4. ЦАРСЬКА РОСІЯ-ТЮРЬМА НАРОДІВ.: Війна різко відбилася і на становищі пригноблених національностей.\n4. ЦАРСЬКА РОСІЯ-ТЮРЬМА НАРОДІВ.\nВійна різко відбилася і на становищі пригноблених національностей. Царська Росія була названа Леніним «тюрмою народів». Це з вичерпною повнотою і яскравістю визначало життя численних національностей «держави Російської». При самодержавстві в тяжких умовах знаходилися всі трудящі, але особливо нестерпним було становище трудящих неросійських національностей, або, як їх тоді презирливо називали, «інородців». Економічна Визискування щодо їх погіршувалася найжорстокішим національним гнобленням. Навіть ті жалюгідні права, якими користувалися трудящі-російські, безмежно урезивающие для пригноблених національностей. Політичне безправ'я, адміністративне свавілля і культурний гніт несло самодержавство поневоленим народностям. Політика російських царів носить яскраво виражений завойовницький характер. У XVI-XVII століттях російський царизм, відображаючи інтереси панівних класів, вживає широкі військові походи на Схід. Він накладає грабіжницьку лапу на землі Середнього і Нижнього Поволжя, здійснює підкорення Сибіру, ??досягаючи Великого океану, вторгається в степові межі лівобережної України. З ще більшою різкістю проявляються інтереси дворян, торгового і зароджується промислового капіталу у військових планах Петра I, який прагнув «стати твердою ногою» на берегах Балтійського, Чорного та Каспійського морів. При ньому були захоплені райони нинішньої Естонії, частини Латвії та Фінляндії, кавказьке узбережжя Каспію. Катерина II приєднала до Росії північне узбережжя Чорного моря, Крим, правобережну Україну, Білорусію, Литву н Курляндию. Олександр 1 відняв у шведів Фінляндію, у турків - Бессарабію і отримав після війни з Наполеоном частина Польщі з Варшавою. При ньому ж Росія закріпилася в Грузії і початку багаторічну війну за поневолення кавказьких горців. Війна ця тривала і па всьому протязі царювання Миколи I. Олександр II закінчив підкорення Кавказу, відняв у Китаю Приамурский і Уссурійський краю, захопив величезні території в Середній Азії. Останній з російських царів Микола II, продовжуючи політику батьків і дідів, намагався спочатку здійснити приєднання Маньчжурії та Кореї, а потім вступив у світову війну, переслідуючи захоплення Константинополя, Турецької Вірменії, Північної Персії та Галичини ... Зловісна тінь двоголового орла майоріла на величезному просторі імперії, тягнучись від берегів Балтики до вершин Кавказу і від сонячних степів України до середньоазіатських пісків і сопок Далекого Сходу. Кожен крок російського царизму, як і діяльність всіх буржуазних урядів Європи, був відзначений вогнем, кров'ю і насильством. Убогість і безвихідне горе супроводжували переможний хід капіталізму в аули Кавказу, кишлаки Туркестану і фінсько-тюркські села Поволжя. Царський уряд не зупинялося в разі опору перед поголовним винищенням і виселенням місцевого населення захоплених областей. Десятки квітучих гірських аулів були перетворені на руїни і попіл. Дим пожарищ стелився по ущелинах. «Зловісна тінь двоголового орла майоріла иа величезному просторі імперії». Рис. Н. РаОлова, ІСТОРІЯ ГРОМАДЯНСЬКОЇ ВОЇНИ. Вирубувалися ліси, порівнювалися з землею селища, витоптували посіви, расхищалось майно горян аж до домашнього скарбу. Забрала у корінного населення землі роздавалися російським офіцерам, поміщикам, куркулям. Тисячі найбагатших панських садиб створювалися на розкрадених землях башкирів на Волзі; величезні розкішні царські і князівські маєтки виростали на Кавказі, в Криму, в Середній Азії. Проведення цієї «земельної реформи» у поневолених областях супроводжувалося насадженням кріпосного права. Петро I ввів його в Прибалтійському краї, Катерина II - на Україні, Микола I старанно зміцнював його на Кавказі. Слідом за царським генералом в завойовані райони йшов російський поміщик, спрямовувалися фабрикант і купець. Національні області наводнювали російськими солдатами, жандармами, чиновниками. Разом з ними пробирався туди і православний піп, який стверджував хрестом право багнета і золота. Військове насильство і розбій змінювалися ще страшнішим економічним пригніченням. Приєднані райони перетворювалися в колонії капіталізму, стаючи головними постачальниками сировини і палива для промисловості, що розвивається Росії. Україна дала їй донецьке вугілля і криворізьку руду, Кавказ - нафта, Середня Азія - бавовна і т. д. На зміну старовинним фортецям з бастіонами і гарматами зводилися поміщицькі садиби, куркульські хутори, капіталістичні фабрики. А поруч з ними виростали тисячі, десятки тисяч «божих» церков і государевих шинків. У царських шинках споювали місцеве населення горілкою, в церквах кадили ладаном і підносили молитви за успіх колонізаторської політики «білого царя». Численна армія попів старанно працювала над впровадженням в уми «дикунів» основ православ'я і самодержавства. Збудовані церкви зверталися в знаряддя додаткового грабежу національного населення. Новохрещених з «інородців» привчали до православ'я шляхом штрафів за невідвідування сповіді, за незнання молитов, недотримання обрядів і т. д. Проповідь християнства серед пригноблених національностей носила самий розгнузданий і цинічний характер. Методи релігійно-освітньої роботи місіонерів серед напівдиких народів Сибіру часто носили провокаційний характер. Приїхавши у село, місіонер починав свою проповідь «честю», давав невеликі подарунки: хрести, іконки, тютюн і т. п. Якщо це не допомагало, він зупинявся тривалим постоєм у непокірних і брав проти них більш «рішучі» заходи. Зрештою місіонер доводив навколишнє населення до того, що проти нього починали лунати погрози. Тоді винних хапали, відбирали у них майно, саджали до в'язниці. Першими християнськими просвітителями серед сибірських племен були втікачі, бродячі ченці, разом з молитвою і святою водицею занесли в тундри Сибіру горілку і сифіліс. Система широкого споювання тубільців-звіроводство ловів застосовувалася і пізніше, в часи діяльності «православного місіонерського товариства» - величезного підприємства з 200 тисяч основного капіталу. Від такого «християнського» піклування сибірські племена в останні роки перед війною вимирали зі страшною швидкістю. Протягом трьох з половиною століть тяжів страшнейший церковний гніт і над мусульманськими народами Росії. Релігійні гоніння, закриття мечетей (один лише єпископ казанський Лука - 1738-1755 рр.. - Зруйнував в Татарії 418 мечетей з 536) супроводжувалися насильницьким відібранням дітей мусульман в церковно-парафіяльні школи. Російське просвітництво серед фінсько-тюркських племен Поволжя почалося з установи в Казані духовної академії. Кадри православних місіонерів готувалися і східним факультетом Казанського університету. Одним з найяскравіших актів русифікаторської політики останнього часу є виданий міністром народної освіти графом І. І. Толстим закон - «Правила 31 березня 1906». Вказуючи на необхідність за допомогою «науки» посилити в поневолених народах «любов до загального отечеству», закон вводив у всіх школах для «інородців» обов'язкове навчання російській язику1. Але державна російська школа сумлінно виконувала цей обов'язок і до видання закону Толстого. У Польщі ще після повстання 1863 року були закриті всі національні університети та гімназії і замінені російськими школами; заборонено було голосно розмовляти по-польськи в громадських місцях-установах, магазинах, на вулицях. Під таким же гнітом перебувала Україна. Саме слово «Україна» було визнано крамольним і замінено назвою «Малоросія». Чи не допускалося друкування книг і газет українською мовою, заборонялося викладання рідної мови навіть у приватних школах і вживання його в публічних виступах. Результати гноблення позначилися згубним чином на культурі українського народу. До приєднання до Росії Україна в культурному відношенні стояла вище Великоросії. До кінця минулого сторіччя українські губернії давали вражає навіть для царської Росії відсоток неписьменних. До ЛII XII Г.-VP ж У АЗПО-Д ЕМ Про І! Г Л ТІЧ ЕСКО І РЕВОЛЮЦІЇ ".« Тік?! «І л і працював росігіПскііІ пбмпаталь». Haptwumypa Б. Льоні in журналу «Біч» № 14 за 1917 рік. За допомогою армії і державного ап Параті - державної російської школи і православної релігії - царський уряд нещадно здійснювало повсюдну русифікацію.\nТа обставина, що більшість поневолених народностей представляло культурно-відсталі національності, тільки полегшувало це завдання . Але навіть у тих випадках, коли російський імперіалізм стикався з національностями, за своїм економічним і культурним рівнем стояли не нижче, а іноді і вище великоросів (як, наприклад, поляки, фіни, естонці, латиші, почасти грузини, вірмени, українці та ін .), це не заважало йому проводити русифікацію з тією ж лютістю і непримиренністю. Олександр I, захоплюючи Фінляндію, обіцяв зберегти в ній станове самоврядування, яким вона користувалася у Швеції. Але поступово російське уряд ліквідував цю автономію, вирішивши зрівняти в безправ'ї Фінляндію з усією країною. Польща давно вже була придушена п'ятої царського жандарма. Навіть куца реформа, проведена створенням так званих органів місцевого самоврядування (земств і міських дум), на Польщу не поширювалася. Чи не отримала Польща і суду присяжних. Численні правові обмеження були встановлені для поляків на державній службі і в армії. ІІГ.ТОРШІ ГРОМАДЯНСЬКОЇ ВІЙНИ. В особливо безправному становищі перебували в царської Росії євреї. Вони були обмежені в праві проживання і вільного пересування. Виняток становили лише багаті євреї-купці першої гільдії-та особи з університетською освітою. Класова політика, яку царський уряд проводив і в національному питанні, знаходила своє відображення в деяких послаблення, які давала імущим верствам населення. Але все ж у порівнянні з панівним російським буржуа і поміщиком єврейський або вірменський купець відчував себе безправним. Доступ до школи для євреїв був обмежений нормою, на державну службу і залізні дороги їх зовсім не приймали і т. д. Для проживання єврейського населення була відведена так звана «смуга осілості». Скупчені в містах і містечках губерній Польщі, Литви, Білорусії і частини України єврейські маси були приречені на безпросвітні злидні. Колопіальіая політика царизму в Середній Азії. Приїзд царських геіералов. Місцевий національне населення піддавалося самому безсоромному оббирання з боку царських властей. Система хабарів, широко поширена в царській Росії взагалі, брала неймовірні розміри на далеких околицях. Хмари ненажерливих чиновників, як сарана, поїдали останні крихти у трудящих пригноблених національностей. У Середній Азії в результаті російської колонізації податки на місцеве населення зросли в 3-4 рази, а в окремих випадках збільшувалися в 15 разів. Населення вимирало. Там, де до приходу росіян було 45 селищ, що налічували 956 дворів, через двадцять років колонізації залишилося тільки 36 селищ, які об'єднували 817 дворів, з яких 225 були порожні. Про це розповідають мандрівники, які відвідали наприкінці І * минулого сторіччя райони, населені узбеками. Вони малюють, очевидно, далеко не повну картину всіх жахів, що коїлися в царських колоніях: царська цензура не допустила б цього. Але й вони згадують про нещадних кривавих розправах з тубільцями за найменшу спробу обурення з їхнього боку. Цілі кишлаки випалювалися дотла за яке-небудь одне тіло вбитого російського, знайдене по сусідству. У наказі російського офіцера, втихомирювати в 1910 році повстання в Катта-Кургані, з повною безсоромністю сказано, що «одна підошва російського солдата цінніше тисячі голів нещасних сартів» (узбеків) х. І такі накази не залишалися «фразою». Про це говорить нещадна розправа з населенням Андижана. ПАН МІ БУРЯСУАЗНО -ДЕМОКГЛТІЧЕСКОП РЕВОЛІОЦІШ. У 1898 році спалахнуло повстання серед узбеків тодішньої Ферганській області. На чолі його стояв користувався величезної популяр-ністю місцевий релігійний вождь Дукчі Ішан. У ніч з 17 на 18 травня загін місцевих жителів, озброєних ножами, залізними булавами і палицями, напав на солдатські казарми в Андижані. Було вбито 19 солдатів. Царським військам вдалося, однак, швидко придушити повстання. Сотні узбеків, навіть не брали участі у виступі, були перебиті. зрівняли з землею все кишлаки, де жили керівники повстання, і на голому місці їх вибудували російські селища. Для відшкодування збитків, визначених в 130 тисяч рублів, продавалося з молотка майно не тільки засуджених, а й їхніх родичів. 18 чоловік були повішені, 362 - присуджені до каторжних робіт від чотирьох до двадцяти років. Не дивно, що народності Середньої Азії , як і інших колоній, були пройняті трепетом перед «російським ім'ям». Кожен самий незначний представник царської адміністрації до останнього городового включно відчував себе повним владикою над підвладними йому «дикунами». Вся система управління була спрямована до збереження і підтримки необхідних умов для національного гноблення . І влада і церква радили російському населенню не рахувати «нехрещеного інородця» за людину. Російський уряд, запобігаючи аграрну революцію, намагалося задовольнити земельні потреби частини своїх селян за рахунок пригноблених народів. Колонії віддавалися в визискування і розграбування куркулям-селянам і козакам. Разом з тим з вигнаних на околиці селян і козаків самодержавство створювало опору в боротьбі з корінним національним населенням. ІСТОРІЯ ГРОМАДЯНСЬКОЇ ВОЇНИ. Поміщицька верхівка, представлена ??партіями «союзу російського парода», «націоналістами» та іншими, разом з вояччиною, бюрократією і монархічної печаткою («Земщина »,« Русское знамя »,« Новий час »,« Московские ведомости », харківський« Південний край », тіфліський« Кавказ »,« Киевлянин »та інші газети) розвивали шалену націоналістичну кампанію проти всіх« інородців », особливо витончено розпалюючи антисемітизм, організовуючи єврейські погроми на Україні, вірмено-тюркську різанину в Закавказзі і т. д. Уряд зі свого боку заохочувало національну ворожнечу між окремими народностями. Нацьковуючи їх один на одного, царизм зміцнювати своє панування над пригнобленими національностями, запобігав можливість їх об'єднання, створення єдиного інтернаціонального фронту поневолених народів проти російського самодержавства. Політика царизму серед пригноблених національностей виражалася древнім політичним гаслом Риму: «Поділяючи - володарюй». Все населення Російської імперії різко разграничивалось на два табори: з одного боку, великороси, яким всіляко торочилося, що вони являють собою привілейовану великодержавну націю, з іншого - залежні, неповноправні народи. Один з лідерів партії «Всеросійського національного союзу» писав у «Новому часі» - газеті, що видавалася Суворіним і вирізнялася навіть серед чорносотенної преси особливим бузувірством в розпалюванні національної ворожнечі і затвердження російського великодержавництва: «Ми, Божою милістю, народ російська, володар великої і малої і білої Росії, приймаємо це володіння як виняткову милість Божу, яку зобов'язані дорожити і яку покликані зберегти всіляко. Нам, російським, недарма далося це панування ... Ні з того, ні з сього ділити здобуті царствені права з підкореними народцем - що ж тут розумного, скажіть на милість? Навпаки, це верх політичного недоумства і являє собою історичне марнотратство, абсолютно подібне тому, як в купецтві «тятенькіни синочки», отримавши мільйон, починають розкидати його лакеям і занепалим жінкам . Сама природа висунула плем'я російське серед багатьох інших як найбільш міцне і здатне. Сама історія довела нерівність маленьких племен з нами »1. великодержавного - націоналістичні установки найбільш яскраво були відображені в програмі чорносотенного« союзу російського народу ». У ній говорилося:« Російської народності Більш помірковані буржуазні партії, як кадети, які називали себе партією «народної свободи», та інші, що відображали інтереси капіталістичних поміщиків і промислового капіталу, особливо легкої індустрії, тобто груп, які більше за інших потребували у внутрішньому ринку, прагнули досягти своїх націоналістичних цілей шляхом деяких зовнішніх поступок буржуазним елементам пригноблених національностей. Але, звичайно, і ці партії не допускали ніяких коливань в питаннях єдності російської держави і подальших захоплень чужих земель. Гасло «єдиної і неподільної РОСІЇ» був загальним для всього буржуазного табору. Ленін, говорячи про позицію кадетів в національному питанні, запитував, чим вони відрізняються від націоналізму і шовінізму «Нового часу» і К0, і відповідав: «Тільки білими рукавичками да більш дипломатично-обережними оборотами. Але шовінізм і в білих рукавичках і при найвишуканіших оборотах мови огидний »4. Так звані соціалістичні партії, визнаючи на словах право пригноблених національностей на самовизначення, на ділі також відстоювали недоторканну цілісність Російської держави. Партія соціалістів-революціонерів, висловлюючись за побудову держави на федеративних засадах, в той же час ніяких прав на державне відділення націям не надавала, обмежуючи дозвіл національного питання областю культури та мови. НАПЕРЕДОДНІ буржуазно-демокр А тії ЧЕС КО tt РЕВОЛЮЦІЇ. Що існували в межах Росії націоналістичні партії - «Польська партія соціалістів» серед поляків, «Дашнакцутюн» серед вірмен, «Бунд» серед євреїв і т. п. - давали буржуазне загалом освітлення національного питання, стоячи за поділ організації робочого класу за національностями. Вони зводили його до вузьких проблем своєї національності, відображаючи погляди дрібнобуржуазних шарів і перекручуючи інтернаціональну пролетарську лінію. Одним з таких «рішень» національного питання був проект «культурно-національної автономії». Висунутий австрійськими соціал-демократами, що знайшов підтримку у єврейського «Бунду» і що зустрів співчутливий відгук у середовищі меншовиків, в тому числі кавказьких, він зводився до підміни більшовицького гасла про самовизначення нації аж до відділення дрібнобуржуазним націоналістичним гаслом організації особливих загальнодержавних національних спілок для керівництва шкільними, культурними та іншими справами своєї національності. Сталін вказував, що «культурно-національною автономією» «Розбивається єдине класове рух на окремі національні струмочки ... поширюючи шкідливі ідеї взаємної недовіри та відокремлення робітників різних національностей »1. Водночас «культурно-національна автономія» була проповіддю гасла міжкласового об'єднання. Так меншовики і в національному питанні дезертирували з класових інтернаціональних позицій пролетаріату. Більшовики, виробляючи під керівництвом Леніна і Сталіна свою національну політику, враховували величезне значення національного питання для пролетарської революції, особливо в умовах Росії, де неросійські національності представляли собою більшість населення (56,7 відсотка), а великороси - меншість (43.3 відсотка). Партія більшовиків докладала всіх зусиль, щоб не допустити розколу між російським пролетаріатом і робітниками інших національностей. Ленін і Сталін дали вичерпну критику програм буржуазних і дрібнобуржуазних партій з національного питання. Більшовицька партійна конференція у вересні 1913 - так зване «серпневе, чи літній нараду Центрального комітету» - підтвердила основну установку партії з національного питання - про інтернаціональний зближенні трудящих, - зазначивши, що «Інтереси робітничого класу вимагають злиття робітників усіх національностей даної держави в єдиних пролетарських організаціях - політичних, професійних, кооперативно-освітніх і т. д. Що стосується до права пригноблених царської монархією націй на самовизначення, тобто на відокремлення і утворення самостійної держави, то соціал-демократична партія безумовно повинна відстоювати це право ... Цього вимагає ... справу свободи самого великоруського населення, яка не здатна створити демократичну державу, якщо не буде витравлений чорносотенний великоруський націоналізм, підтримуваний традицією низки кривавих розправ з національними рухами і виховується систематично не лише царської монархією і всіма реакційними партіями, а й холопства перед монархією великоруським буржуазним лібералізмом, особливо в епоху контрреволюції »2. Такі були ленінсько-сталінські установки в національному питанні. До імперіалістської війни буржуазне національно-визвольний рух не висувало прямої задачі відділення своїх націй від Росії. ІСТОРІЯ ГРОМАДЯНСЬКОЇ ВІЙНИ. Війна з явно намітився поразкою російської армії породила сильні сепаратистські прагнення в середовищі буржуазних націоналістичних груп. Відцентрові сили стали брати гору. З одного боку, переповнилася чаша національного терпіння, з іншого - відчулося, що запори, що висять над «тюрмою народів», стали втрачати свою міцність і що при достатньому натиску можна позбутися від них назавжди. На національних околицях почалося спрямоване проти російського царизму бродіння. У Середній Азії воно вилилося в 1916 році в велике повстання, що охопило не тільки козаків, яких до революції називали киргизами, але майже всі народи, які населяють степовий край (Казакстан) і Туркестан. Посилилася діяльність буржуазних сепаратистів у середовищі поляків, фінів та українців, що виробили націоналістичну програму дій. Пожвавлення національно-визвольного руху спостерігалося і серед литовців, закавказьких національностей та ін До крайності загострилися і спільні національні вимоги, особливо у зв'язку з тим, що Імперіалістська війна була оголошена буржуазією війною нібито на захист слабких націй. Прагнення до відокремлення від Росії знайшли відображення в організації закордонних з'їздів націоналістів-сепаратистів. Була створена «Ліга російських народів», яка звернулася в травні 1916 року з колективною скаргою до президента Сполучених штатів Вильсону, характеризуючи важке становище національностей в Росії. Сепаратистські прагнення, що виникли серед народностей Росії, серйозно враховувалися воюючими сторонами. Кожна з них намагалася використати цей рух у своїх цілях. Ось що писав під час війни видатний французький діяч П'єр Шантрель прем'єру Клемансо: «Берлін всіляко сприяє сепаратистським рухам для того, щоб створити собі на Сході нових політичних та економічних клієнтів. У Антанти мається пів-ве підставу діяти паралельно з Німеччиною, щоб забрати у неї плоди цієї роботи. Єдина і неподільна Росія скінчилася. Франція повинна втрутитися, щоб перелити її у федерацію на основі добровільної угоди договірних частин. Державні люди Антанти повинні зрозуміти, що Німеччині важче буде впоратися з трьома або чотирма столицями, ніж з одним Петербургом » Пригноблені національності служили серйозним резервом поповнення людського матеріалу діючих армій. Вони були тими забитими рабами війни, яких сама буржуазія з цинічною відвертістю називала «гарматним м'ясом». Лицемірне оголошення імперіалістської бійні «священною війною за звільнення слабких націй» необхідно було буржуазії воюючих країн для того, щоб заручитися підтримкою пригноблених народностей та населення колоній і для підриву серед них авторитету ворожої сторони. Німеччина, наприклад, прагнула викликати повстання в Ірландії і колоніях країн Антанти. Антанта зі свого боку відновлювала проти Німеччини чехів, поляків і т. д. Все це на тлі загального загострення імперіалістських протиріч сильно піднімало хвилі національно-визвольного руху. Останнє ставало дуже серйозним політичним, а місцями і революційним фактором. Один з основних ідеологічних засад монархічного режиму - «єдина і неподільна Росія» - до цього часу був вже сильно розхитаний всім ходом військових подій, що підготували і полегшили успіх революції. / VVVVVWvWVWVWVWVVWVWVV\nІнформація, релевантна "4. ЦАРСЬКА РОСІЯ-ТЮРЬМА НАРОДІВ. "\nнароди »від 29 жовтня 1917 року. Царизм переслідував багато народів Російської імперії. Тримав їх в «тюрмі народів». Тому репресовані царизмом народи повинні розглядатися як потерпілі. Навіть якщо представники цього народу були дворянами або купцями - але в цілому народ-то репресований! І всі обмеження, які обрушуються на представників експлуататорських станів, на\nцарській тюрмі, де він провів багато років, і про Володимира Ілліча Леніна, який бував у нас вдома. Батько розповідав і про науку, про винаходи та відкриття, про Менделєєва і його періодичній системі, про письменників і поетів, про художників і музикантів. Іноді говорив він і про філософію, правда, обережно: адже ми, його сини, були тоді ще малень ^ кі, а я був старший. Ці прогулянки та бесіди з батьком\nцарської сім'ї (узгоджене з Леніним і Свердлов) і відібрав 12 виконавців, з них 6 латишів (двоє з них стріляти в дівиць відмовилися). У ніч на 17 липня 1918 року Червона вбили в цілому 11 чоловік: Миколи, його дружину, чотирьох дочок, сина і чотирьох слуг. Доктор Боткін, лакей Труп, кухар Тихомиров, кімнатна дівчина А. Демидова. Загалом, «більшовики виконали справедливе\nЧАСТИНА VI палахкотять\nЧАСТИНА I підпалюється\nРОСІЯ ІСТОРІЯ Російськафілософська думки\nРОСІЯ ІСТОРІЯ Російськафілософська\nГЛАВА 4 РОСІЯ У ПЕРІОД НЕПу (1921-1928\nГЛАВА 11 РОСІЯ НА ШЛЯХУ суверенного розвитку (1991-2001\nУ РЕСПУБЛІЦІ тамбовських ПАРТИЗАНСЬКОГО КРАЮ\nцарських часів. Ця держава не було ні примітивним, ні «відсталим». Села і волості управлялися собою самі. Уряд, Громадянська управа, спиралося на Союз трудового селянства (СТК) і 900 його місцевих комітетів. Триколірний прапор відновлений як прапор державний. Селяни організували власні суди, прокуратуру, міліцію, школи. Початкову освіту було оголошено\nГЛАВА 7 РОСІЯ У післявоєнні роки АПОГЕЙ сталінського тоталітаризму (1945-1953\nнародні відносини на Балканах. 1856-1878 рр.., М., 1986; Нарочницкая Л.І., Росія і війни Пруссії в 60-х роках за об'єднання Німеччини "зверху", М., 1960; Нарочницкая Л. І., Росія і національно-визвольний рух на Балканах. 18751878 рр.., М., 1979; Нарочницкая Л. І., Росія і скасування нейтралізації Чорного моря. 1856-1871 рр.. До історії Східного питання, М., 1989;\nРосія між Сходом і Заходом. 2. Суперечка про шляхи розвитку Росії. Методичні вказівки У першому питанні зверніть увагу на постановку даної проблеми, подумайте, як співвідносяться в культурі Росії західне і східне культурні спадщини. Для правильної відповіді на це питання необхідно знати історію російської культури: прийняття християнства, поява писемності, формування\nнароду, мови та культури Росії - настільки очевидні, так кидалися в очі, що оскаржувати їх було б щонайменше нерозумним впертістю. По-друге, ми ведемо мову про дискусії філософів, і в даному випадку вирішальну роль відігравали причини і міркування метафізичного характеру. Адже з філософської метафізики з часів Лейбніца, мислителя в Росії шанованого, було добре відомо: все, що\nцарського уряду на Середньому Сході у другій чверті XIX в. і російська буржуазія, М.-Л., 1949. Громадський рух в 1830-40-і рр.. Західники і слов'янофіли Благова Т. І., Родоначальники слов'янофільства. А. С. Хомяков та І. В. Киреевский, М., 1995; Дудзінскій Е.А., Слов'янофіли в суспільній боротьбі, М., 1983; Дудзінскій Е.А., Слов'янофіли в пореформеній Росії, М., 1994; Єгоров Б.\nнароді. «Російський народ - особливий народ у цілому світі, - сказала государиня. - Що це означає? - Заперечила Дашкова, - невже Бог не всі народи створили рівними? - Російський народ, - продовжувала Катерина II, - відрізняється здогадливістю, розумом, силою. Я знаю це по двадцятирічному досвіду мого царювання. Бог дав російським особливу властивість ». Чичагов про Катерині Великій Адмірал Павло Васильович\nцарськими синами. 14. Поведінка що знаходиться у видаленні (царевича). 15. Поведінка (царя) по відношенню до віддаленого (царського сина). 16. Обов'язки царя. 17. Приписи для царського житла. 18. Охорона особи (царя). Другий відділ. Обов'язки надзірателей3 1. Заселення і устрій області. 2. Використання непридатною для обробки землі. 3. Споруда фортеці. 4. Внутрішній устрій\nцарскими сыновьями. 14. Поведение находящегося в удалении (царевича). 15. Поведение (царя) по отношению к удаленному (царскому сыну). 16. Обязанности царя. 17. Предписания для царского жилища. 18. Охрана особы (царя). Второй отдел. Обязанности надзирателей3 1. Заселение и устройство области. 2. Использование негодной для обработки земли. 3. Постройка крепости. 4. Внутреннее устройство


