Мовні, технічні (інтонаційні) - це способи передачі Інформації. Вони впливають на якість інформації опосередковано, підсилюючи (або послаблюючи) інформацію, чи паніть сприйнятою з точністю до навпаки. Культура мовна її інтонаційна (технічна) визначає ефективність впливу, це закономірність сприйняття, закономірність процесу переконаний. Психологічний чинник також дуже впливовий: слово спрямоване на людей, які в той час виконують діяльність слухання, важку діяльність, отже оратору необхідно знати психологічні закономірності прояву уявлення, уваги, сприйняття. Необхідно знати також про дидактичні засоби підтримання уваги, організації контакту оратора і аудиторії, що значною мірою впливає на ефективність слухання, навчання взагалі. Останній, логічний фактор, забезпечує організацію інформації з точки зору упорядкування процесу мислення, його послідовності, незаперечності, тотожності, доказовості.\nОтже, існує п'ять основ ораторського мистецтва: лінгвістична (мовна), техніко-інтонаційна, психологічна, педагогічна (дидактична), логічна. Ці основи нерівнозначні. Чотири перші можна назвати зовнішніми, вони впливають опосередковано; остання - внутрішня, вона впливає без-посередньо.\nЗначне місце посідає також психологічна основа, адже оратор має справу з живими людьми, а не з механізмами, тому оратор мас опікуватися тим, сприймають його ідеї чи ні, розуміють чи ні, співчувають чи ні. Переконання, таким чином, залежить від того, чи створи в він необхідну атмосферу в аудиторії, чи налагодив контакт зі слухачами. Вданому випадку мова йде про комунікативні уміння оратора подолати перешкоди спілкування, які завжди виникають у кожного оратора саме через психологічні труднощі такої діяльності людини, як слухання (нестійкість сприйняття, нетривалість уваги, інерція включеності, "відчуження" думки іншого тощо).\nВсі ці основи ми докладно розглянемо в наступних темах курсу, тут лише зауважимо про їх співвідношення. Зіставте, порівняйте перші чотири (мовна, технічна, психологічні, дидактична) і п'яту (логічну). Вони відрізняються за такими параметрами. По-перше, зовнішні фактори, основи можуть видозмінюватися за ступенем. Що це означає? Що можна в більшій-меншій мірі оволодіти мовною культурою, педагогічною майстерністю, психологічними знаннями й умінням спілкування. Логіка ж відноситься до таких якостей, які не змінюються за ступенем, як наприклад, колір: більше червоний, менше червоний. Логіки ж не може бути більше або менше - вона або є, або її нема. Ця відміна істотна. По-друге, зовнішні фактори припускають взаємо-компенсацію: один оратор відрізняється мовним впливом, другий приваблює тим, що налагодив тісний контакт, третій досконало оводів педагогічними прийомами, четвертий віртуозно інтонує промову. І все це підкреслює індивідуальний стиль оратора, який визначається саме за рахунок зовнішніх факторів. І все ж будь-який виступ оцінюється перш за все з точки зору логіки. Аудиторія може пробачити недоліки мовні, відсутність педагогічної майстерності тощо, але не пробачить лише одного - коли у виступі немає логіки. Тут не врятує ні "оксфордська" вимова, ні уміння психологічно утримувати аудиторію. Отже, провідним фактором, головною основою ораторського мистецтва є логічність промови.\n-\tособливості і характеристики етапів діяльності оратора - закони винаходу думки, класифікації родів і видів ораторського виступу; методи розробки концепції виступу; критерії відбору проблем у темі, викриття протиріч у проблемі; загальні принципи побудови публічного виступу; способи викладення матеріалу виступу; способи активізації мислення аудиторії; культуру публічної промови; соціально-психологічні закони спілкування оратора і аудиторії; характеристику мови щодо акустико-фізіологічних позицій; принципи і способи проведення полеміки; монологічну і діалогічну форми судової промови,особливості підготовки судової промови;\n-\tмоделювати спілкування з різними людьми і аудиторіями в професійній діяльності; будувати тактику виступу і аргументації; знаходити і ліквідовувати логічні помилки публічного виступу: вміло підбирати і застосовувати інтонаційно-виразні засоби мовлення; різноманітити механізм наочності слова; знімати напруження перед виступом; розробляти й вибирати згідно з обставинами справи, характером


Чемпіонат України з гри «Що? Де? Коли?» сезону 2009/10 рр. серед команд другої ліги, I етап\nУвага, цитата, з якої ми вилучили одне слово:\n«Люди вони були хороші, треба прямо сказати, та тільки не щастило їм у житті. Що поробиш, де ПРОПУСК, там і сльози».\nНазвіть автора цієї цитати.\nДжанні Родарі Залік: за прізвищем\nу творі «Пригоди Чіпполліно» пропущено слово «цибуля»\nДж. Родарі «Пригоди Чіпполліно», переклад З. Потапової.\nОлексій Полєвой (Гомель, Білорусь)\nЗа поширеним висловом, популярним серед пуританськи налаштованих англійських письменників кінця 19 століття, індикатором моральності в літературі мали слугувати ВОНИ молоденької дівчини. Назвіть ЇХ одним словом.\nпочервоніють - пиши пропало.\nОлдингтон Р. Стивенсон. - М.: Книга, 1985.\nОлексій Гноєвих (Нижній Новгород, Росія)\nДо переліку східних бойових практик входить "кіай-дзюцу" - мистецтво Ікса. ІКС-найменування твору, що спочатку мав назву "Розпач". Назвіть ІКС.\nКрик Залік: зойк\n"Крик" - картина Е. Мунка\nЗа однією з версій, принц Євгеній Савойський, який зрештою став видатним полководцем в Австрії, не зміг зробити військову кар'єру у своїй рідній Франції саме з цієї причини. Ця ж причина наводиться у пісні, яка закликає до дбайливого ставлення до тварин. Назвіть цю причину двома словами.\nМалий зріст Залік: Маленький зріст, невисокий зріст і т.д.\nНаполеону це, однак, не завадило\n1) Повість Тургіда про Євгенія Савойського.\n2) Пісня: "у кішки чотири ноги"\nОлена Гінзбург (Хайфа, Ізраїль)\nПерший розділ книги Марка Твена "Роззява Вільсон" має назву "Вільсон заробляє ЦЕ". Назвіть ЦЕ одним словом.\nПрізвисько Залік: кличку\nУ 1832 році, під час розкопок кургану у Франції, були знайдені плити з химерними візерунками, які дослідники спочатку вважали атрибутом культу змій. Цей факт наводиться у Вікіпедії як доказ зародження ЇЇ ще у сиву давнину. В Росії ЇЇ застосовують, і не без успіху, з 1906 року. Назвіть ЇЇ.\nвізерунки (змієподібні лінії) нагадували відбиток пальця.\nСпортивний журналіст Артем ФранкОв засуджує вирубку лісу в Карпатах. Розмірковуючи про те, на що перетвориться ця місцевість в майбутньому, Франков згадав людину, яка два сезони грала на позиції ліберо в клубі "Паллавічіні". Назвіть прізвище цієї людини.\nКолліна Залік: Коліна\nЖурналіст спортивний, тому і асоціації у нього відповідні. Якщо вирубувати ліс продовжувати в тому ж темпі, то місцевість стане, як голова П'єрлуїджі Колліна. Знаменитий рефері колись і сам грав у футбол\n1) "Футбол" № 46 (719)\nЕдуард Голуб (Київ – Бердянськ, Україна)\nАзіати вважали ЇЇ заразним захворюванням. За деякими даними, російський футболіст одного разу забив гол, засліпивши воротаря за допомогою НЕЇ. Назвіть ЇЇ одним словом.\nА цей футболіст - Віктор Онопко.\nПро цього літературного персонажа Вікіпедія пише, що він дійсно був схильний до раптових проявів страху. Назвіть прізвище цього персонажа.\nМикола Легенький (Мінськ, Білорусь)\nГерой роману "Ім'я троянди" пояснює дивну звичку ченця Сальваторе його численними мандрами. При цьому він згадує «кару божу» і топонім. Назвіть цей топонім.\nСальваторе говорив, постійно змішуючи мови. Адсон пояснює це мандрами Сальваторе різними країнами і порівнює з мовою людей, які перебували у Вавилоні, після того як бог в покарання змішав їм їхні мови.\nУ. Еко, «Ім'я троянди», СПб, «Симпозіум», 2004р., Стор 62.\nКостянтин Смолій (Волзький, Росія)\nФільм "Історія одного злочину" ВІН зняв 1962 року.\nФільм "Острів" ВІН зняв у 1973 році.\nФільм "Лев і бик" ВІН зняв у 1984 році.\nА який фільм ВІН зняв у 1968 році?\nВІН – режисер Федір Хітрук\nЄвген Міротін (Мінськ, Білорусь)\nОдного разу, стоячи поруч з океаном, Конрад, натякаючи на свій низький зріст, згадав великий ІКС. Якому співвітчизнику Конрад себе протиставив?\nНейлу Армстронгу Залік: за прізвищем\n"Аполлон -12» здійснив посадку поблизу Океану Бур. Астронавт Чарльз Конрад жартома сказав: " Можливо, для Ніла це був маленький крок, але для мене - великий ".\nЕдуард Голуб (Київ-Бердянськ, Україна)\nУ вірші Андрія Корфа ВОНИ падають гратами на сни. Назвіть ЇХ одним словом.\nУ поемі Твардовського стверджується, що в радянському селі часів колективізації оподаткуванню підлягала навіть ВОНА хати. А в одному з оповідань Набокова ВОНИ ламалися на краю панелі. Назвіть ЇХ.\n2) А. Твардовский. Страна Муравия (http://er3ed.qrz.ru/tvardovsky-strana.htm)\nВолодимир Островський (Київ) у редакції Олексія Гноєвих\nПоняття ІКСА ввів Фалес. У вірші Вікторії Огородової ІКС наздогнала дорога, а Юрій Шевчук назвав ІКС вічним поцілунком. Поцілунком чого?\nнеба і землі Залік: у будь-якому порядку.\n2) Енциклопедія для дітей «Аванта плюс», Москва 1997 стор.24. том 3 "Географія"\n3) Ю. Шевчук. Уровни (наприклад, http://lib.misto.kiev.ua/KSP/shewchuk.txt)


Обласна газета "Житомирщина" — На п’єдесталі — брат і сестра\nНа п’єдесталі — брат і сестра\nБогдан СЛАВІНСЬКИЙ 11 лютого 2020\nНа базі басейну спортивного комплексу Харківського політехнічного університету відбулися змагання за відкритий Кубок Харкова і Харківської області з плавання в ластах. Участь у змаганнях брала й команда Малинського спортивного клубу «Оазис» у складі дев’яти спортсменів. Семеро з них стали призерами цих змагань. Разом вони завоювали 24 нагороди, з яких: 9 — «золотих», 7 — «срібних» і 8 — «бронзових».\nЯк поінформував президент спортивного клубу «Оазис», заслужений тренер України Василь Степаненко, у категорії «В» Дарина Зайцева виборола шість (із шести можливих!) медалей з-поміж дівчат. Вона п’ять разів піднімалася на вищу сходинку п’єдесталу: була кращою на дистанціях 50 метрів, 100 і 400 метрів плавання в ластах, 100 метрів — підводного плавання та в естафеті 4 х 50 метрів у ластах. А в естафеті 4 х 50 м у біластах завоювала «срібло».\nВ цій же віковій категорії з-поміж юнаків на рахунку її брата Кирила Зайцева також шість нагород: три — «золоті» за перемогу на 200 м у біластах, 400 м плавання в ластах і в естафеті 4 х 50 м в ластах; «срібна» — в естафеті 4 х 50 м у біластах та дві «бронзові» — на дистанціях на 50 м і 100 м плавання в ластах.\nДодому з п’ятьма медалями повернулася Ліна Акінтьєва в категорії «С».\nСеред чоловіків у категорії «А» Михайло Шевченко завоював другу сходинку на 100 м плавання в ластах та третю — в естафеті 4 х 50 м в біластах, а Валентин Салімовський став «бронзовим» призером на 100 м у біластах та «срібним» — в естафеті 4 х 50 м у біластах.\nСеред дівчат у категорії «С» у Стефанії Буряк — дві медалі: «срібна», яку вона виборола на дистанції 200 м у біластах та «бронзова» в естафеті 4 х 50 м у біластах. А Юлія Співак зайняла друге місце в естафеті 4 х 50 м у ластах.\nЦі змагання стали останнім етапом у підготовці спортсменів до Кубка України з плавання в ластах, що відбудеться в басейні «Купава» в Броварах Київської області.


