Підводні човни типу «T» — Вікіпедія\nБританський підводний човен типу «T» «Торн» на річці Мерсі.\nПопередній клас типу «Грампус»\nНаступний клас типу U\nСпущено на воду 53\nВведено в експлуатацію 1937 — 1945\nНа службі 1938 — 1978\nТоннаж 1 090-1 327 тонн (надводна)\n1 560-1 575 тонн (підводна)\nДовжина 83-84,28 м\nШирина 7,77-8,08 м\nЕкіпаж 59-61 офіцер та матрос\nЗенітне озброєння 3 зенітних кулемети\nПідводні човни типу «T» (англ. British T class submarine) — клас військових кораблів з 53 підводних човнів, що випускалися британськими суднобудівельними компаніями з 1936 по 1945 роки. Субмарини цього типу входили до складу Королівських військово-морських флотів Великої Британії та Нідерландів і брали активну участь у боях Другої світової війни.\n2.1 1939 — початок 1940\n2.2 Норвезька кампанія\n2.3 Середземне море\n2.4 Війна на Тихому океані\n3 Підводні човни типу «T»\n3.1 Підводні човни 1-ї серії\n3.2 Підводні човни 2-ї серії\n3.3 Підводні човни 3-ї серії\nЗагострення політичної обстановки на Тихому океані, змусило Британське адміралтейство розпочати підготовку до ймовірного воєнного протистояння з Японською імперією на Тихоокеанському театрі воєнних дій. У 1934 році британські суднобудівники-інженери почали проектування найновіших підводних човнів типу «Тритон» або «Т», котрі призначались на заміну підводних човнів типів «O», «P» і «R». Роботи зі створення нового проекту велись в умовах обмежень, що накладались вимогами чинної Лондонської морської угоди 1930 року: водотоннажність британського підводного флоту обмежувалося значенням в 52 700 тонн, водотоннажність одного човна — не більше 2 000 тонн, артилерійське озброєння калібру не більше 130 мм.\nЗа тактико-технічними вимогами Адміралтейства ці човни проекту «Repeat P» повинні були мати властивості вести бойові дії проти потужних капітальних кораблів японського флоту за умови відсутності підтримки надводних кораблів Королівського флоту. Основним призначенням для цих субмарин визначалось — знищення бойових кораблів. Для цього був потрібний проект великого підводного човна з максимальним числом торпед в одному залпі, тому остаточний проект підводного човна нового покоління мав повну водотоннажність понад 1 500 тонн, 10 торпедних апаратів (6 носових вбудованих і 4 зовнішніх, спрямованих у ніс) і з робочою глибиною занурення в 300 футів (близько 90 метрів). Проект був завершений в 1935 році, а 24 червня було прийнято рішення про остаточне іменуванні типу — «Т», у відповідності до британських традицій, тому всі підводні човни цього типу одержували імена, що починаються з літери «Т».\nПерший корабель проекту «Тритон»\n5 березня 1936 року сталось замовлення першого дослідного зразка підводного човна, який став головним у проекті та отримав назву «Тритон». 28 серпня того ж року корабель був закладений на верфях Vickers-Armstrongs у Барроу-ін-Фернес, а ходові випробування пройшли у 1938 році, після яких 9 листопада 1938 року «Тритон» увійшов до лав Королівського флоту.\nЗагалом британські корабельні побудували 53 субмарини трьома серіями, які розрізнялись за особливостями конструкції. У той же час, незначні зміни вносилися і в межах окремих серій, удосконалюючи конструкцію від човна до човна. 15 човнів першої серії були побудовані в 1936—1938 роках; сім човнів другої серії — відповідно до екстреної програмою будівництва 1939 роки; вдосконалена третя серія була замовлена в 1940—1942 роках. Після закінчення війни будівництво було припинено, тому з 25 останніх замовлених човнів до лав флоту вступили тільки п'ять, ще дві були спущені на воду але не добудовувалися («Тор» і «Тіара»); останні сім замовлені, але згодом будівництво скасовано (Theban (P341), Talent (P343), Threat (P344), P345, P346, P347 і P348).\nВимога забезпечити якомога більш потужний носовий залп додало конструкції підводних човнів типу «Т» певну особливість: крім 6 торпедних апаратів, які вдалося розмістити в міцному корпусі, 2 встановили в легкому корпусі над ними і ще 2 — в середній частині човна (на більш пізніх модифікаціях вони були спрямовані в корму). Носова частина субмарини через ці особливості вийшла занадто високою. Лондонські морські угоди 1930 року обмежували її водотоннажність 2000 тоннами, а калібр артилерії — 130 мм. У конструкції човна був застосований ряд застарілих рішень (акумуляторні батареї в різних відсіках, клепаний корпус тощо).\nПроте вона мала ASDIC, прилад торпедної стрільби «Торпедодіректор», а ближче до кінця війни — радар. Великі розміри утруднювали використання цих підводних човнів на закритих мілководних театрах, через що вони зазнавали серйозних втрат на Середземному морі, куди їх було змушене відправляти командування. Однак і чисто океанськими підводні човни цього типу назвати важко — найбільш вдалі крейсерські човна Другої світової, американські «Гато» і «Балао», були в півтора рази більше і мали кращі умови проживання при не менш потужному озброєнні.\nПідводні човни типу «T» служили у лавах Королівського флоту Великої Британії протягом багатьох років та брали активну участь у морських боях на всіх театрах воєнних дій Другої світової війни. Приблизно чверть човнів цього типу була втрачена.\nПідводний човен «Талісман» повертається з бойового завдання\n1939 — початок 1940Редагувати\nНа 1 вересня 1939 року переважна більшість човнів цього типу була зосереджена в європейських водах, і з самого початку світового конфлікту в Європі вони були розгорнуті проти Крігсмаріне в Північному морі. Перші місяці бойових дій на морі британські військові моряки, як й їхні німецькі колеги застосовували однакову тактику дій, яка мало відрізнялась від війни на морі у Першу світову. Підводники діяли переважно проти капітальних бойових кораблів і вели морську розвідку. Так, 17 вересня 1939 року авіаносець «Корейджес» був атакований німецьким підводним човном U-29 і загинув у точці з координатами 50°10′ пн. ш. 14°45′ зх. д. / 50.167° пн. ш. 14.750° зх. д. / 50.167; -14.750 А вночі 14 жовтня року німецький підводний човен U-47 під командуванням корветтен-капітана Г. Пріна прослизнув до головної військово-морської бази Королівського британського флоту в Скапа-Флоу на Оркнейських островах в Шотландії і торпедною атакою потопив лінкор «Роял Оак», що стояв на якірній стоянці.\nОднак, для британського флоту перше бойове зіткнення підводного човна типу «Тритон» мало прикрі наслідки. Бойовий рахунок втратам відкрив інцидент, що став наслідком «дружнього вогню». 10 вересня 1939 року головний корабель цього типу «Тритон» одночасним залпом трьома торпедами знищив британський підводний човен «Окслі». Перебуваючи в дозорі (хоча і в стороні від призначеного району), «Тритон» виявив невідомий човен у надводному положенні і надіслав йому запит світловим кодом. Не отримавши правильної відповіді, командир дійшов висновку, що це ворожий корабель. Насправді «Окслі» тільки що вийшов з резерву, і підготовка особового складу до бойових дій була явно недостатня. Так, першою жертвою на морі серед кораблів підводного флоту союзників став британський підводний човен, що загинув у наслідок «дружнього вогню».\nІноді траплялись інциденти, коли у заборонених для бомбометання зонах вздовж маршрутів проходження підводних човнів під час їхнього переходу на супровід та повернення на бази їх атакували літаки Берегового командування. Переважно це траплялося через погану організацію взаємодії що з боку флоту, так і з боку Повітряних сил, а також через небажання підводників використовувати визначені сигнальні ракети для впізнання через побоювання привернути до себе авіацію противника.\n26 грудня 1939 року «Тріумф» дивом уцілів після підриву на німецькій морській міні у Північному морі. Носова частина була відірвана повністю, але навдивовижу задні кришки торпедних апаратів витримали і торпеди не вибухнули від удару. Прикриваючись винищувачами Королівських ПС, підводний човен «дошкандибав» до Чатемської корабельні, де на тривалий строк встав на ремонт.\nУ січні 1940 року командування підводними човнами прийняв вже тоді легендарний віцеадмірал Макс Ґортон. Його прибуття збіглось з першими трьома втратами. Всі вони відбулися на мілководді в Гельґоландській бухті[Прим. 1], коли німецькі тральщики берегової охорони глибинними бомбами затопили субмарини противника. В результаті райони патрулювання британських човнів були відсунуті дальше від берегової лінії.\nПершу ж перемогу в морському бою здобула субмарина «Труент», котра 23 березня 1940 року в протоці Скагеррак пошкодила та згодом затопила німецьке вантажне судно SS Edmund Hugo Stinnes IV. 8 квітня підводний човен «Трайдент» затопив німецький танкер Stedingen південніше Осло.\nПідводний човен «Тюна» пришвартувався до плавбази «Ексмут» у Скапа-Флоу\nТого ж дня більша частина німецького флоту вторгнення пройшла Скагеррак непоміченою британськими човнами й була виявлена літаками Берегового командування, але на той час як Королівський флот був приведений у готовність до відбиття висадки ворожого десанту, німецькі війська вже висадилися. У цей час «Трітон» атакував групу кораблів на чолі з важким крейсером «Блюхер» з великої дистанції і промахнувся.\n10 квітня «Тісл» був потоплений німецьким човном в районі Ставангера. Але в той же день «Труент» виявив у Крістіанстад легкий крейсер «Карлсруе». Завбачливо вистріливши все 10 торпед з середньої дистанції, «Труент» домігся двох влучень і потопив крейсер.\n12 квітня, попри всі зусилля британців, «Шарнгорст», «Гнейзенау» і «Гіппер» невиявленими пройшли бар'єр з 17 човнів (усіх типів) і повернулися до Вільгельмсгафена.\nНарешті отримавши відомості про вторгнення, 14 квітня 1940 року Військовий Кабінет дозволив необмежену підводну війну в Скагеррак. Того ж дня «Тарпун» був потоплений після того, як спробував атакувати судно-пастку, замасковане під транспортне судно, яке знищило човен глибинними бомбами.\nЗагалом вчинений силам вторгненню опір коштував Британії п'яти човнів, у тому числі «Тісл» і «Тарпун» типу «Т»[Прим. 2]. Застосування підводних човнів довело, що вони лишаються єдиним родом військово-морських сил, здатним діяти в умовах панування німецької авіації на театрі дій. У результаті бойових дій субмарин типу «Т» був потоплений великий корабель, також помірні успіхи мала війна проти транспортів. Але, в цілому, флот не зміг запобігти вторгненню Вермахту до скандинавських країн.\nДо початку збройного конфлікту в Європі британський Середземноморський флот утримував в акваторії Середземного моря тільки 2 човни типу «O». У 1940 році, коли в стосунках з Італією виникла напруженість, туди були переведені ще 8 човнів (типу «O» і «Партіан»), плюс два підводних мінних загороджувачі. Також з Далекого Сходу була передислокована плавбаза «Медвей».\nПопри те, що британський Королівський флот переважав італійський Королівський флот майже втричі, він був розосереджений по всьому світові. На Середземному морі англо-французькі сили мали перевагу в західній і східній частинах, а Італія — в центральному Середземномор'ї поблизу метрополії та Лівії (завдяки підтримці авіації). Однак італійці не поспішали використовувати ті переваги, які мали. Британці значно поступалися їм у двох найважливіших видах озброєння: вони мали значно менше підводних човнів і літаків. Італія ж мала більше 100 підводних човнів, що значно перевищувало можливості британського флоту. Британська 1-а флотилія підводних човнів мала всього 12 човнів, що базувалися у Валлетті (6 човнів, включаючи обидва загороджувачі) та Александрії. Протягом перших двох тижнів вони втратили 3 з них[Прим. 3]. Теоретично італійський підводний флот міг змінити весь хід війни, але він рідко демонстрував свої можливості. Його підводні човни діяли вкрай погано, і вже до кінця червня 1940 британці потопили десять з них.\nОбопільною стратегією стало утримання регіональної переваги: італійці на могли виграти від наступальної стратегії, так як не могли поповнювати втрати, в той час як британці, хоча б теоретично, могли перекидати додаткові сили з інших театрів. Незабаром після оголошення війни Італією 10 червня 1940 року 45 з 46 французьких човнів у східному Середземномор'ї здалися. Велика Британія залишилась на Середземномор'ї протистояти ворогові практично одна.\n18 липня 1940 року Адміралтейство оголосило зону необмеженої підводної війни шириною в 30 миль від італійського узбережжя. Це вже дозволяло атакувати конвої до Лівії.\nЧерез свої великі розміри субмарини типу «Т» легше виявлялися літаками в прозорій воді, й виявились занадто уразливими в акваторії Середземного моря[Прим. 4]. Крім того, в 1940 вільне використання ними радіо у відносно тісному море полегшувало італійським кораблям пошук по пеленгах. З 1941 року основні втрати вже були від мін[Прим. 5]. Позначилась і відсутність дієвої бойової виучки у човнів, щойно перекинутих з Тихого та Індійського океанів. На інших театрах війни вони домоглися значно результативніших успіхів.\nЗагалом перший рік війни на Середземному морі — 1940 — по суті для британських підводних човнів став нерезультативним. Потопивши тільки 15 транспортів, вони втратили 9 човнів, половину власних підводних сил. Можливість атакувати великі італійські кораблі вони проґавили, а морські комунікації італійців до Греції та до Північної Африки залишились в основному недоторканими, не кажучи вже про їхнє порушення. Слід тільки відзначити, що інші роди сил не продемонстрували навіть таких результатів.\nНа початку 1941 року обстановка на морі трохи змінилася. На Мальту на посилення прибули 10 човнів типу «U», командування базою прийняв командер Дж. Сімпсон. Великі човни, що вціліли, перейшли до Александрії, і отримали в підкріплення ще 3 субмарини типу «Т» та один загороджувач типу «Грампус». Човни типу «U» стали патрулювати узбережжя Тунісу, типу «Т» Мессінську протоку й Іонічне море. Британський уряд розширив зону необмеженої підводної війни, щоб вона перекривала всі лівійські комунікації.\nУ перші шість місяців 1941 року британські човни всіх типів потопили транспорти загальним тоннажем понад 130 000 тон, плюс один італійський крейсер «Армандо Діаз» та підводний човен «П'єр Каппоні»[Прим. 6]. Втрати склали 2 човни, обидві від підриву на мінах. Але втрати транспортів на лівійських комунікаціях були незначні — не більше двох на місяць. Саме в цей період був успішно перекинутий морем корпус «Африка» генерала Е. Роммеля.\nЗ червня 1941 року з початком німецького вторгнення до Радянського Союзу обстановка в Середземному морі різко змінилась. Більша частина люфтваффе залишила Середземномор'я й передислокувалась на Східний фронт. Союзники скористались цією нагодою та змогли посилити оборону Мальти й почали базувати там надводні кораблі. Разом з цим, британцям вдалось зламати німецькі коди і тому пересування конвоїв країн Осі вже не проходило непоміченими. Тим часом, активні дії німців у Північній Африці продовжувались, Е.Роммель продовжував громити британські наземні війська, незабаром йому знадобилась нова лінія комунікацій — в Бенгазі. Відповідно були нарізані нові позиції підводним човнам. 1 вересня мальтійські човни були зведені в самостійне з'єднання: 10-у флотилію.\nУ другій половині 1941 року підводні човни змогли серйозно порушити шляхи постачання німців до Північної Африки. Для підтримки бойових дій Африканського корпусу потребувалось приблизно 50 000 т вантажів на місяць; близько 10 % цих вантажів не доходила. Німці почали реагувати на втрати наприкінці року. У вересні в Середземному морі з'явилися їхні човни, почалися бомбардування Мальти і мінні постановки навколо острова. Результат позначився негайно: 13 листопада 1941 був торпедований німецьким підводним човном U-81 «Арк Роял» — єдиний британський авіаносець на театрі, союзна авіація на Мальті була розгромлена, втрати підводних човнів зросли, крейсери і есмінці залишили острів. Але крім постійного шкоди транспортам, був пошкоджений новітній італійський лінкор «Вітторіо Венето»[Прим. 7].\nПочаток 1942 року було відзначено як успіхами, так і втратами. За два місяці були потоплені 12 транспортів, два підводні човни: італійський St. Bon[Прим. 8] і німецький U-374[Прим. 9]. У той же час «Тріумф» загинув на міні, два човни інших типів знищені надводними силами ворожого флоту. У березні «Торбей» проник у закриту гавань Корфу, протягом 20 годин (з одного підзарядкою) вистежував цілі, і врешті-решт потопив транспорт водотоннажністю 5 000 тонн. У квітні насиченість навколишніх вод мінними полями і поступовий спад активності союзної авіації змусили підводні човни піти з Мальти, причому дві загинули на мінах при відході. Чисельність боєготових човнів знизилася до 12, не дивлячись на підкріплення з Англії; човни старих серій вкрай вимагали ремонту і відновлювальних робіт. Великі човни, в тому числі типу «Т», використовувалися для доставки на острів критично необхідних предметів постачання. Човни всіх типів потопили 118 872 т транспортів і крейсер «Джованні делле Банде Нере»[Прим. 10], але перехоплювали не більше 6 % вантажів, призначених військам Роммеля.\nПроводка конвоїв постачання на Мальту поступово перетворилась на бойову операцію, до якої почали активно залучати й підводні човни. Так, у серпні 1942 року для прикриття з півночі шляху проходження конвою «П'єдестал» залучались 9 човнів, включаючи один типу «Т».\nУ жовтні 1942 року через підготовку до висадки морського десанту у Північній Африці, більшість підводних човнів була відведена з позицій у західну частину Середземного моря. Проте, ті, що залишилися діяти, показали деякі успіхи: 12 потоплених транспортів і есмінець ціною двох втрачених човнів. У ході вторгнення човни використовувалися дуже інтенсивно: вони не тільки прикривали ділянки висадки (як в Середземному морі, так і з боку Атлантики), а й блокували бази італійського флоту, а також французький Тулон. У грудні ними було потоплено 16 транспортів, і ще кілька авіацією. За листопад-грудень було втрачено 4 британських човни всіх типів. Однак, італійці зуміли все ж доставити 60 690 тонн вантажів у Туніс.\nПерша половина 1943 року знаменувала кінець успішного використання італійцями комунікацій у Середземномор'ї. Спільними діями всіх родів сил вони були остаточно перервані. Але основну роль в цьому зіграли човни інших типів, в основному «U» і «S»; на частку типу «Т» успіхів дісталося мало. В цей час було втрачено «Турбулент».\nЗагалом, у період з червня 1940 по 1943 роки Середземноморський театр війни поглинав більшу частину боєготових британських човнів. Загальні втрати становили 49 човнів, у тому числі 23 від дії надводних кораблів, 21 — від мін та 1 — від підводного човна. Від авіації ймовірно втрачена одна в море, і 3 знищені в районах базування (Мальта). Тактика застосування субмарин британцями помітно відрізнялася від тактики дії німецьких підводників в Атлантиці або американських на Тихому океані. Агресивні нічні атаки з надводного положення в умовах Середземномор'я були б самогубними. Англійці використовували тактику нападу на об'єкти шляхом прихованого наближення, тримаючись під водою не тільки на позиціях, але і на переході.\nВійна на Тихому океаніРедагувати\nДокладніше: Тихоокеанський театр воєнних дій Другої світової війни\nНезважаючи на загострення обстановки у східній Азії та в акваторії Тихого океану, а також вступом Японії у війну, з початку конфлікту та до кінця 1943 року присутність британських човнів була мінімальною: тільки «Труант», «Трасті» і «Трайдент» короткочасно з'являлись на театрі. У серпні Адміралтейство відправило на Далекий Схід 5 човнів типу «Т». Першим у вересні в Коломбо прибув HMS Templar, за ним послідували HMS «Тактишен», «Таурус», «Теллі-Го» і «Треспассер». Повернувся і «Адаман»; головнокомандувач Східним флотом переніс штаб в Коломбо. Була сформована 4-та флотилія і визначено про постійну присутність британських човнів на театрі воєнних дій.\nОсновним районом дій 4-ї флотилії залишалась Малаккська протока. Головна увага приділялася розвідці, потім визначалось завдання щодо порушення постачання японських військ, що діяли в Бірмі. Патрулювати і Пенанг, тому що крім японських човнів там стали діяти і німецькі. Перший успіх випав в листопаді «Теллі-Го», який потопив малий танкер. Але більше відзначився «Таурус»: 13 листопада 1943 він потопив великий японський човен I-34, пізніше вступив в артилерійську дуель з кораблем-мисливцем, і перервав її тільки при появі авіації. Британські човни встановили постійне патрулювання берегів противника. Хоча і непримітне, воно приносило більше, ніж будь-які попередні дії.\nДо січня 1944 Східний флот був відновлений, його ядро склали три великих артилерійських кораблі і два авіаносці. Штаб передислокувався в Тринкомалі, слідом перейшла і флотилія підводних човнів. Незабаром на театр були перекинути плавбаза «Медістоун» і ще 6 човнів, включаючи «Трукулент» і «Тантіві».\n11 січня 1944 року «Теллі-Го» патрулював у районі Пенанга, де виявив застарілий японський легкий крейсер Kuma з есмінцем «Уранамі». Наблизившись до 1 900 ярдів лейтенант-командер Беннінгтон вистрілив сім торпед і домігся двох влучень, відправивши крейсер на дно. При глибині моря всього 15 фатом він зумів втекти, попри бомбардування глибинними і авіаційними бомбами.\nУ вересні 1944 року плавбаза «Медістоун» стала основною базою нової 8-ї флотилії (човни типу «S»), а 4-та з дев'ятьма човнами типу «Т» базувалася на «Адамант». У квітні 1945 вони продовжували топити противника, як торпедами, так і артилерійським вогнем. По завершенню воєнних дій в Європі почали прибувати підкріплення: човни типу «S» і «Т», а також старі субмарини «Клайд», «Северн» і «Попос».\nДобрі результати привели до розширення зони дії човнів. З прибуттям третьої плавбази «Волф» була сформована 2-га флотилія. Загальна чисельність човнів, що діяли на Тихоокеанському театрі війни, досягла 27. 8-ма флотилія перебазувалася у Фрімантл, Західна Австралія, з підпорядкуванням американському 7-му флоту. До неї увійшли «Телемачус», «Танталус», «Тантіві», 6 човнів типу «S» і голландські O-19 і HNLMS «Цваардвіш» (колишня «Талент»). До кінця жовтня 1944 британські човни потопили транспортів тоннажем понад 40 000 т, крейсер, три підводні човни, шість легких кораблів і понад 100 дрібних суден. Понад те, було висаджено 32 розвідувально-диверсійні групи, підірваний міст, обстріляні 6 берегових цілей і врятовані 2 збитих льотчики.\n8-ма флотилія діяла в Яванскому море і прилеглих водах. Дві флотилії базувалися на Цейлон, перекривали Малаккську протоку і Пенанг. Однак, незабаром з'ясувалося, що дії американських підводників були настільки ефективні, що цілі у водах цього регіону будь-яких розмірів зустрічалися все рідше. Однак і британці встигли внести свій вклад.\n19 січня 1945 року британські човни зазнали останню втрату: ветеран «Попос». Він виставляв міни у Малаккській протоці біля Пенанга в районі, який вже мінували японцями. Тоді вважалося, що його потопили протичовнові сили, але в післявоєнних архівах ніщо не підтверджує цю версію. Вважається, що корабель був затоплений глибинними бомбами протичовнового літака японських повітряних сил. До березня Малаккська протока був повністю закритий для судноплавства, навіть джонок. Японська армія в Бірмі залишилася без постачання.\nУ квітні, до початку фінального штурму Японії, підводні сили перебазувалися. 4-та флотилія перейшла під Фрімантл, а 8-ма в Субик-бей, Філіппіни. Цілей стало ще менше, основним методом стало знищення дрібних судів артилерією. Так було потоплено понад 150 маломірних цілей. 8 червня 1945 року «Треншант» виявив великий корабель: важкий крейсер «Асігару» й вирішив його атакувати. З дистанції 4 800 ярдів британська субмарина здійснила повний восьміторпедний залп, п'ять з яких влучили в ціль. З кораблем загинуло близько 800 осіб. Це був останній великий успіх човнів типу «Т».\nДалекосхідна кампанія обмежилася для британців втратою трьох човнів (всіх типів).\nПісля завершення війни субмарини першої і другої серій, що вціліли, були відправлені на злам, човни третьої серії модернізувалися за проектом «Супер-Т» з метою зменшення гучності й збільшення швидкості підводного ходу. Замість полювання за надводними кораблями новим призначенням човнів стали операції з перехоплення радянських субмарин, в разі їхнього розгортання з північних баз для атаки британських кораблів.\nЧотири підводних човни були передані до ВМС Нідерландів:\nHNLMS «Тіджергаай» (колишній «Терн»);\nHNLMS «Цваардвіш» (колишній «Талент»);\nHNLMS «Зеєгунд» (колишній «Тапір»);\nHNLMS «Дольфін» (колишній «Таурус»).\nТри човни увійшли до складу ВМС Ізраїлю:\nINS «Дакар» (колишній Тотем, увійшов до складу ВМС Ізраїлю в 1967 році, зниклий безвісти 25 січня 1969 році на переході морем східніше Криту, остов виявлений у 1999 році на глибині 3 000 метрів);\nINS «Дольфін» (колишній «Траншон»);\nINS «Левіафан» (колишній «Тарпін»).\n29 серпня 1969 року з бойового складу британського флоту був виведений останній підводний човен типу «T» — «Тіптоу». А 2 січня 1974 року зі списків флоту був виключений «Табард», що перебував на консервації.\nПідводні човни типу «T»Редагувати\nПідводні човни 1-ї серіїРедагувати\n«Тритон» N15 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 28 серпня 1936 5 жовтня 1937 9 листопада 1938 18 грудня 1940 року ймовірно затонув у наслідок підриву на міні в протоці Отранто\n«Тетіс» N25 Cammell Laird, Беркенгед 21 грудня 1936 29 червня 1938 26 жовтня 1940 1 червня 1939 року затонув у ході ходових випробувань; піднятий та відновлений під новим ім'ям «Тандерболт». 14 березня 1943 потоплений глибинними бомбами з італійського корвету «Cicogna» поблизу Сицилії\n«Тріб'юн» N76 Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Грінок 3 березня 1937 8 грудня 1938 17 жовтня 1939 у липні 1947 року проданий на брухт\n«Трайдент» N52 Cammell Laird, Беркенгед 12 січня 1937 7 грудня 1938 1 жовтня 1939 17 лютого 1946 року проданий на брухт\n«Тріумф» N18 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 19 березня 1937 16 лютого 1938 2 травня 1939 14 січня 1942 року підірвався на міні поблизу Греції\n«Таку» N38 Cammell Laird, Беркенгед 18 листопада 1937 20 травня 1939 3 січня 1940 у листопаді 1946 року проданий на металобрухт\n«Тарпон» N17 Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Грінок 5 жовтня 1937 17 жовтня 1939 8 березня 1940 14 квітня 1940 року ймовірно потоплений німецьким тральщиком M-6 поблизу данського Тюборна\n«Тісл» N24 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 7 грудня 1937 25 жовтня 1938 4 липня 1939 10 квітня 1940 року потоплений німецьким підводним човном U-4 неподалік від норвезького містечка Скуденес\n«Тайгріс» N63 Chatham Dockyard, Чатем 11 травня 1938 31 жовтня 1939 20 червня 1940 27 лютого 1943 року потоплений німецьким мисливцем за підводними човнами UJ 2210 неподалік від острову Капрі\n«Трайад» N53 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 24 березня 1938 5 травня 1939 16 вересня 1939 15 жовтня 1940 року потоплений італійським підводним човном «Енріко Тоті» у затоці Таранто\n«Труент» N68 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 24 березня 1938 5 травня 1939 31 жовтня 1939 у грудні 1946 року продана на брухт\n«Тюна» N94 Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Грінок 13 червня 1938 10 травня 1940 1 серпня 1940 у червні 1946 року проданий на брухт\n«Талісман» N78 Cammell Laird, Беркенгед 27 вересня 1938 29 січня 1940 29 червня 1940 17 вересня 1942 року ймовірно підірвався на італійських мінах поблизу Сицилії та затонув\n«Тетрарх» N77 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 24 серпня 1938 14 листопада 1939 15 лютого 1940 2 листопада 1941 року вірогідно підірвався на італійських мінах неподалік від Сицилії\n«Торбей» N79 Chatham Dockyard, Чатем 21 листопада 1938 9 квітня 1940 14 січня 1941 19 листопада 1945 року проданий на брухт; у березні 1947 — розібраний\nПідводні човни 2-ї серіїРедагувати\n«Темпест» N86 Cammell Laird, Беркенгед 6 червня 1940 10 червня 1941 6 грудня 1941 13 лютого 1942 року потоплений італійським міноносцем «Цірце» в бухті Таранто\n«Торн» N11 Cammell Laird, Беркенгед 20 січня 1940 18 березня 1941 26 серпня 1941 6 серпня 1942 року потоплений італійським міноносцем Pegaso південно-західніше острову Крит\n«Трешер» N37 Cammell Laird, Беркенгед 14 листопада 1939 28 листопада 1940 14 травня 1941 9 березня 1947 року розібраний на брухт\n«Тревеллер» N48 Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Грінок 17 січня 1940 27 серпня 1941 10 квітня 1942 4 грудня 1942 року ймовірно підірвався на італійських мінах у затоці Таранто\n«Трупер» N91 Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Грінок 7 травня 1940 5 березня 1942 29 серпня 1942 17 жовтня 1943 року ймовірно підірвався на німецьких мінах неподалік від острову Лерос або знищений німецьким кораблем-мисливцем\n«Трасті» N45 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 15 березня 1940 14 березня 1941 30 липня 1941 у січні 1947 року проданий на брухт\n«Турбулент»[Прим. 11] N98 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 15 березня 1940 12 травня 1941 2 грудня 1941 12 березня 1943 року ймовірно знищений італійським тральщиком Teti II або підірвався на італійських мінах неподалік від Ла-Маддалени\nПідводні човни 3-ї серіїРедагувати\nP311 P311 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 25 квітня 1941 5 березня 1942 7 серпня 1942 8 січня 1943 року ймовірно підірвався на італійських мінах неподалік від острову Таволара\n«Треспассер» P312 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 8 вересня 1941 29 травня 1942 25 вересня 1942 у вересні 1961 року списаний на брухт\n«Таурус» P399 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 30 вересня 1941 27 червня 1942 3 листопада 1942 4 червня 1948 року переданий до складу голландських ВМС, перейменований на HNLMS «Дольфін»\n«Тактішн» P314 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 13 листопада 1941 29 липня 1942 29 листопада 1942 у грудні 1963 року списаний на брухт\n«Трукулент» P315 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 4 грудня 1941 12 вересня 1942 31 грудня 1942 12 січня 1950 року затонув у наслідок зіткнення зі шведським нафтовим танкером «Дівіна» в естуарії Темзи\n«Темплар» P316 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 28 грудня 1941 26 жовтня 1942 15 лютого 1943 у 1954 році використовувався як корабель-ціль, затонув у Лох-Стрівен. У липні 1959 року розібраний на метал\n«Теллі-Го» P317 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес/John Brown & Company, Клайдбанк 25 березня 1941 23 грудня 1942 12 квітня 1943 у лютому 1967 року списаний на брухт\n«Танталус» P318 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 6 червня 1942 24 лютого 1943 2 червня 1943 у листопаді 1950 року списаний на брухт\n«Тентіві» P319 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес/John Brown & Company, Клайдбанк 4 липня 1942 6 квітня 1943 25 липня 1943 у 1951 році використаний як корабель-ціль, затоплений у Кромарті-Ферт\n«Телемахус» P321 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 25 серпня 1942 19 червня 1943 25 жовтня 1943 1 серпня 1961 року розібраний на металобрухт\n«Талент» P322 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес/John Brown & Company, Клайдбанк 13 жовтня 1942 17 липня 1943 23 листопада 1943 23 березня 1943 року переданий до складу Королівських ВМС Нідерландів, де перейменований на HNLMS «Цваардвіш»; 12 липня 1963 року списаний на брухт\n«Терапін» P323 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес/Belliss and Morcom, Реддітч 19 жовтня 1942 31 серпня 1943 22 січня 1944 19 травня 1945 року пошкоджений глибинними бомбами японських кораблів; у червні 1946 року розібраний на металобрухт\n«Таро» P324 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 20 жовтня 1942 30 жовтня 1943 1 березня 1944 у червні 1962 року розібраний на металобрухт\n«Туле» P325 HMNB Devonport, Девонпорт 20 вересня 1941 22 жовтня 1942 13 травня 1944 у вересні 1962 року розібраний на брухт\n«Тюдор» P326 HMNB Devonport, Девонпорт 20 вересня 1941 23 вересня 1942 16 січня 1944 у вересні 1962 року розібраний на брухт\n«Тайрлес» P327 Portsmouth Dockyard, Портсмут 30 жовтня 1941 19 березня 1943 18 квітня 1945 у серпні 1963 року списаний та у 1968 році розібраний на брухт\n«Токен» P328 Portsmouth Dockyard, Портсмут 6 листопада 1941 19 березня 1943 15 грудня 1945 у 1970 році розібраний на брухт\n«Трейдвінд» P329 Chatham Dockyard, Чатем 11 лютого 1942 11 грудня 1942 18 жовтня 1943 14 грудня 1955 року розібраний на брухт\n«Треншант» P331 Chatham Dockyard, Чатем 9 травня 1942 24 березня 1943 26 лютого 1944 1 липня 1963 року проданий на брухт\n«Тіптой» P332 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 10 листопада 1942 25 лютого 1944 12 червня 1944 у 1971 році проданий на брухт, розібраний у 1975\n«Трамп» P333 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 31 грудня 1942 25 березня 1944 8 липня 1944 у серпні 1971 року розібраний на брухт\n«Тасітерн» P314 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес/Belliss and Morcom, Реддітч 9 березня 1943 7 червня 1944 8 жовтня 1944 у серпні 1971 року розібраний на брухт\n«Тапір» P335 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 29 березня 1943 21 серпня 1944 30 грудня 1944 18 червня 1948 року переданий до складу Королівських ВМС Нідерландів, де перейменований на HNLMS «Зеєгунд»; 15 грудня 1953 року повернутий до флоту Великої Британії, де у 1966 році списаний на брухт\n«Терн» P336 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 12 червня 1943 29 листопада 1944 28 березня 1945 28 березня 1945 року переданий до складу Королівських ВМС Нідерландів, де перейменований на «Тіджергаай»; 11 листопада 1964 року списаний та 5 листопада 1965 року зданий на брухт\n«Талент» P337 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес 21 березня 1944 13 лютого 1944 27 липня 1945 у лютому 1970 року розібраний на брухт\n«Тередо» P338 Vickers-Armstrongs, Барроу-ін-Фернес/John Brown & Company, Клайдбанк 17 квітня 1944 27 квітня 1945 13 квітня 1946 у червні 1965 року розібраний на брухт\n«Табард» P342 Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Грінок 6 вересня 1944 21 листопада 1945 26 червня 1946 у березні 1974 року розібраний на брухт\n«Тотем» P352 HMNB Devonport, Девонпорт 22 жовтня 1942 28 вересня 1943 9 січня 1945 у 1965 році проданий Ізраїлю та у 1967 році увійшов до складу ВМС Ізраїлю, як INS «Дакар»; зниклий безвісти 25 січня 1969 році на переході морем східніше Криту\n«Траншон» P353 HMNB Devonport, Девонпорт 5 листопада 1942 22 лютого 1944 25 травня 1945 у 1965 році проданий Ізраїлю та у 1967 році увійшов до складу ВМС Ізраїлю, як INS «Дольфін»; у 1977 році списаний на брухт\n«Тарпін» P354 Chatham Dockyard, Чатем 24 травня 1943 5 серпня 1943 18 грудня 1944 у 1965 році проданий Ізраїлю та у 1967 році увійшов до складу ВМС Ізраїлю, як INS «Левіафан»; у 1978 році списаний\n«Термапілі» P355 Chatham Dockyard, Чатем 26 жовтня 1943 27 червня 1945 5 грудня 1945 у серпні 1970 року розібраний на брухт\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Підводні човни типу «T»\nSubmarines T class\n'T' Class Submarines\nБританские подводные лодки типа T(рос.)\nPaul Kemp. The T-Class submarine — The Classic British Design. — Naval Institute Press. — 160 p. — ISBN 1-55750-826-7.\n↑ 7 січня «Андін», «Сіхорс» та 9 січня «Старфіш».\n↑ Окрім «Тісл» і «Тарпун» німці потопили ще два підводні човни: «Стерлет» та «Юніті», а також захопили після пошкоджень на мінному полі підводний мінний загороджувач «Сіл», який згодом активно використовувався Крігсмаріне.\n↑ «Один», «Грампус» і «Орфеус».\n↑ З початку війни на Середземному морі у 1940 році британський флот втратив два човни типу «Т»: «Трайад» (15 жовтня) і «Тритон» (18 грудня).\n↑ Від мін загинули: «Тетрарх» (2 листопада 1941), «Тріумф» (14 січня 1942), «Талісман» (17 вересня 1942) і «Тревеллер» (4 грудня 1942).\n↑ Потоплений «Рокволом» 31 березня 1941).\n↑ 14 грудня 1941 був торпедований англійським підводним човном «Адж».\n↑ 5 січня 1942 був торпедований англійським підводним човном «Апхолдер».\n↑ 10 січня 1942 року U-374 дістав серйозних пошкоджень після бою з есмінцями «Ісаак Свірз» та «Ліджен» південніше мису Спартівенто (Сардинія) у Середземному морі, а через дві доби був торпедований англійським підводним човном «Анбітн» та затонув.\n↑ Потоплений «Аджем» 1 квітня 1942 року\n↑ «Турбулент» потопив за час активних дій кораблів та суден сумарною водотоннажністю понад 90 000 тонн, серед яких італійські есмінці «Страле» і «Емануєле Пессаньо».\n↑ Chronology of the Siege of Malta, 1940-43\n↑ КТО ГОСПОДСТВУЕТ НА МОРЕ?\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Підводні_човни_типу_«T»&oldid=28986154\nОстаннє редагування: 19 липня 2020, 11:57\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 11:57, 19 липня 2020.