Поштовий індекс Укрпошти за вашою адресою = 31324 індекс Гнатівці, Хмельницький район, Хмельницька область, Україна.\nПоштові індекси Києва, поштовий індекс Гнатівці і поштові індекси більшості інших міст України можна знайти прямо для конкретного будинку. Тобто у нас представлені поштові індекси областей, поштові індекси районів, поштові індекси міст, поштові індекси вулиць, поштові індекси будинків.\nТут представлена найбільш повна і точна база поштових індексів України, в тому числі і індекс Гнатівці. Інформація про поштові індекси України представлена на основі останніх версій бази поштових індексів Укрпошти та Класифікатора адрес по Україні. Ви можете скористатися як пошуком індексу за адресою або адреси за індексом, так і ієрархічним рубрикатором України, щоб знайти необхідний індекс поштової адреси.\nЗміни поштових індексів відбуваються регулярно. Хочемо зауважити, що на відміну від інших сайтів з базами поштових індексів у нас представлений тільки реально діючі індекси, немає застарілої інформації, і ви можете бути абсолютно впевнені, що знайдена на нашому сайті Гнатівці індекс буде точно чинним і відповідати обраній адресі.\nІндекс Гнатівці — це номер 31324 поштового відділення, яке відповідає за декілька вулиць або цілий район.