Олена Менделя, Author at MedBlog\nAll posts by Олена Менделя\nМедична допомога та медична послуга: в чому ж різниця?\nЛікарі 06.02.2018 Олена Менделя\tПрокоментуй!\nНамагаючись провести відмінні характеристики між значенням понять «медична допомога» та «медична послуга» з точки зору функціонального наповнення, ми б ризикували ще більше ввести читача в оману. На сьогоднішній день існує досить багато теоретичних концепцій, автори яких намагаються довести актуальність своєї точки зору, оперуючи тими або іншими міркуваннями.\nМи вирішили подивитися на наявну ситуацію трохи під іншим кутом зору, і нам здається, висновки говорять самі за себе. Читати далі →


17 травня 2021 в 08:25\nПісля публікації роз'яснення від Кабміну про те, що регулювання цін не стосується брендованого палива, компанія заявила про відновлення продажів.\nМережа автозаправних станцій KLO повертає в продаж "преміальний" дизель і бензин. Про це повідомляється на сторінці компанії у Facebook.\nKLO привели хронологію подій. У п'ятницю Кабмін впроваджує державне регулювання цін на паливо, що робить збитковим продаж Ventus 95 і Ventus Diesel. У суботу компанія припиняє продаж.\nУ неділю вранці зупиняється дія купонів на знижку, поки "не розберемося, що взагалі відбувається". Увечері неділі Кабмін публікує роз'яснення, в якому уточнює, що регулювання цін не стосується "преміального" палива. У неділю пізно ввечорі — KLO відновлює продаж на преміальне паливо.\nТакож із понеділка повинні відновитися всі купони компанії.\nНагадаємо, 14 травня в Кабміні ухвалили рішення про введення державного регулювання цін на палива до кінця карантину. Це нібито повинно допомогти уникнути необґрунтованого зростання цін на заправках.\nПісля цього низка українських АЗС заявили про припинення продажів "преміального" палива через держрегуляцію цін. Обмеження торгової надбавки до ціни деяких видів пального зробило їх реалізацію збитковою.\nВчора, 16 травня, в Мінекономіки заявили, що державне регулювання цін на паливо не поширюється на "преміальне" паливо. АЗС можуть встановлювати їх самостійно.\n16 травня 20:54\nЦіни на брендовані марки палива не регулюються, — Мінекономіки


Погода Соколівка на вихідні: суботу, неділю, Івано-Франківська область\nПрогноз погоди Соколівка: +11°\nПогода Соколівка на вихідні\nМи працюємо над уточненням прогнозу погоди в Соколівка. Наразі вказані дані найближчого міста в межах району.\nсьогодні 22 травня\nзавтра 23 травня\nПогода Соколівка, 22 травня, неділя\nВідчувається як +10° хмарно. без опадів\nСоколівка очікується ясний день. Тільки до вечора на небі зрідка будуть з'являтися хмари. Залишаємо парасольки вдома. Опадів не передбачається. На початку дня погода буде прохолодною, але пізніше потеплішає.\nПрогноз погоди Соколівка оновлено 1 годину тому\nСвітловий день 15 г 34 хв\nЗахід 22 травня, 11:53\nСхід 23 травня, 03:00\nІсторичний максимум температури повітря Соколівка за останні 73 років дорівнює +29 ℃ і був зареєстрований метеорологами 2007 року.\nНайбільш рясні опади Соколівка випадали 1967 року - 25 мм.\nМаксимальну швидкість вітру фіксували в 1954 році, тоді пориви вітру сягали 14 м/с.\nІменини: Акуліна, Гаврило, Микола, Пров, Христофор.\nСвята: Микола Весняний.\nПрикмети: Микола Весняний – мороз на дворі.\nАстрологія Гороскоп на 23 травня: Дівам варто остерігатися підозрілих осіб, а Рибам - непорозумінь з боку колег Суспільство В Україні трохи похолодає: прогноз погоди на 23 травня Астрологія Названі три знаки Зодіаку, яким посміхнеться удача наприкінці травня


субота, 18 вересня 2021, 19:54\n17 червня збірна України, офіційним партнером якої є Parimatch, проведе другий матч групового етапу на Євро-2020. Команда Андрія Шевченка цього разу зіграє з Північною Македонією. Гра розпочнеться о 16:00, а о 22:00 зіграють наші сусіди по групі Нідерланди та Австрія.\nДля наших суперників це перший чемпіонат Європи. На чемпіонат світу вони, до речі, поки ще не виходили. З македонцями ми грали під час відбору на Євро-2016 і обидва рази виграли (1:0 вдома та 2:0 на виїзді). На перший погляд, збірна не вражає. 62 місцев рейтингу ФІФА (у нас 24), вартість складу трохи більше 60 мільйонів євро за версією transfermarkt (у нас майже 200 мільйонів євро). Але Північна Македонія вміє дивувати. Весною цього року вона на виїзді обіграла Німеччину у відборі до ЧС-2022 (2:1). Тож, легким матч для збірної України не буде. Хоча, аналітики Parimatch вірять у перемогу саме нашої команди і дають на це 58%.\nЧитайте також: Визначилася форма збірної України на матч Євро з Північною Македонією\nВід результату цього матчу буде залежати, хто продовжить боротьбу за вихід у плей-офф. Адже у своїй першій грі на Євро македонці також поступилися (1:3 з Австрією). Втрачати цій команді немає чого, їх вихід вболівальники і так вважають неабияким досягненням. Втім, навести галасу на чемпіонаті Європи футболісти спробують.\nЯк вже заявив головний тренер збірної України Андрій Шевченко, наші футболісти спробують зіграти першим номером. А від суперника тренерський штаб очікує гострих контратакуючих дій. Варто відзначити, що гравці збірної України добре знають, як за них вболівають вдома. Зокрема, вони бачили відео, як їх підтримували на «Олімпійському» під час матчу з Нідерландами. І все, що їм потрібно нині, щоб фанати продовжували вірити у команду та заряджали її на перемогу.


«Наш, у минулому радісний дім, де ще вчора лунав дитячий сміх, став потопати у сльозах та плачеві…» - портал новостей LB.ua\nГлавная — Блоги — Платформа «Люди допомагають людям» — 17 февраля 2017, 12:24\nМайбутнє подружжя познайомилось одне з одним у клубі. Жінка згадує, що тоді їй було 13 років і рідний брат вперше взяв її із собою на танці. Там вона і побачила Вячеслава. «Він був старшим за мене на чотири роки. Це була любов із першого погляду. З того моменту ми завжди були разом», - говорить дружина загиблого.Через п’ять років В’ячеслав і Оксана сповнили свої бажання і одружилися та почали облаштовувати спільний побут. «Я, на той час, якраз закінчила школу, а Вячеслав вже отримав професію автослюсаря та відслужив строкову службу. Його батько все життя прослужив у міліції, тож і чоловік вирішив йти у правоохоронці. Але я була проти цього, адже доводилось постійно хвилюватись за його безпеку, чекаючи закінчення його чергування. Робота у нього забирала практично весь час й сили. Тож коли в нас народився син, чоловік звільнився і пішов працювати в охоронну фірму», - розповідає Оксана Кузнецова.\nУ вільний від роботи час, родина Кузнецових старалася виїздити на природу: у ліс, на річку, їздили і на море. «Наші діти також любили подорожувати разом з нами. Чекали вихідних, аби поринути у пригоди, адже бувало, що ми йшли у похід з наметами, ловили рибу. Ми жили у повному взаємопорозумінні і злагоді. Можна сказати, що були щасливі, але все перекреслила війна», - з сумом констатує Оксана.\nЗ початком першої хвилі мобілізації Вячеслав отримав повістку. Чоловік вже тоді здогадувався, у що може перерости хитка ситуація на Сході та не на мить не засумнівався у своєму виборі: захищати країну. «Звичайно, всі ми дуже переживали. Славко часто телефонував зі Сходу, найчастіше ввечері. Ми говорили про дітей, про школу, про плани на майбутнє, як краще зробити в тій чи іншій ситуації. Але про війну і реальну ситуацію Славко не розповідав. Як і всі, казав, щоб я не переживала і що у нього все добре. Востаннє ми бачились, коли в нього була відпустка. Він ще тоді сильно хворів. Я благала його лишитись вдома, підлікуватись, але Славко сказав, що не може, його там чекають хлопці і він не пробачить собі, якщо у час його відсутності щось із ними трапиться», - говорить Оксана Кузнецова. Жінка пригадує, що у переддень загибелі чоловіка, їй наснився дивний сон, у якому вона виходить заміж і дуже багато людей навкруги, але всі чомусь не веселяться, а сумують.\nВячеслав Кузнецов загинув на Луганщині, під час бойового чергування. Машина, у якій знаходився чоловік підірвалась на фугасі. Указом Президента України № 754/2014 від 6 жовтня 2014 р., «за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України», Вячеслав Кузнецов нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).\n«Того ж дня я дізналась цю страшну новину. Мені зателефонував командир відділення, у якому проходив службу Славко і сказав, що чоловіка більше немає. Прийшовши додому я не могла стримати сліз. Мій син, Олексій, теж відчув горе. Він намагався зателефонувати батькові, але тато не брав слухавку…Наш, у минулому радісний дім, де ще вчора лунав дитячий сміх, став потопати у сльозах та плачеві», - говорить дружина загиблого.\nЗараз родина загиблого в АТО Вячеслава Кузнецова: дружина Оксана, 16-річний син Олексій та 7-річна донька Дар’я дуже боляче переживають втрату коханого чоловіка і батька. Держава допомогла їм, виділивши компенсацію та житло, що потребує ремонту. «Після смерті Славка я одразу відчула, що таке відсутність надійного чоловічого плеча. Дім наче спорожнів, у ньому, буквально, почало все розвалюватись, те що робив Славко. Тільки діти дають надію і впевненість, що далі потрібно жити, заради них. В синові я бачу характер свого чоловіка. Він, як і Славко, добрий та відповідальний, впевнений у собі. А Дар’я дуже тендітна і беззахисна, їй важко без татової любові і тепла», - говорить Оксана Кузнецова.\nЧитайте: «Ми лишились без нашої надійної підтримки і любові…»\n08 ноября, 11:48\nТэги: благотворительность, помощь, боевые действия на востоке Украины, погибшие в АТО


