У російському світі професійних єдиноборств дуже багато зірок світового рівня. Проте навіть в такий великий плеяді спортсменів є такі особистості, про які варто поговорити докладніше. Одним з таких людей є Олександр Повєткін. Про його долю, спортивній кар’єрі та особистому житті ми й поговоримо у статті.\nМайбутній боксер-професіонал з’явився на світ 2 вересня 1979 року в місті Курську. Зростання спортсмена складає 188 сантиметрів, а вага дорівнює 103 кілограмам.\nОлександр Повєткін зростав досить худим хлопцем. Багато в чому із-за цієї обставини він і звернув свою увагу на єдиноборства, щоб зуміти постояти за себе. Перш ніж потрапити в бокс, юнак займався карате, кікбоксінг, рукопашним боєм. Важливо й те, що Сашу у всіх спортивних починаннях підтримував батько – Володимир Повєткін.\nПісля закінчення дев’яти класів загальноосвітньої середньої школи наш герой поступив на навчання в ПТУ, де отримав спеціальність слюсаря-водія. Після отримання прав молодий чоловік почав працювати шофером. Примітно, що до моменту завершення навчання Сашко вже був членом збірної РФ і державним стипендіатом.\nУ 1993 році Олександр Повєткін, фото якого наведено нижче, взяв участь в турнірі, де в одному з поєдинків примудрився зламати свого опонента руку. У себе на батьківщині в Курську хлопець зумів виграти всі проведені там турніри. У 1995 році він став чемпіоном Росії серед юнаків. А трохи пізніше йому підкорилася ця ж вершина, але вже серед юніорів.\nКар’єра в кікбоксингу\nУ 1997 році Повєткін на першості Європи зазнав фіаско і тому на деякий час він повернувся на кікбоксерскій ринг. В цьому єдиноборстві він став кращим на європейському континенті серед професіоналів, а дещо пізніше вже в статусі аматора виграв світовий турнір. У 1998 році в Красноярську Саші був вручений шикарний гонорар – пятидесятиграмову злиток золота вищої проби, а також 4500 доларів. До речі, цю коштовність – злиток, боксер зберігає донині.\nДивіться також: Полководець Ганнібал Барка: фото, біографія, цікаві факти з життя великого полководця\nУ 2000 році Олександр Повєткін став чемпіоном Росії з боксу, проте в цьому ж році бійця спіткала невдача. Сашко так і не зміг поїхати на Олімпіаду в Сідней через розсічення сухожиль руки. В кінцевому рахунку В Австралію полетів Султан Ібрагімов, який там став срібним призером змагань.\nВ 2001 році виграв Ігри доброї волі. Після чого в 2002 і 2004 році він виграв чемпіонат Європи.\nУ 2003 році на світовій першості, що відбувся в Таїланді, росіянин в черговий раз завдав супротивникові свій коронний удар, в результаті якого Джамал Меджидов пішов з рингу з переламаною щелепою. А у фінальному поєдинку ЧС-2003 він здолав представника Куби Педро Карріона, поступаючись йому при цьому 15 сантиметрів в рості і 25 кілограмів у вазі.\nУ 2004 році Саша виявився на вершині аматорського спорту – він став олімпійським чемпіоном в Афінах. Для цього йому знадобилося обійти опонентів: представників Італії та Казахстану. Але фінального бою так і не відбулося через травму суперника Повєткіна. Таким чином, Олександр став першим російським переможцем Олімпіади в суперважкій вазі з боксу за всю історію країни.\nКар’єра в профі\nУ червні 2005 року Олександр Повєткін провів свій дебютний поєдинок в якості професіонала. Його опонентом в тому бою був німець Мухаммед Алі Дурмаз. Перший млинець не вийшов грудкою, і росіянин зумів нокаутувати свого суперника вже у другому раунді. Далі в тому ж році Саша зумів перемогти Серрона Фокса, Джона Кастла і Стефана Тессье.\nПісля цього пішла тривала переможна серія росіянина, яка закономірно призвела до того, що йому дісталася право битися за титул регулярного чемпіона за версією WBA. В суперники йому дістався екс-чемпіон світу Руслан Чагаєв.\nДивіться також: Ірина Шейк: зріст, вага, параметри\n27 серпня 2011 року глядачі, які зібралися в «Мессехалле» – арені у місті Ерфурт (Німеччина), змогли побачити висококласний бокс Олександра Повєткіна. Вже з перших секунд бою росіянин став пресингувати суперника, тому до початку шостого раунду перевага уродженця Курська було колосальним. Однак потім Чагаєв зумів перехопити ініціативу і на деякий час став працювати першим номером, але в підсумку видихався набагато швидше Саші. За підсумками бою судді одноголосно віддали свою перевагу Повєткіну.\nПерша ж захист поневоленого титулу для Російського Витязя припала на сутичку з Седріком Босвеллом – ветераном з США. Це також протистояння закінчилося тріумфом для Саші у восьмому раунді.\nСправедливості заради зауважимо, що були такі бої Олександра Повєткіна, його перемога в яких у багатьох викликає сумніви. Яскравим прикладом тому може служити його протистояння з Марко Хуком. 25 лютого 2012 року ці бійці зійшлися обличчям до обличчя у квадраті рингу. Спочатку перевага була у Сашка, але в 4 раунді німець зумів потрясти його своїми ударами. Те ж саме відбулося і в 7 раунді. В заключній фазі бою Повєткін став активніше. Після фінального гонгу більшість суддів віддали перемогу Олександру, що викликало згодом запеклі суперечки. Самі спортсмени висловилися за проведення матчу-реваншу, який все ж так і не відбувся.\nПротистояння з українцем\n5 жовтня 2013 року в Москві пройшов бій двох видатних олімпійських чемпіонів сучасності: Володимира Кличка і Олександра Повєткіна. На кону стояли поясу WBA (Super), IBF, WBO, IBO, The Ring. Але очікування публіки не виправдалися. Бій виявився вкрай нудним з безліччю клінчів і в’язкою боротьбою. Чинний на той момент чемпіон з України діяв вкрай обережно, регулярно потрясаючи претендента своїми найпотужнішими джебами, сила яких цілком порівнянна з ударами найсильнішою рукою у багатьох інших боксерів. В середині 6 раунду від численних пропущених ударів у росіянина утворилася гематома в районі правого ока, значно обмежила огляд бійцеві. Але все ж Саша зумів достояти до фінального гонгу і програв лише за очками, а не нокаутом. Незважаючи на програш, Повєткін отримав рекордний гонорар за всю свою кар’єру – 5,8 мільйонів доларів. Можна по-різному ставитися до цього бою, але те, що Саша вистояв, однозначно викликає повагу.\nДивіться також: Як зробити великий торт: поради та рецепти\nНовий поворот у кар’єрі\nКоли ж після цієї поразки провів Олександр Повєткін наступний бій? 30 травня 2014 року росіянин вийшов битися з Мануелем Чарром. Саша на той момент був у прекрасній фізичній формі, завдяки чому в сьомому раунді зумів нокаутувати опонента тривалої пятиударной серією. Причому німець отримав травму щелепи, з-за якої навіть не зміг дати післяматчеве інтерв’ю.\nПісля бою з Чарром Повєткін в наступному своєму поєдинку завоював титул WBC Silver, нокаутувавши Карлоса Такама. Потім була низка перемог над кількома боксерами, що дозволило команді Саші вести переговори з діючим чемпіоном світу британцем Ентоні Джошуа. Поки що остаточна дата їх зустрічі невідома. Останній бій Олександра Повєткіна пройшов 31 березня 2018 року у Великобританії з Девідом Прайсом і завершився перемогою нокаутом в п’ятому раунді на користь росіянина.\nОлександр не вживає алкоголь і не курить. За його плечима успішне навчання на юридичному факультеті. Повєткін другий раз одружений і виховує дочку Аріну від першого шлюбу. Дружину його звуть Євгенія. Улюбленої «іграшкою» боксера є його мотоцикл марки «Ямаха». Але також у нього є і автомобіль «Мерседес».\nУ Саші є рідний брат Володимир, який теж був професійним боксером і виступав у першій важкій вазі.


Як успішно повернутися до роботи після відпустки і не "відкинути копита" - Радіо Максимум\nЯк успішно повернутися до роботи після відпустки і не "відкинути копита"\nЯкщо ваша відпустка підійшла або підходить до логічного завершення – ці поради допоможуть пережити процес адаптації та повернутися до звичних робочих буднів.\nМи не обіцяємо, що буде легко, але рано чи пізно вам потрібно буде повернутися до роботи.\nІ ще: Як позбутися вигорання на роботі: поради, які вам допоможуть\nДля того, щоб максимально спростити свій перший робочий день після відпустки, підготуйтесь заздалегідь. Не засиджуйтесь за смартфоном перед сном, адже зранку вам потрібно буде прокинутися. Не забувайте, що здоровий і міцний сон дозволять вам бути більш продуктивними протягом цілого дня.\nНе набирайте безліч завдань\nБудь ласка, не намагайтесь одразу виконати все. В ідеалі протягом першого дня ви повинні ознайомитися з тим, що відбувалося тоді, коли ви були відсутніми. А от всілякі робочі зустрічі краще відкласти на потім. Витратьте кілька хвилин на те, щоб розпланувати день, зосередьтеся на головному і не бійтеся просити допомоги.\nЯкщо на вас відразу звалилася гора роботи, розсортуйте справи по пріоритету виконання. Спочатку розберіться з терміновими завданнями. Подумайте, що зараз найважливіше для вас, вашого керівника та ваших проектів. Не беріться за все, що з'являється протягом дня. Відмовляйтеся від незначних завдань на користь великих цілей.\nУвійдіть в курс справ\nПерш ніж занурюватися в якийсь проект, складіть уявлення про те, що відбувалося за час вашої відсутності. Дізнайтеся про основні події та зміни. Так буде легше розібратися з рутинною частиною роботи.\nНе заглиблюйтеся в пошту / соціальні мережі\nЦе не найкращий спосіб витратити час у перший робочий день. Не плутайте розбір вхідної пошти з продуктивністю. Дайте відповідь тільки на термінові листи, а потім займіться іншими справами.\nНагадайте команді та клієнтам про себе\nЕксперти рекомендують коротко повідомити керівнику та колегам, над чим ви працюєте протягом цього дня. Не вдавайтеся в деталі, поки повністю не увійшли в курс справи. Також зв'яжіться з головними замовниками. Нагадайте їм, що ви повернулися і до вас можна звертатися за допомогою. Це найпростіше правило, але воно неабияк впливає на ваших клієнтів.\nПісля відпустки так і тягне зануритися в справи і працювати до знемоги. Але з таким підходом ви не тільки можете стати жертвою стресу, але і, швидше за все, наробите помилок. В результаті продуктивність не зросте, а знизиться.\nОбов'язково робіть перерви, розминайтеся та не забувайте про повноцінний обід / перекуси. А після роботи повертайтеся до звичного розпорядку дня. Лягайте спати не надто пізно.\nКонцентруйтесь на роботі\nУ цей день все буде вас відволікати: розпитування колег про відпустку, новини та оновлення друзів у соціальних мережах, які ви пропустили. Як би вам не хотілося надолужити згаяне, не витрачайте на це час. Зосередьтеся на роботі.\nНе показуйте всім свої фотографії з відпустки, адже це теж вас відволіче. Та й не варто хвалитися перед всім офісом. Можете поділитися враженнями з найбільш близькими колегами під час обіду.\nНе варто забувати про повноцінний обід і відпочинок\nЗгадайте приємні моменти з відпустки\nНе забувайте, що ви можете контролювати свої думки. Не сумуйте через те, що знову доводиться працювати. Краще з вдячністю згадаєте хороші моменти відпочинку. Постарайтеся розтягнути відчуття блаженства, яке виникло у відпустці.\nЧитайте також: Як трудоголізм впливає на кар'єру


