення розслідування нещасного випадку виробничого характеру.\n7. Комісія з розслідування нещасного випадку на виробництві: порядок створення, права та обов’язки.\n8. Основні шляхи профілактики нещасних випадків.\n11. Гігієна та екологія: Підручник / За редакцією В. Г. Бардова. ― Вінниця: Нова Книга, 2006.― С. 373-380.\n12. Закон України “Про охорону праці” (2004 – нова редакція) статті: 1, 9, 22-23.\n13. Постанова Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 р. №1094 “Положення про порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві”.\n14. Мороз В.М., Сергета І.В., Фещук Н.М., Олійник М.П. Охорона праці в медицині та фармації (посібник). Вінниця: Нова книга, 2005 р. Розділ 1.1.6.\n15. Загальна гігієна: Посібник для практичних занять / За загальною ред.. Даценко І.І. – Львів: Світ, 2001. – С. 322-328.\nПрофесійні захворювання – захворювання, зумовлені дією шкідливих умов праці. Вони поділяються на гострі, що виникли після одноразової, упродовж не більше однієї робочої зміни, дії шкідливих виробничих факторів, та хронічні, що виникли після багаторазової й тривалої дії шкідливих факторів. Гостре й хронічне професійне отруєння є окремим випадком гострого або хронічного професійного захворювання. Групове професійне захворювання – захворювання, при якому одночасно захворіло (постраждало) двоє й більше людей.


Подарунок на День Народження Купити в ⇒ «Хочу Вже!»™ (Україна)\nКишенькове дзеркало «Милуйся»\nПечиво з передбаченням «Для справжньої леді» Black edition\nМаска для сну «Мама відпочиває» UА\nМаска для сну «Тато втомився» UА\nШоколадний набір Small «Real Men» UA бежевий\nМаска для сну «Котик спить»\n15 грн. Економія!\nВинний бокал «Дій, як леді. Думай, як бос» UA\nКружка «Чому я тебе кохаю» UА\nМаска для сну «Рахую слоненят»\nКружка банка для смузі з трубочкою «Love»\nОригінальні та креативні подарунки на День Народження\nДень народження для кожного з нас – це особистий новий рік, час підбивати підсумки та будувати плани на майбутнє. З кожним роком ми набуваємо досвід, вдосконалюємось, знаходимо щось нове, а щось втрачаємо. За рік відбувається багато різноманітних подій, вчинків, розмов, розваг і так далі. Про все це можна подумати в день народження, розділивши свято з близькими.\nРазом згадати яскраві моменти та запланувати не менш вражаючі пригоди на майбутнє. Безумовно до свята варто підготуватися, обрати тему вечірки, меню, а також подарунки. Наш інтернет-магазин вам у цьому із задоволенням допоможе. А якщо презент потрібно надіслати у інше місто – Одеса, Харків, Київ, це не стане проблемою. Ми здійснюємо доставку у будь-яку точку країни (Україна).\nОбираємо креативний, цікавий подарунок на день народження\nЦікаві подарунки на день народження – це суцільне задоволення, яке отримує не тільки винуватець святкування, а також та людина, яка вручає презент. Найчастіше на пряме запитання: «Що тобі подарувати?» іменинник не дає чіткої відповіді, тоді доводиться обирати самостійно. Насправді, це на краще, адже подарунок на день народження повинен бути несподіваним. Завдяки інтуїтивним категоріям зробити вибір буде набагато простіше:\nФункціональні. До такого типу презентів можна віднести записні книги, органайзери, канцелярське приладдя, гаджети та аксесуари до них;\nПрикольні. Сюди відносимо обкладинки для паспортів, тарілки добра, забавні кружки, настільні ігри та будильники;\nДо стильних сміливо можна додати наручні годинники, гаманці, кишені для кредитних карт та ремені для фотоапаратів;\nСолодощі. Цукерки в оригінальних упаковках та найрізноманітніші набори смаколиків;\nДля комфорту: подушки, підставки та тримачі;\nОригінальні подарунки на день народження – це скретч мапи, мапи зоряного неба, книги-сейфи, милі підсвічники, а також картини з мішковини або дерева;\nЩоденні: закладки для книг, столові прибори, шкатулки та інше.\nКупити кращі прикольні подарунки на день народження\nПерш ніж приступити до вибору варто добре подумати про вподобання, інтереси та хобі винуватця святкування. Також варто одразу визначити суму, яку ви розраховуєте витратити. Складно зробити вибір для людини у якої все є. Для таких особистостей оригінальний подарунок на день народження – це той, який відкриє йому нові горизонти, подарує нове хобі та викличе інтерес.\n«Хочу вже!» - інтернет-магазин гарного настрою, позитивних емоцій та незабутніх вражень, де ви з легкістю знайдете, як незвичайні подарунки на день народження, так і необхідні та практичні речі. Також ви можете зробити вибір на користь подарункових наборів, вибір яких великий. Крім того, подарунковий набір можна зібрати самостійно. Гарним доповненням основного подарунка стане чудовий настрій та кольорова листівка з теплими словами поздоровлень.