Один день із незвичною пекарнею Good Bread From Good People | Na chasi\nOdyn deń iz nezvyčnoju pekarneju Good Bread From Good People\nМи побували у соціальній пекарні Good Bread From Good People. Тут працюють люди з інтелектуальною інвалідністю. Ви мали би чути про них, адже про цей заклад свої сюжети зняли майже всі телеканали України. Ми тут, аби поговорити з засновником пекарні Владиславом Малащенком про особливості соціального підприємства та показати один день з життя пекарні — таке нетелевізійне, добре, справжнє життя особливих пекарів, повне своїх проблем, діалогів, атмосфери і простих радощів\nMy pobuvaly u sociaľnij pekarni Good Bread From Good People. Tut pracjujuť ljudy z intelektuaľnoju invalidnistju. Vy maly by čuty pro nyh, adže pro cej zaklad svoї sjužety znjaly majže vsi telekanaly Ukraїny. My tut, aby pogovoryty z zasnovnykom pekarni Vladyslavom Malaščenkom pro osoblyvosti sociaľnogo pidpryjemstva ta pokazaty odyn deń z žyttja pekarni — take netelevizijne, dobre, spravžnje žyttja osoblyvyh pekariv, povne svoїh problem, dialogiv, atmosfery i prostyh radoščiv\nГоловний пекар Оксана розпочинає працювати зрання — о восьмій ранку вона вже хазяйнує на кухні. О 9-й команда пекарні збирається у повному складі і працює до 15-ї. Під час обіднього чаювання вона зморено сідає. Питаю: – І це ви кожного дня їм так пояснюєте?. – Я вже звикла: справа хтось банановий кекс робить, зліва - імбирний, і я їм по черзі кажу, що треба робити. На кухні нас – 4-5 осіб. І багато з них, як то кажуть, ні бум-бум, хоча деякі з них мають кулінарну освіту. Диплом є, підтвердження, що закінчив... Хто ж у нас таку освіту дає? – Відчуваєте мотивацію продовжувати вашу справу?. – Ще не згоріла, але втомлююся, це правда. Розумієте, вони ж специфічні у роботі, через годину-півтори потрібен відпочинок. Але ж клієнтів багацько, процес має йти. Тому я приходжу о 8:00 з сином, він теж тут працює. О 9-й підходить Женька і підхоплює наш ритм. Ці двоє працюють тут з дня заснування пекарні. Пізніше підходять хлопці, які недавно прийшли до нас — та ті, у кого ще не дуже виходить. Вхідні двері до пекарні відчиняє Вітя. — Привіт! Це наш курєр, — пояснює мені Оксана. — А яке замовлення ти везеш сьогодні на п’яту годину? Банановий? То почекай, Вітька, банан твій в печі. Сідай поки пити чайок, базікай з хлопцями, а хвилин через 40 спечеться твій банановий кекс. — А я вчора Орла і Решку дивився! — Клааас! А про яку країну? — Ріо-де-Жанейро! Це в Бразилії – каже Вітя з почуттям гордості. — Вааау, моя ти ластівка. Сподобалося тобі? — Ага. Я там бачив красиві гори, океан красивий, басейн красивий і хостел гарний.... . . Після чаювання в компанії команди Хорошого хліба я сідаю ближче до Оксани, аби послухати її:. – Вони — як діти, як частинка самого себе, адже я так звикла до них. Я їх взагалі не вважаю колегами, вони мені як близькі люди. Іноді наші хлопці приходять до мене пошептатися, аби поділитися своєю таємницею, коли у нас чаювання. Ми завжди цікавимося, як пройшли вихідні, що їх хвилює і що цікавить, іноді й поради просять. Я відчуваю, що ми беремо участь в їхньому розвитку, тому що я кожен день бачу, як вони самостверджуються і відчувають себе потрібними іншим людям. А ви уявляєте, яке у них було окрилене почуття, коли ми з Сергієм і з Кирилом робили благодійні мафіни і кекси для онкохворих і в будинок престарілих? Вони були настільки переповнені емоціями, бо змогли принести в цей світ добро. У мого сина дві доби час від часу з’являлися на очах скупі чоловічі сльози.. . . — Коли Влад їх рекламує в Facebook, розповідаючи нашим клієнтам, що це — Вітя, а це — Сергій, то хлопці потім гортають телефони тремтячими від хвилювання ручками і хваляться між собою: Клас, а про мене тут написали. Ця ініціатива важлива для них, бо, окрім трудотерапії, вони тут спілкуються. У мого сина, як і у інших хлопців, серед людей з інтелектом немає друзів. Точніше, контакт з іншими людьми встановлюється, адже візуально по ньому не скажеш про стан здоровя. І до певного моменту люди сприймають його. Колись він подружився з хлопцями, влітку грали разом у дворі в футбол. Все було добре до того моменту, поки вони не почали розмовляти. Це був перший негативний досвід в житті мого сина. Тоді вони сказали йому: Ти класний хлопець, але ми не хочемо з тобою спілкуватися. Він прийшов додому, очі як пять копійок: Мамо, як вони могли?! І коли вони тут збираються, тут розкривається кожен з них і відкривається їхній маленький світ: чаювання, дружні почуття, співпереживання.. . . Звичайно, мені хотілося би, щоб вони спілкувалися більше і з людьми з нормою, але суспільство поки їх, на жаль, не завжди сприймає такими, які вони є. Сімя — це, звісно, добре, але батьки ж не вічні. Тому особливі люди, найчастіше, залишаються самотніми. Я вважаю, що такі соціальні підприємства — гарний початок для особливих людей, адже тут вони стають потрібними один одному. У нас Віталька є, у якого аутистичні порушення. І у нього, як і у інших хлопців, є свої фішки. Наприклад, він раніше боявся викинути щось в смітник. І розбити яйце йому теж було страшно, він аж кривився. Зараз у нього вже краще виходить, тільки от поки що він боїться, коли зливається вода в раковині. Але в принципі наші хлопці — молодці. Вони вчаться, хоч це і тривалий процес – потрібен рік-два. І так повинно бути в будь-якому підприємстві, куди особливі хлопці захочуть піти працювати: має бути супроводжуюча людина. Оксана показує кухню: — Це я придумала все підписувати, щоб хлопці розуміли, як все має бути складено, бо їм іноді складно орієнтуватися. До кімнати заходить Влад Малащенко, він – 21-річний засновник та керівник Good Bread From Good People. Мені кортить дізнатися, як організована робота у пекарні, які були труднощі і що він зробив для того, аби сюжет про його бізнес зняли майже всі телеканали України. Чим займався до пекарні. – Ідея з’явилася, коли я вчився на лікувального педагога. Я багато працював з дітьми, але більше хотілося з дорослими. Саме працюючи з особливими людьми, я зрозумів, що їм потрібна допомога. Згодом я пішов вчитися до Startup Ukraine з метою відкрити свій ресторан, де я би працевлаштував особливих людей. Але ідея з рестораном виявилася надто дорогою, тому я знайшов кошти на пекарню. Як працює механізм зсередини. – Минуло 4 місяці з дня відкриття — і сьогодні я дивлюся на Good Bread радше як на бізнес, аніж як на соціальне підприємство. Сьогодні процеси закупівлі, виготовлення, продажу і доставки продукції систематизовані, тому я вже не втручаюся в роботу, як раніше. По суті, ми працюємо, як звичайна пекарня, якщо не зважати на її соціальну складову. У вересні 2017-го ми відкрилися і тоді займалися організаційними моментами: шукали робітників і купували обладнання. Тоді пекарем на кухні був я сам: тестував усі рецепти, і вигадував, як робити рецепти кращими. Вже у жовтні ми отримали перший результат: 1000% з продажу. Іноді бували дні, коли потрібно було зробити 40 або 50 кексів. Тоді ми приходили в пекарню о 4-ій ранку, аби встигнути приготувати всі замовлення. От сьогодні ми відправили замовлення на 10 кексів, та це замало. Кожен день нам потрібно продавати мінімум 20 кексів, щоб окуповуватися. Собівартість життя тут — близько 3 тис гривень на день, тому нам потрібно їх заробляти. Зараз думаємо над оформленням замовлень B2B (бізнес для бізнесу — ред.), бо такі замовлення великі і систематичні. Для цього створили відділ продажів. Влад Малащенко. . Про пошук працівників. – Склад людей змінювався декілька разів, і ось через 4 місяці можна сказати, що наша команда нарешті сформувалася. Перших хлопців ми знайшли завдяки реабілітаційному центру Джерело, а деяких ми знайшли просто завдяки дзвінкам їх батьків, які просять, щоби їхніх дітей працевлаштували. Можна сказати, що це – трудотерапія, бо хлопці прекрасно проводять тут час. З усієї команди тільки двоє мало досвід роботи або корочку з коледжу: обидва пропрацювали в суші-барі тиждень. Тому новачки вчилися пекти просто тут. Наприклад, близнюки Рома і Руслан прийшли до нас працювати, не вміючи випікати кекси. Ми не розбирали з ними рецептуру кожного кексу і не вивчали теорію пекарства. Відразу пішли на кухню і там почали працювати. Оксана ними керувала: неси борошно, насип, змішуй. Про перші результати. – Дуже багато людей на нас рівняється і надихається Хорошим Хлібом, створюючи свої подібні бізнеси. Вони часто телефонують та консультуються. Я відчуваю, що ми стали впізнаваним брендом і навіть можна сказати, що ми – дизайнери в сфері соціального підприємництва.. . . А коли я виступаю як спікер, я питаю, хто знає про мою пекарню — і половина зали підіймає руки. І так відбувається у всіх куточках країни. Ми також стали HR-брендом, отримали премію Studway. Крім цього, я вважаю, що наша пекарня — це перше подібне соціальне підприємство в Україні саме в тому напрямку, в якому ми працюємо. – Що ти зробив для такої уваги медіа?. — Чесно кажучи, я нічого не робив для того, аби журналісти дізналися про нас. Більш того: я навіть не знаю, як вони знайшли нас. Напевно, вся справа в рекламі, яку ми запустили на Facebook — звідти перші журналісти і прийшли. За 4 місяці нас відвідали майже всі телеканали України. І коли я їх питаю, де ви взяли мій телефон, журналісти відповідають: Колеги дали. – Що в асортименті?. – У нас є три основні позиції: гарбузове і бананове варення, шоколадні та ванільні мафіни і 8 видів кексів (банановий, грушевий, апельсиново-гарбузовий, лимонний, гарбузово-морквяний, фініковий, морквяний, гарбузово-морквяно-шоколадний). – Як, на твою думку, варто називати особливих людей і як з ними спілкуватися?. Спілкуючись з особливими людьми, потрібно хотіти стати другом і хотіти допомогти. Не варто навязуватися, проявляти антипатію або симпатію. Найкраще перебувати в емпатійному спілкуванні. Взагалі, правильно вважається їх називати людьми з інтелектуальною інвалідністю. Але особисто для мене, називати їх особливими — це краще, ніж називати інвалідом або акцентуватися на інвалідності. Я сприймаю їх саме як особливих. На мене всі зляться за те, що я так їх називаю. Я вважаю цих людей більше вчителями, ніж якимось нижчим соціальним прошарком. Вони повинні стояти як мінімум на одному рівні з іншими людьми, а то і вище, ніж люди з нормою. Як на мене, люди з особливостями набагато приємніші в спілкуванні.. . . Про труднощі. – Коли ми відкрилися, я почав сумніватися: а чи треба це робити далі? Тут відбувався такий жах: всі звільнилися, і я залишився один. Хтось хотів більше грошей, комусь не подобалося витирати підлогу. У той момент у навіть думав закритися, бо мені здавалося, що пекарня потрібна тільки мені. Весь грудень я прокидався з думкою, що потрібно вже продавати цю пекарню або закривати, тому що я відчував себе дуже втомленим від неї. Тут вигоряють дуже швидко: місяць і все. Тебе немає. Потім я взяв себе в руки — і наша історія продовжилася. – А що далі?. По Україні вже є франчайзі в декількох містах. Вже з’явилися зацікавлені люди навіть за кордоном – от в Ізраїлі, наприклад, люди вже хочуть продовжувати справу Good Bread From Good People. Ми також готуємося до відкриття наступних проектів. Незабаром відкриємо кавярню, куди перевеземо пекарню. Згодом, можливо, буде і ресторан — зараз займаємося пошуком грошей. Замовити хліб у Хороших Людей можна за посиланням\nГоловний пекар Оксана розпочинає працювати зрання — о восьмій ранку вона вже хазяйнує на кухні. О 9-й команда пекарні збирається у повному складі і працює до 15-ї. Під час обіднього чаювання вона зморено сідає. Питаю:\n– І це ви кожного дня їм так пояснюєте?\n– Я вже звикла: справа хтось банановий кекс робить, зліва – імбирний, і я їм по черзі кажу, що треба робити. На кухні нас – 4-5 осіб. І багато з них, як то кажуть, «ні бум-бум», хоча деякі з них мають кулінарну освіту. Диплом є, підтвердження, що закінчив… Хто ж у нас таку освіту дає?\n– Відчуваєте мотивацію продовжувати вашу справу?\n– Ще не «згоріла», але втомлююся, це правда. Розумієте, вони ж специфічні у роботі, через годину-півтори потрібен відпочинок. Але ж клієнтів багацько, процес має йти. Тому я приходжу о 8:00 з сином, він теж тут працює.\nО 9-й підходить Женька і підхоплює наш ритм. Ці двоє працюють тут з дня заснування пекарні. Пізніше підходять хлопці, які недавно прийшли до нас — та ті, у кого ще не дуже виходить.\nВхідні двері до пекарні відчиняє Вітя.\n— Привіт! Це наш кур’єр, — пояснює мені Оксана. — А яке замовлення ти везеш сьогодні на п’яту годину? Банановий? То почекай, Вітька, банан твій в печі. Сідай поки пити чайок, базікай з хлопцями, а хвилин через 40 спечеться твій банановий кекс.\n— А я вчора «Орла і Решку» дивився! — Клааас! А про яку країну? — Ріо-де-Жанейро! Це в Бразилії – каже Вітя з почуттям гордості. — Вааау, моя ти ластівка. Сподобалося тобі? — Ага. Я там бачив красиві гори, океан красивий, басейн красивий і хостел гарний...\nПісля чаювання в компанії команди Хорошого хліба я сідаю ближче до Оксани, аби послухати її:\n– Вони — як діти, як частинка самого себе, адже я так звикла до них. Я їх взагалі не вважаю колегами, вони мені як близькі люди. Іноді наші хлопці приходять до мене пошептатися, аби поділитися своєю таємницею, коли у нас чаювання. Ми завжди цікавимося, як пройшли вихідні, що їх хвилює і що цікавить, іноді й поради просять. Я відчуваю, що ми беремо участь в їхньому розвитку, тому що я кожен день бачу, як вони самостверджуються і відчувають себе потрібними іншим людям.\nА ви уявляєте, яке у них було окрилене почуття, коли ми з Сергієм і з Кирилом робили благодійні мафіни і кекси для онкохворих і в будинок престарілих? Вони були настільки переповнені емоціями, бо змогли принести в цей світ добро. У мого сина дві доби час від часу з’являлися на очах скупі чоловічі сльози.\n— Коли Влад їх рекламує в Facebook, розповідаючи нашим клієнтам, що це — Вітя, а це — Сергій, то хлопці потім гортають телефони тремтячими від хвилювання ручками і хваляться між собою: «Клас, а про мене тут написали».\nЦя ініціатива важлива для них, бо, окрім трудотерапії, вони тут спілкуються. У мого сина, як і у інших хлопців, серед людей з інтелектом немає друзів. Точніше, контакт з іншими людьми встановлюється, адже візуально по ньому не скажеш про стан здоров’я. І до певного моменту люди сприймають його. Колись він подружився з хлопцями, влітку грали разом у дворі в футбол. Все було добре до того моменту, поки вони не почали розмовляти. Це був перший негативний досвід в житті мого сина. Тоді вони сказали йому: «Ти класний хлопець, але ми не хочемо з тобою спілкуватися». Він прийшов додому, очі як п’ять копійок: «Мамо, як вони могли?!»\nІ коли вони тут збираються, тут розкривається кожен з них і відкривається їхній маленький світ: чаювання, дружні почуття, співпереживання.\nЗвичайно, мені хотілося би, щоб вони спілкувалися більше і з людьми з нормою, але суспільство поки їх, на жаль, не завжди сприймає такими, які вони є. Сім’я — це, звісно, добре, але батьки ж не вічні. Тому особливі люди, найчастіше, залишаються самотніми. Я вважаю, що такі соціальні підприємства — гарний початок для особливих людей, адже тут вони стають потрібними один одному.\nУ нас Віталька є, у якого аутистичні порушення. І у нього, як і у інших хлопців, є свої «фішки». Наприклад, він раніше боявся викинути щось в смітник. І розбити яйце йому теж було страшно, він аж кривився. Зараз у нього вже краще виходить, тільки от поки що він боїться, коли зливається вода в раковині.\nАле в принципі наші хлопці — молодці. Вони вчаться, хоч це і тривалий процес – потрібен рік-два. І так повинно бути в будь-якому підприємстві, куди особливі хлопці захочуть піти працювати: має бути супроводжуюча людина.\nОксана показує кухню:\n— Це я придумала все підписувати, щоб хлопці розуміли, як все має бути складено, бо їм іноді складно орієнтуватися.\nДо кімнати заходить Влад Малащенко, він – 21-річний засновник та керівник Good Bread From Good People. Мені кортить дізнатися, як організована робота у пекарні, які були труднощі і що він зробив для того, аби сюжет про його бізнес зняли майже всі телеканали України.\nЧим займався до пекарні\n– Ідея з’явилася, коли я вчився на лікувального педагога. Я багато працював з дітьми, але більше хотілося з дорослими. Саме працюючи з особливими людьми, я зрозумів, що їм потрібна допомога. Згодом я пішов вчитися до Startup Ukraine з метою відкрити свій ресторан, де я би працевлаштував особливих людей. Але ідея з рестораном виявилася надто дорогою, тому я знайшов кошти на пекарню.\nЯк працює механізм зсередини\n– Минуло 4 місяці з дня відкриття — і сьогодні я дивлюся на Good Bread радше як на бізнес, аніж як на соціальне підприємство. Сьогодні процеси закупівлі, виготовлення, продажу і доставки продукції систематизовані, тому я вже не втручаюся в роботу, як раніше. По суті, ми працюємо, як звичайна пекарня, якщо не зважати на її соціальну складову.\nУ вересні 2017-го ми відкрилися і тоді займалися організаційними моментами: шукали робітників і купували обладнання. Тоді пекарем на кухні був я сам: тестував усі рецепти, і вигадував, як робити рецепти кращими. Вже у жовтні ми отримали перший результат: 1000% з продажу.\nІноді бували дні, коли потрібно було зробити 40 або 50 кексів. Тоді ми приходили в пекарню о 4-ій ранку, аби встигнути приготувати всі замовлення. От сьогодні ми відправили замовлення на 10 кексів, та це замало. Кожен день нам потрібно продавати мінімум 20 кексів, щоб окуповуватися. Собівартість життя тут — близько 3 тис гривень на день, тому нам потрібно їх заробляти. Зараз думаємо над оформленням замовлень B2B (бізнес для бізнесу — ред.), бо такі замовлення великі і систематичні. Для цього створили відділ продажів.\nПро пошук працівників\n– Склад людей змінювався декілька разів, і ось через 4 місяці можна сказати, що наша команда нарешті сформувалася. Перших хлопців ми знайшли завдяки реабілітаційному центру «Джерело», а деяких ми знайшли просто завдяки дзвінкам їх батьків, які просять, щоби їхніх дітей працевлаштували.\nМожна сказати, що це – трудотерапія, бо хлопці прекрасно проводять тут час. З усієї команди тільки двоє мало досвід роботи або «корочку» з коледжу: обидва пропрацювали в суші-барі тиждень. Тому новачки вчилися пекти просто тут. Наприклад, близнюки Рома і Руслан прийшли до нас працювати, не вміючи випікати кекси. Ми не розбирали з ними рецептуру кожного кексу і не вивчали теорію пекарства. Відразу пішли на кухню і там почали працювати. Оксана ними керувала: неси борошно, насип, змішуй.\n– Дуже багато людей на нас рівняється і надихається Хорошим Хлібом, створюючи свої подібні бізнеси. Вони часто телефонують та консультуються.\nЯ відчуваю, що ми стали впізнаваним брендом і навіть можна сказати, що ми – дизайнери в сфері соціального підприємництва.\nА коли я виступаю як спікер, я питаю, хто знає про мою пекарню — і половина зали підіймає руки. І так відбувається у всіх куточках країни. Ми також стали HR-брендом, отримали премію Studway. Крім цього, я вважаю, що наша пекарня — це перше подібне соціальне підприємство в Україні саме в тому напрямку, в якому ми працюємо.\n– Що ти зробив для такої уваги медіа?\n— Чесно кажучи, я нічого не робив для того, аби журналісти дізналися про нас. Більш того: я навіть не знаю, як вони знайшли нас. Напевно, вся справа в рекламі, яку ми запустили на Facebook — звідти перші журналісти і прийшли. За 4 місяці нас відвідали майже всі телеканали України. І коли я їх питаю, де ви взяли мій телефон, журналісти відповідають: «Колеги дали».\n– Що в асортименті?\n– У нас є три основні позиції: гарбузове і бананове варення, шоколадні та ванільні мафіни і 8 видів кексів (банановий, грушевий, апельсиново-гарбузовий, лимонний, гарбузово-морквяний, фініковий, морквяний, гарбузово-морквяно-шоколадний).\n– Як, на твою думку, варто називати «особливих людей» і як з ними спілкуватися?\nСпілкуючись з особливими людьми, потрібно хотіти стати другом і хотіти допомогти. Не варто нав’язуватися, проявляти антипатію або симпатію. Найкраще перебувати в емпатійному спілкуванні.\nВзагалі, правильно вважається їх називати «людьми з інтелектуальною інвалідністю». Але особисто для мене, називати їх «особливими» — це краще, ніж називати «інвалідом» або акцентуватися на «інвалідності». Я сприймаю їх саме як особливих. На мене всі зляться за те, що я так їх називаю.\nЯ вважаю цих людей більше вчителями, ніж якимось нижчим соціальним прошарком. Вони повинні стояти як мінімум на одному рівні з іншими людьми, а то і вище, ніж люди з нормою. Як на мене, люди з особливостями набагато приємніші в спілкуванні.\n– Коли ми відкрилися, я почав сумніватися: а чи треба це робити далі? Тут відбувався такий жах: всі звільнилися, і я залишився один. Хтось хотів більше грошей, комусь не подобалося витирати підлогу. У той момент у навіть думав закритися, бо мені здавалося, що пекарня потрібна тільки мені. Весь грудень я прокидався з думкою, що потрібно вже продавати цю пекарню або закривати, тому що я відчував себе дуже втомленим від неї. Тут вигоряють дуже швидко: місяць і все. Тебе немає. Потім я взяв себе в руки — і наша історія продовжилася.\nПо Україні вже є франчайзі в декількох містах. Вже з’явилися зацікавлені люди навіть за кордоном – от в Ізраїлі, наприклад, люди вже хочуть продовжувати справу Good Bread From Good People. Ми також готуємося до відкриття наступних проектів. Незабаром відкриємо кав’ярню, куди перевеземо пекарню. Згодом, можливо, буде і ресторан — зараз займаємося пошуком грошей.\nЗамовити хліб у Хороших Людей можна за посиланням\nТеґи: історії, соцпідприємництво