Пам’ятні дати 4 вересня | Громадська варта #header .top\nПам’ятні дати 4 вересня\nНародився Василь Стус у селянській родині на Вінниччині, але дитинство і юність минули на Донеччині – краї, який дав нам Івана Світличного, Івана Дзюбу, Василя Голобородька, Миколу Руденка, Олексу Тихого. Навчався в Донецькому педагогічному інституті (нині Донецький університет), трохи вчителював на Кіровоградщині, потім – армія. Під час навчання і служби став писати вірші. Його перші публікації з’явилися в 1959 році в «Літературній Україні». Напутнє слово до них написав Андрій Малишко. Восени 1963 року вступив до аспірантури Інституту літератури ім. Т. Шевченка Академії наук УРСР. У вересні 1965 року під час прем’єри фільму Сергія Параджанова «Тіні забутих предків» у кінотеатрі «Україна» в Києві взяв участь в акції протесту. Стус разом з Іваном Дзюбою, В’ячеславом Чорноволом, Юрієм Бадзьом закликав партійних керівників і населення столиці засудити арешти української інтелігенції, що стало першим громадським політичним протестом на масові політичні репресії в Радянському Союзі у післявоєнний час. За участь у цій акції його відрахували з аспірантури, за ним почало стежити КДБ. Попри схвальні рецензії на його поезії, ані перша («Круговерть»), ані друга («Зимові дерева») Стусові збірки так і не були надруковані. У січні 1972 року його вперше арештували. Впродовж майже 9 місяців поет перебував у слідчому ізоляторі. Покарання відбував у мордовських і магаданських таборах. Більшість віршів, що Стус писав у таборі, вилучалася і знищувалась, лише деякі потрапили на волю через листи до дружини. Після повернення восени 1979 року до Києва він приєднався до гельсінської правозахисної спілки. Попри те, що його здоров’я було підірване, Стус заробляв на життя, працюючи робітником на заводі: спочатку формувальником II-го розряду ливарного цеху на заводі ім. Паризької комуни, а після цього і до другого арешту – в цеху № 5 промислового об’єднання «Укрвзуттєпром» фабрики взуття «Спорт». У травні 1980 був знову заарештований, визнаний особливо небезпечним рецидивістом і у вересні засуджений на 10 років примусових робіт і 5 років заслання. Покарання відбував у таборі особливо суворого режиму ВС 389/36 у с. Кучино Чусовського району Пермської області. На знак протесту проти жорстокого поводження табірної адміністрації з політв’язнями він кілька разів оголошував голодування. У січні 1983 року за передачу на волю зошита з віршами на рік був кинутий у камеру-одиночку. 28 серпня 1985 року Стуса відправили до карцеру за те, що читаючи книгу в камері, він сперся ліктем на нари (хоча це й не порушення режиму; офіційна причина, за свідченням співв’язнів поета, була наклепом). На знак протесту він оголосив безстрокове сухе голодування. Загинув у ніч з 3 на 4 вересня, в карцері, можливо, від переохолодження. Офіційна версія смерті поета – зупинка серця. Василь Стус був похований спочатку на табірному кладовищі і лише у 1989 році разом із побратимами – Юрієм Литвином і Олексою Тихим був перепохований на Байковому кладовищі Києва. Останнім часом на передній план виходить більше героїчна біографія Стуса та його національне подвижництво (він і дійсно був «людиною морального абсолюту», як зауважує Іван Дзюба), але не варто забувати, що Стус – передусім поет. І до того ж, поет найвищого ґатунку. Поет європейського класу, ні на кого не схожий, надзвичайно глибокий і самобутній. А найбільшою шаною в день пам’яті поета є, перш за все, читання його творів.\n90 років тому (1928) було затверджено новий український правопис (т.з. скрипниківський), що діяв до 1933 року. Він передбачав, зокрема, літеру «ґ» для іншомовних слів, запозичених після 1860 року, позначення м’якості іншомовного «л» (аероплян, бльокада, блюза) та ін. У 1933 році цей правопис було переглянуто і значно перероблено – вилучено літеру «ґ», змінено правило вживання роду в деяких іншомовних словах, скасовано пом’якшення іншомовного «л» тощо. Майже всіх мовознавців, що розробляли й запроваджували український правопис 1928 року в 30-их роках було репресовано за звинуваченням в «українському буржуазному націоналізмі».\n250 років від дня народження Франсуа Рене де Шатобріана (1768–1848), французького письменника (один з основоположників романтизму в європейській літературі), політичного діяча. Народився в Бретані в аристократичній родині. В юності захоплювався модними тоді ідеями Руссо і Вольтера. У 23 роки здійснив подорож до Америки. Після повернення на батьківщину примкнув до роялістів, але невдовзі емігрував до Англії. Там він написав свій перший твір, у якому показав невідворотність революції через занепад старого режиму. Книга була наскрізь просякнута анархічними настроями. Але в 1798 р. Шатобріан (подібно Паскалю) переживає раптовий внутрішній переворот, після якого стає ревним християнином. «Моє повернення в лоно Церкви, – писав він, – не було наслідком якогось величного чи надзвичайного одкровення… Але сталося так, що серце моє прозріло. Можливо, це і є найбільшим чудом: коли ти раптом починаєш бачити; коли Господь дотикається до тебе мертвого, а ти по-справжньому оживаєш…» Саме тоді 30-річний Шатобріан починає писати велику апологетичну працю «Геній християнства». Твір видали у 1800 р., після повернення автора з еміграції в Париж. У Франції був якраз період тимчасового примирення церкви з державою, тому книжку сприйняли з ентузіазмом (за 2 роки – 4 видання). Наполеон І прихильно ставився до письменника і призначив його першим секретарем французького посольства в Римі. Але поступово Шатобріан зневірився і в бонопартизмі, і в Бурбонах. У своїх останніх роботах він передрікав закономірність приходу демократії: «Європа прямує до демократії… На зміну монархії приходить республіка. Наступає ера народів…» («Замогильні записки»). Шатобріан справив значний вплив на розвиток європейської (передусім французької) гуманітарної думки.\n110 років від дня народження Едварда Дмитрика (1908-1999), американського кінорежисера українського походження. Поставив кінофільми: «Перехресний вогонь», «Молоді леви», «Міраж», «Синя борода», «Зламаний спис» та ін. У його стрічках знімались Хамфрі Богарт, Марлон Брандо, Шон Коннері, Грегорі Пек, Брижіт Бардо, Кірк Дуглас, Елізабет Тейлор. Батьки Едварда Дмитрика були бідними селянами з Тернопілля. Після еміграції до США вни довго мандрували по країні, аж поки не осіли в Сан-Франциско. З дитинства Едвардові довелося заробляти на шматок хліба. Він продавав газети, потім влаштувався на кіностудію «Парамаунт» – працював кур’єром, помічником по світлу, монтажером, оператором і зрештою помічником режисера. Здобув і освіту, закінчивши Каліфорнійський технологічний інститут. Перший свій фільм зняв у 1935 році, але відомим став завдяки антифашистським кінострічкам «Діти Гітлера» (1943) і «Перехресний вогонь». І все було б добре, якби у США не почалось «полювання на відьом» – сумнозвісна «маккартиська кампанія», спрямована проти лівих інтелектуалів. Потрапив під цькування й Едвард Дмитрик, який був не тільки голлівудським кінорежисером, але й членом компартії США. 25 листопада 1947 року керівники голлівудських студій оприлюднили «чорний список» із десяти відомих кінематографістів, котрі відмовилися давати свідчення Комісії Конгресу з розслідування антиамериканської діяльності (комісія Маккарті). Прізвище Дмитрика теж було у списку. «Голлівудська десятка» була засуджена на тюремний термін до 1-го року. Вийшовши з в’язниці, Дмитрик збагнув, що став справжньою парією – «червоним», «неблагонадійним»; його звільнили з роботи, влаштуватися на нову він не міг, засобів до існування не було. Саме тому режисер перебрався до Великобританії. Втім на чужині довго не затримався, зняв лише один фільм – «Даждь нам днесь» (присвячену знайомій важкій долі мігрантів) і повернувся в Америку. Зневірений, морально зламаний, Дмитрик вирішив дати свідчення Комісії з розслідування антиамериканської діяльності. Лише після цього йому дозволили знову знімати кіно. Він зняв ще 25 кінофільмів – доволі непоганих «середніх» фільмів, адже ніколи не дозволяв опускатися нижче певного рівня, ніколи не робив відверту халтуру. В 1970 році залишив кінорежисуру, зайнявся викладацькою діяльністю, написав декілька книжок про кіномистецтво.


Вільний доступ до вогнепальної зброї: коментар експерта - Политком\nдодому Соціум Вільний доступ до вогнепальної зброї: коментар експерта\nВільний доступ до вогнепальної зброї: коментар експерта\nНа тему того, чи потрібен в Україні закон, який дозволить вільну купівлю і зберігання вогнепальної зброї, радіостанція «Голос Столиці» поспілкувалася із президентом Всеукраїнської федерації прикладних стрілецьких видів спорту Сергієм Львовичем.\nЛідер партії «Свобода» Олег Тягнибок закликав розробити закон, який дозволить громадянам України вільно купувати і носити вогнепальну зброю. Наскільки необхідно приймати в Україні такий закон, радіостанція «Голос Столиці» дізналась в президента Всеукраїнської федерації прикладних стрілецьких видів спорту Сергія Львовича.\n«Голос Столиці»: Олег Тягнибок аргументував цю пропозицію тим, що якби українці мали право на носіння зброї, того, що відбувалося під час протистоянь в центрі Києва, можна було б уникнути. Ви згодні з нардепом?\nСергій Львович: У жодному з законопроектів, включаючи і той, який пропонує Тягнибок, такого формулювання немає. Є звід інструкцій і наказів МВС, за якими зараз здійснюється приведення обігу зброї до європейських норм. Є чіткий контроль за видачею, навчанням, зберіганням, застосуванням, транспортуванням зброї, і є чітка регламентація норм права згідно європейських норм. Тому сама фраза «вільний обіг зброї» абсурдна.\n«Голос Столиці»: А за якою процедурою зараз здійснюється придбання вогнепальної та холодної зброї? Кому її дозволено носити?\nСергій Львович: Сьогодні в Україні діє наказ МВС №622, згідно з яким в Україні регламентується обіг зброї. Громадяни старше 21 року можуть придбати гладкоствольну вогнепальну зброю, старше 25 років – нарізну, до категорії якої також відносяться АК, СВД, М4 та інші зразки вогнепальної зброї, що відрізняються від армійських лише тим, що в них заблоковано режим стрільби чергами.\n«Голос Столиці»: Тобто ця ініціатива пов’язана з тим, що закони, за якими зараз відбувається придбання зброї, недосконалі?\nСергій Львович: Так. І завдання саме в тому, щоб цей закон зробити більш досконалим, контрольованим і доступним для розуміння громадянами.\n«Голос Столиці»: Чи можна порівнювати наше законодавство із законами в США, де вільна купівля і зберігання зброї?\nСергій Львович: Вільна купівля в деяких штатах, в більшості – все одно для придбання зброї потрібна її реєстрація. За рахунок того, що США – більш технологічно розвинена країна, там все комп’ютеризовано і там простіші бюрократичні процедури. Але жодним чином це не означає, що в США законним чином зареєстровану зброю можна прийти і купити як кілограм картоплі.\n«Голос Столиці»: Якщо закон приймуть, на суддів, у разі вбивств, буде покладено подвійну відповідальність.\nСергій Львович: Можливо. Але на сьогодні є світова статистика, згідно з якою український громадянин більш ніж нормальний і адекватний.\nНагадаємо, 19 лютого після захоплень урядових установ з райвідділів міліції Львова зникла понад 1 тисяча одиниць вогнепальної зброї. Цього ж дня в управлінні СБУ в Івано-Франківській області були захоплені 268 табельних пістолетів, 2 гвинтівки, 3 ручних кулемети, 92 гранати і близько 15 тисяч патронів.\nпопередня статтяДаниил ЯНЕВСКИЙ: Депутаты кинули евроМайдан\nнаступна статтяГлавный архитектор Киева призывает не спешить с реконструкцией Майдана


Названо 25 найнадійніших автомобільних марок 2021 року - Pifagor\nдодому Без рубрики Названо 25 найнадійніших автомобільних марок 2021 року\nНазвано 25 найнадійніших автомобільних марок 2021 року\nЗадавши максимальним рівнем надійності 100%, тобто повна відсутність проблем і поломок, співробітники британського видання «what car?”з’ясували, що найбільш клопітно володіти машинами марок fiat (82,0%), land rover (82,5%), nissan і ford (по 86,2%), а також alfa romeo (86,5%).\nДалі за списком слід porsche (89,4%), хоча інші рейтинги вважають спортивних «німців» одними з кращих по надійності! двадцяту позицію поділили vauxhall, opel, peugeot і mercedes-benz (89,6%), притому техніку із зіркою на передку сильно підвів молодший a-клас.\nРезультат вище 90% змогли показати jaguar, volkswagen, volvo, audi, seat, renault, honda, bmw, skoda, citroеn, kia, mazda і mitsubishi: розкид показників надійності по цих брендах — від 90,1 до 96,9%. І, нарешті, лідери. Топ кращих замикають toyota-97%, mini — 97%, а також suzuki і hyundai — двоє останніх заробили 97,1%. Ну, а найміцніші і безпроблемні автомобілі роблять румунська dacia (renault) і японський lexus, які заслужили 97,3% і 98,7%, відповідно.\nДо речі, нещодавно вищезгадана dacia показала цікавий 7-місний універсал під назвою jogger. Через пару років ця модель запросто може опинитися в салонах російських автодилерів під личиною renault jogger або, наприклад, lada vesta sw.\nпопередня статтяЕлектроцикли → zero motorcycles представили лінійку електроциклів 2022\nнаступна статтяНа автомобілях нова емблема не з’явиться – її будуть використовувати тільки в комунікаційних матеріалах\nЗакамуфльований прототип третього покоління був помічений на тестуванні на автобані. Закамуфльований прототип третього покоління був помічений на тестуванні на автобані.\n«Божевільний» Mercedes E-Class All-Terrain 4х4 відправлять в серію