Скільки саме платить податків мешканець Білого дому?\n16 квітня 2007, 04:07\nЮрій Дулерайн Нью-Йорк, 16 квітня 2007 (RadioSvoboda.Ua) – Шістнадцятого квітня у Сполучених Штатах – останній день, коли американці надсилають урядовому відомству податки за минулий рік. Якщо громадянин запізнюється, то мусить платити солідний штраф. Серед платників податків і президент Джордж Буш. Оскільки глава держави, подібно до інших посадових осіб, є урядовим службовцем, його заробітки і його податки публікуються.\nЗарплатня президента Сполучених Штатів становить 400 тисяч доларів на рік, це виходить приблизно 33 тисячі 300 доларів на місяць. Багато це чи мало, можна визначити у порівнянні із тим, скільки заробляють керівники великих корпорацій, таких як, скажімо, "Дженерал Моторз" чи "Форд" або "Морган-Стенлі" чи "Гугл". Там зарплатня босів, враховуючи щорічні бонуси, обчислюється мільйонами доларів, подекуди – десятками мільйонів. Тож державна зарплатня, хай навіть і на рівні президента, не може наблизитися до приватного сектора. Але президент Сполучених Штатів, як правило, людина досить заможна.\nІсторії США відомо чимало випадків, коли президент усю свою зарплатню жертвував на бідних. Так, наприклад, робили мільйонери, такі як Теодор Рузвельт на початку 20-го сторіччя і Джон Кеннеді у 60-х роках. Джордж Буш теж не на саму державну зарплатню розраховує. Він власник численних підприємств, включно з бейсбольною командою. Його річний прибуток, згідно зі звітом Білого дому податковому відомству, торік становив 642 тисячі 905 доларів. З цієї суми Буш заплатив податку 186 тисяч 378 доларів, тобто десь тридцять відсотків, причому президентське подружжя витратило 78 тисяч на пожертви церквам, Червоному Хресту та іншим доброчинним організаціям, як також на підтримку добровільної пожежної команди у техаському містечку Кроуфорд, де розташоване родинне ранчо Бушів.\nДо речі, зауважимо, що в Америці пожертви на доброчинну діяльність відраховуються від заробітків і зменшують податок.\nПрезидент заробляє менше, ніж віце-президент\nВіце-президент Ричард (Дик) Чейні, людина доволі заможна, торік заробив понад півтора мільйона доларів, тобто набагато більше, ніж президент, при тому, що його посадова зарплатня становить 208,5 тисячі доларів.\nСама лише Лінн Чейні, дружина віце-президента, заробила майже півмільйона доларів — гонорар за книгу спогадів про дитинство у штаті Вайомінг. Крім того, вона заробила 80 тисяч доларів, працюючи у дослідницькому інституті American Heritage, і 32 тисячі доларів пенсії як колишній директор видавництва Reader’s Digest. На доброчинну діяльність подружжя Чейні торік витратило 104 тисячі 500 доларів. Податку вони заплатили близько півмільйона доларів.\nДо речі, щойно опубліковані результати опитування громадської думки щодо ставлення американців до податків. 53% платників вважають систему оподаткування більш-менш справедливою. 45% вважають цю систему не дуже справедливою. Але й ті, і ті слухняно платять податки, підраховуючи самотужки або за допомогою бухгалтера, скільки вони винні державі, чи навпаки, скільки держава винна їм. Часто-густо трапляється й таке.


Урядовий портал :: "Нове обличчя кордону": Розпочалися тестування кандидатів, які першими подали заявки на конкурс\nУрядовий портал Головна Новини Міністерств та відомств Новини міністерств і відомств-2017-1 "Нове обличчя кордону": Розпочалися тестування кандидатів, які першими подали заявки на конкурс\n"Нове обличчя кордону": Розпочалися тестування кандидатів, які першими подали заявки на конкурс\nРозпочалися тестування кандидатів, які першими подали заявки на участь у конкурсі «Нове обличчя кордону», що проводиться в Державній прикордонній службі України.\nДаний етап відбору стартував у Києві на базі одного з підрозділів прикордонного відомства. Найближчим часом тестування розпочнеться і у Львові.\nЗагалом тести на рівень розвитку загальних здібностей, з англійської мови та особистих (психологічних) якостей щодня здаватимуть по 2 групи кандидатів. Усі вони будуть змішані: до них входитимуть як військовослужбовці прикордонного відомства, так і цивільні громадяни.\nЗ детальними умовами конкурсу можна ознайомитися на сайті Держприкордонслужби за посиланням http://dpsu.gov.ua/ua/newface або в Call-центрах за телефонами (044) 239-85-35 у Києві та (032) 258-50-38 у Львові.


Водоканал|Новини|Щомісяця працівники КП “Житомирводоканал” ліквідовують близько 600 засмічень каналізаційних труб\nЩомісяця працівники КП “Житомирводоканал” ліквідовують близько 600 засмічень каналізаційних труб\nУ Житомирі понад 260 км каналізаційних мереж, якими побутові та промислові стічні води транспортуються до очисних споруд нашого міста. Але безперервному водовідведенню стічних вод часто заважають закупорювання, які виникають на внутрішньобудинкових мережах та мережах централізованого водовідведення.\nЩоденно із житлових будинків і підприємств каналізаційними мережами міста рухаються тонни побутового сміття. Наші працівники щомісяця ліквідовують близько 600 засмічень каналізаційних мереж.\nЖитомиряни викидають в унітази одяг, засоби особистої гігієни, будівельні відходи, залишки їжі. Декому навіть вистачає снаги топити у вбиральнях кошенят, а також спускати мертві тіла тих, хто був їхнім домашнім улюбленцем у каналізаційну мережу.\nСьогодні працівники КП “Житомирводоканал” очистили від засмічення 17 каналізаційних мереж. Найчастіше слюсарі аварійно-відновлювальної служби ліквідовують закупорювання труб жирами та олією, які накопичуються на стінках та поступово звужують їхній діаметр.\nХочемо звернути увагу жителів нашого міста на те, що категорично не можна викидати в унітаз:\n❌ засоби особистої гігієни, дитячі підгузки, вологі серветки;\n❌ поліетиленові пакети, харчову плівку, залишки від упаковки продуктів;\n❌чайну і кавову заварку;\n❌ залишки їжі;\n❌ будівельне сміття;\n❌ліки та олію;\n❌ будь-які предмети з пластику, скла, металу.


5-кім. квартири ціною від 50 000 до 100 000 $ в Тернополі - АН «Хатинка»\n5-кім. квартири ціною від 50 000 до 100 000 $\nПлоща: 143 м²\n24102 5 кім. Тернопіль Аляска 4 4 133 сирий новобудова цегла 13.08.2018 56 200 423 деталі\n21398 5 кім. Тернопіль Аляска Вишнівецького 6 6 190 сирий новобудова цегла 24.03.2018 80 000 422 деталі\n24595 5 кім. Тернопіль Аляска Куліша 1 5 100 жилий 90-х років забудови панель 17.10.2018 70 000 700 деталі\n138 5 кім. Тернопіль Аляска Куліша 1 9 101 євроремонт нового планування панель 25.08.2015 78 000 773 деталі\n5301 5 кім. Тернопіль Аляска Куліша 1 9 96 жилий нового планування панель 03.04.2017 55 000 573 деталі\n5422 5 кім. Тернопіль Аляска Куліша 1 9 94 жилий нового планування панель 26.05.2015 70 000 745 деталі\n8158 5 кім. Тернопіль Аляска Симоненка 1 9 100 жилий панель 05.12.2015 50 000 500 деталі\n24664 5 кім. Тернопіль Аляска Симоненка 1 9 96 хороший 90-х років забудови панель 29.10.2018 60 000 625 деталі\n10685 5 кім. Тернопіль Бам 15 Квітня 1 9 98 ремонт (частково) нового планування панель 26.08.2015 63 000 643 деталі\n22434 5 кім. Тернопіль Бам Злуки 1 5 130 задовільний 80-х років забудови цегла 20.03.2018 57 000 439 деталі\n6944 5 кім. Тернопіль Бам Київська 1 9 94 хороший нового планування панель 26.08.2015 63 000 671 деталі\n191 5 кім. Тернопіль Бам Київська 1 9 96 жилий панель 22.05.2015 80 000 834 деталі\n23902 5 кім. Тернопіль Дружба 1 9 94 жилий 80-х років забудови панель 17.06.2018 60 000 639 деталі\n21154 5 кім. Тернопіль Дружба Просвіти 4 4 140 хороший нового планування цегла 07.08.2017 98 000 700 деталі\n7136 5 кім. Тернопіль Дружба Тролейбусна 10 11 144 євроремонт (частково) новобудова цегла 07.11.2018 68 000 473 деталі\n6519 5 кім. Тернопіль Дружба Тролейбусна 10 11 108 євроремонт новобудова цегла 09.02.2017 66 000 612 деталі\n1956 5 кім. Тернопіль Канада Вербицького 5 6 153 євроремонт (свіжий) нового планування цегла 17.10.2017 100 000 654 деталі\n13454 5 кім. Тернопіль Канада Вербицького 1 5 112 євроремонт нового планування панель 30.05.2016 80 000 715 деталі\n21290 5 кім. Тернопіль Канада Вербицького 9 10 156 новобудова цегла 08.01.2018 85 000 545 деталі\n7871 5 кім. Тернопіль Кемпінг 1 3 187 сирий котеджного типу цегла силікатна 25.06.2015 80 000 428 деталі\n22078 5 кім. Тернопіль Новий світ Котляревського 10 11 156 сирий новобудова цегла 18.01.2018 52 700 338 деталі\n11159 5 кім. Тернопіль Новий світ Наливайка 9 10 160 ремонт (частково) новобудова цегла 01.03.2018 70 000 438 деталі\n5008 5 кім. Тернопіль Новий світ Наливайка 9 10 164 косметичний ремонт нового планування цегла 06.05.2016 90 000 549 деталі\n7738 5 кім. Тернопіль Новий світ Новий світ бічна 3 4 150 ремонт (частково) цегла 04.06.2015 60 000 400 деталі\n22532 5 кім. Тернопіль Оболоня Білогірська 10 10 130 євроремонт новобудова моноліт + блоки 01.01.2019 82 000 631 деталі\n21388 5 кім. Тернопіль Оболоня Чернівецька 6 6 143 сирий новобудова цегла 19.01.2018 60 000 420 деталі\n18289 5 кім. Тернопіль Східний Самчука 5 6 122 відмінний 2000-х років забудови цегла 28.03.2017 70 000 574 деталі