Стаття 253. Повідомлення осіб, щодо яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії - зі змінами, перевірено 26.05.2017 - Кримінальний процесуальний кодекс України - Кодекси України - Юрист-UA.Net\nСт. 253 КПКУ\nвступив у чинність 13.04.2012\tСт. 253 КПКУ в останній чинній редакції від\nВи також можете отримати коментарі до ст. 253 КПКУ.\nЗміни ст. 253 КПКУ\nСтаття 253. Повідомлення осіб, щодо яких проводилися негласні слідчі (розшукові) дії\tзі змінами від 13.04.2012\n253\tКПКУ\tЗапам'ятай: Юрист-UA— це юристи, кодекси та бланки\nСт. 253 КПКУ завжди підтримується в актуальному стані, і тут ви завжди знайдете останню діючу редакцію кодексу. А також наш консультант відповість на ваші запитання.\tОновлення кодеків\nДобрый день Александр. Как показывает практика не всегд...\nДоброго дня. У Вашому випадку варто скористатись послуг...\nДоброго дня. Зверніться з аналогічним за змістом запито...\nДоброго дня. Для надання відповіді на Ваше запитання не...\nДоброго дня, Олена. Зараз на основі змін в ЗУ "...\nДоброго дня, Аліна. Яким нормативним актом керуються...\nм. Дніпро\tвідповідей за тиждень: 17\nм. Дніпро\tвідповідей за тиждень: 15\nм. Суми\tвідповідей за тиждень: 5\nм. Львіврейтинг: 0\nм. Дніпрорейтинг: 0\nм. Дніпрорейтинг: 6642\nПро розділ «Кримінальний процесуальний кодекс України (КПКУ)»Розділ присвячений кодексам та законам України. База Юрист-UA.Net щодня перевіряється і оновлюється. Тут ви можете знайти самі останні чинні редакції Кримінальний процесуальний кодекс України. Коментарі до статей кодексу ви можете отримати, натиснувши кнопку «Задати питання». З приводу будь-якої статі кодексу ви можете отримати детальний персональний коментар з урахуванням вашої ситуації. Онлайн обговорення норм законодавства – це кращий спосіб розібратися з усіма тонкощами українського законодавства.На сайті передбачений зручний пошук статей, наприклад «ст. 253 КПКУ», вам відразу буде надана стаття законодавчого документа, судова практика та коментарі до нього.\t©2012 - 2017 Юрист-UA - актуальні зразки договорів України та юридична допомога за українським законодавством


Лідери громадянського суспільства України дізналися про переваги євроінтеграції\nЛідери громадянського суспільства України дізналися про переваги ...\nУ Києві відбулася друга (завершальна) сесія Школи європейської інтеграції для лідерів громадянського суспільства\n13-15 жовтня в Києві відбувалася друга (завершальна) сесія Школи європейської інтеграції для лідерів громадянського суспільства. Її провели Інститут політичної освіти та Європейська програма Міжнародного фонду “Відродження”.\nУчасниками Школи були 30 громадських діячів – представники місцевих громадських об’єднань із більшості регіонів України, яких поділили на тематичні робочі групи: навколишнє середовище, права інвалідів, права підприємців, місцева демократія, місцевий розвиток, освіта. Під час навчання у Школі активісти вивчили євроінтеграційні зобов’язання України, спробували оцінити стан їх виконання та донести свої оцінки до Представництва ЄС в Україні.\nПерша сесія Школи відбулася в липні. Між сесіями учасники виконували “домашнє завдання” – оцінювали виконання пріоритетів Порядку денного асоціації між Україною та ЄС – базового документу, що визначає ключові пріоритети реформ для України до набуття чинності майбутньої Угоди про асоціацію з ЄС. Результати цієї роботи представлено у вигляді доповідей тематичних робочих груп.\nПід час окремого “дня візитів” учасники відвідали Представництво ЄС і Посольство Польщі, а також поспілкувалися з колишнім керівником Інформаційного бюро Ради Європи в Україні Олександром Павліченком.\nЕксперт Інституту політичної освіти Олександр Солонтай представив учасникам нові можливості, які відкрив закон “Про доступ до публічної інформації” з 9 травня 2011 року. Відтепер громадські організації можуть бути учасниками обговорень і прийняття рішень місцевими радами та виконкомами, адже відтепер проекти цих рішень має бути заздалегідь оприлюднено. “Таким чином, ми стали на один крок ближче з іншими країнами Європи, де вже давно органи місцевого самоврядування не приховують від громадськості проектів рішень, а навіть більше – активно залучають громадські організації до подання пропозицій і доповнень до цих проектів рішень”, – сказав фахівець.\nОдин із ключових учасників переговорів України з ЄС щодо Угоди про асоціацію Тарас Качка розповів, що головною вигодою від Угоди про асоціацію для громадян буде адаптація українського законодавства до європейського, тобто запровадження європейських стандартів в усіх сферах.\n“Ми хотіли показати учасникам Школи, що головною перевагою європейської інтеграції для громадянського суспільства є можливість апелювати до європейських зобов’язань власної держави щодо впровадження європейських стандартів у тих сферах, де вони працюють. Європейські інституції тут є для нас природними партнерами. На практиці це означає дві головні можливості: по-перше, проводити кампанії громадського лобіювання у співпраці з європейськими інституціями; по-друге, надавати свої оцінки для використання європейськими інституціями в підготовці їхніх регулярних звітів щодо України,” – підсумував Дмитро Шульга, старший менеджер Європейської програми Міжнародного фонду “Відродження”, один із організаторів Школи.\nДетальнішу інформацію про другу сесію Школи та фото можна знайти тут.


Степан Родак: "Українці вміють вчитися" - Новини спорту Львів Футбол\nСтепан Родак: "Українці вміють вчитися"\nГотуючись до фінальної частини чемпіонату України з футболу, команда 8 класу (U-14) Львівського училища фізичної культури виїжджала у Баку, де взяла участь у ІІІ Міжнародному турнірі на Кубок Міжнародного банку Азербайджану.\nВпродовж турніру хлопці, які виступали під брендом львівських «Карпат», провели три гри і в усіх трьох поступились: белградському «Партизану» 1:2, стамбульському «Бешикташу» 0:4, тбіліському «Динамо» 1:3 і в підсумку поділили 7-8 місця з казанським «Рубіном».\nПеремогу на турнірі здобув «Бешикташ», який у фінальній грі у серії післяматчевих пенальті здолав франкфуртський «Айнтрахт» (основний час закінчився унічию 1:1). Бронзові нагороди – у іспанського «Віллареала».\nВраженнями від турніру ми попросили поділитися директора училища Степана Родака, який разом з командою вилітав у Баку.\n- Наша команда вже втретє бере участь у цьому турнірі, який організовує місцевий футбольний клуб «Інтер» і Міжнародний банк Азербайджану. Своїй участі у турнірі ми завдячуємо львів’янину Валентину Ходукіну, який вже довший час працює у Баку.\nТурнір був чудово організований. Організатори взяли на себе всі витрати по перебуванню команд у Баку, жили у пристойному готелі, за кожною командою був закріплений окремий автобус.\nЩо стосується спортивних підсумків турніру, склад учасників був надзвичайно сильним: іспанський «Віллареал», німецький «Айнтрахт», турецький «Бешикташ», сербський «Партизан», грузинське «Динамо»…\n- І як на цьому фоні виглядали наші хлопці?\n- Участь у таких турнірах надзвичайно корисна, адже тренери можуть оцінити свою роботу у порівнянні з кращими осередками підготовки футболістів у Європі. Це важливо і для самих футболістів, адже не так часто ми маємо можливість брати участь у такого рівня змаганнях. Свідчення тому минулорічна і цьогорічна участь команд ЛУФК у турнірі – в Баку ми все програвали, поверталися додому і добре виступали у фінальній частині чемпіонату України, де двічі ставали срібними призерами. Такі собі бакинські уроки…\nЩо стосується цьогорічного виступу, то на це є як об’єктивні, так і суб’єктивні причини. Наша команда вилітала в Баку не в оптимальному складі – ряд хлопців напередодні отримали травми і тренери поберегли їх для чемпіонату України. Наша команда працює разом лише другий рік, а суперники тренуються разом впродовж довшого періоду часу. У кращих команд відчувалася добре поставлена селекційна робота і школа футболу – у нас з цим в наших українських реаліях є проблеми.\nДо суб’єктивних факторів я б відніс те, що хлопці виглядали дещо скутими, адже це був їхній перший виїзд закордон і відразу на такому рівні. Тому команда довго входила в гру і, як правило, після того, як отримувала гол у свої ворота. Але для цього і існують такі турніри, щоб набиратись досвіду – треба відзначити, що команда росла буквально на очах. Українці вміють вчитися.