Радіємо, що Бог будує церкву\nПроводимо зустрічі для підлітків у домі молитви. Щотижня збирається більше 10 дітей. Вони дуже зацікавлені. Ми стараємось розповісти їм про Бога, навчити молитися. Маємо різні гуртки, які згуртовують нас. Це діти з невоцерковлених сімей. Вони виявили бажання вивчити пісню про воскресіння Ісуса Христа, щоб заспівати на богослужінні. Молимося, щоб Бог працював у їхніх серцях і сім’ях.\nНа молодіжне служіння збирається близько 20 молодих людей, які також беруть участь у служінні. Дякуємо Богу за них. Не раз вони приходять до мене, щоб просто поговорити і помолитися. Багато в чому допомагають. Наприклад, активно участують під час роздачі газет. Іноді телефонують до мене і питають, чи ми кудись підемо, чи будемо щось робити. Поширювали газети у 5 селах нашого району, йдучи від хати до хати і спілкуючись з людьми. Дехто просив, щоб їм принесли Євангеліє, чи чимось допомогли. Ми із задоволенням служимо цим людям. Також з молоддю ми відвідуємо літніх людей.\nЧасто до нас телефонують з проханням допомогти. Зокрема, відвідуємо двох літніх жінок, одна з яких ходить на милицях. Їм немає до кого звернутися, просять, щоб їх не лишали. Ще одна жителька Чорнух звернулася за допомогою, бо не було чим топити хату. У неї інвалідність, а сину зробили операцію, і немає кому про них дбати. Привезли їм причеп дров. Вони мають бажання ходити до церкви. Ще одна літня людина зателефонувала і попросила порубати дрова. Поки рубали, спілкувалися про віру в Бога. Також відвідали 15 сімей із продуктовими наборами. Заходячи в доми, жахалися, що люди можуть жити в таких умовах. У деяких хатах немає підлоги, а просто земля, і ніяких умов. Плануємо і далі працювати із цими людьми, із їхніми дітьми.\nРобимо ремонт у двох церквах нашого району. У Чорнухах — виконуються внутрішні роботи і маємо перекрити дах, бо він в аварійному стані. У Білоусівці придбана хата для богослужінь, почали ремонт, вибили стіну, із двох кімнат зробили одну, поставили вікна та двері, на черзі стіни, підлога і стеля. У цьому селі постійно проходять зібрання вдома в однієї сім’ї.\nДо нас приєдналася ще одна сім’я. 11 квітня на богослужінні піднявся молодий чоловік і сказав, що хоче покаятися перед Богом. Після зібрання він підійшов і запитав, чи можна, щоб його сім’я відвідувала нашу церкву. Радіємо, що Бог будує Свою церкву.\nМоя дружина працює з церковним хором, тож маємо можливість також їздити і служити співом.\nМикола Шмига, Луганська область, уривок з листа


У Харкові на виборчу дільницю прийшов чоловік з автоматом, який назвався помічником нардепа » Новости Vector News\nУ Харкові на виборчу дільницю прийшов чоловік з автоматом, який назвався помічником нардепа\nУ Харкові на виборчу дільницю прийшов чоловік з автоматом, який назвався помічником нардепа. Про це УНІАН повідомили у відділі зв'язків з громадськістю головного управління МВС України в Харківській області.\nЗа даними міліції, близько 12:00 до оператора служби «102» надійшло повідомлення від громадянина, який розповів про порушення виборчого законодавства на одній із дільниць територіального виборчого округу №170. На місце події терміново прибула група швидкого реагування з числа працівників Московського райвідділу міліції міста Харкова.\nПід час перевірки зазначеної інформації, міліціонери відзначили підозрілу поведінку 45-річного чоловіка, який викликав міліцію. При огляді його валізи, яку він мав при собі, було виявлено автомат АКСУ з двома магазинами патронів відповідного калібру. Крім того, в підвальному приміщенні дільниці правоохоронці виявили гранату в розібраному вигляді.\nНебезпечні предмети були виявлені у 45-річного чоловіка, який представився помічником народного депутата однієї із політичних партій України.\nНа даний час зброю та боєприпаси направлені на експертизу.\nЗа вказаним фактом відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.263 ККУ (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами). Санкція статті передбачає позбавлення волі на термін від 3 до 7 років.\nСлідчими органами встановлюються всі обставини події, а також мета перебування підозрілого чоловіка на виборчій дільниці.


Дати засідання керівництва МВФ про нову програму співпраці з Україною наразі немає – речник\n10 травня 2021, Київ 04:55\n12 грудня 2019, 20:44\nДжеррі Райс: рішення про остаточне затвердження ще не внесено на розгляд правління МВФ. Коли воно буде внесено, залежатиме від того, чи Україна виконає попередні умови\nДати засідання керівництва Міжнародного валютного фонду про нову програму співпраці з Україною наразі немає, повідомив речник МВФ Джеррі Райс.\n«Домовленість щодо програми МВФ для України є попередньою. Рішення про остаточне затвердження ще не внесено на розгляд правління МВФ. Коли воно буде внесено, залежатиме від того, чи Україна виконає попередні умови», – сказав Райс.\n7 грудня президент України Володимир Зеленський та директор-розпорядник МВФ Крісталіна Георгієва провели телефонну розмову. Вони попередньо домовилися про нову трирічну програму співпраці на майже 5,5 мільярда гривень. Документ має бути затверджений керівництвом МВФ.\n12 грудня голова Національного банку України Яків Смолій заявив, що Київ може підписати нову програму з Міжнародним валютним фондом в першому кварталі 2020 року.\nЗа його словами, «залишилися незначні технічні моменти». Серед них – ухвалення закону про неможливість повернення банків на ринок, якщо вони перебувають на стадії ліквідації у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, створення єдиних юросіб податкової та митної служби та доопрацювання законопроєкту про обіг земель сільськогосподарського призначення.\nЗеленський обговорив із президентом Єврокомісії 500 млн євро макрофінансової допомоги\nГолова Нацбанку вважає, що нову програму з МВФ можуть підписати в першому кварталі 2020 року\nУгода з МВФ відкриває двері до отримання 500 млн євро від Європейського союзу – Маркарова


ЖК по вул. Руська, 237. Ціни на квартири, відгуки та планування\nНовобудови УкраїниНовобудови ЧернівцівЖК по вул. Руська, 237\nЦіни від забудовника ЖК по вул. Руська, 237\nАдреса ЖК по вул. Руська, 237\nАдреса м. Чернівці, вул. Руська, 237\nАвтобусна зупинка 162 м\nДитячий садок 211 м\nПлоща квартир 39,59 - 91 м2\nЦіни на квартири ЖК по вул. Руська, 237\nБудинок 1 (секції 6-9) Введення в 4 кв. 2022\n1-кімнатні від 765 000 грн від 28 292 $\n15 600 - 16 400 грн/м2 577 - 607 $/м2\n2-кімнатні від 915 000 грн від 33 839 $\n3-кімнатні від 1 230 000 грн від 45 489 $\nХід будівництва ЖК по вул. Руська, 237\n1 будинок (секції 6-9) — будується\nЖитловий комплекс по вул. Руська, 237 – проект зі стандартним розташуванням будинків у формі букви П. Забудовник в особі Чернівецького ПМК-76 вирішив не експериментувати з дизайном і новітніми технологіями будівництва. Панельна новобудова має впізнавані риси, відкриті і закриті балкони, просторі лоджії та класичні кольорові рішення. Монолітно-каркасна технологія доповнюється цегляними стінами, пінополістироловим утепленням і якісним внутрішнім облаштуванням. В об'єктах встановлене індивідуальне опалення, склопакети, металеві двері і радіатори. Купити квартиру в ЖК по вул. Руська, 237 від забудовника можна в стані під ремонт, що дозволяє покупцям реалізувати будь-які дизайнерські ідеї.\nПроектом передбачено зведення одного будинку на 9 поверхів, які утворюють відкритий двір. Тут будівельна компанія організує кілька майданчиків для ігор дітей, встановить спортивне обладнання, вуличні тренажери і зробить рівні асфальтовані дороги. Для дорослих створять власну інфраструктуру: встановлять лавочки, енергоефективне освітлення, підготують місця для вигулу тварин і неспішних прогулянок з колясками.\nЖитловий фонд включає однокімнатні (39 м2), двокімнатні (55 м2) і трикімнатні (90 м2) приміщення із продуманим плануванням. На поверсі розташовано тільки чотири об'єкти, тому можна насолоджуватися тишею і не хвилюватися про гучних сусідів. Також у під'їздах встановлені європейські ліфти, які працюють плавно. Продаж квартир ЖК по вул. Руська, 237 здійснюється за попередньою домовленістю з менеджерами забудовника. Зв'язатися з консультантами можна по телефону або електронній пошті. Запис на огляд нерухомості також доступний через офіційний сайт новобудови.\nВідгуки про ЖК по вул. Руська, 237\nвід 28 292 $\n15 600 - 16 400 грн\n577 - 607 $\n1 будинок (секції 1-3) — введено в експлуатацію в 2 кв. 2019\n1 будинок (секції 4, 5) — 4 кв. 2021\n1 будинок (секції 6-9) — 4 кв. 2022\nвід\t29 882 $\nвід\t65 089 $\nвід\t45 119 $


Як зареєструвати право власності за померлою особою? | Білогірська райдержадміністрація\nЯк зареєструвати право власності за померлою особою?\nЖиття - річ непередбачувана. Більшість людей у момент розлуки з рідною людиною відчувають страх, розпач та шалений стрес. У такі хвилини складно думати про спадщину, але все ж таки владнати усі юридичні моменти після смерті близьких необхідно. Тому сьогодні про те, що робити, якщо Ваш спадкодавець саме оформлював право власності, наприклад, на будинок, але раптово … помер. Наразі українським законодавством передбачена норма, що дозволяє зареєструвати право власності за померлою особою. Для цього обов'язково має бути заведена спадкова справа (відкрити спадкову справу можна у нотаріуса або у посадової особи органу місцевої влади, що має право надавати обмежене коло нотаріальних послуг). Які документи необхідно подати?\nЗвернутися для оформлення спадщини необхідно протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця.\nРеєстрація права власності за спадкодавцем проводиться на підставі заяви спадкоємця. Необхідно подати документи, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно. Також необхідно подати витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців. Останній має бути виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Реєстратор вносить до Державного реєстру прав відомості про спадкодавця з обов'язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.\nВарто зазначити, що у разі коли нерухоме майно розташоване в межах декількох територій - Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва чи м. Севастополя, реєстрація прав проводиться в межах однієї території, що обрана заявником.\nХто здійснює відповідну реєстрацію?\nДержавна реєстрація прав проводиться за заявою державним реєстратором в межах області, де розташоване майно. Але підкреслюю, що реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться лише тим нотаріусом, яким вчинено таку дію.\nТакож з урахуванням місцезнаходження нерухомого майна зареєструвати право власності за померлою особою може нотаріус, який відкрив спадкову справу. Для спадкоємця такий варіант буде найзручнішим.\nСкладні ситуації. Як знайти вихід?\nІснує декілька спадкоємців, один без згоди іншого відкриває спадкову справу. Інший спадкоємець хоче змінити нотаріуса для оформлення права власності. Що робити?\nСпадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої першою заяви про прийняття спадщини. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність справи, договору, заповіту.\nСпадкові справи, відкриті з порушенням вимог Цивільного кодексу України, повинні бути передані за належністю нотаріусу, до компетенції якого входить ведення цієї спадкової справи. Теж саме при встановленні факту одночасного відкриття декількох спадкових справ.\nУ разі наявності у одного із спадкоємців бажання оформлювати спадщину у іншого нотаріуса чинне законодавство не передбачає передачу спадкової справи від одного нотаріуса до іншого.\nЩо робити, коли декілька спадкоємців? За ким оформити право власності?\nУ першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. У другу - рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Третя черга - рідні дядько та тітка спадкодавця, у четверту чергу - особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, п'ята черга - інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, а також утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.\nЯкщо нотаріусу анулювали свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю?\nУ разі анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, нотаріус зобов'язаний передати справи до нотаріального архіву області.\nПри зверненні фізичної чи юридичної особи до іншого нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину у тих випадках, коли спадкову справу передано на зберігання до архіву, нотаріус витребовує з державного нотаріального архіву відповідну справу разом із відповідними документами та оформлює спадщину.\nВідкрили спадкову справу на території так званих ДНР чи ЛНР, що робити?\nЯкщо спадкова справа була заведена у державній нотаріальній конторі\nДержавні нотаріальні контори Донецької та Луганської областей, що були розташовані на тимчасово неконтрольованій території, на сьогодні переміщені у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.\nАрхіви державних нотаріальних контор, що переміщені, залишились у приміщеннях державних нотаріальних контор, що були розташовані на тимчасово неконтрольованої території. Доступ до зазначених архівів, а також до державних нотаріальних архівів Донецької та Луганської областей на даний час відсутній у зв'язку із захопленням цих приміщень представниками незаконних озброєних формувань.\nУ зв'язку з вищевикладеним видати свідоцтва про право на спадщину за спадковими справами, які заведені у зазначених нотаріальних конторах, на сьогодні неможливо.\nВодночас визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування спадкоємець може шляхом звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.\nДля визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку до суду необхідно надати в тому числі постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.\nЯкщо спадкова справа була заведена у приватного нотаріуса\nНа сьогодні доступ до архівів приватних нотаріусів, які здійснювали чи здійснюють приватну нотаріальну діяльність на території населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, відсутній. У зв'язку з тим, що архіви залишились у приміщеннях, які розташовані на таких територіях.\nКрім того тимчасово припинено доступ нотаріусів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів та до Єдиного реєстру довіреностей до закінчення антитерористичної операції на сході України.\nДля вирішення питання з оформлення спадкових прав спадкоємець може звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Водночас законодавством визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця такого права. При цьому слід зазначити, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.\nНотаріусу анулювали доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно\nУ разі анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нотаріус позбавлений можливості вносити інформацію до цього реєстру у разі вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.\nОднак якщо нотаріус вже розпочав здійснювати реєстраційну дію і доступ до реєстру йому було заблоковано, то Мін'юст вирішує питання про передачу справи іншому нотаріусу, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі.\nТема спадкування є однією з найскладніших та найменш приємних, але вона є дуже важливою. Громадяни повинні розуміти алгоритм дій у разі, якщо спадкодавець не встиг зареєструвати своє право власності за життя. За довідковою інформацією\nWeb-адреса: bgadmin.gov.ua/news/id/1504 | Переглядів: 121 Дата публікації: 11:14 11.05.2017