Жодної пісні українською в топі Apple Music: чому насправді "зради" немає — УНІАН\nВ топах пісень Києва в Apple Music не знайшлося місця жодній пісні українською / Фото: ua.depositphotos.com\nЖодної пісні українською в топі Apple Music: чому насправді "зради" немає\n19:58, 28 квітня 2021\n9 хв. 4491\nВ топ-25 найпопулярніших треків, які слухають кияни в Apple Music, другий день поспіль немає жодної пісні українською мовою. Проте експерти наголошують: проблема є, але «зради» немає. Як формуються чарти в Apple Music, чи справді українці мало слухають україномовних виконавців та як з цим бути – УНІАН розпитав українських виконавців та представників індустрії.\nВ Apple Music з'явилися плейлисти з найпопулярніших треків у різних містах світу. На сайті додатку повідомляється, що плейлисти оновлюватимуться щодня. А складатися будуть з топ-25 пісень, які слухають у місті.\nУ Києва також є цей плейлист. На момент написання матеріалу, в топ-25 пісень, які слухає українська столиця, потрапили лише кілька вітчизняних артистів. При цьому їх пісні або російською, або англійською мовами. Україномовних пісень в плейлисті немає. В трійці лідерів знаходяться композиції російського співака Єгора Кріда, американського репера Lil nas X та російського гурту Miyagi & Andy Panda.\nГолова Фонду Розвитку української музики Роман Муха зауважує: проблема не в тому, що наші люди не хочуть слухати українського. «Така думка не зовсім відповідає дійсності. Насправді, цей «шум» з чартами пов'язаний з тим, що ними рулить Росія», - зазначає Муха.\nЯк формуються чарти Apple Music\nВ Україні немає регіонального офісу Apple Music або YouTube Music - ці офіси знаходяться в Москві.\n«У співробітників цих регіональних офісів немає окремого завдання - складати чарти для України. Вони їх складають, орієнтуючись на територію СНД. Промотують виконавців, виходячи зі своїх культурних і бізнес-інтересів. Тому, наприклад, топ-Києва чи топ-Алма-Ата можуть майже не відрізнятися », - розповідає голова Фонду Розвитку української музики Роман Муха.\nВін переконаний: такий стан справ негативно впливає на український музичний ринок.\nДесятка найпопулярніших треків у Києві станом на 27 квітня / скріншот\nПо-перше, деморалізує наших виконавців. «Артист кілька років створює музику, а потім відкриває чарт, де немає нічого українського, і думає, що українська музика непотрібна. Не розуміючи, що це інструмент впливу на ринок регіонального офісу Apple Music і YouTube Music, артисти вірять в об’єктивність інформації», - відзначає експерт.\nПо-друге, аудиторія слухачів сприймає такі плейлисти як сигнал – слухати російське модно. «Люди думають: «Ми ж хочемо буди «модні». Тому будемо слухати російське»», - відзначає Роман Муха.\nЗа його словами, Фонд Розвитку української музики, активісти та експерти ринку обдумують, як вести переговори з центральними офісами Apple Music і YouTube Music. Щоб ті відкрили регіональне представництво своїх компаній у Києві або хоча б перенесли їх у Варшаву, враховуючи відносини між Росією та Україною.\n«Нам непотрібно нав’язувати російську музику, ми вже потерпаємо від культурної та інформаційної російської експансії. Про цю проблему треба говорити», - підкреслює голова Фонду Розвитку української музики.\nІван Дорн - один з небагатьох українських виконавців, які потрапили у топ Apple Music / Фото: UNIAN\nПродюсер креаторів TVORCHI Петро Заставний теж звертає увагу: під час запуску трека артисту важливо отримати підтримку таких платформ як Apple Music. А для цього треба спілкуватися безпосередньо з їх представництвом. Тому ідеально було б мати в Україні менеджера цього стримінгового сервісу.\n«Щоб мати свого менеджера, має бути розвинутий музичний ринок. Щоб був розвинутий ринок, потрібно багато слухачів, які готові платити за музику. А в Україні процвітає культура споживання піратського контенту. Контролювати це питання - вже функція держави. Але наразі маємо, що маємо», - каже Заставний.\nЩо про плейлист Apple Music у Києві думають українські співаки?\nУчасника групи ТНМК Олександра Сидоренко (Фоззі) плейлист не дивує: «А чому тут дивуватися? Так завжди було. Якщо б ми орієнтувалися на загальні смаки, то ніколи б не займалися музикою. Нічого нового - роби те, що робиш, і як ти робиш. І най буде, як буде».\nНе дивує ситуація також фронтмена гурту Kalush Олега Псюка: «На жаль, в топах на стримінгових сервісах української музики не знайдеш. Прикольно було, коли ми зі своєю українською музикою «залетіти» в топ-100 Apple Music. Ми були єдині, це було прикольно та водночас дивно».\nСпівачка Христина Соловій визнає, що Apple та інші глобальні гравці вважають Україну частиною російськомовного простору. «Тому вони користувачам просувають російську музику, яка їм за об‘ємом принесе більше грошей. Зайдіть у будь-який «локальний» кураторський плейлист і подивіться як це відбувається», - каже вона.\nУкраїнські виконавці не повинні змагатися в чартах з російськими, вважають вітчизняні музиканти / Фото: УНІАН, Вальдемар Горлушко\nНа думку Соловій, всі гравці українського шоу-бізнесу, які сфокусовані на Україні як ринку і не планують робити російськомовний культурний продукт, мають відстоювати незалежність нашого інформаційного простору. «Ми як спільнота маємо організувати свої чарти, які транслюватимуть реалії гравців українського ринку. Kalush, Hardkiss, Латексфауна - не повинні змагатися у чартах з російськими реперами чи київськими продюсерськими проектами рускоязичних залишків російської імперії», - переконана Соловій.\nЧому українці мало слухають української україномовної музики та що робити?\n«Розумію, чому так відбувається. Наша країна має весь набір ознак постколоніальних країн. Нас сотні років переконували, що наша культура вторинна, цілі покоління людей так виховувалися. Боротися з цим непросто», - каже Марко Галаневич з ДахаБраха.\nНа його думку, квоти та підтримка українського виконавця – це одне. Далі важливо працювати над комплексними змінами на благо культури. Щоб музиканти усвідомлювали себе повноцінними учасниками музичного світового ринку та робили багато цікавого контенту. А слухачі були готові слухати «свою» музику без зайвих комплексів чи політичних нашарувань.\nСхожої думки дотримується соліст гурту «Без обмежень» Сергій Танчинець: «Україна почала незалежний шлях тільки 30 років тому. І усвідомлення «модності» всього українського повною мірою ще не наступила». Співак вважає, що всі, хто хоч якось впливає на шоу-бізнес в країні мають працювати над тим, щоб українське було модним та якісним.\nВ свою чергу фронтмен гурту Kalush Олег Псюк розповідає, як часто чув від людей вислів, мовляв, «реп українською неможливий». «Тому ми стараємося доводити своєю музикою, що це не так. Я переманюю в український табір наших українських людей», - підкреслює Псюк.\nУкраїнські виконавці часто співають російською через прагматизм та бажання збільшити свою аудиторію / Фото: ua.depositphotos.com\nНа його думку, щоб зробити українську музику популярною, треба вставляти в ротацію на радіо більше українських пісень. «Також хотілося б, щоб більше авторів співали українською. Бо часто співають російською через прагматизм, щоб були більші охоплення. Але через такий «прагматизм», на жаль, української музики менше», - відзначає Олег Псюк.\nЧи допомогли український артистам квоти на радіо?\nДиректор «Українського музичного альянсу» Павло Калениченко вважає квоти на україномовну (і відповідно на українську) музику на радіо позитивним явищем, яке серйозно розвиває сучасну українську музичну масову культуру. Але, на його думку, саме через квоти слухачі, які воліють слухати російську музику (якої відповідно в українському радіоефірі стало менше), переходять на прослуховування цифрових музичних сервісів.\n«Тому кількість українських артистів в топ-чартах музичних сервісів є незначною. І таким чином, топ-чарти музичних сервісів не відповідають дійсній картині слухацьких симпатій, які насправді є значно більше проукраїнськими», - пояснює Калениченко.\nЗі свого боку культуролог Євген Савісько вважає м'яку українізацію нашого шоу-бізнесу не надто успішною з кількох причин. По-перше, замість того, щоб орієнтуватись на рівень топових виконавців Франції, Італії, Британії, США, вітчизняний шоу-бізнес продовжує переважно дивитись і калькувати російську естраду початку 2000-х: «Тому така низька якість пісень українською мовою, як текстова, так і музична. А відповідно ці пісні не дуже цікаві слухачу».\nСавісько наголошує: потрібні сучасні, якісні, автентичні українські пісні та стильні подачі класичних українських народних пісень.\nДруга причина – кліпи. «Рідко можна побачити якісні кліпи українських пісень. А без них неможливо зробити розкрутку і популяризацію пісні», - підкреслює культуролог. Також, на думку експерта, проти українськомовної пісні грає відсутність якісної реклама та пропаганди.\nВ свою чергу продюсер креаторів TVORCHI Петро Заставний підкреслює: «Все що можемо зробити на даному етапі, це створювати більше класного та якісного контенту». На думку експерта, з часом, коли все більше слухачів почнуть користуватися платними платформами, це запрацює в загальному обороті.\nТеги: ТНМКСергій ТанчинецьОлег ПсюкДахаБрахаМарко ГаланевичKalushHardkissФоззіTVORCHIПетро Заставний