У лікарнях Львівщини поменшало хворих на Covid | Львівський портал\nУ лікарнях Львівщини поменшало хворих на Covid\n11 Лютого 2022, 12:12 |\nВ області фіксують зменшення госпіталізацій серед дорослих та зниження захворюваності на Covid-19 серед дитячого населення. Водночас кількість нових інфікувань залишається стабільно високою. Про це під час брифінгу 11 лютого розповів директор обласного департаменту охорони здоров’я Орест Чемерис, передає кореспондент Львівського порталу\nВідтак, епідемічна ситуація із захворюванням на коронавірус в області залишається контрольованою.\n«Попри те, що захворюваність на Львівщині тримається на досить високому рівні, останні дні у нас нема тенденції до росту. Але говорити про те, що ми вийшли на пік і йдемо на спад коронавірусної хвороби, на жаль, не доводиться. Для остаточних висновків нам потрібно ще 5-7 днів позитивної тенденції», – зазначив керівник департаменту охорони здоров’я ЛОДА.\nОднак, Львівщина надалі перевищує два показники епіднебезпеки. Так, коефіцієнт виявлення нових інфікувань в області тримається вище 25%. Крім того, кількість госпіталізованих на 100 тисяч населення у нас перевищує 60%.\nПроте, є позитивна тенденція до зменшення кількості госпіталізацій. Загалом станом на 11 лютого на стаціонарному лікуванні перебувають 2082 пацієнти. Серед них – 150 осіб лікуються в реанімації, ще 34 людини підключені до ШВЛ. Водночас ліжкова мережа завантажена ковідними хворими на 39%.\nМенше хворіти на коронавірус почали і діти. В першу чергу, це видно по зменшенню завантаженості дитячих лікарень. Зараз в стаціонарах області перебуває близько 110-115 дітей. Також зафіксовано менше звернень до дитячих лікарів з приводу коронавірусної інфекції.\nЯкщо така тенденція зберігатиметься, то з 14 лютого до навчання зможуть повернутися 5-11 класи. Нагадаємо, що відповідно до рішення обласної комісії ТЕБ і НС молодша школа вийшла з «дистанційки» з понеділка, 7 лютого.\nНезважаючи на стабілізацію захворюваності та рівня госпіталізації, мешканців все одно закликають вакцинуватись. Нагадують і про бустерну дозу, яку можна вводити навіть особам, які нещодавно перехворіли на коронавірус. Варто витримати тільки 28-денну перерву з моменту одужання.\nЗагалом на Львівщині вже 1 мільйон 28 тисяч осіб отримали першу дозу вакцини проти коронавірусу, а близько 980 тисяч мешканців області вже повністю вакциновані. При цьому понад 26 тисяч осіб щепилися бустерною дозою.\nТеги: бустерна доза, вакцинація від коронавірусу, динаміка захворюваності, дистанційне навчання, здоров'я, коронавірус, ЛОДА, Орест Чемерис


Виникнення парламенту.: У період станової монархії в Англії склалося установа, яка\nУ період станової монархії в Англії склалося установа, яка стала невід'ємною і з часом все більш значною частиною державної організації країни - показний парламент. Своїм виникненням він був зобов'язаний як сталим до XIII - XIV ст. політичним формам взаємин станів Англії з королівською владою, так і особливостям ситуації в умовах кризи влади другої половини XIII в. Чимале значення в цьому тривалому процесі зіграли і традиції залучення короною вищої знаті до вирішення державних справ, висхідні до станової монархії.\nІсторичним початком станового представництва були збори васалів короля, які з середини XII в. стали обов'язковою частиною державного життя. У 1146 р. з участю баронів і єпископів (як світських і духовних васалів корони) були затверджені Кларендонські статті. Згода таких зборів на законодавчі пропозиції королів надалі стало вважатися більш ніж бажаним. Скликане королем такі збори почали грати і роль вищого суду - суду перів (рівних). У другій половині XII в. в зборах брали участь вже не лише вищі, але й середні васали ("старші і менші барони»). У Великій хартії 1215 була спеціально обговорена обов'язок корони скликати в необхідних випадках і в спеціальному порядку «архієпископів, єпископів, абатів, графів і старших баронів ... і крім того ... всіх тих, хто тримає від нас безпосередньо ... до певного дня і в певне місце »(ст. 14). Надалі, спираючись на Хартію стани не лише неодноразово вимагали від корони її підтвердження, а й повели політичну боротьбу за вплив цього зібрання на розподіл королівських посад.\nУ другій чверті XIII в. рада магнатів (духовних і світських баронів) стала обов'язковим супутником королівської влади. У 1236 - 1258 рр.. рада скликалася по два-три рази на рік для нараду по політичних питаннях; нерідкі були вимоги магнатів ставити і знімати королівських посадових осіб.\nВ умовах кризи і розпочатої громадянської війни в Англії (1263 - 1267) вплив ради магнатів посилився. За Вестмінстерським провізіями 1258 збори встановило навіть своєрідну станову опіку над королівським управлінням, створивши виконавча рада 15-ти.\nПрагнення знаті поставити тільки під свій контроль королівську владу викликало опозицію серед ширших кіл лицарства і городян. Політичним і військовим лідером опозиції виступив виходець з французької знаті граф Симон де Монфор. Він став ініціатором організації ширшого представництва для формування нової політичної структури. Після захоплення опозицією значній території і підтримки її Лондоном в червні 1264, де Монфором був скликаний парламент в м. Лондоні, куди, окрім прелатів і знаті, були запрошені по 4 представники від графств. Це представництво прийняло особливий акт - «Форму управління», складену де Монфором, де по-новому вирішувалися питання влади короля і представництва. (Епізодично лицарів на державні збори закликали і раніше, впродовж першої половини XIII ст.) У новий скликаний де Монфором парламент - в 1265 р. - були запрошені не тільки лицарі від графств, але і представники підтримали опозицію міст. Це стало народженням нової установи, де були представлені основні стани Англії.\nОстаточне затвердження парламенту в державно-політичному житті Англії зайняло тривалий час: 35 - 40 років. Тільки в 1290-і рр.. він оформився як постійно діюча установа. Тоді ж за представництвом закріплюється і назва parliamentem. У правління короля Едуарда I (1272 - 1307) склалися і основні принципи організації представництва.\nДеякий час діяльність загальнонаціонального (звичайно, в рамках реалій станової монархії) представництва не розділяти від традиційного для корони зборів знаті. З 55 зібраних при Едуардові I парламентських представництв 21 було за участю громад, 21 - чистими зборами знаті, решта - або засіданнями королівської ради, або випадковими за складом, в основному судовими засіданнями.\nВ обставинах чергової кризи корона, скликаючи парламент 1295, була змушена визнати державну обов'язковість для себе общинного представництва: «Касающееся всіх всіма має бути і схвалено». Через рік, на вимогу нового парламенту король підтвердив нову редакцію Великої хартії. Так було покладено початок впливу представництва на законодавство.\nПротягом кількох десятиліть парламент продовжував грати ще двояку роль: і станового дорадчого органу, і вищого суду. Це було взаємопов'язано і з тим, що парламент складався і з вищої знаті, перів, і з представників громад. Поділ відбувся в 1341 - 1343 рр..: З цього часу барони і представники графств і міст стали засідати окремо і по-різному брати участь в загальній парламентарної діяльності. Це стало початком поділу на палату лордів і палату общин.\nПоділ на дві палати спричинило додаткове самоорганізацію парламенту. Раніше спільним представництвом керував канцлер, який виступав від імені парламенту перед королем, робив заяви і т. п. Тепер канцлер став керівником тільки палати лордів. З 1376 - 1377 рр.. в палаті громад з'являється своя посаду керівника - «говорільщіка» від її імені перед короною (speeker - спікер). Його визначала сама палата.\nЗ кінця XIV в. в англійській політичній літературі почали згадувати і парламент. У поширеній поемі «Про правління государів» літератора Томаса Хокліва про парламент говорилося як про дуже значимому установі; хоча тоді ж як одна з прикмет занепаду часів згадувався «многозаконний парламент». У продовження XIV в. парламент став вже невід'ємною частиною системи влади.\nІнформація, релевантна " Виникнення парламенту. "\nвиникнення і тим більше перемоги революції. Щоб це здійснилося, необхідна відсутнлатити тоді підтримка народу. Серйозні заперечення викликає зараз і теза про те, що реформи XIX століття були результатом (побічним продуктом - по В.І. Леніну) класової боротьби. Безумовно, вона зіграла свою роль у тому, щоб підштовхнути уряд до реформ, особливо - до селянської. Але справа тут не в\nВиникнення повноважень і, власне, самого статусу того чи іншого народного представника. Процедурою, внаслідок якої з'являються ці повноваження, що створюють фундамент для конституційно-правового статусу, є вибори народних депутатів України. Момент, з яким українське законодавство пов'язує безпосереднє вступ депутата на свою посаду, є принесення їм в\nВиникненням, припиненням і терміном дії, повноваженнями депутатів, гарантіями їхньої діяльності, а також відповідальністю депутатів. У зв'язку з цим слід виділити основні принципи, що стосуються статусу парламентаря: принцип незалежності: юридично депутати не повинні підкорятися волі виборців, партійних органів і органів державної влади. Вони розглядаються як представники\nВиникнення повноважень і, власне, самого статусу народного представника. Процедурою, внаслідок якої з'являються ці повноваження, що створюють фундамент для конституційно-правового статусу, є вибори народних депутатів України. Вибори - одна з форм народного волевиявлення, прямого народовладдя, безпосередньої демократії. Вибори є способом формування народом органів\nВиникнення кожного з них конкретні. Можна сказати, що будь-який запит має свою історію. Саме цим значною мірою пояснюється майже повна відсутність правового регулювання етапу виникнення і формування запиту. В основі кожного депутатського запиту завжди лежать факти і обставини негативного характеру, відомостями про які має в своєму розпорядженні депутат. У їх числі - порушення\nвиникнення зобов'язань є договір, квазідоговори (безпідставне збагачення, ведення чужих справ без доручення) і делікт. З точки зору англо-американського права договір - це зроблене взамін надання (задоволення) обіцянка, забезпечене санкцією (можливістю звернутися в суд). Отже, договір передбачає наявність зустрічних задоволень (consideration): для того щоб\nвиникнення, зміни та припинення правовідносин, роль правообразующих, правоіз-змінюють і правоприпиняючі юридичних фактів в юридичній життя суспільства. Але актуальним і нужденним у розгляді залишився, може бути, найголовніше питання: а як, власне, створюються норми права? Теорія права розрізняє в цьому зв'язку два великих соціальних процесу: походження або виникнення права\nвиникнення Іспанії. Відкриття Америки. Об'єднання Данії, Швеції та Норвегії. Кальмарська унія. У XIV в. влада церкви, що досягла свого розквіту в попередньому столітті, стала слабшати, а світська влада в особі королів посилюватися. У Європі почався процес створення централізованих національних держав. У цих умовах з'явилися вчення, що заперечують примат папства. На противагу\nпарламенту. - М., 1960. Гутнова Є.В. Класова боротьба і суспільну свідомість селянства в середньовічній Західній Європі (XI - XV ст.). - М., 1984. Даркевич В.П. Народна культура середньовіччя. - М., 1988. 82Джівелегов А.К. Середньовічні міста в Західній Європі. - СПб., 1902. Добиаш-Різдвяна О.А. Хрестом і мечем. - М., 1991. Стародавні цивілізації. Цивілізації Стародавньої Америки. - М., 1989.\nвиникненню в багатьох країнах комітетів допомоги жертвам фашизму, посилило тягу до єдності антифашистських сил (гітлерівці заарештували близько половини складу КПГ). Наприкінці 1933 Комінтерн дав оцінку фашизму як відкритої терористичної диктатури найбільш реакційних, найбільш шовіністичних елементів фінансового капіталу. Але колишня оцінка соціал-демократії зберігалася. Перелом настав у 1934\nвиникнення шляхетського парламенту (сейму). З цього моменту нові привілеї залежали вже не від королівських «привілеїв», а від сеймових конституцій. Період дії шляхетського парламентаризму відкрився рішеннями Радомського сейму 1505, за яким без згоди представницьких шляхетських органів не міг бути прийнятий закон, що порушує права шляхти (nihil novi), і завершився Конституції 3 травня\nвиникнення організованої опозиції монарху з боку великих груп. Конфлікт опозиції з монархом неминучий, оскільки останній не зв'язаний договором і тому може вдаватися до репресій на «законній підставі», ігноруючи будь групові інтереси. Але в такому випадку слід визнати, що правління монарха (якого за Гоббсом слід підтримувати в будь-якому випадку ким би він не був) визначається