Якщо в разі затримки рейсу пасажир чартерного рейсу знаходиться в менш вигідних умовах, ніж його «побратим» з регулярного маршруту, то в усьому іншому їх права рівні. Коли термін очікування вильоту перевищує 8 годин, авіакомпанія, що виконує чартерний рейс, так само зобов'язана надати своїм пасажирам готель на період очікування і гаряче харчування (детальні умови необхідно уточнювати безпосередньо у авіакомпанії, що виконує рейс). Звертаємо Вашу увагу: саме перевізник (авіакомпанія), а ніяк не не турагентство чи організатор рейсу, до якої, як правило, адресують свої претензії роздратовані туристи.\nКупівля чартерного авіаквитка найчастіше є вигіднішою за вартістю або за часом перельоту, ніж на регулярний рейс. Крім того, на ряд популярних курортів регулярні рейси взагалі не літають, або їх кількість мінімальна. За допомогою чартеру можна без пересадок потрапити туди, куди не літають регулярні рейси. І все це без тривалих очікувань стикувальних рейсів, пошуку кількох квитків і складного підбору маршруту.


Архів Ноябрь 2013\n28 Ноябрь 2013 Автор: admin. Прокомментировать\nВітаємо переможця районної олімпіади з трудового навчання (технічні види праці) Сича Максима – учня 9 класу Щасливського НВК – І місце та його учителя – Бондаренка Андрія Миколайовича\n27 жовтня для учнів 1-А класі відбулося родинне «Свято осені». Свої двері гостинно відчинила святково прибрана актова зала школи. Усі з нетерпінням очікували початку заходу. Повноправною господинею цього свята , звичайно, була Осінь, роль якої майстерно виконала Ярослава Бойченко. Всі присутні замилувалися красою […]\n24 Ноябрь 2013 Автор: admin. Прокомментировать\nРайонний семінар учителів основ здоров’я та педагогів-організаторів\n23 Ноябрь 2013 Автор: admin. Прокомментировать\n21 листопада 2013 року на базі Щасливського НВК в рамках роботи школи сприяння здоров’ю відбувся районний семінар учителів основ здоров’я та педагогів-організаторів. Директор навчально-виховного комплексу Йовбак Ю.Ю. гостинно привітав гостей та розпочав роботу семінару. Учасники семінару мали змогу ознайомитися з особливостями роботи кабінету основ здоров’я, оглянути його матеріально-технічне забезпечення. Учителем Бортник Н.І. проведено відкрите навчальне […]\n22 Ноябрь 2013 Автор: admin. Прокомментировать\nТрохи тиші. Лише кілька хвилин. Трохи світла. І трохи тепла. Від тебе. Запали свічку 23 листопада 2013 року о 16-00. Згадай про тих, кого у 32-33-роках зжер лютий голод. Повір, світло твоєї свічки і тепло твоєї молитви – найліпша пожива для їхніх душ. Створімо багатоголосну тишу. Вони чутимуть…\n21 Ноябрь 2013 Автор: admin. Прокомментировать\nВітаємо призера районної олімпіади з історії Мамаєва Кирила, учня 10 класу – ІІІ місце та його учителя – Глатку-Соловей Людмилу Анатоліївну\nВітаємо переможця районної олімпіади