"Міс Україна Всесвіт" розповіла, чи має вона стосунки — Гламур — tsn.ua\nНовообрана "Міс Україна Всесвіт" Анастасія Суббота зізналася, чи має вона коханого\n27 жовтня 2019 16:56\nДівчина розповіла, чи серце її вільне.\nНовообрана "Міс Україна Всесвіт 2019" Анастасія Суббота із Запоріжжя розповіла про себе у "Світському житті".\n26-річна дівчина закінчила комп’ютерну академію ШАГ у Запоріжжі. За фахом вона веб-дизайнер. Також Анастасія навчалася на дизайнера.\nПеред конкурсом краси дівчина вагалася, чи брати у ньому участь.\n"Але мені цього дуже хотілося. Мені хотілося повернутися до України і показати себе тут, прославити рідне місто", - зазначила модель.\nДо цього часу вона проживала шість років у Китаї, також у Тайланді, де півроку працювала у модельній агенції Elite. Ще дівчина працювала у Франції і в Японії. Вона довгий час подорожувала, але більше часу проводила у Китаї.\nАнастасія зізналася, що перед участю у світовому конкурсі краси "Міс Всесвіт" їй потрібно попрацювати ще над собою.\nЧи планує Анастасія Субота взяти участь у конкурсі "Міс Всесвіт"\n"Мені ще потрібно постаратися розмовляти більш відкрито і трішки впевненості у собі, але я буду триматися", - сказала Анастасія.\nВперше у конкурсі "Міс Всесвіт" візьме участь дівчина-трансгендер\nНа питання, чи має вона коханого, модель відповіла: "Так! У мене є коханий, але його сьогодні не було, на жаль. Він у відрядженні".\nНагадаємо, минулоріч володаркою звання "Міс Україна Всесвіт" стала 23-річна одеситка Карина Жосан. Дівчині дісталася корона з білого золота, з діамантами та топазами. Організатори оцінили прикрасу у 80 тисяч доларів.\nміс україна всесвітміс україна всесвіт 2019анастасія суббота\n21 жовтня 15:59\n17 жовтня 19:12\n16 жовтня 20:32\n"Міс Україна" Єлизавета Ястремська полетить до США на конкурс "Міс Всесвіт"\n3 квітня 14:13\n"Міс Україні" Єлизаветі Ястремській не дають візу до США на конкурс "Міс Всесвіт"\n1 квітня 16:39\nПідкреслила декольте: вагітна Олеся Стефанко похизувалася красивим луком\n11 червня 2020 08:00\nПереможниця конкурсу "Міс Україна Всесвіт" зізналася, чому їй відмовили у візі до США\n8 грудня 2019 13:36\n"У мене було дуже багато комплексів": Даша Астаф'єва пригадала, як почувалася "гидким каченям"\n27 жовтня 2019 10:55