Заповітам Мао Цзедуна — вірні. Навіщо Арахамія розсипався в похвалах Сі Цзіньпіну | Chas.News\nЗаповітам Мао Цзедуна — вірні. Навіщо Арахамія розсипався в похвалах Сі Цзіньпіну\nІ що він мав на увазі, коли сказав, що збирається переймати досвід Китаю?\nЮрій Божич16:44 12 липня\nГолова парламентської фракції «Слуга народу» Давид Арахамія заявив, що їхня політсила має намір переймати досвід Комуністичної партії Китаю (КПК) в управлінні економікою і побудові держави. Цю новину розтиражувало китайське державне інформагентство «Сіньхуа», оскільки про плани «слуг» запозичити управлінську мудрість Пекіна політик сказав в інтерв'ю китайським ЗМІ.\nСказав він це 1 липня, після презентації українського видання книги Сі Цзіньпіна, лідера КПК, «Сі Цзіньпін про державне управління».\nОсобливої пікантності ситуації додало те, що ще пару років тому, до походу в політику, Арахамія був більше відомий українцям під псевдонімом Девід Браун — і сповідував лібертаріанські цінності, в тому числі говорив про необхідність зменшити вплив держави на суспільне життя.\nУ соцмережах відразу з'явився мем: Арахамія у френчі і кепці епохи «Культурної революції» і «Великого стрибка». Виглядає так, ніби йому щойно повідомили про провал відразу двох кампаній — з масового відстрілу горобців і «міні-домни — у кожен двір!».\nRealpolitic і нічого особистого\nТой, хто дорікне Арахамії за лицемірство і утилітаризм, матиме рацію лише частково. Врешті-решт він цілком міг бути щирим. Так, як були щирими паризькі студенти, які спричинили французьку революцію 1968 року з гаслом «Будьте реалістами — вимагайте неможливого!» і «Червоною книжкою» Мао в кишені. Їх точно не можна звинуватити в тому, що вони в обмін на захоплення Мао намагалися отримати дешеві кредити. Які до біса кредити від китайців у розпал їхньої «Культурної революції»!\nАле навіть якщо допустити, що істинним мотивом Арахамії стали кредити для «Великого будівництва» в обмін на похвалу голови Сі, як можна йому за це дорікати?! Презентувати пафосну книгу диктатора в обмін на преференції — це не Арахамія придумав. Наприклад, у 2003 році в Україні урочисто презентували «Рухнаму» «Туркменбаши» Сапармурата Ніязова. Ну а як інакше? Хіба можна було втратити можливість донести до українців, що Марка Ліцинія Красса знищили туркмени. І колесо разом з возом винайшли теж вони. І перша виплавка руди — теж за ними. Як можна таке оминути?! Особливо якщо Ашгабад — четвертий у світі експортер паливних ресурсів.\nУ 2003 році в Україні урочисто презентували «Рухнаму» «Туркменбаши» Сапармурата Ніязова\nІ це лише Туркменістан! Що ж говорити про Китай, світову супердержаву? Звичайно, потрібно славити і їхню систему, і їхнього нинішнього «керманича». Водночас не помічаючи, що у Китаї існують табори для мусульман-уйгурів, цифрова диктатура і придушення свобод. Зрештою, realpolitic неминуче натикається на необхідність розділити економіку і «все інше».\nЯкби не заява Арахамії про те, що він захопився мудрістю голови Сі ще рік тому, можна було б подумати, що голова фракції «Слуг» надихнувся недавньою публікацією в Nikkei Asia. Там 1 липня цього року вийшла стаття «100-річна історія КПК з точки зору ВВП: правління, підтримане економічним зростанням». «Сформована 13 людьми у 1921 році, організація значно розширилася і тепер змагається з США за світову гегемонію. Правління партії пережило безліч бурхливих періодів і подій, таких як «Великий стрибок», «Культурна революція» і розгром на площі Тяньаньмень. А в останні десятиліття її підтримувало зростання економіки країни, яка зараз є другою за величиною в світі. Ось вам погляд на світло і тінь історії партії, яка багато в чому змінилася протягом поколінь і тепер спрямована до авторитарного правління», — так починається цей текст, в якому головну роль відіграють цифри.\nПісля смерті Мао Цзедуна у 1976 році ВВП Китаю становив $154 млрд. У 2002-му, коли крісло генсека посів Ху Цзіньтао, що заявив про особливу увагу до усунення нерівності, ВВП Китаю становив уже $1,5 трлн — величезний стрибок. У 2012-му, коли до влади прийшов Сі Цзіньпін, китайський ВВП досяг позначки $8,5 трлн.\nВідтоді зростання лише набирало обертів. 2020-й, незважаючи на локдауни, Китай завершив з ВВП $ 14,7 трлн. А в I кварталі цього року даний показник виріс на 18%, побивши рекорд, зафіксований в I кварталі 1993-го: 15%.\nСліпий, як Фейхтвангер\nВсе це може видаватися шалено привабливим. Майже так само, як перед II світовою війною приваблювало промислове зростання в Третьому Рейху і СРСР. Тоді на Заході деякі інтелектуали навіть купилися на цю «вітрину». Про «шорсткості», звичайно, писали, бачили прояви «обожнювання особистості» правителів. Але загалом подавали картину того, що відбувається, з прихильністю: експеримент начебто доводив свою спроможність.\nЛіон Фейхтвангер, який написав книгу «Москва, 1937 рік», навіть дорікав своїм закордонним колегам, що вони «чіпляються до Радянського Союзу». Фейхтвангер особисто був присутній на процесі над «троцькістами» і заявив, що процес «переконав мене у винності обвинувачуваних». Так, саме так. А щодо диктатури, то німецький письменник не без задоволення переказав жарт одного радянського філолога: «Демократія — це панування народу, диктатура — панування однієї людини. Але якщо ця людина є таким ідеальним виразником народу, як у нас, хіба тоді демократія і диктатура — не одне й те саме?».\nДемократія — це панування народу, диктатура — панування однієї людини. Але якщо ця людина є таким ідеальним виразником народу, як у нас, хіба тоді демократія і диктатура — не одне й те саме?\nЗа наказом Сталіна друк книги «Москва, 1937 рік» організували всього за добу. З накладом — не скупилися. Політична короткозорість, що перетворює людину на «корисного ідіота», завжди непогано оплачувалася тоталітарними режимами.\nВтім, зараз мова не про те, чи коректно уподібнювати сьогоднішній Китай до Радянського Союзу сталінських часів. Мова про те, що в довгостроковій перспективі досягнення тоталітарних держав можуть виявитися не такими райдужними, як це бачиться на більш коротких відрізках часу. І в умовах такої невизначеності завжди важливо пам'ятати про жертви, які вожді легко приносять на вівтар «процвітання».\nКого призначать «уйгурами» в Україні?\nОдин з коментаторів у Twitter, який взяв собі нік на ім'я протагоніста роману Германа Гессе «Гра в бісер», — Йозеф Кнехт, написав після публікації «Сіньхуа»: «Судячи з інтерв'ю Арахамії, нам варто готуватися фактично до однієї правлячої партії «Слуга народу», кількох партій-сателітів і забороні опозиційності. А також готуйтеся до смертної кари».\nПеребільшення? Напевно. Але все ж показово, що досвід піднесення Китаю нерідко надихає людей, схильних до насильства. Наприклад, Брентон Таррант, який убив 51 людину в новозеландському Крайстчерчі, назвав КНР державою, яка за своїми соціальними та політичними цінностями стоїть найближче до намальованого ним ідеалу. «Чи збільшує етнічне різноманіття міць держави? Китай буде державою, що домінує цього століття, — пише Таррант у своєму маніфесті. — Як вони домоглися цього, якщо ніякого різноманіття у них немає? Різноманітність не дає жодної сили. Її дає єдність, мета, довіра, традиції, націоналізм».\nНавряд чи Таррант має рацію у висновку, але він має рацію в тому, що керівництво Китаю намагається уніфікувати країну — соціально, національно і політично, — зробивши її громадян слухняними гвинтиками.\nУ 2018-му Пекін визнав наявність у країні «виховних установ», де уйгурам-мусульманам «допомагають привести в порядок думки і виправити поведінку». Комісія ООН з прав людини в серпні того ж року отримала інформацію про те, що саме роблять «вихованці» для досягнення цієї «благої» мети: вони співають революційні пісні, вивчають ідеї Сі Цзіньпіна і говорять китайською мовою, яка їм не рідна.\nЗа словами ж 29-річного Аблета Турсуна Тохти, який провів у таборі всього місяць (удача, яку можна пояснити лише тим, що це був ще ранній етап системи «перевиховання»), їх змушували виконувати пісню «Без Компартії не може бути нового Китаю» і вчити китайські закони. «Тих, хто не міг їх правильно розповісти напам'ять, били», — говорить він. Екзекуцію влаштовували і тим, хто був недостатньо жвавий на ранковій пробіжці. Їх заводили в спеціальну кімнату з двома охоронцями: «Один бив ременем, другий — просто штовхав».\nЗгідно з даними комітету ООН з ліквідації расової дискримінації, в «табори перевиховання» відправили від 800 тис. до 2 млн мусульман-уйгурів і казахів\nЗагалом, згідно з даними комітету ООН з ліквідації расової дискримінації, в «табори перевиховання» відправили від 800 тис. до 2 млн мусульман-уйгурів і казахів.\nМоже, Арахамія, коли говорив про те, що буде переймати досвід КПК, мав на увазі, що заради досягнення загального благоденства незадоволених «слугами» українців потрібно відправити на перевиховання в табори?\nА сам він ким би був?\nГаразд, облишимо формулу «Ліс рубають — тріски летять». Зрозуміло ж, що голова фракції «слуг» не це мав на увазі. Тоді що? Може, блискучі основи партійного будівництва? Адже він, як пише «Сіньхуа», «високо оцінив той факт, що, незважаючи на величезну територію Китаю, КПК представлена в кожному населеному пункті країни», і «цей досвід неодмінно потрібно переймати». На жаль, досвід партбудівництва в Піднебесній не вичерпується географією.\nЄ ще принципи. Один з них полягає в тому, що всередині КПК існує так звана «партія кронпринців». Так називають неформальне угруповання дітей і родичів представників вищого керівництва КНР. Нинішній керівник країни, на думку незалежних експертів, типовий «кронпринц» — син відомого діяча КПК Сі Чжунсюня. У 1959-1962 роках той був заступником голови Держради КНР. Потім, щоправда, потрапив в опалу. Пройшов в'язницю, але у 80-х став членом Політбюро ЦК КПК. Загалом, династія. Може, це те, що варто було б перенести «слугам» на український ґрунт?\nОднак якби це здійснили до останніх президентських виборів, питання, чи вдалося б самому Арахамії потрапити у владу. Тому що КПК — це про утримання влади в країні з використанням інструментів, що лежать за межами демократичного канону.\nМожливо, Арахамія мав на увазі блискучий досвід боротьби китайської влади з корумпованими чиновниками? З чуток, таких там не тільки страчують, але і відразу ж після цього «розбирають на запчастини» у спеціально обладнаних реанімобілях. І ця справа в Піднебесній поставлена на потік.\nАле і тут є свої нюанси. Задовго до успіху «кронпринца» Сі Китаєм правила «шанхайська кліка», уособленням якої був голова КПК Цзян Цземінь. У 2003 році він увів до керівництва КПК багатьох своїх людей. Але потім налагоджений механізм почав давати збій. І коли Цзян Цземінь пішов з поста глави КНР, то, як говорили в кулуарах 17-го партз'їзду, «самого Цзян Цземіня і членів його сім'ї не притягли до відповідальності за корупцію тільки тому, що це кинуло б тінь на всю партію».\nСі Цзіньпін, який став генеральним секретарем партії у 2012 році, розгорнув «антикорупційну» кампанію, пообіцявши розправитися з «тиграми» та «мухами» — як з впливовими лідерами, так і з чиновниками низького рівня. Однак його задум, як пише Nikkei Asia, «також мав аспект політичної боротьби, оскільки партійні кадри, які дистанціювалися від Сі, стали мішенню».\nНезважаючи на, здавалося б, драконівські заходи у боротьбі з цим злом, Пекін — з його «особливою» партійною організацією — так і не зміг потрапити хоча б у першу 50-ку країн рейтингу сприйняття корупції. Він ділить 78-й рядок разом з Кувейтом і Бахрейном. Це, звичайно, краще, ніж 117-е місце України, але навряд чи підстава для того, щоби брати Китай за зразок.\nПекін — з його «особливою» партійною організацією — так і не зміг потрапити хоча б у першу 50-ку країн рейтингу сприйняття корупції. Він ділить 78-й рядок разом з Кувейтом і Бахрейном. Це, звичайно, краще, ніж 117-е місце України, але навряд чи підстава для того, щоби брати Китай за зразок\nОсобливо якщо врахувати, що, коли товариш Сі прийшов до влади, КНР займала 80-ту сходинку. Стільки років, стільки зусиль — і ніякого «Великого стрибка». Це не дивно — проблема лежить всередині самої системи.\nПідсумовуючи: поки що не дуже зрозуміло, який саме досвід КПК припав до душі Арахамії. І як саме «слуги» збираються переносити його з берегів Янцзи на береги Дніпра. І що взагалі спільного у наших країн, крім того, що обидві знаходяться на планеті Земля і торгують одна з одною?\nВтім, зачекайте! І там, і там є правляча партія. І для кожної з них, як сказав Арахамія, девізом є служіння народу. Все, тепер зійшлося! Країна може спати спокійно. Якщо, звісно, не думати про кредити, які їй доведеться Пекіну віддавати. Швидше за все — українською землею.\nЗа завітами Ілліча. Чотири країни, у яких роблять вигляд, що будують соціалізм\nВіднесені чорним ринком\nВакцинна дипломатія. Той, хто сьогодні краще за інших зіграє роль рятівника людства, завтра пожне геополітичні плоди\nДавид АрахаміяКитайСі Цзіньпін