Унікальний автомобіль для підкорення Антарктиди, випущений 80 років тому. І що з ним сталося? – Моя Хата\n24 Вересня, 2021 admin Авто/мото, Світ\nГігантський автодом Antarctic Snow Cruiser ( «Антарктичний сніговий крейсер») сконструювали в Технологічному інституті озброєння в Чикаго в 1939 році. Він призначався для п’яти дослідників, які відправлялися вивчати Антарктиду. Незважаючи на неймовірні розміри і прогресивні рішення, машина не могла нічого вдіяти перед суворим кліматом континенту.\nВчені розробляли всюдихід протягом декількох років. Вони докладно підійшли до створення цього незвичайного автомобіля. Були враховані всі відомі факти про Антарктиду. Antarctic Snow Cruiser став найбільшим з коли-небудь створених транспортних засобів подібного роду. Тільки його колеса досягали в діаметрі трьох метрів. Завдяки їм автомобіль міг перетинати глибокі ущелини і рови між крижаними плитами.\nКрім того, всюдихід міг опускати кузов за допомогою гідравлічної підвіски прямо на сніг і ковзати по поверхні. Це допомагало в подоланні тріщин шириною до 4,5 м. Масивні шини, як очікувалося, не давали Автодом застрявати навіть в найглибших снігових заметах. Спеціальна форма кузова дозволяла машині рухатися не перекидаючись при сильному вітрі.\nУ рух величезний крейсер приводила дизель-електрична гібридна (!) Силова установка. Колеса обертали виключно електромотори (4 шт.), А два ДВС виступали в якості генераторів. Кожен електромотор видавав всього 75 л.с. – мізерно мало для такого великого автомобіля. Наприклад, щоб дістатися з Чикаго в порт в Бостоні, Antarctic Snow Cruiser знадобилося кілька тижнів.\nА ось житловий простір розробники організували дуже продумано. У ньому було все, що необхідно для нормального життя команди, навіть в екстремальних умовах. Екіпаж з п’яти чоловік міг прожити в такому автобудинку близько року. Незважаючи на всі плюси, завершити місію і вивчити континент вченим не вдалося. Точні причини не називаються. За деякою інформацією, силова установка виявилася занадто слабкою, а гладкі шини справлялися набагато гірше, ніж припускали конструктори.\nПовертати унікальну машину в США не стали, її залишили на Антарктиді і довгі роки використовували як стаціонарної лабораторії для розвідувальних груп. В даний час місцезнаходження Antarctic Snow Cruiser невідоме. Можливо, транспортний засіб вже знаходиться в товщі льоду або не існує зовсім після утилізації.\nPrevious Post:Потужність електрогенератора для домашнього (і не тільки) користування: яка буває і як правильно підібрати?\nNext Post:Спелеологи вперше дізналися, що знаходиться на дні «Пекельного колодязя» в Ємені


Книга про село “Гвіздівці” !!!\nadmin on 23rd Червень 2013\nСайт «Гвіздівці» з великим задоволенням повідомляє своїм відвідувачам, що на цей час завершена робота над книгою про село Гвіздівці, авторами якої є Олег Кучерявий і Олексій Мандзяк. Робоча назва книги: «Гвіздівці: Шлях крізь століття».\nУ книзі зібрано історичні дані про минуле краю і села з самих прадавніх часів, які сягають задовго до періоду заснування села Гвіздівці, а також багатий матеріал про його історію від часів заснування і до наших днів, та про історичні постаті уродженців і мешканців села. Не забуті і сучасники, які живуть і творять майбутнє.\nОписані у книзі історичні події значною мірою стосуються не лише Гвіздівців, а й усієї Сокирянщини та й взагалі – Північної Бессарабії в цілому. Чимало цікавого можна буде знайти у книзі і стосовно сусідніх територій, зокрема Буковини і Поділля. До того ж, у книзі багато генеалогічного матеріалу, який може бути корисним для тих, хто цікавиться своїм родоводом.\nВажливою частиною книги є «Книга пам’яті» села, до якої внесені всі відомості, які вдалося зібрати про вихідців і жителів села, які брали участь у Російсько-японській війні 1904-1905 гг., у Першій Світовій війні, у Хотинському повстанні й у Громадянській війні, про тих, хто боровся з окупантами у підпіллі та на фронтах Другої Світової війни, про селян, які вмерли від голоду в 1946-47 гг.\nПри підготовці цієї багатогранної історично-краєзнавчої праці автори залучили до своєї розповіді донині невідомі та малопоширені серед істориків і краєзнавців матеріали, в тому числі, з архівів України, Росії, Молдови, Румунії, Болгарії. Використано численні старовинні і сучасні друковані та рукописні джерела, походженням з багатьох країн, усні розповіді та спогади жителів села.\nКнига написана максимально простою мовою, розрахована на широке коло читачів: від учнів шкіл і студентів до краєзнавців і вчених, на усіх, хто не байдужий до свого минулого, хто любить береже рідний край, його минуле і сучасне.\nПублікація цієї книги є не комерційним, а скоріше гуманітарним проектом. Автори мають намір більшість книжок безкоштовно передати в школи, бібліотеки, до деяких архівних установ, гвіздовецькій сільраді, тощо. Решта книжок, в залежності від тиражу, буде безкоштовно передані людям, які допомогли зібрати матеріал для книги, надали іншу істотну допомогу в її написанні, підготовці до друку, друці. Знову ж таки, в залежності від тиражу, не виключається можливість надсилання книги вихідцям з села (на їх прохання), які проживають за його межами, в тому числі – за межами України.\nВже укладено договір на підготовку до друку і друк книги з видавництвом «Арт-економі». Орієнтовано, обсяг книги буде мати біля 540 сторінок (з ілюстраціями).\nВід того, яка кількість коштів буде зібрано залежить тираж, якість паперу, на якому буде друкуватися книга, а також якою буде обкладинка – твердою або м’якою. Орієнтовна собівартість одного примірника книги буде від 65 до 80 гривень.\nУкраїномовне видання книги попередньо планується на осінь цього року. В подальшому, за необхідності та за наявності фінансових можливостей, не виключається переклад книги на російську мову та випуск обмеженим тиражем її російськомовного варіанту.\nСайт «Гвіздівці» і автори звертаються до всіх, хто є небайдужим до історії рідного села, рідного краю, до розвитку краєзнавства в цілому, хто цікавиться історією України, історією Бессарабії і Буковини, з проханням взяти участь у фінансуванні цього, ще раз підкреслюємо – некомерційного видання.\nБільш конкретно про способи участі бажаючих взяти у фінансуванні видання книги буде повідомлено на нашому сайті.\nЯкщо у Вас виникло бажання з’ясувати додаткові питання, стосовно видання, або якщо у Вас є власні пропозиції, Ви можете надіслати їх на електрону адресу сайту «Гвіздівці»: gvizdivtsi@ukr.net.\nПублікація – червень 2013 р.\nМітки: археологія, Бессарабія, Буковина, видання, волость, Гваздауци, Гвіздівці, Гвоздівці, Гвоздовцы, Гвоздоуць, географія, дослідження, історія, краєзнавство, минуле, Молдова, область, Північна, повіт, Подністров'я, район, Секурянська, Секурянський, село, Сокирянський, Сокирянщина, СРСР, сучасність, Україна, унига, УРСР, Хотинський, Чернівецька\n4 коментарі к “Книга про село “Гвіздівці” !!!”\n7th Липень 2013 в 09:56\nДуже хороша та дуже потрібна справа! Та ж напишить, будь ласка, яким чином можна взяти участь у фінансуванні видадання?\n7th Липень 2013 в 10:26\nа я, хоча і романківська, теж би хотіла допомогти і одержати таку книжку, якщо можливо. Це можливо?\n7th Липень 2013 в 16:50\nDjerald, Марьяна та всім: за повідомленням авторів, найближчим часом відомості щодо участі у фінансуванні видання книги будуть опубліковані на нашому сайті. Всі, хто надав реальну допомогу будуть зазначені у книзі та одержать примірник книги\n2nd Вересень 2013 в 23:21\nДля книги про село Гвіздівці терміново потрібні старі фотографії села – загальний вигляд або вулиці, куточки, події, люди. Просимо Вашої допомоги. Зв’язатися можна через адміністратора сайту.