Відділ капітального будівництва Миргородської міської ради, з метою реалізації проекту Європейського Союзу “Модернізація виробництва, постачання та споживання теплового району в місті Миргород (MO.GE.DI.CO)", в рамках програми Європейського Союзу «Угода Мерів – Демонстраційні проекти 2» спільно з Фундацією польсько-української співпраці ПАУСІ, Миргородською міською молодіжною громадською організацією «За нами майбутнє», оголошує конкурс з вибору виконавця з розробки проектної документації у три стадії: аналітичний звіт, ТЕО та робочий проект. Об’єкт:\nДля підготовки Цінової пропозицій, зацікавленим учасникам в конкурсі, Замовником надається технічне завдання з розробки проектної документації у три стадії: аналітичний звіт, ТЕО та робочий проект.\n2) розробити аналітичний звіт (невеликий, до 5 сторінок) щодо можливостей та обмежень реалізації передбачених Проектною заявкою заходів та подальшої розробки ТЕО та проектування;\n3) розробити техніко-економічного обґрунтування (ТЕО);\n4) розробити робочий проект та отримати висновок державної експертизи;\n5) розробляти всі документи в тісній співпраці з муніципалітетом та Командою Проекту;\n5) надавати коментарі, враховувати рекомендації та брати участь у обговореннях ключових стадій (ТЕО та проектної документації) із Командою Підтримки Програми ЄС «Угода Мерів – Демонстраційні Проекти 2».\n6) кінцевий проект енергоефективних заходів повинен враховувати західноєвропейські стандарти і практики для забезпечення стійкості заходів.\nОчікувана дата оголошення переможця конкурсу: до 07 вересня 2018 року. Всі учасники конкурсу отримають відповідь про статус відбору переможця.