Електронні годинники – одна з основних функцій комп'ютера. Без точного отсчитывания часу багато важливі завдання можуть бути виконані. Наприклад, точний час використовується для шифрування файлів, запису часу зміни і створення файлів, а також для інших важливих функцій комп'ютера.\nНезважаючи на те, що вбудовані електронні годинники працюють дуже точно і не вимагають установки навіть після відключення комп'ютера від мережі електроживлення, в деяких випадках виникає необхідність поміняти дату в Windows 8. Наприклад, час і дата може збитися під час скидання налаштувань BIOS або після заміни батарейки на материнській платі. У цьому матеріалі ви дізнаєтесь про те, як поміняти дату в Windows 8.1 за допомогою графічного інтерфейсу, а також командного рядка.\nЯк поміняти дату в Windows 8 через новий інтерфейс\nВи можете змінити дату в Windows 8 через новий плитковий інтерфейс операційної системи Windows 8. Для цього необхідно відкрити праве бічне меню і натиснути на кнопку «Параметри».\nДалі потрібно натиснути на кнопку «Зміна параметрів комп'ютера».\nПісля цього ви потрапите на екран під назвою «Параметри ПК». Тут можна отримати доступ до всіх основних параметрах вашого комп'ютера. Для того щоб поміняти дату в Windows 8 перейдіть в розділ «Час і мову».\nПісля цього перед вами з'явиться вікно з настройками дати і часу. Для того щоб поміняти дату натисніть на кнопку «Змінити». Якщо ця кнопка не активна і на неї не можна натиснути, то вам потрібно вимкнути функцію «Встановити час автоматично». Дана функція знаходиться одразу над кнопкою «Змінити».\nПісля того як ви натиснете на кнопку «Змінити» Перед вами відкриється вікно з налаштуваннями дати. Для того щоб поміняти дату в Windows 8 вам потрібно вказати потрібну вам дату і зберегти зміни, натиснувши кнопку «Змінити».\nВсе, після цих нескладних маніпуляцій достатньо для того щоб змінити дату в Windows 8.\nЯк поміняти дату через робочий стіл Windows 8\nЯкщо вам не подобається плитковий інтерфейс Windows 8.1, то ви можете змінити дату через старий інтерфейс. Для цього перейдіть на робочий стіл Windows 8 і натисніть на системні годинник в правому нижньому кутку екрану. Після того як перед вами з'явиться вікно з календарем, натисніть на посилання «Зміна настройек дати і часу».\nДалі перед вами з'явиться вікно під назвою «Дата і час». Тут потрібно натиснути на кнопку «Змінити дату і час».\nПісля цього перед вами відкриється невелике віконце під назвою «Налаштування часу і дати». Тут з допомогою невеликого календаря потрібно вибрати потрібну дату. Праворуч від календаря є годинник, під якими є поле для введення часу. Якщо ви хочете поміняти час, то його потрібно вказати в полі.\nПісля того як ви ввели дату і час, закрийте вікно, натиснувши на кнопку «Ок».\nЯк поміняти дату в Windows 8 через командний рядок\nПри необхідності ви можете поміняти дату в Windows 8.1 через командний рядок. Щоб змінити дату таким чином вам необхідно запустити командний рядок від імені адміністратора. Це можна зробити, скориставшись пошуком на стартовому екрані Windows 8. Введіть в пошук «Командний рядок» і клацніть правою кнопкою мишки по самому верхньому результату пошуку. Далі виберіть пункт «Запуск від імені адміністратора».\nПісля того як ви відкрили командний рядок від імені адміністратора вам потрібно скористатися командою «date». Ця команда приймає дату в форматі «день-місяць-рік». Наприклад, для того щоб змінити дату на 15 вересня 2014 року, вам необхідно ввести команду «date 15-09-2014».\nПісля введення цієї команди дата відразу зміниться на, ту яку ви вказали в команді. Як бачимо поміняти дату через командний рядок трохи складніше, ніж з робочого столу.


Топ-5 найвідоміших мерів в історії Харкова | NewsRoom\n12 лип, 2021 12:11 Алексей Басакин Comments\nЗа час існування нашого міста їм керували купці та дворяни, історики й залізничники, люди з душевними розладами та фігуранти кримінальних справ. Кожен з них вніс той чи той внесок у розвиток Харкова. У цьому матеріалі ми зібрали тих градоначальників, яких можна назвати найбільш відомими - як для сучасників, так і для нас.\nНародився в 1839 році в родині учасника Наполеонівських воєн Тимофія Голенищева-Кутузова. Майбутній харківський мер також спочатку вибрав військову кар'єру, але у 23 роки його звільнили за надто "ліберальні погляди". Після цього зайнявся бізнесом, був партнером відомого банкіра та мецената Олексія Алчевського, працював у Харківському земельному банку. Паралельно займався громадською діяльністю та був гласним міської думи (аналог сучасного депутата).\nУ 1893 році за підтримки "дворянської партії" був обраний міським головою Харкова. На цій посаді розгорнув бурхливу діяльність, переважно в питаннях доброустрою. Саме при ньому в нашому місті з'явився зоопарк і був закладений майбутній парк Горького.\nМіський парк Харкова. Фото: www.park.in.ua\nГрадоначальник також займався зміцненням берегів Харкова й Лопані, щоб захистити прилеглі вулиці від регулярних підтоплень, і розглядав проєкт створення електричного трамвая, покликаного замінити конку. При Голенищеві-Кутузову місто остаточно набуло статусу промислового центру: був заснований паротягобудівний завод (нині завод імені Малишева), а також перша електростанція. Грошей на все не вистачало, і при ньому в Харкові вперше була випущена міська позика.\nФото: Старий Харків\nУ 1900 році мер пішов у відставку за власним бажанням. Причиною цього він назвав стан здоров'я та необхідність займатися власними справами, проте незадовго до цього градоначальник конфліктував з міською думою. Через дев'ять років Іван Голенищев-Кутузов помер. Його противники з-поміж депутатів не забули помститися колишньому голові: його сім'я отримала матеріальну допомогу, але в урочистих похоронах було відмовлено.\nМайбутній історик народився у 1857 році в Києві, там же закінчив гімназію. Харків з'явився в його житті після виключення з Київського університету за протест проти одного з викладачів. Після закінчення ЗВО Дмитро Багалій залишився в ньому працювати й з часом став професором. Разом з Дмитром Міллером був автором "Історії міста Харкова за 250 років його існування". У 1906 році колеги обрали його ректором Імператорського Харківського університету. На цій посаді вчений пропрацював чотири роки.\nУ 1914 році Багалій взяв участь у виборах міського голови. Він представляв так звану "ліберальну партію", в той час, як його суперник Біч-Лубенський висловлював інтереси консерваторів. Багалій програв вибори, але переможець був змушений відмовитися від посади. В результаті історик керував Харковом у непростий час Першої світової війни.\nХарків у роки Першої світової війни. Фото: 2day.kh.ua\nНі про який розвиток, здавалося, не може бути й мови. Місто приймало тисячі біженців, сюди переїжджали підприємства з "небезпечних" районів. Наприклад, у 1915 році з Риги був евакуйований завод ВЕК, нам всім він відомий як Харківський електромеханічний завод. Тут же була створена та налагоджена військова інфраструктура - лазарети та пункти збору ополченців.\nСитуацію ускладнювали й внутрішні негаразди: дефіцит і зростання цін на продукти, комунальні проблеми (мережі не були розраховані на забезпечення 35 казарм), страйки робітників і залізничників. У цих умовах складно оцінювати роботу мера. Однак той факт, що Багалій працював до 1917 року, говорить багато про що.\nПісля відходу з поста градоначальника харків'янин повернувся до наукової роботи. Він входив до складу Президії Всеукраїнської академії наук, керував Науково-дослідним інститутом Тараса Шевченка, брав участь в археологічних з'їздах. Помер Дмитро Багалій від запалення легенів у 1932 році. Зараз його останки поховані на міському кладовищі №13.\nАктивна проукраїнська діяльність історика досі викликає ненависть "за поребриком". Один тільки ресурс втікача прем'єра Азарова присвятив йому дві псевдонаукових статті. Втім, у нашому місті ставлення до нього протилежне. Вперше пам'ять вченого й ексградоначальника увічнили ще у 2010 році: йому відкрили пам'ятник біля Північного корпусу ХНУ імені Каразіна. Еше через п'ять років ім'я Багалія з'явилося в міській топоніміці, на його честь перейменували вулицю Фрунзе, де розташовується Харківський літературний музей.\nПам'ятник Дмитру Багалію. Фото: mistaua.com\nНародився в Харкові у 1914 році. З 15 років працював на заводі "Світло Шахтаря", де пройшов шлях від учня токаря до головного механіка. У роки Другої світової війни служив у Червоній Армії, а після її закінчення - повернувся на своє підприємство, де займав різні керівні посади. В середині 50-х років очолив Жовтневий районний комітет КПУ, а в 1961 році - виконком Харківської міськради, змінивши на цій посаді важко хворого Костянтина Федоренка.\nГеоргій Власенко, мабуть, найбільш недооцінений з міських голів у нашому списку. Саме при ньому вигляд міста змінився до невпізнання. У другій половині 60-х років почалася висотна забудова Павлового Поля, територія біля Селекційної станції (зараз мікрорайон Нові Будинки) почала змінювати свій вигляд. Але головним проєктом цих років стала Салтівка, будівництво якої стартувало у 1967 році.\nВласенко також взяв безпосередню участь в підготовці до запуску харківського метро. Архітектурно-планувальне завдання було прийнято 31 грудня 1965 на спільному засіданні виконкому та бюро міськкому КПУ. Проєкт передбачав будівництво 13 станцій, які повинні були з'єднати Південний вокзал і Плитковий завод (остання так і не була побудована). Перший стовбур підземки урочисто заклали у 1968 році.\nМайбутній "Південний вокзал". Фото: www.mirmetro.net\nВтім, побачити підсумки своєї праці градоначальнику не вдалося - у лютому 1969 року він помер. Зараз пам'ять Георгія Власенка увічнена в назві вулиці на території Новобаварського району. Там же на одному з будинків знаходиться меморіальна табличка, яку нещодавно почали вимагати демонтувати активісти.\nНародився в Харкові у 1951 році. Працював на заводі залізобетонних конструкцій, з 80-х років займався партійною діяльністю. Був завідувачем відділу пропаганди й агітації в райкомі на ХТЗ, потім його перевели в міський відділ КПУ. У 1989 році став одним з організаторів Демократичної платформи КПРС у Харкові та був обраний до Верховної Ради. У квітні 1990 року депутати обрали Кушнарьова головою міськради. Під час голосування він зумів обійти представника "консервативного крила" Олега Дьоміна, з яким ще не раз зіткнеться за час політичної кар'єри.\nЄвгеній Кушнарьов з сім'єю, початок 90-х. Фото: КП в Україні\nЯк згадував депутат семи скликань Ігор Вировець, перша міськрада в Харкові був найбільш політизованою, тому у депутатів не залишалося часу на економічні питання. На посаді мера Кушнарьов встановив пільги для громадян, репресованих у 30-50-х роках, і членів їх сімей.\nПід час його каденції був добудований Палац піонерів (нині Палац дитячої та юнацької творчості), а у 1993 році, попри дику економічну кризу, відновили будівництво метро. Втім, запустити Олексіївську лінію вдалося лише через два роки, не без допомоги держави та місцевих підприємств.\nКушнарьов на мітингу в честь запуска Олексіївської лінії, 1995 рік. Фото: www.mirmetro.net\nСам Кушнарьов у 1994 році був переобраний на пост мера, за нього віддали голоси 60% харків'ян. Однак на батьківщині він пробув недовго. У грудні 1996 року Леонід Кучма призначив чиновника головою Адміністрації Президента. Втім, під час свого другого терміну Кушнарьов встиг запустити процес відновлення Харківського академічного російського драматичного театру імені Пушкіна, будинок якого згоріло ще у 1978 році.\nФормально глава АП залишався мером Харкова, проте фактично його обов'язки виконував секретар міськради Михайло Пилипчук. Сам Кушнарьов після роботи в Адміністрації Президента був позаштатним радником Леоніда Кучми, а потім повернувся на батьківщину й очолив Харківську ОДА. Після цього були Сєвєродонецький з'їзд, небезпідставні звинувачення в сепаратизмі, лідерство в Партії регіонів і постріл в лісі під Ізюмом, який обірвав життя політика.\nПісля смерті Кушнарьову надали звання Почесного громадянина Харківської області, а на будівлі міськради встановили меморіальну табличку. Плани назвати на честь нього вулицю або станцію метро так і не були втілені в життя.\nНародився в Харкові у 1959 році, тут же отримав професійно-технічну освіту. В кінці 80-х років був засуджений за шахрайство. Після виходу на свободу зайнявся бізнесом і поступово став власником різних активів, в тому числі готелю "Національ" і ЗМІ. Паралельно почалася політична кар'єра Кернеса, у 1998 році він стає депутатом, а в наступному скликанні - секретарем міськради.\nВтім, мер Володимир Шумілкін не захотів працювати з ним і всього через місяць домігся звільнення норовливого секретаря. Той затаїв образу та через чотири роки допоміг стати градоначальником Михайлу Добкіну (як саме допоміг - найкраще свідчить знамените відео). А у 2010 році Кернес і сам домагається цього поста, перемігши в лютій боротьбі майбутнього міністра МВС Арсена Авакова.\nХарків при Кернесі - це реалізація масштабних інфраструктурних проєктів не оглядаючись на витрати. Реконструкція парку Горького, кредит за яке місто не виплатило досі, підготовка міста до Євро-2012 і знамениті лавочки по 63 тисячі гривень, будівництво дороги через парк Горького - все це стало відмінною рисою міста.\nУ 2014 році мер активно підтримує Антимайдан, а після втечі Януковича навіть ненадовго покидає країну. Але потім повертається і вже протистоїть спробам створення ХНР. До квітня, коли під час пробіжки в нього стріляє снайпер і градоначальник дивом залишається живий.\nМісце нападу. Фото: hromadske.ua\nХарківські та ізраїльські лікарі врятували Кернеса, але до кінця своїх днів він залишається прикутий до інвалідного візка. У 2015 році харків'яни знову обрали його мером, віддавши фавориту 65% голосів. Міський голова залишається вірним собі - як в питаннях налагодження хороших взаємин з Києвом (завдяки чому в суді розвалюються справи проти нього), так і в любові до масштабних проєктів. На цей раз для дорогої реконструкції був обраний зоопарк.\nАле побачити втілення проєкту в життя Геннадію Кернесу не судилося. У серпні 2020 року мер захворів коронавірусом. Спершу його лікують в Харкові, потім доставляють у берлінську клініку "Шаріте". Восени городяни знову підтримали чинного градоначальника й обрали його на третій термін. Але 17 грудня стає відомо про те, що Кернес помер. Через шість днів мера поховали на міському кладовищі №2.