admin – Сторінка 179 – Говорить Дрогобиччина\nПопередньо слідчі встановили, що на загиблого впало зрізане дерево. Про це повідомляє прсслужба ГУНП у Львівській області. У Золочівський відділ поліції 12 грудня надійшло повідомлення про те, що у лісі неподалік одного з сіл району виявлено тіло чоловіка без ознак життя. На місці події працювала слідчо-оперативна група. Особу загиблого встановлено – ним виявився 66-річний місцевий […]Детальніше\nПоки батьки були у гостях: на Миколаївщині педофіл згвалтував 6-річного\n12 грудня близько 19:00 про злочин поліцію Заводського району Миколаєва сповістили батьки дитини. Відомо, що вони прийшли у гості до родини зловмисника, разом відпочивали, а у цей час чоловік, який має певні розлади здоров’я, забрав шестирічного хлопчика з поля зору дорослих і вчинив із ним дії інтимного характеру. Як повідомляє відділ комунікації поліції Миколаївської області, […]Детальніше


Солодкі оладки з картоплі: рецепт незвичайної страви – Порадниця\nНаступний рецепт для любителів борошняних виробів. Є кілька способів приготування оладок. Багато господинь обсмажують їх на сковорідці. Я вважаю за краще випікати їх в духовій шафі. Детальна інформація про приготування представлена в даній статті.\nПеред початком придбайте наступне:\nКартопля (25 г). Овоч потрібно буде відварити.\nДріжджі (2 г).\nКефір (чотири столові ложки). Цей інгредієнт можете замінити йогуртом.\nКрупчате борошно (15 г).\nСіль. Її вам вистачить однієї щіпки.\nТрохи олії для смаження, сливового варення, цукрової пудри, апельсинової або лимонної цедри.\nТакож вам знадобиться тепла вода (одна столова ложка). З такої кількості у мене виходить дванадцять виробів.\nПерший крок: приготування тіста\nСпочатку за допомогою комбайна зробіть картопляне пюре.\nВисипте його в миску і додайте попередньо просіяного крупчатого борошна.\nДріжджі розімніть за допомогою великої ложки в окремій ємності і змішайте з вказаною кількістю цукру. Сюди ж влийте теплу воду, кефір або йогурт і вбийте куряче яйце.\nДо цих інгредієнтів потім потрібно буде всипати лимонну або апельсинову цедру і добре перемішати. У цю ємність висипте картопляну масу і дріжджову суміш.\nТісто замісіть, перекладіть в миску, а зверху вистеліть лляну або бавовняну тканину. Тісто відставте в тепле місце. Використовувати його можна буде через годину. Цього часу вистачить, щоб маса збільшилася в обсязі.\nДругий крок: створення заготовок\nНа даному етапі заберіть тканину з тіста. Розташувавши його на присипаній борошном робочій поверхні, розкачайте за допомогою качалки.\nВикористовуючи круглу форму, виріжте заготовки. Для цієї мети ідеально підійде склянка.\nТретій крок: випічка\nТепер змастіть олією деко, присипте борошном і вистеліть пекарські папір. На ній розташуйте заготовки. Вони повинні тепер полежати близько п’ятнадцяти хвилин. У цей час розігрійте духовку.\nКоли температурний режим досягне 180 градусів, відправляйте деко з заготовками в духову шафу і випікайте, поки не утвориться рум’яна кірочка. В цілому процедура займе близько тридцяти хвилин. Поки вироби гарячі, змастіть їх варенням і посипте пудрою.


Більшість українців згодна на дорожчий газ – аби не російський – Нова Газета\nБільшість українців згодна на дорожчий газ – аби не російський\nДата : 29.12.2018 Автор : Редактор\nНавiть задля зниження цiни газу для населення Україна не повинна потрапляти в енергетичну залежнiсть вiд Росiї.\nПро це свідчать результати опитування Центру «Социс», проведеного з 8 по 18 грудня 2018 року, повідомляє Укрінформ.\nВодночас, за даними опитування, 23,4% опитаних вважають, що заради зниження цiни на газ для населення “можна пiти на пiдписання газової угоди з Росiєю”, а 23,7% – відмовилися відповідати на це запитання.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Вступ до НАТО: скільки українців готові сказати “так”\nОпитування проводилося за вибіркою, яка репрезентує доросле населення України в цілому за такими ознаками як стать, вік (від 18 років), поділ на регіони та тип поселення (місто/село). Загалом було опитано 2000 респондентів. Метод збору первинної соціологічної інформації – стандартизоване інтерв’ю за місцем постійного проживання респондентів.\nСадовий готовий платити за відставку генпрокурора Луценка


Багато любителів бейсболу знають, що придбати фірмову біту в магазині коштує досить дорого. Тому, як варіант, можна виготовити біту своїми руками. Однак для цього необхідна не тільки вправність, а й розуміння того, як робиться бита. Тому в даній статті ми розглянемо, як можна зробити біту в домашніх умовах, що для цього знадобиться і наведемо інструкцію з виготовлення біти.\nРобимо біту будинку\nІснує два основних типи біт: алюмінієва і дерев'яна бита. У цій статті ми розглянемо, як можна виготовити своїми руками дерев'яну биту. У виготовленні вона вважається простіше алюмінієвої і в той же час більш довговічною, так як алюміній як пластичний матеріал здатний під впливом ударів гнутися.\nДля початку потрібно підготувати дерев'яний брусок, причому рекомендується використовувати брус з білого ясеня, клена, дуба або горіха. Звичайно ж, з цих порід знайти найлегше дуб, хоча його вартість може бути досить велика. Так що перш, ніж купувати заготовку, оцініть все можливе варіанти за вартістю.\nЯкщо у вас є така можливість, то можете використовувати токарний верстат.\nСпочатку ви повинні будете визначитися з розміром.\nВраховуйте свою довжину рук і навички володіння бейсбольною битою. Як тільки ви визначитеся з розміром, використовуйте круглу пилку для додання бруса відповідної форми.\nРекомендується все ж скористатися токарним верстатом, наприклад, частина роботи можна віддати в руки професіоналів. Таким чином ви зможете заощадити час на виготовленні біти і при цьому зробити її якісною. Після того, як додали форму, почніть працювати стамескою. Бажано закріпити при цьому вашу заготовку. Так ви зможете обточити біту остаточно.\nОсобливу увагу треба приділити рукоятці. Сформована біта повинна мати вузький кінчик з одного боку, від нього потрібно буде відміряти 5 см. Це і буде рукояткою вашої біти.\nПісля того, як ви сформуєте рукоятку, скористайтеся наждачним папером або шліфувальною машинкою, якщо така є. Почніть шліфувати дерево, щоб як слід відшліфувати вашу биту. Якщо ви використовуйте шліфувальну машинку, то намагайтеся працювати акуратніше, так як велика ймовірність, що ви можете перестаратися і надати бите неправильну форму.\nНарешті, по завершенню робіт ви можете скористатися лаком для того, щоб зробити вашу биту приємніше на вигляд. Для цього можна скористатися звичайною оливою. Візьміть губку для миття посуду і оберніть її в капронову панчоху. Умочіть в оливу і плавними рухами нанесіть на поверхню біти. Навіщо нанесіть другий шар і дайте бите просохнути.\nЯкщо ви хочете дізнатися, як використовувати біту в грі в бейсбол, то ми рекомендуємо вам прочитати статтю Як правильно бити битою.\nЯк зробити лісу?\nЯк зробити ключку?\nУ дитинстві, напевно, кожен з нас грав у футбол і в хокей, а дехто й досі не залишає цих забав. І для того, щоб у нас була хокейна ключка, зовсім не обов'язково йти в магазин і купувати її. Я розповім вам про спосіб, як зробити саморобну ключку для…\nБіта - це спортивний снаряд, за допомогою якого гравці відбивають поданий м'яч. Ігри, в яких застосовується біта, це, наприклад, бейсбол, гилка, крикет. У різних види спорту біти мають різну форму, відрізняються за розміром, матеріалом, а так само…\nСлово «кастет» походить від французького casse-tete, що в буквальному перекладі означає «ламає голову». Раніше це зброя називали залізної рукавичкою. Кастет є ударним зброєю для кулачного бою. Навіть маючи досить просту конструкцію, кастет вельми…\nellHow.ru » Розваги » Як зробити біту?