Дліннобазний BMW третьої серії засвітив ексклюзивну решітку | BOSS AUTO\nДліннобазний BMW третьої серії засвітив ексклюзивну решітку\nПодовжені BMW третьої серії з шильдиком L не викликають подиву в Китаї - автомобіль для ринку звичний. Домігшись успіху на території Піднебесної, модель вибралася і за її межі. Зараз, наприклад, «троячки» з додатковими 110 мм колісної бази пропонуються дилерами Таїланду, Малайзії і, звичайно, Індії. У носіїв хінді ця модель отримала назву Gran Limousine, а щоб додати «лімузину» ще більше люкса, тепер є версія Iconic Edition. Її головною відмінністю стала підсвічування решітки радіатора - небачене оснащення для седана, хоча до подібних фішках на «іксах» ми давно звикли.\nПід капотом особливої «троячки» може бути бензинова турбочетвёрка 2.0 віддачею 258 л.с. і 400 Н • м або турбодизель того ж об`єму на 190 сил і ті ж 400 ньютон-метрів. Машини мають індекси 330Li і 320Ld відповідно. Обидва агрегати працюють в альянсі з восьмиступінчастою «автоматом», який передає тягу на задню вісь. Виробництво седанів налагоджено в індійському Ченнаї. Ціни стартують з 5 350 000 індійських рупій  за «330-ю» і з 5 490 000 (5,18 млн руб) за четирехдверка з дизельним мотором. Для порівняння, звичайний Gran Limousine доступний в Індії від 5 250 000 рупій


Ерік Шмідт: «Не хочете називатися реальним іменем? Не використовуйте Google+» - MediaSapiens.\nЕрік Шмідт: «Не хочете називатися реальним іменем? Не використовуйте Google+»\nВи вже використовуєте Google+? Ось декілька останніх порад від Еріка Шмідта, як це краще робити.\nПитання необхідності реєстрації у G+ під справжнім іменем обговорювалося тривалий час. Зрештою, команда соціальної мережі прийша до однозначного висновку. Коментарі Еріка Шмідта (Eric Schmidt) на Единбурзькому телевізійному фестивалі (Edinburgh International TV Festival) роз’яснили, чому необхідно бути собою у Google+.\nGoogle хоче створити прозору соціальну мережу майбутнього, де у користувача на одному акаунті буде пошта, доступ до документів, G+ і т.п. - тобто всі необхідні інструменти. А сам акаунт стане універсальним ідентифікатором людини у мережі і не дозволятиме бавитися у віртуальні особистості.\nКрім того, подібна прозорість дій у соціальній мережі дозволить регулювати діяльність користувачів, що використовують інтернет у злочинних намірах.\nБлизько двох тижнів тому команда Google+ видалила акаунти, зареєстровані на псевдоніми та ніки. Крім того, раніше було заблоковано сторінки компаній, створені як профілі користувачів.\nТим, хто не бажає використовувати своє справжнє ім’я Ерік Шмідт нагадав, що ніхто не примушує їх реєструватися у G+.\nНа головній сторінці Google нагадуватимуть про дні народження друзів з Google+\nGoogle+ ввела іменні адреси сторінок для користувачів\nGoogle організує YouTube-трансляцію бразильського карнавалу


Корисні поради на всі випадки життя » Краса і здоров'я » Японський масаж обличчя\nЯк тільки на обличчях жінок починають з'являтися перші зморшки, вони починають посилено вивчати інформацію про всілякі види масажу, які допоможуть хоча б трохи зупинити процес старіння шкіри. Останнім часом, і не безпідставно, стала популярна техніка японського масажу Zogan, розроблена японською стилісткою Юкуко Танака. Вона спрямована на позбавлення від зморшок, поліпшення кровообігу, коригування кольору і овалу обличчя.\nВи запитаєте, чому ж японський масаж краще і ефективніше давно відомих технік проти зморшок. Японський масаж робиться долонею і надає глибоке вплив на лицьові тканини, м'язи і навіть кістки черепа. Рухи відбуваються вздовж лімфатичних судин, з-за чого відбувається відтік лімфи від обличчя і шиї, що призводить до виведення токсинів.\nЗавдяки тому, що ця масажна техніка є силовий, пробуджується енергетика лицьових м'язів, обличчя швидко зникають зморшки, шкіра стає більш гладкою і пружною, йдуть мішки під очима і вирівнюється овал обличчя. Але не варто робити його занадто жорстко інакше можуть з'явитися болючі відчуття.\nПеред початком процедури змийте макіяж з очей. Масаж виконується на чистому обличчі. Для самої процедури вам знадобиться косметичні вершки або молочко для зняття макіяжу. Заздалегідь вивчіть де у вас на обличчі і шиї знаходяться лімфатичний точки і при виконанні техніки не тисніть на них.\nПочинайте масаж з того, що подушечки пальців фіксуєте на серединній лінії і ведете їх до скронь, там розгортаєте долоні на 90 градусів і проходите зворотний шлях з трохи меншою силою (кожну процедуру завершуйте таким рухом). Від зовнішнього кута до внутрішнього проходите по нижньому століттю, звідти до перенісся і надбровним дуг. Потім ті ж рухи, але в зворотному напрямку. Ще раз повторіть руху навколо століття від внутрішнього кута. Тиск в області століття трохи зменшуємо.\nНаступна процедура, яка проводиться з особливим зусиллям, виглядає наступним чином. Поверніться до ямки на підборідді, обігніть куточки рота і йдіть вздовж носа до області очниці.\nДля моделювання овалу обличчя почніть виконувати рухи пальцями від куточків рота вгору по щоках до очей. Це вправа виконується однією рукою, друга фіксує шкіру в районі нижньої щелепи.\nПоставте пальці на краю носа і рухайтеся у напрямку до скронь через вилиці.\nПіднесенням долоні проведіть по виличної дуг в напрямку скронь і від куточків рота до скронь. Подібними рухами пройдіться по краю кістки нижньої щелепи. Завдяки цим рухами запобігається провисання шкіри і зменшуються носогубні складки.\nЗавершальним етапом буде розтягуюче рух пальців від щелепи вгору по краю нижньої повіки, розтирання лоба і кругові рухи від центру до скроневій зоні.\nПам'ятайте, що існують деякі протипоказання для проведення японського масажу:\nНевідомі висипання на шкірі (якщо з'явилися за час масажу, то його слід відмінити до моменту повного очищення і замінити масажне засіб)


МЕДІА-ДРОГОБИЧЧИНА - Інтернет-газета — Анна Литвин: Не майте часу на дрібниці\n- Передовсім розкажіть, будь ласка, нашим читачам про себе. Ваша історія варта того, щоб її знали.\n- Народилася я на Львівщині, в селі Майдан, закінчила тодішнє Самбірське училище культури та Рівненський інститут культури. Але, коли мені було 22 роки, виїхала з України. 34 роки жила в місті Сургут в Росії. Працювала, за спеціальністю: була директоркою Будинку культури залізничників, начальницею управління культури міста. Це давало колосальні можливості розвивати українську культуру в Сибіру. Багато можновладців з походження були українцями, тому всіляко допомагали. Ми навіть створили національно-культурну автономію „Українська родина”, мали змогу займатися науково-дослідницькою діяльністю, організовувати концерти, фестивалі. Всі заходи ми проводили на найвищому рівні, запрошували найвідоміші українські колективи: Національний заслужений академічний ансамбль танцю України імені Павла Вірського, тріо “Золоті ключі” з Ніною Матвієнко. Також до нас неодноразово приїжджаил гурт “Океан Ельзи”, Руслана Лижичко, Оксана Білозір та інші виконавці. 2001 року заснували Український культурний центр. Тоді ж мені надали звання Заслуженого працівника культури України, а згодом відзначили Орденом княгині Ольги.\n- Чи важко було починати життя спочатку? Бо, хай там як, ви провели в Сургуті всю молодість, збудували кар'єру.\n- Сургут дійсно багато мені дав, тому не жалітимусь. Але на той момент втрачати вже було нічого, я усвідомлювала, що так, як колись, уже ніколи не буде. І зараз я абсолютно щаслива, бо закохуюся в Україну заново, на жаль, в юності цього не встигла. Перші два роки я “надихувалась” Україною, захоплювалася неймовірними діяльними людьми.\nТак моя ідея проекту “Перехресні стежки” (проведення зустрічей із українськими письменниками - Авт.) реалізувалася. Першим заходом була зустріч з Братами Капрановими. Вони мої добрі друзі, ми часто їх запрошували ще туди, в Сургут. Також вони допомагали нам створити там приватну бібліотеку української літератури, надсилали багато книг свого видавництва “Зелений пес”. А одного разу навіть підвели (сміється - Авт.), коли чергову коробку надісланих книг перевіряли на митниці, я помітила серед них одну зі списку заборонених у Росії. Мені тоді дивом вдалося вчасно заховати ту книжку. Це цілком міг бути кінець нашої активної діяльності.\n- Як “Перехресні стежки” розвиватимуться надалі? Поділіться, будь ласка, планами на майбутнє.\n- Однозначно треба йти до дітей. Коли ми проводили окрему зустріч наших школяриків із Галиною Пагутяк, я ще раз переконалася, наскільки важливим є спілкування учнів із “живими” письменниками. Вони тоді зовсім по-іншому сприймають книги, авторів, літературу загалом, це стає додатковим стимулом читати.\nПригадую собі, як у документальному фільмі про Блаженнішого Любомира Гузара, Юрія Шухевича, Бориса Білинського (йдеться про стрічку “Сходи Якова” (2014) з розлогим інтерв'ю трьох однокласників - Авт.) розповідалося про те, як українській професурі й інтелігенції забороняли викладати в навчальних закладах, тому вони ставали приватними вчителями. Це породило унікальне явище, бо ми отримали надзвичайно освічене покоління, натхненне присутністю великих. Нам теж варто тягнутися до своїх світочів, до мистців, бо це змінює світогляд, спонукає вдосконалюватися.\n- І наостанок. Що побажаєте побажання нашим читачам?\n- Вимикайте телевізори і читайте, тоді матимете власне бачення всього, тоді діти братимуть з вас приклад. У нас зараз стільки можливостей, стільки прекрасних письменників, стільки чудових перекладів, маємо це цінувати й використовувати. Любіть і підтримуйте українське, будьте діяльними, і по-доброму не майте часу на дрібниці та на дурниці.