Іномарка вилетіла зустрічну смугу та врізалася у вантажівку. Є загиблі | socportal: социальные новости\nГоловна > #Соціалка > Іномарка вилетіла зустрічну смугу та врізалася у вантажівку. Є загиблі\nІномарка вилетіла зустрічну смугу та врізалася у вантажівку. Є загиблі\n#Соціалка 18.05.2019 16:17 | відділ комунікації поліції Запорізької області\nНа трасі «Харків-Симферополь» водійка іномарки не впоралася з керуванням. Легковик вилетів на зустрічну смугу та врізався у вантажівку. Жінка та пасажир загинули на місці.\nПро це повідомляє відділ комунікації поліції Запорізької області, передає Соцпортал.\nВстановлено, що наавтошляху «Харків-Сімферополь» поблизу села Кам’янське водій автомобіля «Toyota Camry», виїхала на зустрічну смугу руху та скоїла зіткнення з автомобілем «DAF» з напівпричепом-цистерною «Stokota», під керуванням чоловіка, 1958 року народження.\nВнаслідок аварії водій автомобіля «Toyota», жінка 1987 року народження та його пасажир, особа якого встановлюються, загинули на місці події.\nІномарка протаранила маршрутку з пасажирами. Є постраждалі\nНапередодні виборів українцям нагадали: завтра – «день тиші»\nСьогодні – остання п’ятниця перед днем волевиявлення українців на дострокових парламентських виборах, що відбудуться 21 липня, а отже, останній день, коли дозволе�....


Як найманий працівник ви продаєте свій час, а ваш час обмежений\nСьогодні ми з вами поговоримо про те, чи варто бути власником і засновувати свою компанію, чи краще працювати в наймі. Я поділюся з вами своїми роздумами, які ґрунтуються виключно на особистому досвіді.\nНапевно, приклади таких людей, як засновники Google Ларрі Пейдж і Сергій Брін, або інших відомих особистостей говорять вам про те, що було б непогано створити свій бізнес. Ви знаєте, я займаюся своїм бізнесом уже, мабуть, 15 років. У 2003 році мені прийшла ідея піти з компанії, в якій я на той момент працював – це була одна з компаній Великої четвірки, – і створити щось своє. У мене не було чіткого уявлення, що ж це має бути, але було якесь невгамовне бажання щось зробити, і це майбутнє бачилося мені дуже привабливим. Чому я так думав? Мені в той момент здавалося, що працювати на себе набагато цікавіше, що в цьому більше свободи, в мені вирував бунтарський настрій, і все це давало мені впевненість, що все буде чудово. Зараз, після 15 років, коли я заснував чотири компанії, і всі ці компанії досить успішні, всі вони живі і приносять гроші, а в моєму холдингу працює близько 200 осіб, я розумію, що не все, що я собі бачив, не все те, що називається бути власником, так райдужно. Насправді це важкий шлях.\nЄ три шляхи, якими може йти будь-яка людина. Перший шлях – це працювати на дядька, на тітку, отримувати свою зарплату і почуватися добре. Чи можна отримувати багато в наймі? Безумовно. Приклади перших осіб великих компаній говорять про те, що можна заробляти десятки мільйонів на рік при цьому маючи досить обмежений рівень відповідальності. Для цього потрібно пропрацювати в компанії 10-15 років і показати, що ви дійсно лояльні до неї. Свого часу я працював в Ernst & Young, і ті люди, які починали разом зі мною, прийшовши простими молодими зеленими аудиторами, зараз доросли до рівня партнерів, хтось перейшов до дуже великих компаній фінансовими директорами або навіть СЕО, хтось пішов в уряд. Їх досвід показує, що так можна розвиватися, це хороший шлях, якщо ви не хочете брати на себе на ранньому етапі дуже багато відповідальності.\nДелегуючи завдання ви включаєте мультиплікатор вашого доходу\nДругий шлях – відразу йти в свій бізнес. Тут важливо розуміти, що чим раніше ви почнете, тим швидше ви наб’єте шишки, і тим вище ймовірність, що до 30 або 35 років у вас буде вже досить великий бізнес, який буде годувати вас, вашу сім’ю, і ви досягнете чогось значимого.\nЄ ще третій шлях, про який я рекомендую не забувати – я б його назвав комбінованим. Коли ви починаєте як найманий менеджер, але вам вдається так добре себе зарекомендувати, що власник вирішує запросити вас в партнерство, тому що розуміє вашу цінність для бізнесу. Це теж досить безпечний варіант, для реалізації якого потрібно добре працювати і в певний момент дати зрозуміти, що ви – вкрай цінний актив для компанії.\nЯкі ж у цих шляхів є плюси і мінуси? Буду спиратися на свій досвід.\nПлюси роботи в наймі очевидні: о 9 прийшов, о 18-19 пішов, і вас абсолютно не цікавить, що відбувається поза цим часом. Ви завжди можете поміняти роботу, ви можете працювати не від світанку до заходу сонця, а певний, чітко обмежений час. Як правило, більшу частину турбот про вашу кар’єру, ваше життя, ви перекладаєте на роботодавця – ви не так сильно паритеся про це. У вас є якась свобода в прийнятті життєвих рішень.\nКрім того, працюючи в наймі ви, як правило, не несете повну фінансову відповідальність. Тобто навіть будучи СЕО компанії, найвищою особою, генеральним директором, ви навряд чи ви станете банкрутом, якщо компанія розвалиться. Безумовно, якщо ви обдурили, пішли на якийсь злочин, з позиції директора можна потрапити до в’язниці, але, тим не менш, за рівнем відповідальності між наймом і власним бізнесом є велика відмінність.\nЯкі ж недоліки роботи в наймі? Один з головних недоліків – те, що ви можете продавати свій час, а час ваш обмежений. Відповідно, у вас є 24 години, мінус 8 годин на сон, тобто, грубо кажучи, 16-14 годин – ось цей час ви і можете продати. Ви не можете продати більше. Навіть якщо ви високооплачуваний юрист, де-небудь в Нью-Йорку або в Лондоні, ваш час буде мати певну вартість, і вище неї ви не стрибнете. І хоча є невелика частка людей, приблизно 0,5%, які, будучи найманими менеджерами, заробляють мільйони доларів, це все-таки швидше виняток.\nЩе один недолік, який відчув я дуже рано, в 22-23 роки – в наймі дуже складно працювати, якщо ви за вдачею бунтар. Я пропрацював 2-3 роки в IT-компанії, потім – в компанії Великої четвірки, і після цього відчув, що не можу виконувати розпорядження, якщо вони, на мій погляд, просто дурні. А це часто доводиться робити. Один з менеджерів колись сказав мені: «Я тебе найняв, я тебе і звільню», – і мене це дуже різонуло. Було настільки прикро тому, що ми місяцями не поверталися з відряджень, не бачили білого світу, і чуючи при цьому таку фразу, розумієш: ти мене найняв, але я можу і піти. Це було однією з причин мого звільнення. Тому якщо ви в душі бунтар, якщо ви відчуваєте невгамовне бажання творити, йдіть, створюйте свій бізнес, беріть повну відповідальність.\nТепер давайте обговоримо як бути власником свого бізнесу.\nПлюси власного бізнесу, мені здається, очевидні – ви вільні. Ви можете створювати все, що вам хочеться, ви можете прокидатися о 12 годині дня, засинати о 2 годині ночі, і ніхто вам нічого не скаже. Згодом ви можете створити велику імперію і бути її першою особою. Тому, якщо ви відчуваєте в собі потенціал бути лідером і вести за собою, безумовно, це ваш варіант. І звичайно ж, якщо ваш бізнес стане успішним, ви зможете багато заробляти.\nДругий важливий момент добре описаний в книзі Гая Кавасакі Багатий тато, бідний тато: ви не можете, грубо кажучи, загрібати жар чужими руками, поки ви в наймі. Ви все одно продаєте свій час. Якщо ж ви власник, то, наймаючи людей, делегуючи завдання, вміючи правильно це робити, ви фактично включаєте мультиплікатор вашого доходу. Ви маєте можливість створити компанію, в якій все буде працювати без вас. Це великий плюс, хоча, звичайно, до цього ще треба дожити.\nОднак у цього шляху є багато мінусів, які ви повинні усвідомити перш, ніж вирішите по ньому йти. Колись в моєму дитинстві була така телепрограма – Розумники і розумниці. Якщо ви пам’ятаєте, там було три шляхи: перший короткий, на дві клітинки, середній – на три і довгий – на чотири. З цієї аналогії довгий шлях, де у вас найпростіші запитання, але при цьому цілих чотири клітинки – це шлях найму. Досить просто, передбачувано, але довго. Шлях на дві клітинки – це ваш шлях власника, шлях творця. Це дуже великий ризик – начебто короткий шлях, але велика ймовірність помилитися, а помилятися не можна.\nЯкі недоліки в тому, щоб бути власником? Перший недолік, на мій погляд один з найсерйозніших: ви відповідаєте за все. Ви не можете зістрибнути з цього корабля – ви його капітан. Зістрибне ви – бізнес зруйнується. Як не дивно це звучить, ви заручник свого бізнесу, в будь-якому практично віці, тільки якщо ви не відбудуєте за 20, 25, 30 років процеси в компанії настільки, що все справді буде працювати без вас. Однак, як власник досить великого бізнесу, я вас запевняю, що така ситуація – велика рідкість. Хтось приходить, хтось іде, вам здається, що все працює, і раптом – бах, звільняється хтось із перших осіб і ви розумієте, що потрібно готувати заміну, потрібно перебудовувати процеси. Ви не можете зійти з цього корабля. Ви можете тільки продати свій бізнес, але тут є теж свої складнощі й нюанси.\nДругий недолік, про який багато пишуть – це небезпека померти рано. Всесвітня організація охорони здоров’я стверджує, що одна з головних причин смертності в світі – серцеві напади. А в одному з останніх видань Harvard Business Review наведена статистика: серед власників бізнесу кількість інфарктів на 36% вище, ніж серед звичайних найманих менеджерів. Причина в тому, що ви зобов’язані постійно бути в процесі, постійно думати, постійно переживати. І ваше серце, особливо якщо воно хворе, може не витримати цього навантаження. Якщо ви пішли шляхом власника, вкрай важливо пам’ятати про те, що ваш організм, як сказав відомий інвестор всесвітнього масштабу Воррен Баффет, це машина – і, якщо ви не будете піклуватися про неї, вона заіржавіє. Ви повинні дбати про своє серце, бігати, правильно харчуватися, займатися спортом, інакше ваш спосіб життя дуже рано зведе вас в могилу. Тільки за останній рік я можу згадати дві смерті відомих мені власників немаленьких компаній, що стали жертвами серцевого нападу. Пам’ятайте про це, коли стаєте на цей шлях – тут навантаження на вашу нервову систему буде в рази більше.\nУ мене самого за 2018 рік було кілька ситуацій, коли мені здавалося, що серце зараз просто вистрибне. Я не розумів, чому люди чинять так, мені здавалося, що у мене все налагоджено, і раптом відбувалися якісь збої, якісь люди йшли, якісь приходили, і все це било по психіці і по спокою. Шлях власника – це шлях не для всіх, і, стаючи на нього, потрібно відчувати в собі сили цей шлях пройти до кінця, – або не виходити на той масштаб, при якому ви вже не зможете управляти.\nТретя особливість – ви повинні постійно вчитися. В одному з курсів на платформі Coursera, присвячених управлінню людьми, йшлося про те, що є три причини, через які люди повинні слідувати за вами. І одна з цих причин – ви повинні знати більше, ніж ці люди. За рік я читаю дуже багато книг на найрізноманітніші теми – маркетинг, продажу, продуктові стратегії, стартапи, я переварюю велику кількість інформації, з однієї простої причини: люди не будуть слідувати за вами, якщо ви дурніші за них. Повірте, всі добре це відчувають, ви не обдурите людей і не обдурите себе. Тому, якщо ви не любите вчитися, не подобається читати і розвиватися, вам буде важко. У Настільній книзі засновника Стів Бланк говорить про те, що, коли ви починаєте будувати вашу компанію, вам потрібно перетравлювати велику кількість інформації, і це величезне навантаження і відповідальність. Тож цю особливість я б теж відніс до певних недоліків шляху власника.\nНу і, напевно, ви чули про те, що перша особа завжди відповідає за все. Є відомий жарт – коли запитали Лі Якокка, одного з найвідоміших генеральних директорів, який керував найбільшою американською компанією запитали, які три людини завжди винні в тому, що відбувається в компанії, він відповів: генеральний директор, генеральний директор і ще раз генеральний директор. Ідуть люди – ви за це відповідаєте, погіршується фінансове становище компанії – ви за це відповідаєте, падають продажі – ви за це відповідаєте. Ви можете говорити, що винен хтось із директорів, але ви найняли цього директора. Ви прийняли це рішення. Крім того, як правило – хоча це залежить від форми власності – якщо станеться якась серйозна фінансова ситуація, ви будете відповідати фінансово. Існують способи цього уникнути, але при серйозних проблемах ви будете нести фінансову відповідальність, тому пам’ятайте і про це.\nЯ спробував розповісти про плюси і мінуси двох основних шляхів. У будь-якому випадку, який би шлях ви не вибрали, ви повинні розуміти, що це ваш особистий вибір – і тоді вам буде легше крокувати і або ставати класним фахівцем, або створювати чудові бізнеси, управляти ними, бути першою особою і вести за собою.