03:30 Анекдоти по-українськи\nГоловна / Монстри проти Прибульців / 03.01.2012 14:01\nУ Сюзан Мерфі, дівчину з Каліфорнії, прямо в день її весілля потрапляє метеорит, повний всякої погані з космосу, внаслідок чого вона раптом починає рости і зростає до п’ятнадцяти метрів. Стривожені появою нового монстра, військові відразу беруться за справу: Сюзан відловлюють і відвезли на секретну урядову базу.\nТам її перейменовують в Гігантіка і замикають разом з іншими монстрами: геніальним, але з головю комахи доктором наук Тараканом, брутальним риболюдиною на приізвисько Відсутня Ланка; желеподобним і невбивані Б. О. Бом і стометровим Комахозавром. Правда, їх тюремне ув’язнення триває недовго: на Землю нападає інопланетний робот, і зневірений Президент, піддавшись умовлянням генерала Воякера, відправляє різношерсту команду монстрів на порятунок планети від неминучої загибелі.\nНові лідери – Випуск 2 – від 11.10.18\nОсобливості національної роботи в Латинській Америці, субота, 11:45\nЯк Кокорін з Мамаєвим за провал ГРУ відповідали – Антизомбі, 12.10.2018\nВбивці Гіві і студентка з бомбою – Антизомбі, 12.10.2018