Візит до Києва президента Ірану\nКиїв, 15 жовтня 2002 - Розпочався офіційний візит в Україну президента Ірану Мохаммада Хатамі. Президент Ірану після переговорів із президентом України стверджував, що були обговорені усі напрями співпраці – від культурної до енергетичної. Військову сферу він не назвав, а міністр закордонних справ України Анатолій Зленко згодом сказав, що ця сфера не обговорювалася взагалі. Разом із тим напередодні візиту іранського президента до Києва з’явились повідомлення, що Україна таки постачала зброю і до Ірану.\nПрезидента Ірану Мохаммад Хатамі відвідує Україну вперше. Після переговорів делегацій президенти двох країн заявили, що дійшли згоди у ставленні до міжнародних проблем і до перспектив двосторонньої співпраці. Найбільш актуальним міжнародним питанням, звісно, є ситуація навколо Іраку. Президент Ірану заявив, що хоча Ірак свого часу завдав збитків Іракові, Сполучені Штати не можуть в одноосібному порядку застосувати силу проти цієї країни.\nЗастосування сили й утручанні у внутрішні справи інших держав - без відповідного рішення Організації об’єднаних націй – зруйнує стабільність не лише в цьому регіоні, але й за його межами. Треба зберегти територіальну цілісність Іраку. Ми сподіваємось на мирне вирішення цього питання. Проте Ірак має виконати всі резолюції Ради Безпеки ООН.. - сказав Мохаммад Хатамі. «Ми поділяємо ці підходи»,- у свою чергу заявив Президент України.\nЩо до двосторонньої співпраці між Україною та Іраном , то у перший день візиту Хатаммі до Києва було підписано чотири документі – це Договір про взаєморозуміння та принципи співпраці між двома країнами, програма торгівельного та економічного співробітництва до 2007 року, меморандум про взаємодопомогу у боротьбі з незаконним обігом наркотиків, та меморандум про співпрацю у галузі охорони здоров’я. У 2001 році товарообіг між країнами становив майже 165 мільйонів доларів, із яких 161 мільйон – це експорт з України. Також було оголошено, що окрім уже реалізованого проекту будівництва в Ірані заводу з виробництва літаків української розробки Ан-140 планується створення консорціуму з продажу цих літаків. Також був обговорений проект газопроводу з Ірану до Європи через Україну та співпраця у ядерній галузі. “Не йдеться про Бушер, ми туди не повернемось не повернемось”, - сказав Кучма, проте ми можемо співпрацювати за іншими напрямами в рамках МАГАТЕ. Україна також має намір створити з Іраном спільне підприємство з виробництва газових турбін.\nПід час візиту Президента Ірану в Україну питання співпраці у військовій сфері, як заявив згодом міністра закордонних справ України Анатолій Зленко, не порушувалося. Хоча Іран має інтерес до української оборонної промисловості, бо володіє великою кількістю техніки радянського виробництва, що потребує ремонту та модернізації. Ці роботи, за оцінками експертів, коштують щонайменше майже 300 млн. длр на рік. Україна, зокрема, виконувала контракт із ремонту двигунів для бронетехніки Ірану. А напередодні візиту Хаттамі до Києва народний депутат Григорій Омельченко, спираючись на записи екс-охоронця президента України Микола Мельниченка, стверджував, що Україна здійснила продаж систем залпового вогню “Град” до Ірану. Власе, це сучасні “Катюші”. Офіційний Київ ще ніяк не коментував цих звинувачень, бо поки що зайнятий справою радіолокаційних стацій “Кольчуга”. Проте на відміну від Іраку, який перебуває під санкціями ООН, міжнародних санкцій проти Ірану не існує. Є лише одне обмеження – американське. В 1992 році США ухвалили Закон, за яким вони можуть запровадити американські санкції проти держав, які співпрацюють у військово-технічній сфері з Іраком та Іраном.


Новини - Калузька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів\nЗ Днем Учителя\nФізхвилинка у 1 класі\n19.12.2017 Святий Миколай завітав...\nНа святого Миколая Радість світ увесь приймає, Хай радіє увесь світ Український наш нарід. Цими словами розпочалося таке довгоочікуване свято, присвячене дню Святого Миколая. Нас прийшли привітати дорогі гості : сільський голова Л.В.Заковенко та депутат районної ради ,випускник нашої школи А.О.Фрунзе . Кожна дитина отримала від депутата А.О.Фрунзе солодощі. А діти в свою чергу , радували присутніх цікавими сценками з життя , щемливими віршами та запальними піснями , танцями...\n11.12.2017 16 днів проти насилля\nІнформація щодо проведення Всеукраїнської акції «16 днів проти насилля»,з метою запобігання протиправних дій зі сторони учнівської молоді , поліпшення взаємодії з батьками , органами самоврядування , представниками правоохоронних органів з питань протидії насильства в родині , в школі було проведено наступні виховні заходи: 1.Лінійка «Насильству – «НІ!» присвячена оголошенню...\n09.12.2017 В очікувані Новорічних та Різдвяних свят\nКожна дитина, як і кожна доросла людина, з нетерпінням та з надією чекають Новорічні та Різдвяні свята. Для дітей – це канікули, подарунки від Діда Мороза, здійснення казкових мрій, змістовний відпочинок, а для батьків – надія на покращення життя, добробуту та благополуччя в новому році. Ці свята завжди проходять весело, змістовно та шумно – ігри, хороводи, пісні, танці, маскаради. Але в цей...\n30.11.2017 Фінансова звітність\n25.11.2017 Вшанування памяті жертв Голодомору\nВшановуючи пам'ять жертв Голодомору, в Калузькій ЗОШ І-ІІІ ст. відбулася Лінійка Скорботи....\n21.11.2017 Вшанування Революції Гідності\nЗгідно Указу Президента України від 13 листопада 2014 року № 872/ 2014 21 листопада визнано Днем Гідності та Свободи. "Україна - це територія гідності і свободи. Такими нас зробила Революція 2013 року, Революція Гідності. Це був надзвичайно важкий іспит для України, коли українці продемонстрували свою європейськість, гідність, своє прагнення до свободи", - сказав глава держави. З метою відзначення дати в Калузькій ЗОШ було проведено ряд виховних заходів...\n17.11.2017 Тиждень безпеки дорожнього руху\nЗ 13.11 по 17.11 був проведений Тиждень безпеки дорожнього руху у Калузькій ЗОШ І-ІІІ ступенів. З метою попередження дитячого травматизму та дорожньо-транспортних пригод, забезпечення дітьми безпеки дорожнього руху,безпеки руху на велосипедах,правил користування громадським транспортом, були проведені наступні заходи: 1.Організаційна лінійка присвячена оголошенню проведення Всеукраїнського тижня «Безпека дорожнього руху»(1-9 кл,класоводи,кл...\n13.10.2017 Наша воля,наша слава не вмре,не загине...\nІнформація про проведення заходів ,присвячених Дню Українського козацтва та Дню захисника України. З метою розвитку національного коріння у дітей,залучення їх до української національної обрядовості,виховання любові до рідного краю та свого народу,в школі проведено наступні заходи: 1.Урочиста лінійка присвячена Дню Українського козацтва «Наша воля,наша слава не вмре,не загине»(1-9кл...\n11.09.2017 Олімпійське сузір'я\nФізичне виховання є важливим засобом фізичного, соціального та духовного розвитку учнівської молоді. Основною метою навчального предмета фізична культура є: формування в учнів стійкої мотивації щодо збереження свого здоров’я, фізичного розвитку та фізичної підготовленості; гармонійний розвиток природних здібностей та психічних якостей; використання засобів фізичного виховання в організації здорового способу життя...\n01.09.2017 1 вересня\n1 вересня – ні з чим незрівняний день. Наша дружна шкільна родина приймає в свої обійми першокласників. Двері в країну знань для дорогих першокласників відчиняє їх перша в житті вчителька Кряжко Т.В. «Наша школа-кращої немає, Ми на думці маємо одне Зараз нас директор привітає Свято знань для неї головне!» Також для первачків звучали найкращі побажання від присутніх гостей,старших учнів школи...