Щасливчик - Цікаво | СОС\nЗавойовнику Мексики, Ернандо Кортесу, все життя дивним чином щастило. Почавши свою діяльність безвісним капітаном, він дуже швидко піднявся не тільки фінансово, але і на кар'єрному поприщі. З маленьким загоном солдатів він примудрився підкорити величезну країну ацтеків, захопити нечувані скарби, збагативши себе і королівську скарбницю. В 1519 році Кортес прибув до берегів Нового Світу. Коли його конкістадори підійшли до столиці ацтеків Теночтитлану, «місту на озері», він здався їм містом мрій, настільки цей край був чудовий. У той час європейські міста були густо заселені, в прямому сенсі загиджені сміттям і нечистотами, в них вирували епідемії страшних хвороб і процвітала жахлива бідність на тлі небувалої розкоші аристократів, Європу роздирали криваві чвари, на дорогах господарювали розбійники. А тут таке! Міраж, прекрасний сон, казка наяву?! О ні. Все, що довелося побачити європейцям, було цілком реальним.\nДивно, але аборигени при явному чисельному і моральну перевагу здалися на милість прибульцям. Не дивно, адже за десять років до цих подій ацтеки почали спостерігати знамення, які нічого доброго не віщували. Скільки жерці не старалися умилостивити богів, страшні прикмети продовжували вказувати на захід колись могутньої і багатющою цивілізації. То на небі довгий час горіло «вражаюче світло», то несподівано загорівся і фактично був знищений вогнем храм бога Уицилопочтли. Винуватицею пожежі стала небувала гроза. Останню ознаку неминучого кінця царства ацтеків - зловісний голос, що доносився з напівзруйнованого храму: «Сини мої! Наближається час вашої загибелі! »Вода в озері Тескоко закипіла, почався землетрус, багато будинків і споруди потріскалися і зруйнувалися. Правитель індіанців Монтесума II побачив останній поганий знак: у дзеркалі вождь розгледів безліч воїнів з дивним озброєнням і в небачених обладунках. У той же день у деяких жінок народилися двоголові виродки ...\nНезабаром на берег Мексики висадилися «блідолиці люди». У них Монтесума безпомилково дізнався тих воїнів, яких вже бачив у дзеркалі. Великий правитель ацтеків таємниче загинув у полоні. Разом з ним загинув його народ. Теночтітлан за наказом Кортеса стерли з лиця землі.\nВатажок конкістадорів позбувався безлічі заздрісників, незважаючи на чини і вагу в суспільстві. Одних підкуповував, інших шантажував, третіх зраджував, а то й просто підступно вбивав. Спритний був лиходій. Хоча, ніде правди діти, час був такий. Чи не приловчившись сам, знайдуться більш «поступливі» і меткі. Так після Гондурасского походу, в якому вдалося захопити не менше багату здобич, ніж у Мексиці, Кортесу замість тріумфу було уготовано судовий розгляд. Суперники щасливчика накатали королю сотні доносів, про те, що Кортес приховав від венценосца значну частину видобутку. Конкістадору вдалося переконати Карлоса I у своїй «вірності іспанській короні», але до цих пір існує думка, що ушлий завойовник таки приберіг собі «на чорний день» найбільш цінне з захопленого. Кортес залишився при грошах, але позбувся поста намісника Нової Іспанії і Південного моря. Однак повернувся на батьківщину з незліченними багатствами і закінчив свої дні у достатку.\nЗамість Кортеса в Мексиці з'являється Нуньо Гусман. Він виявився більш спритним. З його ім'ям пов'язані найстрашніші сторінки в історію підкорення континенту європейцями. На совісті цього чудовиська тисячі життів невинних індіанців. Їх спалювали живцем, труїли спеціально навченими собаками, вбивали заради забави, продавали в рабство. На останньому «гешефт» Гусман нажив непогані грошики. Проте новоявленому наміснику цього виявилося мало. Слава Ернанда Кортеса не давала йому спокою. Погубити суперника доносами не вдалося. Що робити? Залишалося тільки переплюнути підкорювача Мексики. Легенда про сиволов виявилася як не можна до речі.\nНуньо Гусман вирішив знайти і підпорядкувати собі чарівну країну. «Золотий телець» і спрага всесвітньої слави застили очі «мрійнику». Труднощі його не лякали. Сорок днів шляху? Дурниця! Людські життя і матеріальні збитки? Яка дрібниця! Ніщо не може зрівнятися з тим, що очікує відкривача сиволов? Зовсім нічого! Тільки вперед!\nВ 1530 Гусман спорядив першу експедицію на пошуки примарною країни. Тоді ж іспанці вперше почули ще про одну легендою Нового Світу - Ельдорадо (El Dorado - Золота країна).\nІсторія і тут не обійшлася без «таємниць мадридського двору». Іспанський король Карлос I для зміцнення свого вельми хиткого становища в Священної Римської імперії, главою якої він теж був, терміново шукав «спонсора». Знайшов його іспанський вінценосець в німецькому місті Аугсбурзі. У XVI столітті гриміла на всю Європу банкірська сім'я Вельзеров. Плюнувши на свій аристократизм, король, не довго думаючи, взяв у лихварів позику, а от погасити його не зміг. Рішення знайшлося просто. Кредитори отримали право освоєння американській території, на якій нині розташована Венесуела. Німецька експедиція прибула на береги Нового Світу в 1529 році. Марно силкувалися європейці відшукати Ельдорадо. Майже сто років золотошукачі поневірялися в непрохідних джунглях, грузли в багнистих болотах, що кишать отруйної нечистю, осушували озера, катували і вбивали аборигенів, вели війни з конкурентами. Ельдорадо так і залишилася міфом. Відрадно лише те, що в гонитві за «щастям» авантюристи всіх мастей, самі того не відаючи, відкривали нові країни і досліджували невідомі досі території. Так, у 1595-1617 роках англієць Уолтер Рейлі, відчайдушний мореплавець і відомий пірат, докладно описав річку Оріноко і наніс на світову карту обидві Гвіани. Золотого міста ж Рейлі так і не знайшов. Ходили, правда, чутки, що хтось виявив на дні озера Гуатавіта безліч золотих предметів. І озеро Тітікака «обдарував» своїх «дослідників» незліченними скарбами. Золото п'янило уяву багатьох.\nПерша експедиція Гусмана закінчилася трагічно. Конкістадори рухалися вздовж західних відрогів Мексиканської нагір'я. З кожною милею спека ставала все сильніше. Часом іспанцям здавалося, що вони досягли самого пекла. Люди гинули від хвороб, спраги, сонячних ударів, задухи. Навіть бувалі індіанці відмовлялися йти далі. Спека іступляла. Люди стали у відчаї різати коней і пити їх кров, щоб хоч якось втамувати спрагу. Почалося дезертирство. Гусман погрожував зброєю - конкістадори воліли померти, ніж йти далі. Довелось повертати назад. Знав би тоді Нуньо Гусман, що залишалося всього нічого до родючих і благодатних земель, де вдосталь води та дичини!\nЗатишшя тривало недовго. У 1536 році інтерес до сиволов спалахнув з новою силою. Хтось Кабеса де Вака повернувся з далекого походу до Флориди. Його поневіряння також були повні поневірянь і втрат, але все ж іспанець приніс з собою надію і «неспростовні» докази того, що Золота країна Семи міст існує. Де Вака розповів, як засмутилася його експедиція, практично не встигнувши розпочатися. Невеликий загін майже відразу наткнувся в джунглях на золоту шаманську брязкальце. Такий успіх моментально запаморочив голову авантюристам. Загін розсипався на невеликі групи шукачів. Ні про яку дисципліні не могло бути й мови! Де Вака із залишками вірних собі людей повернувся на океанське узбережжя, де його повинні були чекати кораблі, але ... Довгі дні марних очікувань змусили іспанців вибиратися з Флориди самим. Пізніше з'ясувалося, що кораблі трагічно пропали десь в районі Бермудського трикутника. Де Вака блукав по узбережжю цілих вісім років, поки не досяг Мексики! Ні, про сиволов він нічого не чув, але показав Гусману п'ять наконечників для стріл, які виміняв на незначні дрібнички у прибережних індіанців. Наконечники були виготовлені з ... смарагдів найчистішої води! Аборигени розповідали, що самі роздобули їх у сусідів, які жили у величезних «пуебло» високо в горах. Селища ці були багатолюдні, і там стояли великі будинки в кілька поверхів. Невже це вона - сиволов?! Але Гусману не судилося скуштувати слави та почестей. Інша слава - вести про самодурство і жорстокості конкістадора - досягла двору іспанського короля. Невдахи змістили з усіх займаних посад. Подальша доля Нуньо Гусмана маловідома.\nПОГОНЯ за примарою\nДумаєте, на цьому завершилася історія пошуків загадкової сиволов. Аж ніяк! Вперед рушили інші люди, не менше жадібні і безпринципні. Як не видасться дивним, наступну експедицію очолив священик, Марко де Ніса. Тут провідником виступив сподвижник де Ваки, мавр по імені Естеваніко ... Здавалося, на цей раз доля посміхнулася іспанцям. Минувши жахливі піски та каміння пустелі Хіла, яка колись перегородила шлях Гусману і його людям, де Ніса спустився в долину річки Колорадо. Все частіше стали зустрічатися індіанські поселення. Місцеві жителі при розпитах говорили, що зовсім недалеко є «місто з великими будинками».\nІ ось він перед конкістадорами. Але що це? Де обіцяний блиск і велич? Невже жалюгідні будиночки, які подібно Ластівчине гніздо тісно ліпилися високо в горах, і є ті самі «прекрасні багатоповерхові будинки»? Здалеку розгледіти «пишність» міста було важко. Де Ніса приймає рішення увійти в поселення, але провідники-індіанці вмовляють подорожніх не робити цього. На розвідку посилають Естеваніко. Що зробив мавр, вступивши в місто, чи порушив він якийсь заборону чи щось інше? Однак спотворений труп нещасного незабаром скинули з міських стін. Більше іспанці ризикувати не стали. Так було насправді чи інакше, але в письмовому звіті священика говорилося дещо інше: «Наскільки можна було розгледіти, поселення це більше, ніж місто Мехіко ... мені видається, що це найбільший і найкращий місто з усіх тих, що були відкриті досі ... »Більше того, Марко де Ніса наказав скласти з каміння пагорб, прямо навпроти таємничого міста, і відрізати великий дерев'яний хрест. Селенію дали ім'я сиволов і офіційно приєднали до володінь іспанської корони.\n«Естафетну паличку» у пошуках Золотий країни перейшла разом з паперами де Ніси в руки тридцятирічного сміливця, капітана Франсіско Васкеса Коронадо, коменданта фортеці Кульякан. Цього разу експедицію споряджали ретельно і надовго. Коронадо поклявся досягти сиволов. Навесні 1540 тисячний загін добірних молодців рушив в дорогу. Враховувалися всі помилки і прорахунки попередників. Гори змінювали рівнини і пустелі. Знову гори, непрохідні ліси, смердючі болота, знову гори ... Незабаром здалися дерев'яний хрест де Ніси і гірське селище. Коронадо не став розмінюватися на сентименти і пристойності. Місто без праці взяли штурмом і ... пошкодували про це. Розчарування, яке спіткало людей капітана, не піддається опису. В інших місцях можна було хоч чимось поживитися. У сиволов зовсім ні на що не доводилося розраховувати. Про золото не було навіть натяку, вутлий скарб і бідне оздоблення жител індіанців були схожі на злу бісівську насмішку. Якби священик Марко де Ніса попався конкістадорам тоді, його неминуче розірвали б на шматки, а останки кинули на поживу койотів. Але на цьому гордий капітан зупинятися не збирався. Він настільки був упевнений у собі, що двинув людей далі. Коронадо майже не помилився. Він знайшов незліченні скарби і ні з чим не порівнянні багатства. Але багатства іншого роду. Хотів того іспанець чи ні, але в ході тривалої експедиції його солдати відкрили людству багато чудес природи і стерли з карти Нового Світу білі плями.\nЯкось звивиста гірська стежка привела конкістадорів до неуявної прірви. Розвідник, який йшов попереду загону, раптово зупинився та голосно закричав. Його спішно наздоганяли інші. Солдати ледь вмістилися на невеликому майданчику серед скель. А перед ними стелився картина справді божественна. Скільки іспанці стояли в заціпенінні, не пам'ятає ніхто. Займалося ранок. Повітря ніжними переливами міняв забарвлення від тілесно-рожевого до бірюзового, минаючи інші відтінки зеленого та блакитного. На мить він ставав густо-синім і знову заливався рожевою брижами. Вниз йшов гігантський провал. На його дні з повітряної завіси початку прозирати казкова долина. Повітря і земля нібито змішувалися і перетворювалися на замки, будинки, храми. Ось комусь здалося сонмище ангелів. Рай на землі! Господи, велика сила твоя!\nТаким побачили люди Коронадо Великий каньйон. Блискуча ниточка води, яка звивалася на його дні - стрімка річка Колорадо. Потім була Ріо-Гранде і вихід у Мексиканську затоку. А далі - безкрайні прерії Північної Америки. Багато чого бачив Франсіско Коронадо, а сиволов так і не знайшов.\nНа зворотному шляху він зібрав безліч індіанських легенд і розповідей про Золотий країні, яка лежала на півночі. Ніякий інший похід «за золотом» не дав настільки великого географічного та етнографічного матеріалу, як експедиція капітана Коронадо ... Проте надія ще жевріє в серцях романтиків. А чи не є тією самою сиволов загадкова країна племені апачів, що в Скелястих горах? Багато хто чув про неї і навіть бачили. Але ... поки не відкрили світу.