"З дня на день «Бориспіль» оголосить дату першого рейсу найкращої авіакомпанії світу",- гендиректор аеропорту\nсубота, 1 липень 2017, 8:56\nМоже здатися, що нині головним завданням для Рябікіна та його команди є початок польотів лоукостера Ryanair з аеропорту «Бориспіль». А з розмови з гендиректором летовища стає зрозуміло, що його більше за Ryanair цікавить співпраця із Qatar Airways.\n«Рано чи пізно Київ стане містом трьох аеропортів»\nПавло Рябікін виграв кадровий конкурс на посаду генерального директора аеропорту «Бориспіль» у грудні минулого року, до обов’язків приступив у березні 2017-го. Доти досить тривалий час директора державного підприємства не могли визначити. Зокрема, результати конкурсу, що відбувся ще в 2015 році, були оскаржені в суді. Весь цей час - з осені 2014 року - обов’язки директора аеропорту виконував Євген Дихне, який тепер є першим заступником Рябікіна.\nДо приходу в «Бориспіль» Рябікін обіймав посаду заступника міністра транспорту і зв’язку, потім - із 2012-го по 2014-й - був нардепом від партії «Удар», а далі понад рік працював у КМДА заступником міського голови Віталія Кличка.\nЗ інформаційних повідомлень, що виходять з уряду, може здатися, що нині головним завданням для Рябікіна та його команди є початок польотів лоукостера Ryanair з аеропорту «Бориспіль». Принаймні міністр інфраструктури Володимир Омелян не втомлюється нагадувати про це. Чиновник навіть анонсував підписання контракту впродовж найближчих двох тижнів. У «Борисполі» воліють не називати конкретних термінів. А з розмови з гендиректором летовища стає зрозуміло, що його більше за Ryanair цікавить співпраця із Qatar Airways - авіакомпанією, яка 2017 року визнана найкращою у світі. Дата першого вильоту саме цього перевізника з Києва може стати відомою вже найближчим часом.\nКоли ж очікувати на Ryanair, як вплинув безвіз на пасажиропотік, чи з’являться у аеропорту дешеві супермаркети і фастфуди та для чого «Борисполю» працівник-китаєць? Про все це - у розмові Павла Рябікіна з «Главкомом».\n«Безвіз - це 2-3% пасажирів додатково»\nПане Павле, днями «Бориспіль» зафіксував черговий рекорд…\nТак, 25 червня, в неділю, у нас на виліт пройшли 19 786 пасажирів, що є абсолютним рекордом аеропорту за день. Але це тільки на виліт. Загалом 25 червня на виліт та на приліт ми обслужили 39500 пасажирів. А попередній рекорд був близько 39000.\nБачите в цій цифрі вплив безвізу?\nЯ дуже сподіваюсь його побачити. Але поки що йде плановий приріст. Ми - планована галузь. І рейси, що здійснюються влітку, відомі за рік чи за півроку. Додаткових заявок на позапланові слоти не надходять в силу об’єктивної відсутності флоту.\nБезвіз радше впливає на рівень завантаженості раніше запланованого вильоту літака. Тобто якщо load factor (коефіцієнт завантаження, - «Главком») до безвізу становив 75-78%, то, мабуть, зараз він в районі 80%. Тобто об’єктивно безвіз - це 2-3% пасажирів додатково. Але треба брати статистику авіакомпаній і дивитися темпи приросту до 11 червня і після. Поки ще мало часу минуло, щоб запитувати такий аналіз.\nТобто анекдоти про те, що українці з початком дії безвізового режиму масово втечуть з країни і не буде навіть кому і світло вимкнути в «Борисполі», трохи далекі від реалій?\nУкраїнці, які дуже чекали на безвіз і не могли дозволити собі вилетіти раніше, в першу чергу, скористаються наземним сполученням. Все ж таки автобусний рейс дешевший за авіапереліт. А для цієї категорії людей ціна - суттєвий фактор. Ті, хто займався якимось, скажімо, «хендлінгом», теж надають перевагу автобусу. Бо там можна провезти із собою сумку, чемодан, тюк і ще один тюк побільше. В літаку це неможливо і дорого.\nЗростання пасажиропотоку в авіагалузі перебуває в рамках планових показників.\nВзагалі, причини збільшення пасажиропотоку об’єктивні. Перше – це світова тенденція, вона позначається і на нас. Другий фактор - так званий відкладений попит. Ми (в Україні, - «Главком») літаємо менше за рахунок низької платоспроможності. Але як тільки трохи починає оздоровлюватися економіка, одразу кількість тих, хто може собі дозволити полетіти, зростає. Перш за все, це відчувається на чартерних рейсах. Мова йде про людей, які літають раз на рік у відпустку. І третій фактор. Психологічно людина, починаючи з 1990-х, відвикла літати. У нас ціле покоління взагалі розцінює літак лише, як предмет, що пролітає десь високо в небі. Та наша робота з популяризації авіаперевезень, зі зниження цін теж дає результат. Якщо взяти західні області України: там за кордон їздить багато хто. Але нікому не спадало на думку, що можна літати. Всі користувались традиційно автотранспортом. Зараз кількість пасажирів, які вилітають за кордон з Івано-Франківська, Чернівців, Львова, Вінниці збільшується. Якщо бути оптимістом, можна очікувати подвоєння пасажиропотоку протягом п’яти років.\nПриріст нашого пасажирообігу, порівняно з минулим роком, суттєвий. Станом на 25 червня він склав 29%, порівняно з аналогічним періодом 2016-го. Думаю, вийдемо за підсумками поточного року на показники 26-27% приросту.\nЯкщо безвіз дає поки що 2-3%, то що найбільше сприяло такій позитивній динаміці?\nПередусім суттєвий приріст іде за рахунок транзитних пасажирів. Тобто за рахунок людей, які використовують «Бориспіль» не як точку вильоту чи прильоту, а як точку пересадки. Це відбувається завдяки базовому перевізнику (МАУ. - «Главком»), який свою маркетингову політику і мережу рейсів вибудовує на зручних для пасажирів стиковках у «Борисполі».\nМи зі свого боку намагаємося налаштувати під ці потреби нашу інфраструктуру. Інфраструктурно термінал D (нині головний термінал «Борисполя») проектувався, на жаль, більше для перевезення «з точки в точку», і трансферні можливості були доволі обмежені. Приріст транзитних пасажирів поставив перед нами вимогу реконструкції цього нового терміналу. Ми нарощуємо транзитну зону, збільшуємо зону контролю пасажирів, які пересідають з рейсу на рейс. Розширимо зону очікування в галереї вильоту. Там з’являться додаткові площі для розміщення магазинів duty free і точок громадського харчування. Це відбудеться вже наприкінці цього року.\nЗа який мінімальний час сьогодні в «Борисполі» можна пересісти з літака на літак?\nНа сьогодні час, який ми гарантуємо компаніям, - близько 55 хвилин. Працюємо над тим, щоб вийти на 45 хвилин. Як тільки розширимо зони трансферу, наступними двома проектами будуть розширення багажного відділення, збільшення кількості виходів на автобус. І тоді можна буде говорити про економію часу.\nБудівельні роботи вже розпочалися?\nМи якраз приступаємо до робіт із розширення.\nПерші півроку фактично позаду. Які попередні фінансові результати «Борисполя»?\nМожу сказати, що кількість пасажирів складе близько 4,76 мільйона проти 3,64 мільйона за перше півріччя 2016-го, приріст - трохи більше 30%. І насправді, усі цифри щодо кількості пасажирів корелюються з фінансовими показниками. Ми закладали плановий приріст пасажиропотоку в межах 20%, а йдемо з випередженням графіка. У другому півріччі у зв’язку з тим, що прийнято наказ про зниження пасажирського збору (зміни до наказу Міністерства інфраструктури №337 знизили базовий авіазбір із $17 до $13. - «Главком»), фінансове зростання сповільниться. Ми втратимо за рахунок зниження пасажирського збору в річному обчисленні 8% наших валових надходжень. Тобто 4% за півроку. Дуже сподіваюсь, що цей позаплановий приріст пасажиропотоку і зниження нашої доходності компенсують одне одного.\nЗа результатами 2016-го аеропорт показав рекордні фінансові результати. Це висока оцінка менеджменту, який працював в минулому році, і в основній своїй масі лишився. У нас були невеликі кадрові зміни. Моїм завданням як керівника було насамперед зберегти досягнуте і спробувати його покращити, ні в якому разі не ламати.\n«З Ryanair перебуваємо на стадії переговорів з технічних питань»\nМіністр інфраструктури Володимир Омелян повідомив, що вже протягом двох тижнів аеропорт «Бориспіль» укладе контракт із лоукостером Ryanair. Тобто у тяжких перемовинах із цим перевізником відбулись суттєві зрушення?\nДля початку хочеться сказати, що казка про те, що десь далеко є дуже багато абсолютно безкоштовних квитків, - це казка. Є компанія, що вибудовує свою маркетингову політику на тому, щоби приваблювати пасажирів, пропонуючи дійсно низькі тарифи за дуже економний пакет послуг. Компанія Ryanair останні роки на слуху. Вона є найяскравішим представником так званих лоукост-перевізників. Ми б дуже хотіли співпрацювати з ними. Бо цей перевізник є знаковим. Він минулого року став найбільшим у Європі за кількістю пасажирів. Вони вперше обігнали групу Lufthansa. У тих, здається, було 113 мільйонів. А у Ryanair вже близько 130 мільйонів. Нам би хотілося бачити такого перевізника у себе.\nДля того, щоб це відбулось, з боку аеропорту були зроблені зміни програми стимулювання нових напрямків. Ми чітко розписали, які пільги, на яких напрямках, за яких умов надаємо. Зі свого боку Міністерство інфраструктури теж зробило серйозний крок. Вперше, мабуть, за 15 років знизились, а не підвищились тарифи. Думаю, це все буде сприяти.\nЗараз ми перебуваємо на стадії переговорів з питань технічного характеру. Є специфіка в обслуговуванні пасажирів у терміналі, яку просить врахувати Ryanair. Ми намагаємося зістикувати ці вимоги з нашими можливостями. Ведемо переговори, чий же договір брати за основу. У них є свій типовий контракт для аеропортів. У нас є свій типовий - для авіакомпаній. При цьому, вони кажуть: ми - велика компанія, підписуйте наш договір. А ми кажемо: ми - державне підприємство, у нас сидить постійний операційний аудит, який нам погоджує все лише на основі нашої типової угоди. Фіналізувати все, думаю, будемо на початку липня. Тоді буде, сподіваюсь, зрозуміло, на який час, на яку сітку вони прийдуть. І ми зможемо нашим пасажирам запропонувати можливість скористатися послугами Ryanair.\nСкажіть чесно: ця авіакомпанія вам дійсно потрібна чи це лише більше головного болю?\nНам потрібна здорова конкуренція. Вона потрібна передусім споживачам послуг авіаперевізників. Ryanair розворушив ринок. З’явились нові механізми, які змусили базового перевізника (мова про МАУ, - «Главком») вийти на новий для нього формат лоукост-тарифів. Сьогодні пропозиція МАУ щодо тарифів для нас, громадян України, значно цікавіша. Бо півмільйона лоукост-квитків МАУ до 150 тисяч того, що готовий перевезти Ryanair загалом (а у них теж не всі квитки дешеві), - це значно більше. Але відбулось це саме тому, що активізувався Ryanair. Пішов процес адаптації до вимог лоукост-перевезень, і завдяки цьому врешті-решт виграв споживач.\nІ все-таки в галасі навколо Ryanair більше політики чи справді економіки?\nОчікував, що тут політики буде менше. Але ви праві, її достатньо. Та у своїй діяльності я керуюся винятково економічними факторами. Ми розуміємо, що стимулюючи великими знижками новий напрямок, ми працюємо десь на рівні собівартості - і в жодному разі не нижче. Ми залишаємося при цьому прибутковим підприємством, але робимо внесок на майбутнє. Компанії, яким ми дозволили на рік-два-три отримати рейси за більш низькою ціною обслуговування, потім нам своє принесуть. Це довготермінова інвестиція. Якщо вони розкрутять ці напрямки, будуть возити пасажирів, через чотири роки вони платитимуть стільки ж, як і всі.\nПевний час тому ви озвучували ідею перекинути Ryanair у Гостомель (Міжнародний аеропорт Антонов), Вона викликала неоднозначну реакцію...\nІдея полягала не в тому, щоб перевести саме цю авіакомпанію в Гостомель. Ми живемо у глобальному світі, де обсяг авіаперевезень зростає темпами, що випереджують усі прогнози. І ми є частиною цього глобального світу. Київ також показує великий приріст населення. Ми розуміємо, що пропускні потужності двох аеропортів мають обмеження. І рано чи пізно Київ стане містом трьох аеропортів. А прихід таких компаній, як Ryanair, - привід переосмислити інфраструктуру цілого столичного регіону.\nRyanair попросив особливі умови. Їх можна було б організувати в Гостомелі. І таким чином відкрити третій аеропорт, що дуже важливо і знаково. Це перше.\nДруге. Відкриття нового аеропорту - це нові робочі місця, які сьогодні Гостомелю ой як потрібні. Нині найбільша денна міграція з передмість Києва йде саме зі боку Ірпеня-Гостомеля-Бучі. За розрахунками транспортників, із цього напрямку в Київ в’їжджають щоденно 250 тисяч людей. В аеропорті «Бориспіль», за нашими підрахунками, маємо близько 20 тисяч робочих місць. З них лише чотири тисячі дає сам аеропорт. Все інше - це сфера обслуговування, компанії, що працюють на території аеропорту, відкривають тут сервісні центри. Умовно, якщо б розташували аеропорт «Бориспіль» у Гостомелі, це б зменшило середню денну міграцію з цього регіону в Київ, що важливо. Ми ж бачимо столичні затори.\nКолись треба зробити перший крок, що дозволить пройти дорогу довжиною в тисячу миль. І привід для цього кроку з’являється не щодня. Ryanair - був такий привід. Зараз про це говорити, напевно, вже неможливо. Бо ми підготували все для його приходу. Коли я говорив про Гостомель, то вів мову про унікальний шанс для уряду розвивати цілий мікрорегіон. І цим шансом, на жаль, не скористалися з незрозумілих мені причин. Хоча тут потрібна була лише політична воля. Більш того, сьогодні, думаю, такий проект міг би повністю бути профінансований за рахунок бізнесу. Державних інвестицій потрібно було б лише трошки – підлатати дорогу на території Гостомеля. Тому що до цього міста траса зроблена вже непогано.\nОсь у цьому полягала ідея. Це не було бажання позбутися перевізника. Я просто розумію, що наступного разу такий шанс нам випаде не скоро.\nТак, може, варто було б відкрити у Гостомелі філію «Борисполя»?\nФілія «Борисполя» теж була б можлива. Мене запитували, хто буде інвестувати і хто дасть технологію. Можу сказати, що ми в змозі це зробити силами нашого підприємства.\nГенеральний директор аеропорту «Бориспіль» Павло Рябікін\n«Сподіваюся, скоро порадуємо датою першого вильоту Qatar»\nОкрім Ryanair, «Бориспіль» готується анонсувати початок співпраці ще з якими компаніями?\nНещодавно у нас пройшли переговори з Lufthansa. Вони заявили поки що про намір почати наступного року польоти своєї дочірньої компанії Eurowings, яка позиціонує себе як лоукостер. Але, звичайно, за цінами вони ближче до Lufthansa, ніж до Ryanair. Але, тим не менше, це теж - лоукост. Вони вивчають для себе маршрут Київ - Берлін і, можливо, Київ - Дюссельдорф. Поки так.\nДуже сподіваюся, ми вас скоро порадуємо конкретною датою першого вильоту Qatar. Для нас це дуже знаково, бо Qatar вже другий рік поспіль визнають найкращою авіакомпанією світу. Нам дуже приємно буде усвідомлювати, що найкращий перевізник світу літає до нас. А їхні вимоги до термінального сервісу і до обслуговування - дуже високі. Якщо компанія тут обслуговується - це вже знак якості для аеропорту, це вже наша готовність відповідати найвищим світовим стандартам.\nДля того, щоб озвучити дату початку польотів, Qatar залишився один підпис всередині своїх корпоративних процедур.\nДекілька років тому був печальний період, коли багато авіакомпаній пішли з «Борисполя». Зараз повертаються?\nБув період, коли була дуже велика цінова різниця між «Борисполем» і Жулянами, коли багато хто перелетів туди. Зараз ми бачимо, як деякі перевізники літають і в «Бориспіль», і в Жуляни. Наприклад, Belavia. Вони зараз для себе вивчають, де ж вигідніше залишитися. Цінова диспропорція після прийняття цього наказу (зміни до наказу Міністерства інфраструктури №337, що знижують базовий авіазбір з $17 до $13. - «Главком») зникла, тож авіакомпанії будуть оцінювати все за об'єктивними характеристиками.\nЩодо тих сезонних програм, які туди йшли. Було кілька бюджетних перевізників, здається, з Іспанії, з Італії. Вони бюджетно продовжують літати в Жуляни.\nЯкий відсоток перевезень припадає на базового оператора «Борисполя» - авіакомпанію МАУ?\nЗ початку року компанія «Міжнародні авіалінії України» на виліт обслужила 1,4 мільйона пасажирів, всі інші компанії разом узяті - 900 тисяч. Тобто більше 60% сьогодні перевозить МАУ.\nРаніше ви заявляли про плани наростити частку неавіаційних прибутків. Виходить це робити?\nТак. Міністр озвучив дуже амбітний KPI - довести частку неавіаційних доходів до 40%. Це дуже високий показник. Далеко не всі аеропорти в світі можуть похвалитися цим. Більш того, ми знаходимося в рамках державного регулювання. Це означає, що будь-яке приміщення на території терміналу здається через Фонд державного майна. Тобто ми малорухливі в прийнятті оперативних рішень. Але постійно працюємо над тим, щоб знайти додаткові неавіаційні джерела. Думаю, до кінця року презентуємо програму - наше бачення. Поки що вишукуємо резерви, хочемо одразу їх запропонувати у вигляді пропозицій і механізмів їх реалізації. У стосунках із Фондом держмайна треба щось змінювати. Можливо, будемо пропонувати міністерству ініціювати зміни в законодавство.\nХочете більше прав аеропорту?\nЗвісно. Загалом останнім часом тенденція непогана. Йде реформа корпоративного управління, яка передбачає створення наглядових рад на підприємствах, вони дозволять взяти на себе частину рішень, які раніше ухвалювало міністерство. Мова також і про корпоратизацію, яка дозволить нам вільніше розпоряджатися нашими площами. Тому що зараз ситуація доходить до анекдоту.\nОт ми бачимо потребу в касі авіакомпанії в зоні вильоту. Технологічно вони там необхідні, бо пасажиру, який умовно взяв на три кілограми важчу сумку, треба сплатити за понаднормовий багаж. Або він запізнився на літак, і йому треба зробити заміну квитка. Тобто каси - це елемент технологічної діяльності. В нашому випадку ми передаємо документи в Міністерство інфраструктури, просимо ініціалізувати процес передачі в оренду шести квадратних метрів в приміщенні терміналу D під авіакаси. Поки документ потрапляє до Фонду державного майна губиться уточнення, що це під авіакаси. У нас є антимонопольне законодавство, яке не дозволяє обмежувати участь в ринку. В результаті йдуть торги, де шість квадратних метрів виграє якийсь виробник шаурми, який гарантує, що платитиме півмільйона гривень на місяць. Коли він розуміє, що на шести метрах стільки шаурми не насмажить, і ми його не пустимо, він ходить по ринку і пропонує це право оренди. Коли ніхто не погоджується, він просто не приходить на підписання договору. І восьмимісячний цикл (стільки триває оцінка майна, передача і так далі) закінчується нічим: у споживача немає ні квитків, ні шаурми. І ми йдемо по новому колу.\nЦе, може, трохи перебільшений приклад. Але це приклад з життя. Треба більше делегувати прав підприємству, тому що нам краще видно, чого більше треба: шаурми чи кас.\nТоп-менеджер авіакомпанії KLM якось висловив невдоволення аеропортом Амстердама «Схіпхол», зазначивши, що той перетворився на торговельний центр. Його обурила велика кількість магазинів. Але ж неавіаційні доходи передусім генеруються саме за рахунок тих самих магазинів...\nСаме так. У нас магазини duty free є третіми за дохідністю платниками у структурі доходів. Перший - базовий перевізник, другий – група Lufthansa, а третій - duty free. Всі інші компанії платять менше, ніж магазини duty free.\n«Як перетнемо позначку 15 мільйонів пасажирів - матимемо суцільні затори»\nЧи є якісь зрушення у темі транспортного сполучення головного летовища зі столицею?\nХотілося б, щоб почався регулярний рух якогось рейкового транспорту. Електрички, метро чи таун-трейна. Наскільки мені відомо, зараз триває розрахунок техніко-економічного обґрунтування того, що саме має бути побудовано.\nАле, на мою думку, тут перш за все, треба проаналізувати пасажиропотік, який ми маємо, приєднати до нього пасажиропотік міста Бориспіль із Києвом, і зрозуміти, що потрібно. Якщо ми говоримо про метрополітен, то, за нормативами Світового банку, він будується там, де є 250 тисяч пасажирів на день. Якщо ми говоримо про 150 тисяч пасажирів - можливий формат якоїсь укороченої електрички. Якщо про 50 тисяч - то це, напевно, трамвайне сполучення або щось подібне. Ну і, відповідно, треба прорахувати витрати. Що більша кількість потенційних пасажирів, то дорожче коштує побудувати цю інфраструктуру.\nТобто визначеності, як не було, так і немає?\nМи розуміємо, що пропускна здатність автомобільних доріг дозволить нам обслуговувати відносно безпроблемно пасажирів до тих пір, поки кількість тих, хто вилітає-прилітає до «Борисполя», виключаючи трансферних пасажирів, буде до 12 мільйонів людей на рік. Як тільки ми перетнемо цю позначку, необхідність рейкового сполучення буде гострою. А при 15 мільйонах, у нас тут будуть суцільні затори, якщо на той час не виникне рейкова альтернатива.\nЗгадаймо історію проекту «Повітряний експрес», який передбачає будівництво залізничної гілки до аеропорту «Бориспіль». На нього китайці виділяли кредитну лінію. Що з ним зараз відбувається?\nКредитна лінія відкрита, вона обслуговується. Та питання в тому, що за цим кредитом, як я розумію, ніхто не може порахувати, куди ділася частина коштів. Тобто те, що було витрачене Каськівим (екс-голова Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами. - «Главком») і компанією.\nСьогодні завдання транспортного сполучення «Борисполя» зі столицею вирішує автобусний перевізник «Атасс-Бориспіль». Рівень сервісу цієї структури не влаштовує пасажирів…\nВ конкретному автобусному перевізнику я проблеми не бачу. Автобусне сполучення має бути. Та в умовах відсутності рейкової альтернативи, воно повинно розвиватися швидшими темпами, ніж те, що ми маємо зараз.\nАле тут, напевно, не тільки питання до перевізника, а й питання до нашої інфраструктурної готовності. Ми маємо недостатньо місць для висадки й посадки в автобуси на території аеропорту. Тому розглядаємо можливість добудови паркінгу. Цього року починаємо реалізацію цього проекту. Запуск першої черги плануємо на початку 2018-го. Щодо другої черги: проектанти вивчають можливість розміщення у ній, зокрема, більш сучасної автобусної станції. Тобто не виключено, що ми на першому поверсі другої частини паркінгу частково розберемо міжповерхове перекриття і створимо там нормальний автобусний вокзал, де можна буде комфортно пасажирові під дахом завантажитися, вивантажитися з автобуса. Сподіваємося, тоді з'являться нові маршрути, що зв'язують «Бориспіль» з обласними, районними центрами. Мова про радіус десь у 300-350 кілометрів, звідки пасажири можуть ефективно добиратися через «Бориспіль» за кордон без використання внутрішніх перельотів. Бо внутрішні перельоти, як правило, йдуть при відстані більше 400 кілометрів. 350 кілометрів - це якраз ось та межа, коли людина вже починає замислюватися, їхати автобусом або сісти на літак.\nМи не даремно запитали вас саме про «Атасс». Читачі «Главкома» скаржаться на постійні конфлікти з працівниками цього перевізника. А для іноземців автобуси в тому стані виглядають доволі дико.\nЯ вважаю, щоб добре працювала автостанція, вона повинна мати ту ж інформаційну систему, яку має аеропорт. Тобто повинні бути табло, перони, каси тощо. Тому я і почав з інфраструктури. Бо вимагати від них більш високого сервісу, не забезпечивши їх якіснішою інфраструктурою теж, певно, не зовсім справедливо. Перш ніж виставляти вимоги щодо якісного обслуговування, треба піти до оцих хлопців, що ставлять автобуси один у одного на головах, і незрозуміло, який, куди і о котрій відправляється, і сказати: ось у вас є автостанція, ось тут є 10 перонів, інформаційне табло, централізована диспетчерська - оплачуйте. Тільки в такому режимі можна підтягувати якість. Поки ми вдячні, що вони навіть в нелегких умовах відсутності інфраструктури підвозять нам пасажирів.\n«Ми не зобов'язані гарантувати можливість безкоштовно під'їхати до терміналу»\nНе перший рік пасажири також скаржаться на неможливість під’їзду таксі до терміналу. Людина з чемоданами мусить іти десь, щоб знайти потрібну машину.\nЩо стосується вивантаження пасажирів, які приїхали в аеропорт: маємо можливість висаджувати їх із машин у двох смугах. Ми спеціально так організували рух, щоб можна було висадку пасажирів забезпечити і з першої, і з другої смуг. Третя смуга - для транзитного руху, для тих, хто вивантажився і повинен виїжджати.\nЩо стосується під'їзду таксі до терміналу, щоб забрати пасажира. Ця лінія обмежена. Там дві смуги: одна - для стоянки, інша - для транзитного руху. І туди мають право доступу тільки таксі, що користуються послугами централізованої диспетчерської. Було створено підприємство, до складу якого увійшли Асоціація перевізників з одного боку і аеропорт «Бориспіль» - з другого. Вони видають право доступу туди таксистам, які є членами цієї асоціації. Цих перевізників ви бачите в першій лінії - вони там постійно.\nАле послуги цих перевізників коштують набагато дорожче, ніж інші таксі, які можна викликати.\nПравильно, бо послуга з центральної диспетчеризації - платна. Тобто за кожен заїзд таксист фактично платить додатковий збір у диспетчерську. Це теж неавіаційні прибутки підприємства, до речі. Інші таксисти повинні перебувати на стоянках, зустрічати свого пасажира і проводжати його до місця посадки на стоянці.\nСподіваємося, що з моменту запуску в експлуатацію паркінгу ця послуга стане більш комфортною. Тобто людина зможе, не виходячи з терміналу, пройти в паркінг і там сісти в машину, яка її очікує. Ця послуга ніколи не буде безкоштовною для таксиста. А тут же питання стоїть так, щоб безкоштовно під'їхати і забрати пасажира. Ми не можемо і не зобов'язані гарантувати можливість безкоштовно під'їхати до терміналу. Все одно ця послуга буде залишатися платною: або у вигляді членства в центральній диспетчерській, або у вигляді оплати стоянки на паркінгу чи парковці.\nНині членами цієї централізованої диспетчерської є понад 40 перевізників, які повинні забезпечити машини відповідного рівня. Там не дуже високі вимоги. Ми хочемо з наступного року попросити їх підвищити вимоги до якості машини. Бо, треба визнати, іноді бачиш машину, в яку немає великого бажання сідати. Проте вони забезпечують нам певний рівень якості.\nА компанії, які працюють за принципом Uber і Uklon, принципово не хочуть вступати в цю диспетчерську.\nЩось сьогодні залишилось від офіційного таксі «Борисполя», автопарк якого був сформований під «Євро-2012»?\nВсі ці машини були передані в державну транспортну інспекцію і в дорожню поліцію. У нас власної служби таксі немає. Коли вона була, аеропорт звинувачували в монополізації цього ринку, в недопуску туди інших учасників, в порушенні антимонопольних норм і так далі. У світі, на жаль, не існує єдиного рішення таких проблем. Десь продається концесія, десь проводиться тендер на мінімальний тариф для обслуговування, але завжди це регульоване правило, якісь обмеження.\nА як щодо тих чоловіків, які ловлять пасажира просто при виході з терміналу?\nЦе так звані сірі таксисти. Офіційне таксі має в зоні прильоту стійку із написом «Таксі», і ці машини стоять на першій лінії.\nБувають випадки, коли оці «сірі» таксисти заважають пасажиру сісти в офіційне таксі. Іноді, щоб вирішити подібні конфлікти, доводиться навіть викликати поліцію.\nТак, таке буває. І коли ми скаржимося в поліцію на цих людей, їх туди забирають. Але вони в поліції показують ліцензію «приватного таксиста з правом роботи по всій території України». І тому немає навіть підстав для складання адмінпротоколу.\nТож протидіяти їм можливо, обмеживши безкоштовне паркування в районі терміналу. Бо їхні машини теж же десь очікують.\nЩо плануєте робити з терміналами B і F, які зараз простоюють. Коли і за яких умов вони можуть бути відкриті?\nЯ прихильник економічно обґрунтованих рішень. Поки що весь пасажиропотік ми обслуговуємо в терміналі D. Щоб забезпечити трансферну технологію, термінали F і В не можуть бути застосовані, оскільки вся трансферна технологія повинна бути під одним дахом. В тих терміналах згодом можуть з'явитися лоукост-перевізники, можуть бути переведені туди на обслуговування якісь чартерні програми сезонного характеру.\nЧи легко їх буде вивести зі стану простою?\nТермінал В перебуває в стані, коли ми його можемо протягом тижня запустити для експлуатації. Він зараз обслуговує сезонні програми (зокрема, «хасидську», - «Главком»).\nТермінал B – найстаріший термінал «Борисполя», пам’ятка архітектури (фото: Tengrinews)\nТермінал F перебуває в стані консервації. Для його розконсервації треба витратити близько 100 мільйонів гривень і десь чотири місяці роботи.\nЯк тільки ми відчуємо необхідність у додаткових потужностях, ухвалимо відповідне рішення.\n«McDonalds проявляє інтерес до аеропорту»\nЩе питання від наших читачів. Люди обурюються, що в багатьох іноземних аеропортах є супермаркети, в яких їжу можна купити не дуже дорого. Вам не спадало на думку запустити у «Бориспіль», умовно кажучи», АТБ?\nЄ така думка. Та, на жаль, ми обмежені в площах. Про що йде мова? Коли аеропорт будувався, все робили з певним поспіхом, щоб встигнути до «Євро-2012». Тому сказати, що термінал проектувався під наші потреби, не можна. Був взятий готовий проект, реалізований десь в Японії, і дещо адаптований. Але японські аеропорти в основній своїй масі не транзитні, а «тупикові», point to point (з точки в точку. - «Главком»). І потреба там в такого роду площах мінімальна. І, на жаль, наш новий, такий гарний термінал погано пристосований для розміщення комерційних площ.\nА так і не скажеш.\nЗверніть увагу, у нас величезний зал вильоту, і в ньому дуже мало комерції. Тому що в нашій ситуації дуже важко знайти для цього місце. І я не заперечую, що саме при запуску паркінгу як додаткова опція всередині паркінгу виникне ще додатковий рітейл. Як от супермаркет, що не є першочерговим, але є теж дуже бажаним.\nТакож у багатьох аеропортах є фастфуди - McDonalds чи інші мережі харчування - у яких є змога перекусити дешевше, ніж нині у «Борисполі». Чи плануєте нагодувати пасажира?\nТой же McDonalds теж проявляє певний інтерес до розміщення в галереї. І нам би дуже хотілося його бачити там. Але якщо їх відправити за процедурою Фонду держмайна, боюся, вони сприймуть це як образу, що їх відправили далеко...\nЗ приводу нескінченних оголошень у терміналі. Чи не хочете ви зробити «Бориспіль» тихим аеропортом?\nЄ те, що відповідно до норм ІКАО (Міжнародної організації цивільної авіації. - «Главком»), обов'язково має бути оголошено. Якщо ви перебуваєте в галереї в зоні вильоту, то там є певна зональність оголошень. Тобто сидячи біля свого гейту ви повинні слухати тільки те, що стосується вашого гейту або вашого сектора. Система спроектована так. Але завжди є людський фактор. Ми вже двічі, здається, розслідували питання: чому диспетчер, роблячи оголошення, що стосується сектора «Х», який входить в гейт «А», робить його на весь аеропорт? Це звичайний людський фактор. Людина за звичкою натискає не праву кнопку, а ліву, і чують усі. Тихим аеропорт не може бути за визначенням. Є люди, яким зір не дозволяє розгледіти інформацію, і аудіоінформація теж дуже важлива.\nТакож нерідко зустрічаються пости у соцмережах зі скаргами на крадіжки з багажу в аеропорту «Бориспіль». Наскільки ця проблема тепер є гострою? І як вона вирішується?\nНа жаль, крадіжки - це світовий бич. І в процентному відношенні нам вдалося в останні роки ввійти у ті цифри, які відповідають загальносвітовій статистиці. Ми дуже багато коштів інвестуємо в те, щоб посилити контроль, який дозволить не допустити несанкціонований доступ до багажу. Кількість скарг зараз значно менша, ніж була раніше, але ми зупинятися не збираємося.\nПасажир звертається до нас. Далі ми за нашою технологією маємо можливість відстежити за відеозаписом весь шлях багажу від моменту вивантаження з повітряного судна до моменту видачі пасажиру в руки, коли він бере його зі стрічки. Тобто відеоконтроль практично покриває всі зони.\nДе найчастіше відбуваються крадіжки? На якому етапі?\nНу от остання крадіжка на відео у нас була зафіксована близько двох тижнів тому. Тобто там навіть крадіжки не було. Просто вантажник зазирнув до багажу. Він на сьогодні вже звільнений. Ми тут діємо також превентивно.\nУ випадках, коли фіксувалася саме крадіжка, яку відповідальність, окрім звільнення, несе співробітник?\nВ таких випадках ми вилучаємо перепустку. Всі повинні розуміти, що вантажники, які працюють в зоні видачі багажу, - це не тільки співробітники аеропорту, це і співробітники хендлінгових компаній. В будь-якому разі ця людина більше не допускається до роботи. Далі ми проводимо службове розслідування, матеріали передаємо правоохоронним органам. Подальші дії - поза зоною нашого контролю.\n«Велику кількість інформації про пасажира аеропорт імені Бен-Гуріона витягує з соцмереж»\nУ зв’язку із запровадженням безвізу ви посилювали заходи безпеки в аеропорту?\nВже третій рік ми працюємо у режимі так званого жовтого коду, коли заходи безпеки підвищені. В нинішніх умовах ми цьому маємо приділяти серйозну увагу. Працюємо над тим, щоб до 2020 року перевести наші системи контролю на авіаційну безпеку, обладнання замінити на техніку третього покоління, відповідно до норм ІКАО. Але завдання, яке ми ставимо для себе, - це вийти до 2020-2021 років на систему безпеки ІКАО+. Тобто окрім мінімальних, стандартних вимог ІКАО, забезпечити додаткові методи безпеки, пов'язані з профайлінгом пасажира, роботою через додаткові бази даних. Бо небезпеку, за нормами ІКАО, становить багаж, предмет. За нормами ж безпеки, що застосовуються в деяких країнах, наприклад, в Ізраїлі, небезпеку становить не багаж, а людина. Ось тут є принципова різниця в підходах.\nІзраїль і в «Борисполі» проводить свою додаткову перевірку пасажирів, що прямують на борт літака. Якісь ще країни так роблять?\nІзраїльські авіалінії ведуть додатковий контроль, вони аналізують людину на предмет її потенційної небезпеки. Ми для себе шукаємо якусь систему, яка, окрім виконання базових вимог ІКАО, дозволить додатково перевіряти не тільки багаж і предмети, а й саму людину на предмет того, наскільки вона потенційно небезпечна для нас і для авіаперевізника. Думаю, в 2021-2022-х ми спробуємо щось подібне.\nДля цього потрібна особлива форма співпраці зі спецслужбами?\nВ основному в наш час це - програмне забезпечення.\nНещодавно ми були в аеропорту імені Бен-Гуріона (Тель-Авів. - «Главком») і ми були здивовані тим, яку велику кількість інформації витягує аеропорт про свого пасажира із соціальних мереж. Є окрема програма, яка аналізує людину. Передбачається, що будь-яка компанія за 72 години до вильоту подає дані про пасажира. І ось із моменту надходження цих даних вже йде перевірка на його потенційну небезпеку. Думаю, це ті вимоги часу, які необхідно врахувати і реалізовувати.\nНаше завдання - під час посиленого режиму вкластися в той же час, щоб людина не відчула, що контроль на авіабезпеку уповільнює її рух. Людина, потрапляючи в термінал, відчуває стрес. Він формується чергою під час реєстрації, чергою при проходженні прикордонного контролю, черговою при проходженні контролю на безпеку, чергою при посадці в літак. Нам треба зробити всі ці черги якомога коротшими по часу.\nПлануєте запровадити самостійну здачу багажу?\nПлануємо. Зараз затвердили установку, здається, 10 чи 12 апаратів селф-чекіна. Наступним кроком є автоматизовані стійки здачі багажу і впровадження можливості роздрукувати вдома не тільки посадковий талон, а й багажний бейдж із подальшою здачею його вже в автоматичному режимі після прибуття в аеропорт.\nА як щодо автоматизованого переходу кордону? Біометричні паспорти відкривають для цього можливості.\nЦе більше питання до прикордонників. Так, біометричні паспорти створюють всі передумови для впровадження цих технологій. Ми спостерігали, як це добре працює і як це реалізовано в аеропорту імені Бен-Гуріона в Ізраїлі. У них для громадян є автомати для біометрики. Там роздруковується талон. Якщо тобі роздрукували талон без проблем, то ти повз прикордонника підходиш до турнікету, прикладаєш цей талон, код оновлюється, ти проходиш кордон. Вже якщо є якісь питання, тоді тебе направляють до прикордонника. Але це вже питання готовності наших прикордонних служб впроваджувати такі технології. Думаю, що вони самі по собі досить дорогі.\nПоки ми домоглися мінімально короткого часу проходження кордонів. У нас черги, як правило, на кордоні не накопичуються. Але це все-таки за рахунок кількості вікон, не шляхом інтенсифікації, а шляхом збільшення кількості задіяних людей. Поки трудові ресурси в нас коштують не так дорого, як на Заході, ми можемо собі це дозволити. Зрозуміло, в подальшому це буде робити важче.\nВідомо, що для прийому китайських пасажирів «Бориспіль» найняв спеціального працівника-китайця. Чи є інші подібні приклади особливого підходу і нестандартних рішень до окремих авіакомпаній і їхніх пасажирів?\nДля китайців, дійсно, дуже корисною виявилася така людина. Вона виконує для них роль провідника. Всі написи робити для всіх транзитних пасажирів їхніми мовами важко. Зробиш китайською - спитають: чому не зробив і арабською? А оскільки кількість трансферу зростає, напевно, ця проблема виникне. Просто зараз дуже великий відсоток трансферних пасажирів - це якраз китайці, які летять через Київ в Європу або в Америку. Інших таких прикладів навести не можу.