Віталій Кудрявцев, біографія, новини, фото | Біографії\nВіталій Кудрявцев, біографія, новини, фото\nІм’я: Віталій Кудрявцев (Vitaliy Kudryavtsev)\nДень народження: 6 січня 1977 (42 роки)\nКатегорія: Російські актори\nБіографія Віталія Кудрявцева\nРолі в театрі і кіно\nОсобисте життя Віталія Кудрявцева\nВіталій Кудрявцев зараз\nВіталій Кудрявцев – російський актор театру і кіно. Москвич, якому, за його словами, нічого не дається легко. Однак намічених цілей він завжди домагається. Він – Олексій Михайлов, слідчий з кримінальної картини «Шпильки», Ігор Снєгірьов з пригодницького серіалу «Десант є десант», бізнесмен Сергій з мелодрами «Чужі діти», вчитель російської мови та літератури Гарік з картини «Занадто гарна дружина». Звичайно, це не повний перелік знакових робіт Віталія і, сподіваємося, не фінальний.\nНа фото: Віталій Кудрявцев\nХлопчика, народженого взимку 1977 року в родині московського професійного футболіста, спартаківця Валерія Кудрявцева, назвали Віталієм. Ріс він, як і всі радянські діти: дитячий садок, школа, спортивна секція легкої атлетики.\nВіталій Кудрявцев і його батько\nПісля школи, у стрімко мінливій соціальній обстановці, юнак вирішив вступати в юридичний вуз. Закінчивши відповідний факультет МДУ, почав адвокатську практику в одному з московських судів.\nВіталій Кудрявцев має юридичну освіту\nНадворі стояло літо, коли двом молодим помітним хлопцям – Віталію і його другу – запропонували знятися в популярному на 2000 рік серіалі «Маросейка, 12» в ролі двох податківців.\nВсе сталося досить швидко: проби, перегляд, а через годину друзі вже летіли в Краснодар на зйомки чергової серії детектива під назвою «Бабине літо».\nВіталій Кудрявцев на початку кар’єри (кадр з фільму «Левова частка», 2001)\nСпільна робота з такими іменитими акторами як Олександр Балуєв, Лариса Гузєєва, Віра Глаголєва, Дмитро Харатьян спонукала Віталія до вступу на експериментальний курс Школи-студії МХАТ, на базі якої кінокомпанія «Амедіа» вирішила створити творчу лабораторію вже зрілих особистостей.\nВіталій Кудрявцев в молодості (на фото з Емілією Співак та Олексієм Воробйовим)\nТак у 24 роки, у віці, коли професійні актори зазвичай вже отримують перші серйозні ролі в кіно, Кудрявцев став студентом майстерні педагогів Сергія Шенталинского, Сергія Земцова, Ігоря Сажина, Ігоря Золотовіцького, про яких досі згадує з повагою і вдячністю.\nШоурил Віталія Кудрявцева\nПотім, щоб остаточно відшліфувати акторська майстерність, він вступив на курс Людмили Іванової та Володимира Байчера в Слов’янський інститут. Всіх своїх педагогів Віталій пам’ятає по імені-по батькові, особливо тепло відгукнувся про викладачів танцю Раді Строганової і Ганні Меловатской, підкреслюючи, що саме їм вдалося «навчити ведмедя танцювати».\nПочаток театральної діяльності Кудрявцева було покладено в дитячому театрі «Експромт», яким керувала Людмила Іванова. У його скарбничці ролі в «Прибутковому місці» (мюзикл) і постановці «Дама-невидимка». Також Віталій був прийнятий в трупу театру імені Станіславського. Там актор зіграв Тана з «Шість персонажів у пошуках автора» за п’єсою Луїджі Піранделло.\nВіталій Кудрявцев на сцені театру імені Станіславського\nУ 2008 році Віталій вступив на службу в трупу московського театру Комедиантъ», де грав Ангела, Слідчого, Прокурора і Ревізора в постановці «Два оповідання за їжу: Меню» і Михайла у виставі «Букет курячої сліпоти». Потім він знову став студентом режисерського факультету Гітісу, а на театральні підмостки повернувся через два роки.\nНабагато ширший фільмографія актора. За 20 років кінокар’єри він знявся майже в дев’яноста картинах, як в епізодичних, так і в головних ролях. Кудрявцев – американський аташе в «Московської саги», Іван Клещев в «Олександрівському саду», Віктор Молодцов во «Лікарської таємниці», старший лейтенант Лозгачев в серіалі «Сталін: Live». Запам’ятався він і як льотчик Костянтин Ковальов, якому сам Вольф Мессінг передбачив майбутнє.\nВіталій Кудрявцев в серіалі «Сталін: Live»\nЗіграв актор і ад’ютанта Миколи Другого в історичній драмі Андрія Кравчука «Адмірал», і Максима Забарського з детективного серіалу «Страховики» Андрія Іванова, і майора з «Мар’їній гаї» Олександра Хвана. Одну з головних ролей Віктора Попова, співробітника антикорупційного комітету, Кудрявцев втілив у детективі «Іржа».\nВіталій Кудрявцев у фільмі «Мар’їна роща»\nСам актор особливо відзначає роботу над роллю Василя Ставрова з картини Теймураза Эсадзе «Дві зими і три літа». Тут він знову зустрілися на знімальному майданчику з Олександром Балуевым, а також Сергієм Маковецким і Наталею Вдовіна.\nВіталій Кудрявцев у фільмі «Дві зими і три літа»\nЗ Ксенією Алфьорової та Андрієм Фроловим Віталій знявся у телефільмі «Холодне серце», а з Фатімою Горбенко і Олександром Пашковим в міні-серіалі «Подаруй мені життя». Архітектора Бориса Архангельського він грає в українській картині Дмитра Матова «Подорож до центру душі», а бізнесмена Бориса також в українській мелодрамі Олексія Гусєва «Доля обміну не підлягає».\nВіталій так і не зв’язав себе узами офіційного шлюбу. У нього є син Савелій (2010 р.), який живе з мамою, актрисою Серафимою Низівської. Сімейне життя у двох акторів не склалася.\nВіталій Кудрявцев і його перша дружина Серафима Нізовская\nЗа деякими відомостями, зараз у Кудрявцева нова громадянська дружина – зірка серіалів Марія Куликова, з якою він познайомився на зйомках мелодрами «Моя зірка». В деяких джерелах саме Марію називають причиною розставання Віталія і Серафими.\nВіталій Кудрявцев і Марія Куликова\nПара не вважає за потрібне реєструвати свої відносини, але Марія в інтерв’ю зізналася, що відчуває себе щасливою і розслабленою, оскільки більше не одна і насолоджується життям разом з коханим чоловіком. Сам Віталій не поширюється на особисте життя. У 2018 році актори разом знялися в головних ролях у Романа Барабаша в українській драмі «Алевтина».\nУ 2019 році красень, за яким зітхає не одна любителька серіалів, знявся разом з Ольгою Гришиній в українській мелодрамі «Будинок, який».\nВіталій Кудрявцев у фільмі «Будинок, який»\nНезабаром його можна буде побачити з Анною Міклош в міні-серіалі «Ніколи не буває пізно» українського режисера Євгена Баранова.\nНа зйомках фільму «Критичний вік»\nЗайнятий актор і у зйомках драми Ксенії Ратушній «Аутло», де грає генерала, закоханого в дівчину-трансгендера. Події розгортаються у вісімдесятих роках минулого століття. Паралельно знімається у режисера Юрія Лейзерова в «Критичному віці» і мріє про роботу у свого улюбленого режисера Микити Міхалкова.


26.05.2021 19:04 Читайте по-русски\nРосійські найманці п'ять разів порушували режим "тиші"\nВогнепального осколкового поранення зазнав мешканець села Славне, що на Донеччині, внаслідок обстрілів російських окупантів. Про це відзвітувала Мар'їнська міська військово-цивільна адміністрація на Facebook.\nІнцидент трапився в середу, 26 травня. Осколок влучив цивільному просто у грудну клітку. Через це поранений має перелом ребра та інші ускладнення. Нині він у військовому госпіталі у Покровську.\n"26 травня 2021 в селі Славне внаслідок ворожого обстрілу мирний житель отримав вогнепальне осколкове проникаюче сліпе поранення передньої поверхні грудної клітки справа, внаслідок чого в людини стався перелом третього ребра, правобічний гемопневмоторакс, геморагічний шок 2 ступеня. Повні обставини подій встановлюються", – мовиться у повідомленні.\nПоранений є і в лавах українського війська. В армійця ЗСУ біля Авдіївки поцілив ворожий снайпер. Воїну надали медичну допомогу та ушпиталили. Його стан оцінюють як задовільний.\nЗагалом протягом середи російські найманці п'ять разів порушували режим "тиші". Про це поінформував штаб операції Об'єднаних сил на Facebook.\nБіля Кримського російські окупанти відкривали вогонь з мінометів 120-го калібру та із озброєння бойової машини піхоти. Поруч із Причепілівкою – із мінометів 82-го калібру, гранатометів різних систем, великокаліберних кулеметів та стрілецької зброї. А в районі Красногорівки та Павлополя – із гранатометів різних систем та стрілецької зброї.\nДивіться також: "Ніякого перемир'я не було і немає": оборонці Хутора Вільного розповіли про підступність окупантів\nНімецька делегація відвідала меткомбінат ім. Ілліча у Маріуполі\nобстріли поранені цивільні бійці АТО зона ООС (кол. АТО)


Дитячий клуб "Світлинка", Луцьк, вулиця Караїмська, 3: послуги, відгуки, адреса, карта, телефон | List.in.ua\nОксана Ольхова: (Друг LIST'а)\nВідвідуємо Світлинку протягом року. Задоволена на всі 100% Дитина щоранку із захопленням переступає поріг улюбленого закладу. У Світлинці все передбачено,і мене, як маму, це не може не тішити!!!\nВихователі працюють на найвищому рівні, з упевненістю можу сказати,що це висококваліфіковані спеціалісти!!!\nУ Світлинці діють гуртки на будь-який смак: кожна дитинка знайде для себе щось цікаве!!!\nГрупи невеликі,вихователі достатньо часу приділяють кожній дитині,харчування хороше ( особисто моя дитина додому завжди приходить сита)!!!\nНіколи б не подумала,що дитина настільки може любити ходити в садок,але ми тому підтвердження) Усім рекомендую!!!\nЛилия Бернадин: (Друг LIST'а)\nДитячий садок Світлинку відвідуємо вже місяць. За цей час важко сказати про обсяг знань які вклали в голову сину бо ще справді дуже мало ходимо сюди. Проте вже є результат занять із логопедом!!! Синові подобається його садок, він не хникає коли туди рано його з чоловіком будимо.\nТому скажу чому ми обрали цей садочок серед інших в місті: 1. у нашій групі де трирічки в основному, всього 8 діток. На двох педагогів! 2.Тут щоранку всіх діток дивиться медсестра - це вже зменшує шанс вхопити "соплі". 3.Для таких маленьких уже є майтсер-класи -ми і клеїли і малювали і англійський клуб відвідуємо. 4.все це входить у вартість садка - ми нічого додатково не доплачуємо!!! А про розвиваючі іграшки і обстановку взагалі мовчу - тут така база крута для дітей того всього добра, що можна позаздрити.\nСоня Сонях: (Користувач)\nМи ходимо в модельну школу вже три роки. Мала не може дочекатися суботи, так їй подобається. І я, як мама, бачу результат.\nLena Dmytruk: (Користувач)\nСподобалось: Ми з "Світлинкою" вже більше двох років і кожного дня переконуюсь, що зробила вірний вибір!!! Навчання в ігровій формі, цікаві розваги, дослідницька робота, надзвичайні екскурсії, пікніки на природі, індивідуальний підхід до кожного малюка, розвиток творчих здібностей - це просто неймовірний світ дитинства! Однозначно рекомендую!!!!!!\nAnyuta Kozlyuk: (Користувач)\n"Світлинка"це накйращий розвиваючий центр для дітей.Найкращі педагоги ,які знаходять підхід до кожної дитинки.рівень і професіоналізм педагогів дозволяє моєму синові здобувати знання і з цікавістю пізнавати все нове.Дуже щаслива від того що мій син може там займатись.Дитина щаслива, і доглянута.ставлю найвищий бал і рекомендую всім👍\nДитячі садки Модельна агенція Дитячі розвиваючі центри Садіки Дитсадок Дитячий садок Днз Дошкільний навчальний заклад Дитячий навчальний заклад Садік Модельне агентство Модельна школа Школа моделей Модельне агенство Дитячий центр Дитячий розвиток Розвиваючий центр Дитячий розвиваючий заклад Центр дитячого розвитку Англійський клуб Вокальна студія Групи раннього розвитку Дитяча школа моделей Класи для гіперактивних дітей Маленька школа Ранній розвиток Садок неповного дян Садок повного дня Сучасні танці Хореографія Школа раннього розвитку Школа фортепіано