Головна ННІ ВГП Новини, оголошення Парламентські слухання «Пріоритети екологічної політики Верховної Ради України на наступні п’ять років»\n27 листопада 2019 р. науковці ННІВГП – доценти кафедри гідроенергетики, теплоенергетики та гідравлічних машин Яковлева-Гаврилюк О.М. та Сунічук С.В. взяли участь у Парламентських слуханнях «Пріоритети екологічної політики Верховної Ради України на наступні п’ять років». Перед слуханнями Комітет з питань екологічної політики та природокористування Верховної Ради України звернувся до наукових установ, громадських організацій, органів місцевого самоврядування з проханням надати свої пропозиції до проекту рекомендацій. Основні результати цієї масштабної роботи доповідалися у Парламенті. Представляла доповідачів та слідкувала за регламентом заступник Голови ВРУ Олена Кондратюк. Першим виступив міністр енергетики та захисту довкілля Олексій Оржель, який підкреслив, що об’єднання галузі енергетики із задачами захисту довкілля є міжнародним сучасним трендом, який дозволить об’єднати зусилля суспільства у вирішенні питань глобальних кліматичних змін, зменшення шкідливих викидів у навколишнє середовище і запровадження справедливої плати за 1 кВт*год для кожного, а також продовжити орієнтацію розвитку енергетики України за рахунок впровадження ВДЕ. Як зауважив заступник голови Комітету державної екологічної політики О. Маріковський – Верховна рада 9 скликання об’єднується заради втілення екологічних ініціатив.\nВажливим пріоритетом для країни залишається збереження і відновлення якості водних ресурсів України. Як зазначив в.о. голови Держводагенства України М. Хорєв, впровадження басейнової моделі управління водними ресурсами є першим кроком імплементації Україною Водної рамкової директиви ЄС до 2024, в рамках якої необхідно втілити ще цілий ряд завдань, зокрема, завершити процедуру формування єдиного державного моніторингу масивів поверхневих вод. Виступ голови ГО «Всеукраїнська екологічна ліга» Т. Тимочко присутні відзначили аплодисментами. Крім проблеми відходів і гострої потреби ведення просвітницької роботи з населенням, пані Тетяна наголосила на необхідності реформування всієї природоохоронної галузі, подолання корупції, вирішення екологічної катастрофи на Сході України в районі бойових дій та закликала депутатів голосувати за нові закони, які дійсно змінять ситуацію на краще.\nДоповіді урядовців, науковців та політиків значною мірою стосувалися проблемі утилізації відходів та необхідності внесення змін до Закону України «Про відходи» для запровадження циркуляційної моделі економіки в нашій державі, яка крім екологічного ефекту, сприятиме збільшенню щорічного ВВП та створенню додаткових робочих місць. Розглядались питання лісового господарства, надр і підземних вод, наслідки застосування пестицидів та збереження біорізноманіття. Для реалізації громадського контролю в збереженні лісового господарства презентувалась ініціатива Міненерго «Ліс в смартфоні», що дозволить кожному громадянину слідкувати он-лайн за станом лісових масивів держави.\nПарламентські слухання 27 листопада стали першим етапом взаємодії між органами влади, суспільством та бізнесом в питаннях збереження довкілля. Звернення до науковців органів влади має на меті створення нових стратегій використання природних ресурсів держави із їх збереженням та відновленням для теперішніх і прийдешніх поколінь.\nПідготувала доцент, к.т.н. Яковлева-Гаврилюк О.М.


Лідер КНДР приїхав перевіряти військову частину на російському авто (ФОТО) | Новини на Громадському радіо\nКім Чен Ин, вірогідно, приїхав з перевіркою на військову базу, що знаходиться в провінції Північний Пхьонан. На фотографіях інформагенства Yohap News, лідера КНДР привезли на російському автомобілі Lada Priora.\nАвто лідера КНДР доволі сильно нагадує Lada Priora: на фото видно заводські диски і болотний колір Lada Priora. Цю модель перестали випускати у травні 2017 року. На військовій базі Кім Чен Ин поговорив з офіцерами про виробництво з цукрової тростини, вийшов до солдатів і проїхався на моторному човні.\nНагадаю, що 21 червня Кім Чен Ин пообіцяв Трампу знищити полігон Сохе. Президент США Дональд Трамп зустрівся з лідером КНДР Кім Чен Ином в Сінгапурі 12 червня. За підсумками зустрічі, лідери країн підписали спільну заяву. Раніше КНДР заявила про ліквідацію ядерного полігону Пунгері. Близько 20 іноземних журналістів з усього світу прибули до КНДР на церемонію демонтажу полігону.\nКім Чен Ин приїхав на військові базу на російському авто Lada\nАвто Гроші Корея Міжнародна політика


субота, 26 вересня 2020, 15:33\n"У неділю, 22 грудня, по всій країні відкрилися 10,2 тисячі виборчих дільниць, ще 55 - за кордоном. Близько 20,5 мільйона узбецьких виборців мають право брати участь у голосуванні на виборах до Законодавчої палати парламенту Олій мажліс, а також до місцевих рад - кенгаши", - йдеться в повідомленні.\nЯк наголошується, вперше право голосування надано в'язням, які відбувають покарання за вчинення нетяжких злочинів. У достроковому голосуванні з 12 по 18 грудня брали участь майже 150 тисяч громадян, в тому числі майже 90 тисяч, які проживають за межами країни (при цьому на парламентських виборах в 2014 році достроково проголосували лише 8,3 тисячі осіб).\nДо участі у виборах допущені п'ять партій і політичних об'єднань: Рух підприємців і ділових людей - Ліберально-демократична партія, Демократична партія "Міллій тикланіш", Соціал-демократична партія "Адолат", Народно-демократична партія і Екологічна партія.\nВодночас, 65 відсотків кандидатів вперше балотуються на парламентських виборів, значна їхня частина молодше 40 років. Серед претендентів на депутатські мандати 41 відсоток становлять жінки.\nЧитайте також: The Economist назвав Узбекистан країною року\nЗа інформацією ЦВК, явка виборців за три години після відкриття дільниць перевищила 24 відсотки.\nПопередні результати виборів планується оприлюднити 23 грудня.\nЗаконодавча палата Олій мажліса налічує 150 депутатів. 135 з них обираються на основі прямого голосування, ще 15 делегує Екологічний рух Узбекистану.\nФото: picture-alliance / Anadolu Agency / Presidency of Uzbekistan\nПарламент Узбекистан Вибори


Вибір двигунів на BMW X1 F48 | Альянс Преміум, офіційний дилер BMW в місті Івано-Франківськ та Івано-Франківській області\nВ ультрасучасних двигунах BMW TwinPower Turbo в BMW X1 поєднуються економічність і висока ступінь показників потужності. До уваги покупців представлені силові агрегати, в основі яких лежать ультрасучасні методи турбонаддува і новаторські методи уприскування палива. Головною перевагою як дизельних, так і бензинових моторів сучасного покоління є задоволення, яке отримує при водінні цієї машини.\nУ бензинових двигунів сучасної генерації BMW TwinPower Turbo на відміну від попередників є вражаючий крутний момент і відмінна приємистість навіть при роботі на низьких оборотах. Одночасно з цим, сучасні силові агрегати мають набагато вищу продуктивність. У них значно знизилися викиди, а показники потужності стали вище. У виготовленні ультрасучасних двигунів використана новітня технологія вприскування пального, а також клапанний механізм, оснащений системою регулювання фаз Double-VANOS. У поєднанні з ультрасучасними методами турбонаддува, нові двигуни відображають наступний етап впровадження стратегічного плану BMW EfficientDynamics. Знамениті якості моторів BMW також забезпечуються трансмісією з підвищеною ефективністю. Рядний шестициліндровий бензиновий агрегат BMW серії TwinPower Turbo неодноразово відзначався званням «Двигун року». Визнання світової громадськості він отримав за хорошу продуктивність і активну видачу потужності, неймовірно плавну роботу. У моторах типу BMW EfficientDynamics розробники використовували останні розробки, які довели свою результативність. Сьогодні вони використовуються майже у всіх моторах, які працюють на бензині.\nСучасна генерація дизельних моторів з серії BMW TwinPower Turbo підкреслила відданість бренду концепції BMW EfficientDynamics. Вона об'єднала кращі показники потужності з низьким коефіцієнтом використання палива. Дизельному агрегату характерні приємистість, хороша економічність і високий рівень крутного моменту при великому діапазоні оборотів. Силові агрегати відмінно зарекомендували себе завдяки чудовій динаміці, відмінній економічності, надзвичайно низькому рівню викидів і невеликому внутрішньому тертю. З такими показниками задоволення від процесу водіння буде гарантованим. У сучасних дизельних двигунах серії TwinPower Turbo використовується полегшена конструкція з алюмінію і 1, 2, 3 турбонагнітача, яким характерна змінність геометрії турбіни. Подача пального забезпечується за рахунок новітньої системи безпосереднього вприскування Common Rail. Вона гарантує високе згоряння палива, що призводить до гарних показників економічного використання палива і скорочення шкідливих викидів.\nВитрати палива і викиди СО2 для моделей BMW Х1 з бензиновим або дизельним двигуном:\nВитрати палива в літрах на 100 км (змішаний цикл): від 6,6 до 3,9\nВитрати палива і викиди CO2 для BMW X1 xDrive25i:\nВитрати палива в літрах на 100 км (змішаний цикл): від 6,6 до 6,4


Ланцюг раздатки КПП Hover ГРЕЙТ ВОЛ ХУВЕР SC-1802234 【Купити】 в магазині ™АЗІЯ-ЦЕНТР за ціною 3256 грн\nЛанцюг раздатки КПП Hover (Оригінал) на Грейт Вол Хувер SC-1802234 - 3256 грн.\nЛанцюг раздатки КПП Hover (Оригінал) на Грейт Вол Хувер\n✔ Вам пропонується Ланцюг раздатки КПП Hover (Оригінал) Грейт Вол Хувер з артикулом SC-1802234. Ви швидко і недорого можете купити в інтернет-магазині "Asia Centr".\nЛанцюг раздатки КПП Hover (Оригінал) доступний за ціною — 3256 грн.\nЧому варто купити запчастину Ланцюг раздатки КПП Hover (Оригінал) в ™Азія-Центр?\nОригінальний код: SC-1802234 повністю відповідає каталожному номером виробника і застосовується для технічних ремонтів.\nВсі пропозиції на цепь Great Wall Hover\nЛанцюг раздатки КПП Hover (Оригінал) для Great Wall Hover з артикулом SC-1802234 відгуки\nЛанцюг раздатки КПП оригінал Грейт Вол Ховер\nЛанцюг роздавальної коробки Грейт Вол Ховер\nЛанцюг роздавальної коробки Китай Грейт Вол Ховер