з української мови та літератури Кобевку Наталію, ученицю 9 класу та її учителя – Фісоченко Тетяну Миколаївну\nМузей води — казка для дітей та дорослих\nУ центрі Києва, на високому пагорбі серед Хрещатого парку стоять дві старовинні водонапірні башти віком більше 130 років, котрі самі по собі є архітектурними пам’ятниками. В одній із них розмістився Музей води, куди наші учні 3-Б класу продовжили свою мандрівку. Тут від екскурсовода діти дізналися, що Музей води було відкрито у 2003 році, після реконструкції […]\nЄ в Києві дуже унікальний музей. Власне, і музеєм у традиційному розумінні цього слова його важко назвати. Це цілий комплекс, який втілив у собі нашу пам’ять про тих, хто віддав за нас своє життя у найкривавішій із минулих на землі воєн. На мальовничих схилах Дніпра розкинувся Меморіальний комплекс «Національний музей історії […]\nГрафік проведення ЗНО 2014р.\nГрафік проведення зовнішнього незалежного оцінювання визначається згідно з затвердженим Міністерством освіти календарним планом підготовки та проведення зовнішнього незалежного оцінювання навчальних досягнень осіб, які виявили бажання вступати до вищих навчальних закладів у 2014 році. У 2014 році зовнішнє незалежне оцінювання проходитиме з 3 червня по 27 червня 2014 року. Зовнішнє незалежне оцінювання з української мови та літератури проходитиме […]


Урядовий портал :: 17 і 18 квітня на Дніпропетровщині пройдуть святкові Великодні ярмарки\nУрядовий портал Головна Новини Регіонів 17 і 18 квітня на Дніпропетровщині пройдуть святкові Великодні ярмарки\n17 і 18 квітня на Дніпропетровщині пройдуть святкові Великодні ярмарки\nНапередодні Великодніх свят – 17 та 18 квітня – у містах і районах Дніпропетровщини пройде близько 70 продовольчих ярмарків. На них споживачі зможуть придбати якісну продукцію за цінами сільгоспвиробників. Про це повідомили у департаменті агропромислового комплексу, розвитку сільських територій та ринкового середовища Дніпропетровської облдержадміністрації.\n«Проводити ярмарки перед Великоднем вже стало доброю традицією для нашого регіону. Кожного року під час цих заходів мешканці області можуть придбати все необхідне до сімейного свята за цінами на 10-15% нижчими середньоринкових. Натомість сільгоспвиробники, не сплачуючи оренду за торгові місця, мають можливість реалізувати свою продукцію та залучити майбутніх постійних покупців», - зазначив директор департаменту Вадим Удовицький.\nЦього року найбільші Великодні ярмарки проходитимуть на центральній площі Дніпропетровська 17 та 18 квітня з 7:00 до 14:00. У них візьмуть учать сільгосппідприємства та переробні підприємства з усіх районів області, загалом – понад 100 машин. Споживачам пропонуватимуть придбати овочі, фрукти, молочну продукцію, м’ясо, ковбаси, рибу, яйця, борошно, мед та інші продукти харчування.