Ідея гармонії людини й природи | Шкільні твори\nHome ⇒ 📁Шкільні твори ⇒ Ідея гармонії людини й природи\nІдея гармонії людини й природи\nТвір за драмою-феерією Лесі Українки -“Лісова пісня”. Усі ми: квіти, трави, дерева, люди – діти великої, могутньої Природи. Дихаємо одним повітрлм, гріємося під одним сонцем, пускаємо коріння Я одну землю. І все життя тягнемось до висот небесних – гілками-руками, ду-Мнми-мріями, душами-квітами. Приходимо ненадовго в цей світ, прокладаємо у ньому свою стежку і назавжди відходимо в інший, неземний. Який же сенс у цьому вічному круговороті життя? Чи не в тому, щоб, пройшовши складний цілях пізнання, стати на вищий щабель духовності, відчути\nсвою єдність з усіма формами космічного буття, свою спорідненість з билинкою, пташкою, сонячним променем? І тоді світтеж стане мудрішим, покращає, бо все в ньому взаємопов’язано і взаемозумовлене. Чи зуміє людина своїм Життям органічно влитися в цю світову гармонію, чи порушить її, не знайшовши свого місця в ній? Філософські роздуми над цією та іншими загальнолюдськими проблемами завжди хвилювали видатну дочку нашого народу Лесю Українку. Створюючи свій шедевр – драму-феєрію “Лісова пісня”, поетеса добре ииала ціну багатьом життєвим істинам, бо тернистий шлях пізнання було вже пройдено, життя догоряло, а попереду\nТак, вона знала, що не помре:\nЛесі Українки відкрилися таємниці людського життя, смерті і безсмертя. Вона виголошує їх устами лісової царівни Мавки. Мавка – дитя природи, і це глибоко символічно: лише в нерозривній єдностіз природою можна досягти гармонії душі. Цій дівчині чужі й незрозумілі одвічні клопоти людські про хліб насущний, про добро, багатство. Вона й так багата – лісовим цвітом, весняним співом, ласкою верби-матері, ніжністю березки-сеетриці, розмаїттям барв і звуків. Тієї весни їй судилося почути найчарівнішу з мелодій – мелодію кохання, яка з’єднала дві рідні душі. Весна – то пробудження сердець, народження надій, буяння цвіту почуттів, то гімн всесильної любові. Не тільки людина – вся природаживе за прекрасними і незбагненними законами кохання: Он бачиш, там питає дика рожа: “Чи я хороша?” А ясень їй киває в верховітті: “Найкраща в світі!”\nПід впливом цього світлого почуття розпускається “цвіт душі” людського хлопця Лукаша. Це Мавка і весна пробудили в ньому сили, що досі дрімали, і зробили його душу зрячою на красу. Ось вона, гармонія! Весна в природі і в серцях, у мріях і в житті. Оновлення і просвітлення, очищення і причастя вселенською красою і любов’ю. Та все минає. Пізнє літо вносить свої зміни в лісові пейзажі і в людське життя. Покошено і складено в стіжки буйні трави, перша сивина впала на скроні дерев, а кохання Мавки й Лукаша торкнув перший холод. Природа разом з героями проходить їхніми нелеткими, плутаними стежками, відтіняє їхній душевний стан. Вона не просто співіснує з людиною, а співпереживає з нею. Тяжко на серці у Мавки: воно віщує зраду, розлуку. У цей час “починає накрапати дрібний дощик, густою сіткою заволікає галявину, хату й гай”. Кохання Лукаша не витримало випробування буденними клопотами, дріб’язковими турботами. І душа його зміліла, втратила свій цвіт. Він зрадив не лише Мавку – зрадив себе, свою співочу душу, свою високу мрію. І за це тяжко карається, втративши людську подобу. Та навіть доля непідвладна великій любові. І Мавка чарівним словом рятує свого коханого. Образ лісової красуні – це вимріяний поетесою ідеал гармонійної людини, яка живе вільним, духовним життям, у повній злагоді з природою. Саме тому їй не судилося ні забуття, ні смерть. Мавка – це втілення краси, а краса невмируща.\nБлизький до природи і дядько Лев. Він добре знає всяку лісову, польову та водяну силу, вміє розумно з нею обійтися. Своєю любов’ю до лісу, добротою, мудрістю він заслужив глибоку повагу Лісовика. У драмі-феєрії дійовими особами нарівні з людьми виступають і сили природи, що виросли на фольклорному грунті: Русалка, Водяник, Лісовик, Перелесник та інші. Серед них теж є добрі й злі, та це не порушує рівноваги у навколишньому світі. На кожному кроці природа вступає у взаємини з людиною, допомагає чи шкодить їй, відгукується на кожен порух її душі. Вона завжди за все віддячує взаємністю. Любов може народитися лише з любові. На жаль, люди часто забувають цю істину. Хто дав їм право підкоряти собі природу, руйнувати її величний храм своєю безжалісною рукою? Ми всі рівні перед Богом. Світ не повинен жити за законами жорстокості і насилля. Лише краса й любов врятують нас від фізичної й духовної смерті. Тільки тоді наші душі будуть урівноважені, коли настане гармонія в наших взаєминах з могутньою й величною Природою.\nВи схибили в житті, втомилися буденністю втратили сенс свого буття? Залиште все, підіть до неї, до Природи. Послухайте її велику тишу, і вона відкриє вам свої таємниці, залікує душевні рани. Придивіться пильніше: можливо, серед пишного гілля перед вами з’явиться прекрасна зеленоока дівчина з довгим розплетеним волоссям, заквітчаним яскравим вінком, і поманить вас за собою. Не бійтеся, ідіть! То ваша Доля.\nПоет гармонії і краси Поезія Тютчева – одне з найдорожчих надбань російської класичної літератури. Поезія Тютчева сповнена думки, але він був насамперед художником. Він палко любив життя. Радісним прийняттям життя наповнені вірші “Я помню время золотое”, “Нет моего к тебе пристрастья”, “Еще земли печален вид…”, “Весна”, “Весенние воды”, “Весенняя гроза”. І в той же час саме природа, на думку […]...\nПопередній Попередній запис: Питання соціальної справедливості у повісті І. Я. Франна “Перехресні стежки”\nНаступний Наступний запис: Лірико-філософська поезія Светлова


На Полтавщині проінвентаризують лісові площі - Новини Полтавщини\n10:30 02.04 200\nПротягом 2020 року лісові господарства Полтавщини проінвентаризують близько 22 тисяч гектарів земель лісового фонду.\nСтан інвентаризації земель лісового фонду на території Полтавщини обговорили на нараді в облдержадміністрації.\nНа зустрічі були присутні фахівці Юридичного департаменту, обласного управління лісового та мисливського господарства, Новосанжарського, Полтавського й Диканського лісових господарств, Департаменту екології та природних ресурсів ОДА.\nНині багато земель лісового фонду на Полтавщині не проінвентаризовані.\nЦе близько 140 тисяч гектарів.\nЗа дорученням голови облдержадміністрації, даним торік у грудні, управління лісового та мисливського господарства надало інформацію, що протягом 2020 року лісові господарства проінвентаризують близько 22 тисяч гектарів земель лісового фонду. Зокрема, проаналізують, як відбувається процес, які площі земель у роботі в землевпорядників, скільки звернень надійшло до облдержадміністрації за наданням дозволу на розробку технічної документації, скільки подано документів на затвердження технічної документації.\nЯк повідомив заступник голови ОДА Євген Греков, пройшла перша тематична нарада, щоб визначити стан виконання доручення, виявити проблемні, спірні питання в цьому процесі, з’ясувати, чим облдержадміністрація може допомогти, щоб відповідна процедура здійснювалася швидше й ефективніше.\nПосадовці прагнуть за рік проінвентаризувати якнайбільше площ лісових насаджень, земель лісового фонду.\nОформлення потрібно здійснити належним чином, щоб відомості були відображені на Публічній кадастровій карті України, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щоб уникнути можливих зловживань третіми особами, які намагаються заволодіти цими землями, – пояснив Євген Греков.\nЗемлі лісового фонду – природний ресурс, який дуже цінний для екології та для функціонування системи лісового господарства в державі загалом. Поки землі не будуть оформлені, є ризик, що цим можуть скористатися зі злочинним наміром.\nПотребу в її створенні визначили під час зустрічі з мисливцями на початку березня. Крім того, громадські організації мисливців звертаються за допомогою в частині проведення таксації дичини у регіонах області. Хочуть із залученням фахівців, науковців провести перевірку, скільки насправді є тварин для мисливського господарства в тому чи іншому районі й визначити реальний стан справ у цій галузі. Спеціалісти, які увійдуть до складу робочої групи, можуть допомогти у проведенні такого обліку, – зазначив Євген Греков


ДСТУ 2864-94 Надійність техніки. Експериментальне оцінювання. Контроль надійності. Основні положення\nПовний текст присутній в бібліотеці «НОРМАТИВ™ PRO» ПЕРЕГЛЯНУТИ ДСТУ 2864-94\nДСТУ 2864-94 Надійність техніки. Експериментальне оцінювання. Контроль надійності. Основні положення представлений в розділах:


Текстовий редактор коду Sublime Text - Веб студія MooMoo - кращі фахівці WordPress\nТекстовий редактор коду Sublime Text\n25.01.2015 17:51 Матенька Андрій Немає коментарів\nВ попередній статті я проводив огляд набору інструментів для верстки сайтів. Сьогодні ж детально розповім про один із них, а саме про Sublime Text.\nЩо ж почнемо. Щоб встановити редактор Вам достатньо завантажити його на офіційному сайті. Вам потрібно завантажувати саме ту версію під вашу операційну систему. Раніше я згадував що у Sublime Text є версії для Linux, OS X та звичайно Windows. То ж обирайте те що вам потрібно і продовжимо.\nПроцес встановлення редактора стандартний:\nЗауважте на скільки мало місця займає програма. Всього ~23Mb.\nПри вибраній галочці у контекстне меню будуть додані певні пункти повязані із редактором. Які як на мене спрощують роботу.\nПерше враження про програму вони красива із коробки. Гарно підібрані шрифти, кольорова схема, плавна анімація.\nДоречі схеми оформлення редактора можна змінювати. Preferences -> Color Scheme\nЇх є дуже багато на любий смак.\nСправа у вікні у нас розміщено карту коду. Своєрідна міні карта усього файлу. Допомагає орієнтуватись по файлу та спрощує прокрутку сторінки.\nЗліва може бути розміщено панель проекта та відкритих файлів (View -> Side bar -> Show side bar Панель проекта – дерево підключених до проекту папок із спрощеною можливістю файлового менеджменту. Для прикладу є можливість створення нових файлів/папок, переіменування та видалення.\nЖоден текстовий редактор такого рівня не може обійтись без плагінів. Встановити плагін можна просто копіювавши його в під-каталог User. Самий простий спосіб знайти цей каталог Preferences -> Browse packages. Та все ж є більш простий та правильний спосіб для більшості випадків – використання PackageControl. Далі детальніше.\nВтановлення цього плагіна вельми не очевидне. З початку переходимо на сторінку плагіну. Натискаємо зелену кнопку install і попадаємо на сторінку із детальною інформацією по встановленню. На момент написання статті інструкція складалась із частини коду (відповідно до версії яку ви встановлюєте) який потрібно було скопіювати у консоль редактора Ctrl+` View > Show Console та нажати enter. На цьому усі незручності закінчуються, дальше все піде як по маслу ).\nЯкщо PackageControl встановився правильно він появиться у Preferences ->Package Settings\nІз PackageControl встановлення та видалення необхідних плагінів простіше простого. Для встановлення плагіна потрібно викликати пошук Ctrl + Shift + P і ввести Install Package або ж достатньо всього «ins»\nУ вікні Install Package потрібно ввести назву плагіна вибрати його із списку та нажати enter.\nНаведу декілька плагінів які я використовую:\nEmmet — це інструмент для прискорення роботи із HTML та CSS. В основі плагіна лежить механіз динамічних абрівіатур із яких генерується готовий фрагмент коду. Для написання абрівіатур використовується синтаксис, похожий на CSS-селектори але із деякими доповненнями.\nПовірте ці плагіни економлять ваш час.\nЦе заздалегідь заготовлені шматки коду, з розставленими в них якорями. Дуже зручно. Коли ви часто у коді використовуєте одні і ті ж шматки. Я для прикладу використовую для вставки у файл стилів конструкцію -webkit-border-radius: ;-moz-border-radius: ;border-radius: ; де достатьньо ввести значення і все.\nПідсумувавши хочу скажати. Важливо розуміти Sublime Text – текстовий редактор, а не IDE, хоча використовуючи плагіни його можна наблизити до цього статусу. На мою думку для верстки сайтів його повністю достатньо.\nТеги: EmmetSublime TextSublimeCodeIntel\nЗ прийдешнім Новим Роком! Екомерц вебсайт: роби правильно


ЩО МИ ЗНАЄМО ПРО ЄВРОПУ? - SHOSTKA.INFO :: интернет газета Шостка. Новости Шостка\nШосткинське вище професійне училище 13:04, 11.06.2019\n“ЩО МИ ЗНАЄМО ПРО ЄВРОПУ?”\nДо цієї події долучилися і учні Шосткинського ВПУ, які мешкають у гуртожитку. 15 травня 2019 року молоді люди були запрошені до бібліотеки закладу, де вони ознайомилися з тематичною виставкою літератури: “Стати Європою, щоб бути Україною” та взяли участь в онлайн-вікторині, яку підготували і провели викладач історії Онопрієнко Л.М. та бібліотекар Жадан Т.В.\nДві команди (“Вища ліга” та “Ангели”) по черзі давали відповіді на питання вікторини, що складалася із трьох турів: “Що ми знаємо про Європу?”, “Україна – європейська країна” та “Подорожуємо країнами Європи”. Потрібно було обрати правильний варіант відповіді із трьох запропонованих. Учні успішно впоралися із завданнями, проявили свою обізнаність та ерудицію.\nПеремогу здобула команда “Вища ліга”, учасниками якої були Зинькевич Анастасія, Воробйова Людмила (гр. 10-18), Кудлай Анна (гр. 09-18), Ковальов Сергій (гр. 03-18). Гарні знання та кмітливість продемонстрували також Кобизький Валентин (гр. 05-16), Галашко Ігор (гр. 07-18) та Голушко Марина (гр. 04-17).