3.09.2018 Переглядів: 1070\nВ актовій залі ГАТІ СНАУ відбулася зустріч студентів першого курсу з представниками адміністрації навчального закладу.\nНа заході були присутні заступники директора, завідувачі відділень, голова Центру молодіжної політики, першокурсники та їх куратори.\nНасамперед директор інституту Анатолій Литвиненко представив першокурсникам адміністративний склад вишу, звернув увагу на переваги кожного відділення та необхідності співпраці студентства з педагогічним колективом.\nВи стали студентами навчального закладу, який гарантує, що створить із вас особистість і дасть путівку в доросле життя, – зауважив Анатолій Васильович. – Розпочинайте реалізовувати себе вже сьогодні, адже це час розквіту життєвої енергії. Ми закликаємо вас провести молоді роки з гідністю, не піддаватися негативному впливу суспільства, брати участь у роботі спортивних секцій і гуртків, бути активними.\nЗаступник директора з навчальної роботи Наталія Горох ознайомила молодих людей із особливостями навчального процесу в інституті: графіком навчання, отриманням стипендій тощо. Крім цього, Наталія Василівна побажала присутнім успішного навчання та щасливих студентських років.\nПро правила внутрішнього розпорядку в закладі, організацію дозвілля першокурсників, особливості проживання в студентських гуртожитках, нарахування соціальних стипендій розповів заступник директора з виховної роботи Сергій Журба. Він наголосив, що основне завдання колективу – надати якісну освіту та зробити змістовним і цікавим навчання в інституті. Сергій Олександрович закликав першокурсників бути активними, вже зараз закладати міцний фундамент для подальшого життя, мовляв, воно має кипіти і вирувати, а для цього варто провести найскладнішу роботу – роботу над собою.