Як то буде – без віз » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nЯк то буде – без віз\nУкраїна невдовзі може отримати очікуваний безвізовий режим з Європою – Брюссель позитивно оцінив вжиті нами заходи та рекомендував введення безвізового режиму.\nОднак надто радіти не варто, бо про відкриття кордонів ЄС перед українцями не йдеться.\nПро те, що ми отримаємо, можна побачити на прикладі Молдови, яка має такий статус з весни 2014 року.\nБез віз, але не всі\nНасамперед ідеться про скасування віз лише для власників біометричних паспортів. Тобто всі, хто має звичайний закордонний паспорт, будуть змушені для поїздок в Євросоюз і далі звертатися до консульств для відкриття віз.\nТакож не дозволятиметься жити і працювати в ЄС – перебувати на території держав Шенгенської зони можна буде загалом не більше 90 днів протягом півроку, а для проживання чи роботи слід отримати відповідні дозволи. Порушення цього правила може призвести до внесення в Шенгенську інформаційну систему SIS та заборони на в'їзд до ЄС.\nНавіть для навчання (крім короткострокових курсів) теж доведеться відкривати візи.\nОтож, безвізовий режим не спростить життя нашим заробітчанам в Європі – більше того, нелегалам навпаки невигідно робити собі біометричні паспорти, адже їх неможливо змінити, дані про людину залишаться в інформаційній системі.\nОднак нововведення спростить життя багатьом українціям. Насамперед тим, хто часто, але на короткий термін їздить у справах за кордон – до родичів чи по роботі.\nЛегше буде і туристам – поїздка обійдеться дешевше, а її оформлення забере менше часу. Адже вже не треба буде платити візовий збір у посольстві чи консульстві – а це 35 євро.\nТакож можна уникнути черг у візових центрах – нині для приватної поїзки в Європу доводиться записуватися в чергу іноді за кілька місяців наперед.\nВиграють від запровадження безвізового режиму мешканці прикордонних районів, які часто їздять до родичів або навіть просто скуповуватися крамом за кордон.\nЗамість консульства – співбесіда на кордоні\nОднак замість спілкування зі співробітником консульства чи центру доведеться більше часу провести на кордоні – однозначно буде посилено перевірку, і вже офіцерові міграційної служби треба буде показувати практично той же перелік документів, що і для відкриття візи.\nСпівробітник міграційної служби може попросити підтвердити мету та умови подорожі, довести наявність достатньої кількості коштів для перебування на території ЄС. Зокрема для того, щоб довести платоспроможність, треба пред’явити дорожні чеки, підтвердження бронювання житла, готівкову валюту і навіть наявність коштів на кредитній картці.\nУ випадку відвідання родичів чи знайомих треба мати при собі запрошення та інформацію про особу, яка запрошує, – її адресу та телефон. Відповідно, якщо метою є участь у діловій чи науковій конференції, бажано мати при собі запрошення на неї.\nУ разі запровадження такого режиму візи українцям не знадобляться для подорожей у всі країни ЄС, за винятком Великобританії та Ірландії. Безвізовий режим поширюється також на Ісландію, Ліхтенштейн, Норвегію та Швейцарію, які не входять до ЄС.\nПрезидент Петро Порошенко заявив, що українці зможуть безперешкодно їздити ще "до багатьох країн, починаючи від Південної Кореї і закінчуючи Мексикою та Уругваєм".\nЙдеться про так званий "білий список Шенгену", до якого входять 57 держав світу.\nІз паспортами ажіотажу немає\nВіктор ПИСЛАР, перший заступник начальника управління Державної міграційної служби в області:\n"З нашого боку лише можу запевнити, що для перетину кордону громадянам України без закордонного паспорта не обійтися – звичайного чи біометричного. Поки що до 70 відсотків закордонних паспортів у нас оформляють звичайних і лише третину – біометричних. Термін дії обох – 10 років. Звичайний коштує від 500 гривень, біометричний на 70-80 гривень дорожчий. За останні тижні лише кілька людей звернулися до органів ДМС на Буковині для оформлення біометричних паспортів замість звичайних, термін дії яких ще не закінчився – люди вже чули про безвізовий режим. Ажіотажу немає, як і великих черг, попит стабілізувався, бувають дні, коли по кілька годин наші працівники роботи не мають".\nТеги - безвізовий режим, ЄС, Україна