Барна чи Головко? Хто очолить Тернопільську обласну раду | | Тернополіс\nУ середу, 25 листопада, відбудеться перша сесія Тернопільської обласної ради нового скликання. На порядку денному 14 питань, але найважливіше буде розглядатися під шостим номером.\nСаме тоді депутати таємним голосуванням оберуть нового голову обласної ради. Хто ним стане? Наразі вимальовуються два найреальніших кандидати — екс-нардеп «свободівець» Михайло Головко та колишній очільник області Степан Барна із «Європейської Солідарності». У кого з них більші шанси? Давайте міркувати разом.\nНа місцевих виборах’2020 жителі Тернопільської області обрали до облради шість політичних сил. Перемогу здобула «Європейська Солідарність» — 22,55%. На другому місці ВО «Свобода» — 16,45%, на третьому — «За Майбутнє» — 14,99%. Очевидно, ці політичні сили будуть формувати головні розклади в сесійній залі. Три інші партії — «Слуга народу» (10,1%), «Батьківщина» (9,71%) і «Довіра» (6,5%) — планують витягнути, так звану, «золоту акцію», яка дозволить, навіть попри невеликий кількісний склад, «виторговувати» для себе політичні привілеї.\nОтож, за результатами голосування виборців, в головному органі місцевого самоврядування області «Європейську Солідарність» будуть представляти 17 депутатів, «Свободу» — 13, «За Майбутнє» — 12, «Слугу народу» — 8, «Батьківщину» — 8, а ще 6 мандатів отримає «Довіра».\nУ нинішньому складі обласної ради три політичні сили зберегли своє представництво. Мова про «Європейську Солідарність» (а саме цю політичну силу представляв екс-голова облради Віктор Овчарук), ВО «Свобода» і ВО «Батьківщина».\nПричому саме вони де-факто формували більшість у минулому скликанні облради — «Батьківщина» навіть мала там крісло першого заступника (Василь Деревляний), а «Свобода», хоч і декларувала власну опозиційність, але нерідко додавала «ЄС» голосів при розгляді найбільш важливих питань, натомість зберігала своїх партійців на чолі комунальних підприємств краю…\nТому найперше приходить до голови саме такий перевірений варіант коаліції і відповідного голосування на голову. У такому разі, саме «Європейська Солідарність», як переможець виборів, буде претендувати на посаду голови, а «Свобода» і «Батьківщина» отримають по заступнику.\nГолосів на такий розклад вистачає — при необхідних 33 голосах для позитивного голосування, можлива нова-стара коаліція отримує 38 (17+13+8) мандатів, і далі може працювати без «поправки» на думку інших політсил.\nУ такому разі, головою стане Степан Барна («Європейська Солідарність»), а заступниками — Михайло Головко («Свобода») і Василь Деревляний («Батьківщина»). Цей розклад найбільш оптимальний для «Європейської Солідарності» і ми відводимо йому чималу імовірність, адже, повторимося, саме «ЄС» виграла вибори і має найбільше представництво в сесійній залі. Він безумовно був би реалізований, якби ця політсила зберегла владу в країні. Але…\nЩе до оголошення офіційних результатів виборів, маючи на руках попередні дані, політичні експерти і аналітики в один голос відокремлювали трьох кандидатів на голову облради — окрім озвучених вище Степана Барни і Михайла Головка, до їх числа входив і нардеп від партії «За Майбутнє», місцевий аграрій Іван Чайківський. Однак днями останній офіційно відмовився від мандатів місцевих рад, зберігши своє представництво у парламенті.\nЦе може свідчити, що він не бачить реальних шансів бути обраним головою обласної ради. Та більш імовірно, що «За Майбутнє» вже має на руках домовленість про створення коаліції і свою участь у ній.\nЗнаючи непримиренні стосунки представників цієї політичної сили і деяких членів «Європейської Солідарності» коаліція між цими двома структурами навряд чи можлива. А ось спілка «За Майбутнє» і ВО «Свобода» — цілком має право на життя. Тим більше, що перед самими виборами Іван Чайківський публічно зустрічався з мером Тернополя Сергієм Надалом, й вони домовилися працювати разом. Ще один аргумент на користь такого дружнього об’єднання — спільна позиція двох політсил на першій сесії нового скликання Тернопільської міської ради.\nОтож, і теоретично, і практично, така коаліція цілком можлива, і вкупі ці дві сили матимуть 25 депутатських мандатів. Ось тут і виникає можливість згаданої «золотої акції» для маленьких фракцій. Хто може заволодіти нею? Скоріше за все — фракція «Слуги народу». По-перше, вона провладна зі всіма відповідними привілеями. По-друге, домовленість з нею може додати і голоси дружньої «Довіри», яка самостійно нічого не в силі вирішувати, але додати міцності коаліції своїми мандатами може.\nЗа такого розкладу, коаліція матиме 39 мандатів, яких також достатньо для нормальної роботи. При цьому варіанті посаду голови отримує Михайло Головко (яке символічне прізвище!), одного із заступників — Володимир Болєщук, а другого хтось із тріо — Віталій Шафранський з «Довіри», Ігор Сопель чи Ігор Жмінка — зі «слуг» (в залежності від домовленостей).\nОцінюючи імовірні результати середового таємного голосування депутатів хоч-не-хоч, але схиляєшся на користь Михайла Головка, адже і у першому, і у другому варіантах багато що буде залежати від позиції депутатів ВО «Свобода». Та при другому розкладі саме вони отримують бажану посаду голови, тоді як у першому опиняються хоч і на важливих, але таки другорядних ролях.\nПодібний сценарій уже реалізовано в Івано-Франківській обласній раді, де головою обрано «свободівця» Олександра Сича, а посади заступників розподілили без “Європейської Солідарності”. Чи вдасться застосувати його у Тернополі? Подивимося, чекати до середи залишилося не довго.\nУ Тернополі на першій сесії обрали секретаря міськради, 5 заступників мера і 5 старост\nTags: Михайло Головко новини Тернопільщини обласна рада політика Тернопіль Степан Барна


Вкрав і продав на запчастини: 19-річного молодика підозрюють у крадіжці транспорту | Новини Хмельницького "Є" | ye.ua\n19 Вересня, 2019 Наталя ГАРМАТЮК Кримінал 789\nНа Хмельниччині поліцейські поліцейські викрили серійного крадія транспорту. Фото: hm.npu.gov.ua\nХмельничанин уже притягувався до кримінальної відповідальності.\nДо Ярмолинецького відділення поліції звернувся 60-річний житель села Голохвасти із повідомленням про те, що з його господарства викрали трактор та автомобіль «ВАЗ 2106». Про це зазначають у Нацполіції Хмельницької області.\n«Вжитими оперативно-розшуковими заходами поліцейські встановили, що до вчинення злочину причетний 19-річний житель Хмельницького. До речі, молодик раніше вже вчиняв аналогічні злочини на території обласного центру, і знову взявся за старе», - зазначають у поліції.\nПравоохоронці додають, що викрадений трактор поліцейські вилучили цілим і неушкодженим, а от автомобіль він продав під розбір на металобрухт. Покупцеві розповів легенду про те, що транспортний засіб йому дістався у спадок від дідуся без документів, і він, мовляв, не хоче витрачати час та гроші на переоформлення.\nЗа фактом працівники поліції відкрили кримінальне провадження за статтею 289 (Незаконне заволодіння транспортним засобом) Кримінального кодексу України. Слідчі дії наразі тривають.\nЯрмолинці Хмельницький поліція крадіжка автомобіль трактор запчастини\nКримінал 850 1


для виробництв, що відправляють програмне забезпечення на експорт;\n"\tстворення технопарків - своєрідних анклавів, які мобілізували б потенціал галузі і забезпечили більш динамічний розвиток сектору;\n"\tрозробити прозорий і дієвий правовий комплекс, що врегульовував б інвестиційну діяльність в цілому, а також специфічні питання ринку ПЗ зокрема, особливо в питаннях офшорного програмування. В цьому контексті забезпечити дієвість законів про захист інтелектуальної власності;\n"\tмодернізувати систему підготовки спеціалістів в сфері інформаційних технологій, оскільки для успішної діяльності в сучасному бізнесі не достатньо бути лише професіоналом в програмуванні - потрібно мати навивки реального ведення комерційних проектів, маркетингу проектів, менеджменту, взаємодії з клієнтами;\n"\tзабезпечити умови для ефективної діяльності науково-дослідницьких комплексів, що працюють в сфері інформаційних технологій та інформатики.\nОбґрунтування пропозицій, вибіральтернатив і роль держави в запропонованих заходах.\nЗагалом я бачу два шляхи розвитку галузі розробки програмного забезпечення. З одного боку, софтверна індустрія може орієнтуватись на внутрішні ринки і зосередити свої зусилля на задоволенні національного попиту на програмні продукти, а також спробувати витіснити з місцевих ринків виробників закордонного програмного забезпечення. Але в цьому сценарії існує декілька проблемних моментів. По-перше, ніша масового ПЗ, в тому числі масового офісного, уже жорстко зайнята, і чесно кажучи, я маю небагато надій на те, що місцевим виробникам ПЗ вдасться витіснити дитя Біла Гейтса. В будь-якому випадку, додатково зайнятий сегмент буде пов'язаний з надто великими витратами. Обсяги національного попиту на спеціалізовані програмні продукти не є високим, оскільки національні компанії поки що не мають потреби і змоги витрачати мільйони доларів на ПЗ. Крім того, місцеві споживачі не мають культури використання ліцензованого програмного забезпечення, і пройде деякий час, поки купівля дорого ПЗ стало звичайною практикою. Тобто, можемо зробити висновок, що національний попит не може поглинути достатні обсяги вироблених програмних продуктів, і орієнтація лише на місцевих споживачів не зможе забезпечити розвиток софтверної індустрії України.\nІнший підхід полягає в орієнтації на експорт ПЗ, тобто спеціалізації на офшорному програмуванні. На мою думку, лише в такий спосіб українська економіка має шанси розвинути сектор виробництва програмних продуктів. Деякі передумови для вибору саме цього сценарію я вже згадував: об'ємний міжнародний попит на ПЗ (в минулому році на рівні $ 400-500 млрд., з яких лише $ 10 млрд. покривається за рахунок імпорту); достатній пул технічно грамотних кадрів; нижча порівняно із світовими стандартами заробітна платня програмістів.\nЦе також сприятиме надходженню в галузь національних фінансових ресурсів - як тих, що, зараз залишаються в тіні, так і вивезених з кордон. Капітали, вивезені за територію України, за деякими даними, досягають $ 40 млрд. . Залучати іноземні інвестиції вигідно з двох причин: по-перше, як суто фінансові активи; по-друге, разом із іноземними інвестиціями залучається і закордонний досвід. Компанії - розробники ПЗ із іноземними інвестиціями можуть стати центрами поширення прикладу успішного налагодження бізнесу, управління персоналу, налагодження зв'язків з клієнтами.\nЩе раз хочу наголосити, що держава повинна створити і слідкувати за середовищем, а сама галузь буде розвиватись на ринкових засадах, що дуже влучно характеризується висловом "hands off, eyes open".\nЗ іншого боку, постала гостра необхідність модернізувати систему освіту для підготовки спеціалістів, що можуть ефективно діяти в умовах міжнародного бізнесу, тобто державні інвестиції в людський капітал теж потрібно здійснювати цілеспрямовано і відмовитись від підготовки "спеціалістів широкого профілю".\nДля практичного підтвердження пропозицій, запропонованих автором в попередніх розділах,


Продукти для відтоку жовчі | Різне\nПродукти для відтоку жовчі\nГоловна › Різне › Продукти для відтоку жовчі\nЖовч – речовина, що виробляється в організмі людини постійно. Вона виводить зайвий холестерин з організму, чинить антимікробну дію на шлунок і кишечник, не даючи розмножуватися бактеріям бродіння і гниття. Порушення в процесі відтоку жовчі можуть бути викликані незбалансованим харчуванням, коли в раціоні переважають тваринні жири.\nПорушення роботи жовчного міхура можуть призвести до утворення каменів. У цьому випадку без консультації фахівців не обійтися. Але сам відтік жовчі можна «регулювати», завдяки введенню в свій раціон жовчогінних продуктів і напоїв.\nРослинні масла. Порушення викликані домінуванням в їжу тваринних жирів, значить потрібно врівноважити свій раціон рослинними. Для цього підійдуть усіма відоме соняшникова олія, оливкова, кукурудзяна, арахісова і навіть масло авокадо. Це хороші жовчогінні продукти. Для нормальної роботи ШЛУНКОВО-кишкового тракту їх вживання щодня має становити не менше 80-90 р причому в чистому вигляді, без термообробки. Додавайте їх у салат, соус або заправку.\nФрукти. Соки, особливо з цитрусових – хороший стимулятор для відтоку жовчі. Лимони, грейпфрути, мандарини, апельсини обов’язково повинні бути присутнім у раціоні щодня. Щоб простимулювати жовчний міхур до роботи, випийте вранці натщесерце склянку свіжовичавленого соку. Вітамін С зміцнить імунітет. Також будуть корисні банани, яблука, чорнослив, інжир, курага і авокадо, містить мононенасичені жири, що борються із зайвою в крові холестерину. А їсти полуницю, суницю і фрукти з кислинкою, можна не вживати жовчогінні настої трав.\nОвочі. Сира морква, буряк, огірки, цвітна капуста, помідори принесуть таку ж користь у регуляції жовчі, як і рагу з цих овочів. Також у цьому випадку допоможуть хрестоцвіті овочі, оливки і зелень (кріп, шпинат, ревінь, селера).\nВисівки. Кукурудзяні та вівсяні висівки мають жовчогінну дію, так як підсилюють механічну стимуляцію ШКТ. Вживати їх потрібно в якості харчової добавки до прийому або між прийомами їжі, додаючи в молочні продукти.\nМед. Антибактеріальна, протизапальна, тонізуюча користь цього продукту відома у всьому світі. Але небагато знають, що мед надає сечо – і жовчогінну дію. Єдине протипоказання – камені в жовчному міхурі.\nПрянощі/спеції: куркума, імбир, кінза. Вони збільшують секрецію жовчі і стимулюють її відтік.\nНастої трав. Фитосборы – невід’ємний атрибут нетрадиційної медицини і в даному випадку найбільшу користь принесуть настої кореня валеріани, пустирника, м’яти, меліси, плодів глоду, кукурудзяних рилець.\n← Як позбутися від клубка в горлі? 5 фактів про перловке, які ви не знали →\nКонсольні металеві мости на прикладах\nЦибулевий суп в мультиварці – Рецепти для мультиварки