Огляд ринку споживчого кредитування: червень 2020 / Maanimo\nОгляд ринку споживчого кредитування: червень 2020\n18.06.2020 3 хвилини 46\nНезважаючи на зниження облікової ставки НБУ до 6%, українські банки не поспішають знижувати відсоткові ставки за споживчими кредитами для населення. Однак вже є позитивні зміни – деякі банки все ж переглянули свої кредитні програми і значно пом'якшили умови, знизивши реальну ефективну ставку в 2 рази! Maanimo продовжує відстежувати зміни динаміки відсоткових ставок за кредитами у нацвалюті і умови надання кредитів провідними банками України в червні 2020 року.\nЗагальна динаміка середньої ефективної ставки за споживчими кредитами в гривні продовжує плавно знижуватися. Якщо в травні цей показник тримався на позначці 68,16% річних, в червні він скотився до позначки 67,9%. Не можна сказати, що ситуація змінилася докорінно, оскільки фінансові установи не поспішають значно знижувати ставки за споживчими кредитами для населення. Кількість банків, що надають позики до 50 тисяч грн, зросла до 14. У порівнянні з травнем, показник середньої ефективної ставки збільшився до 70,47% для кредитів у розмірі до 50 тисяч гривень терміном на 1 рік.\nРайффайзен Банк Аваль надає кредити під 39,90% річних, однак клієнтові доведеться щомісяця сплачувати страховий внесок. Також для отримання коштів необхідно надати банку довідку про доходи. Реальна ефективна ставка за кредитом складе 56%.\nСтабільні умови для отримання кредиту пропонує ТАСКОМБАНК з річною ставкою 0,01%, хоча реальна ефективна ставка становить 66,25%. Для отримання кредиту від 50 до 300 тисяч гривень готівкою клієнту знадобиться довідка про доходи.\nНе змінилися умови і у Альфа-Банку. Він пропонує кредити під 19,99% річних, але реальна ефективна ставка становить 83,42%. Клієнтові потрібно буде сплачувати щомісячну комісію за користування кредитними коштами.\nЗначно просіла реальна ефективна ставка у банку Креді Агріколь. У травні цей показник тримався на позначці 73,12%, в червні ж впав до 61,70% річних на радість позичальникам. Базова ставка залишилася на рівні 15%, але здешевлення кредиту відбулося за рахунок зниження щомісячної комісії до рівня 1,99%.\nПРАВЕКС БАНК залишив без змін умови Європейського персонального кредиту (пакет «Спеціальний») - річна ставка становить всього 18,99%, але клієнту доведеться сплатити ще разову комісію в розмірі 1%. Банк також зажадає від клієнта довідку про доходи.\nПід стабільні 65% річних видає позики і Кредобанк. Це реальна ефективна ставка без прихованих комісій і додаткових нарахувань. Клієнт може оформити кредит на суму від 1 до 50 тисяч гривень без довідки про доходи.\nОТП Банк значно зменшив свої апетити в порівнянні з травнем. Раніше реальна ефективна ставка за кредитами становила 103,83%, зараз же вона різко впала до 58,07%. Базова ставка зафіксована на позначці 36%. При цьому взяти можна від 30 до 50 тисяч гривень.\nIdea Bank не став змінювати умови кредитування і залишив все як раніше – реальна ефективна ставка становить 67,65%, базова ставка за кредитом тримається на позначці 11,99%. Цікавий момент – разова страховка складає 9,5% від суми кредиту.


Правила студійного освітлення - закон зворотних квадратів\nЗакон зворотних квадратів для фотографів\nЩоб робити якісні фотографії з застосуванням джерел світла, потрібно знати поняття закону зворотних квадратів. Його пізнання необхідно при роботі з освітленням в темній кімнаті. Закон пов’язує відстань від джерела світла до об’єкта, позиціонуючи ступінь освітленості заданого об’єкта.\nБез складних рівнянь\nЩоб робити якісні знімки, необов’язково знати фізику, вищу математику і всі ці нудні формули, які стосуються закону зворотних кадрів. Необхідно лише розуміти, як він працює в фотографії і дотримуватися певних правил. А всі ці неймовірно нудні рівняння і числа можна винести за дужки. Тут буде розкрита тема з практичної її боку.\nЗакон зворотних кадрів відмінно підтверджує своє існування при фотографуванні в темній кімнаті із застосуванням джерела освітлення. Розуміючи і враховуючи у своїй роботі таке явище, можна навчитися працювати з освітленням і робити красиві фотографії з використанням джерел світла. Закон обов’язково вимагає враховувати відстань від світиться лампи до об’єкта фотографування.\nДля ясності картини уявімо собі звичайну ситуацію, в якій працюють тисячі фотографів:\nяскраву фотографічну лампу;\nВідстань від об’єкта фотографування до фотолампи – один метр. Одяг і зовнішній вигляд дівчини нас не цікавлять, тому що ми вирішуємо іншу задачу. Припустимо, фотографу здалося, що з двох метрів знімок вийде більш виразним, і він відсуває модель від джерела світла на бажану відстань. Чи зміниться потужність світла, і як вона вплине на висвітлення?\nЗакон зворотних кадрів стверджує. Потужність світла зменшиться, але не в два рази. Перемістивши об’єкт фотографування на пару метрів, ми отримаємо 1/4 від його величини. Згідно з механізмом роботи закону, потужність світла буде обернено пропорційна квадрату відстані, що можна довести, звівши число 2 (метра) в квадрат, і отримавши тим самим 4 або 1/4 вихідної потужності. Далі, використовуючи нескладні обчислення можна здогадатися, як закон працює щодо інших відстаней. Тобто, якщо відсунути дівчину на три метри, отримаємо 3х3 = 9 або 1/9.\nЗнаючи механізм дії фізичного закону можна пояснити спад потужності світла на певній відстані до об’єкта, контролювати освітленість для отримання якісних знімків. Однак слід пам’ятати, що спочатку зниження потужності впаде значно і швидко, а в міру збільшення метрів – процес сповільнюється, чим далі, тим більше. Тобто падіння потужності становитиме: від 1до 2 метрів 75% і 5% від 4 до 10м. Знаючи всі ці нюанси можна бачити, наскільки світло впливає на якість фотографій.\nЯкщо світла дуже багато, фотографи зазвичай виставляють діафрагму на параметр 16, при його нестачі використовують значення 4. Завдяки такій настройці фотоапарата, об’єкт, знятий двічі при різному освітленні, на знімку виглядає фактично однаковим. Тобто різниця на обох фотографіях помітна не буде. Щоб фото завжди виходило хорошої якості, потрібно враховувати вплив закону і, відповідно до нього, налаштовувати камеру.\nЯкщо потрібно колективне фото\nЩоб отримати хороший знімок потрібно враховувати рух моделі, коли вона розташована на близькій відстані до джерела світла. Якщо об’єкт рухається, наприклад, на півкроку, він виявиться перетримки або недоекспонованим. В іншому випадку, коли фотограф відсуне дівчину на значну відстань від джерела світла, вона може рухатися в будь-якому напрямку, на кілька кроків. На якість знімка, в плані дії закону, цей факт ніяк не відіб’ється. Загалом, досвідчений фотограф зобов’язаний відчувати всі ці нюанси.\nСтосовно людей, об’єктам, закон також справедливий. Однак слід врахувати один момент, щоб виробити правильний підхід до групового фото. Якщо потрібно сфотографувати певну кількість чоловіків або жінок, та людина, яка виявиться найбільш віддаленим від джерела світла, за умови, що вся група знаходиться близько до освітлюваної лампі, виявиться недоекспонованим. Тому потрібно намагатися віддалити їх від джерела світла і фотографувати на відносному відстані.\nНа телефон теж можна робити якісні знімки, але обов’язково враховувати вищеописані обставини. Також брати до уваги і інші тонкощі щодо бажаної конструктиви фотографії, наприклад, різну яскравість фону і об’єкта. Об’єкт потрібно поставити ближче до світла, а фон далі від нього. Якщо потрібно яскраве кадр фону і моделі, потрібно поставити їх на видаленні від джерела світла, але розташувати якомога ближче.


SCP-023-EL - Блок LEGO - SCP Foundation\nSCP-023-EL - Блок LEGO\nОб'єкт №: SCP-023-EL\nОсобливі умови зберігання: SCP-023-EL слід зберігати в камері підвищеної безпеки, вбудованим в модель LEGO, яку підключено до електричного контуру. Модель LEGO повинна бути зроблена так, щоб впасти у разі зникнення SCP-023-EL. На момент часу, який настає кожні тридцять хвилин, кожен співробітник Зони повинен сидіти або принаймні залишатись стояти у нерухомому стані. У разі порушення умов зберігання весь персонал повинен дотримуватись вище вказаних поз, у той час як співробітники класу D повинні роззутись та ходити з зав'язаними очима, доки об'єкт не буде знову знайдено.\nОпис: SCP-023-EL - це червоний блок конструктора LEGO розміром 2x4. SCP-023-EL має розмір, який відповідає звичайному блоку, та не має ніяких відхилень у формі та кольорі.\nАномальна властивість об'єкту проявляє себе кожні 30 хвилин у моменти, які відповідають 5 хвилинам після точного часу (тобто у 12:05, 12:35, 1:05 та далі). У цей момент об'єкт телепортується під ногу будь-якої випадкової людини у радіусі 1 милі, і, потрапивши під ногу, викликає значну біль. Об'єкт може пробити взуття і черевики, хоча, на диво, не може пробити капці. Незважаючи на те, що телепортація викликає пошкодження взуття, нога враженого суб'єкта не зазнає поранень (окрім синців у деяких випадках). SCP-023-EL буде телепортуватись під ноги людей, які не взуті або які не зможуть його побачити. Але якщо в радіусі однієї милі на момент телепортації нема суб'єктів, які перебувають у стані ходьби, SCP-023-EL залишиться на місці.\nверсія сторінки: 7, останнє редагування: 31 Mar 2019 19:46