Де в інтернеті знайти опис фільму The Secret (Секрет), про те як працюють сили Всесвіту? – Ч. 3 | vidpo.net\nАле ж всі ці матеріальні речі не роблять людину щасливою! Його щастя завжди починається з внутрішнього спокою і щасливого ставлення до життя. І тоді все зовнішнє теж матеріалізується.\nПерш за все потрібно зрозуміти яких відносин хочеться. І яким сам є. Якщо нудно із самим собою, як комусь іншому буде цікаво? Тому, потрібно поставити собі питання: чи відноситься до себе сам таким чином, якого хотів би відносини від інших?\nЗамість того, щоб чекати поки інші дадуть щось, дай собі самі спочатку все те, чого не вистачає! І коли станеш «повною чашею», то будеш буквально переливатися через край, повний любові і благополуччя. І тоді зможеш віддавати це й іншим людям. Це не егоїзм, а здорове повагу до себе. Тоді й інших полюбиш.\nЯкщо оточують люди, в яких щось не влаштовує (батьки, діти, колеги, друзі і т.п.), то все одно насамперед доведеться зайнятися самим собою, а не їх перевихованням. Тому, потрібно знайти все те саме хороше і чудове про цих людей і написати список позитивних якостей про кожну людину, з ким близько спілкуєтеся. Навіть якщо в минулому були якісь дуже нехороші відносини з ними. Потрібно знайти час і подумати над усім цим. І тоді написати все найкраще про них, і в наслідку спілкуючись, завжди звертатися до їх цієї кращої стороні, і тоді подивитися, як вони змінюють своє ставлення. Потрібно помінятися самому, і тоді зміниться і світ навколо.\nТепер зрозуміло, хто створюють свою власну реальність? Так, сама людина.\nВсі зовнішні симптоми наших хвороб даються нам, щоб ми усвідомили для себе, що ми робимо не так. Приберіть стрес з тіла – і часто воно само зцілиться, тому що у Всесвіті задумано, щоб все жило і існувало в процвітанні. І в нашому організмі все спочатку так задумано, що він може зцілювати сам себе. Наші клітинки постійно оновлюються, і кожні кілька років ми маємо повністю нове тіло, якщо можна так висловитися. А якщо постійно думати і говорити про хвороби – то притягуєш ще більше хвороб собі. І ще. Хвороба не зможе жити в тілі, яке знаходиться в здоровому стані духу.\nПриклад: Жінці оголосили про діагноз раку молочної залози. Але вона не вдарилася в паніку, а відгородила себе від усіх стресів, проводила дуже багато часу вдома, і що б вона не робила, вона з вірою повторювала одну й ту ж фразу: "Спасибі за моє зцілення!". Вона вирішила вірити в те, що вже видужала і повірила в це всім своїм серцем. Як ніби раку в її житті ніколи не було. І просто вирішила прибрати стрес зі свого життя, тому що перебуваючи у стресі неможливо одужати. Вона цілими днями дивилася комедії і сміялася, а коли щось робила, то продовжувала повторювати цю фразу. Через 3 місяці вона зробила повторну діагностику. Лікарі були в шоці, тому що пухлини більше не було, хоча рентгенівські знімки перш показували її. Ця жінка зцілила сама себе тільки силою своєї думки. Ніякого опромінення та хіміотерапії.\nЩе один приклад: 10 березня 1981 чоловік на ім'я Морріс Гудмен (Morris E. Goodman) зазнав аварії на невеликому літаку. Він став живий, але його буквально зібрали по шматочках, у нього було переламано буквально все, включаючи хребет. Він лежав повністю паралізований, з трубкою в горлі (дихати він теж не міг, тому що його діафрагма просто лопнула). Він не міг ні їсти, ні пити. Єдине, що він міг робити сам – це моргати століттями. І коли він прийшов до тями і доктора оголосили йому, що все життя він проведе ось так, паралізований, підключений до купи медичного обладнання та зможе тільки моргати, то медсестра записала те, що він захотів їм сказати у відповідь (він моргав, коли вона показувала йому потрібну букву алфавіту). Знаєте, що він їм відповів? – "Я вийду звідси до різдва …"\nНіхто йому природно не повірив. А він, у свою чергу, нікого не слухав. Він продовжував в це вірити і уявляв собі, як іде своїми ногами, і виходить з лікарні. Він намагався дихати, він докладав неймовірні зусилля. Через якийсь час він зміг дихати без апарату, і трубку з горла витягли. А він і далі продовжував вірити в себе. І на Різдво, його підвезли в інвалідному кріслі до дверей лікарні і докладаючи нереальні зусилля і хитаючись, він таки вийшов звідти … Він це зробив!\nЙого прозвали Чудо-людиною. І фраза, яку він сказав в кінці своєї історії була наступною:\n"Людина стає тим, про що він думає"\nЗакон протистояння і наполегливої стійкості\nНа світі є безліч речей, які нам не подобаються. По телевізору і в газетах ми постійно чуємо про війни. Крім звичайних воєн серед народів, йдуть ще й інші війни: війна проти бідності, війна проти наркотиків, війна проти раку, війна проти підліткової вагітності, війна проти тероризму і т.п. Коли бачимо або чуємо подібне, то наш настрій падає саме по собі. А треба просто навчитися заспокоюватися і спокійно прибирати свою увагу з того, що не подобається, і звертати його на те, що подобається. Адже прибираючи свою увагу з негативного, ми притягуємо більше позитивного, і тоді це робить нас щасливішими тому хороше переважує.\nЯк не парадоксально це звучить, але протистоячи чогось або когось, ми своїм протистоянням тільки робимо це щось або когось сильніше. Тому що туди йде наша енергія. Тому, не потрібно протистоянь. Якщо проти війни, тоді сформулюй це по-іншому. «Я за мир», наприклад.\nІ вчися слухати себе. Коли внутрішні переконання і бачення ситуації, а також внутрішній голос буде голосніше думок оточуючих людей – значить на вірному шляху.\nМи приходимо в цей світ не для того, щоб переробити його весь під себе. Ми можемо створювати свій власний світ, одночасно вирішуючи світам інших людей співіснувати разом з нашим.\nІноді, ми боїмося помріяти про щось хороше, думаючи що всього на всіх все одно не вистачить, але ж є на світі люди, які потребують чимось більше ніж я … Так от, повірте ласка, у Всесвіті все і на всіх вистачить з лишком!\nА в нашому світі живе одна велика брехня. Про те, що всьому є свої межі, про те, що на всіх людей вже точно не вистачить всіх ресурсів і так далі. І це лише породжує наші страхи, жадібність, скупість і т.д., які потім і стають нашою реальністю. Але ж це не так! Всесвіт безмежний. У ній більш ніж достатньо їжі для всіх нас, речей, творчих ідей, любові і радості, на всіх вистачить! І наші можливості теж безмежні.\nА краса світу ще і в тому, що ми всі різні. І відповідно, нам подобаються різні речі, різний одяг, їжа, різні люди. Не всім людям землі потрібні обов'язково машини БМВ, наприклад. І не всі люди хочуть бути з одним конкретним людиною. Або жити в однакових будинках. Або мати однаковий досвід в житті. У всіх своє унікальне бачення світу і свої несхожі бажання. І все для всіх дійсно предостатньо.\nТому, нехай весь найширший вибір реальності просто зачарує. Якщо щось подобається – напиши про це. Намалюй це! Розмовляй про це. Відчуй це. Зроби це своєю реальністю.\nА якщо щось не подобається у своєму житті … Не говори про це. Не обговорюй це, не вступай в різні групи, які обговорюють ці проблеми, тому так продовжиш направляти свої думки в той же русло. Ігноруй це, наскільки можна, віддаючи свою увагу і енергію своїм справжнім бажанням.\nБільшість лідерів минулого пропустили або не надали належної уваги тій частині цього Секрету, де говорилося про те, що ці знання повинні бути доступні всім людям. А зараз мабуть, саме час це зробити, коли у нас є можливість зробити це буквально кінчиками пальців.\n"Все у всесвіті – це енергія"\nЧи багато хто знає, що в людському тілі достатньо енергії щоб висвітлювати ціле місто? Причому цілий тиждень …\nЯкщо спросітть квантового фізика, що створило світ, то він відповість: «Енергія». А якщо попросити описати цю енергію, то він відповість: – Це така енергія, яка не може бути створена або зруйнована, завжди була, є і буде, все, що вже створено – завжди існувало, енергія перетікає з одного стану в інший і т. д.\nЯкщо запитати релігійного діяча (теолога) про те, хто створив світ, то відповідь буде: «Бог». А якщо попросити описати Бога, то він відповість: – Бог не може бути створений або зруйнований, Він завжди був, є і буде, все, що вже створено – завжди існувало, його енергія перетікає з одного стану в інший і т.д.\nТобто, все те ж саме, різниця лише в термінології. Всі релігії сходяться на тому, що людина створена за подобою і образом Бога. І це значить, що і здібності у кожного з нас для створення свого світу теж безмежні. І все у Всесвіті взаємопов'язане.\nІ якщо все, що вже є сьогодні, що знову ж створено самими, якщо це змінити таким чином, щоб життя стала такою, як дійсно хочеш? Невже зараз не самий час зробити це?! Адже можна зробити це.\nІ коли багато людей говорять про те, що у них було важке дитинство, приміром, їхні батьки були алкоголіками, або сім'ї були неповними, або батько ображав матір або їх безпосередньо, або ранній розлучення батьків дуже сильно вплинув на всю їх подальше життя, або люди жили в злиднях, були бездомними, або вони хворіли якийсь важкою хворобою … Якщо все це враховувати, то близько 85% людей росли в дисфункціональних сім'ях, тому їм не легше, ніж кожному з нас. Так що тепер? Що далі-то робити зі своїм життям?! Можна продовжувати думати про своє минуле, а можна сфокусуватися на своєму майбутньому.\nБуде чудово, коли зможете самі вибирати ті думки, якими керуватиметься і станете менеджером свого власного життя, тоді будете точно знати, що всі позитивні зміни відбулися в ній тільки завдяки вам! Можна починати формувати нові думки, наприклад: «Тепер у мене все йде чудово!» Або замість «Я старію» можна задати собі програму «Я молодію!».\n"Вся сила зсередини, і отже, під нашим власним контролем". Р.Колліе\nЧи є у нас якісь межі? Абсолютно точно – ні! У нас немає якогось стелі, вище якого не стрибнеш. Тому що всі можливості, таланти і сила всередині кожної людини на нашій Планеті – безмежні!\nМожна почати почати там, де перебуваєте зараз. Прямо зараз.\n"Якщо ви думаєте, що можете щось зробити або що не можете щось зробити, в обох випадках ви маєте рацію". Генрі Форд\nПризначення в житті – саме те, яке собі сам вибрав. Бог не чекає, що хтось повинен у своєму житті зробити щось саме так, а не інакше. Вся свобода у каждогоіз нас. Ми самі вибираємо свою долю і своє призначення. Роби тільки те, що приносить радість, любов, щастя, сміх, свободу …\nВнутрішнє щастя – це пальне для удачі.\nВсе що робить щасливішим – принесе ще більше щастя в життя.\n"Слідуйте вашемусчастью, вашої млості і Всесвіт відкриє двері там, де раніше були одні стіни." Джозеф Гамбелл\nКоли будете жити слідуючи своєму щастю – то інші люди, бачивши це будуть питати себяон: «Що такого він робить у своєму житті, чого не роблю я?». Слідуйте своєму серцю і життя стане феноменальною. Тому що саме такою вона і повинна бути, і приносити радість і щастя.\nУявіть, яким буде світ, коли люди будуть використовувати усі свої 100%-ві можливості? А не ті максимум 5% які вони використовують сьогодні … Неможливо не бивает.Многіе люди в минулому знали силу цього Секрету. Вислови деяких з них ми привели тут як приклади. . І чим більше почнете використовувати секрет, тим більше його почнете розуміти.\nБільшість часу буде витрачатися на збір інформації, щоб зрозуміти, чого ж хочу насправді. Найважливіша і єдине завдання – вирішити що хочеш?. І фокусувати свою увагу тільки на цьому. І коли увага буде спрямована на це, то Всесвіт притягне все це в життя.\n"… Кожна людина – унікальний і неповторний. Кожен має великі можливості, незалежно від того, що вже сталося в минулому. Неважливо, наскільки молоді або наскільки думаєте, що вже у віці. Коли почнете думати правильно, то вся сила і енергія , яка вже закладена в кожному з нас, почне прокидатися. Вона направить життя в потрібну сторону, нагодує і вдягне, буде направляти і оберігати, підтримуючи саме існування. Якщо дозволити їй це зробити. "\nДжерело: www.sunride.ru – сайт бізнес-центру Санрайд.\nЗа нижченаведеними посиланнями можна почитати опису фільму і на інших сайтах і блогах, і судження, думки про фільм (іноді прямо протилежні):\nblog.kmint21.com – блог kmin21 (сторінка про фільм);\nromanpushkin.blogspot.com – блог Р.Пушкіна "Подих життя";\npoznaisebya.com – сайт "Пізнай себе", опис фільму;\nmarysya.mylivepage.ru – сайт М.Сорокіной, опис фільму (схоже на наведене вище);\nkhiger.com_0 – блог М.Хігер, вступ, стаття "Чи може людина керувати своїм життям", більше 100 постів обговорень за статтею і фільму;\nkhiger.com_1 – блог М.Хігер, частина 1-а, стаття "Чи може людина керувати своїм життям", понад 110 постів за статтею і фільму;\nkhiger.com_2 – блог М.Хігер, частина 2-а, стаття "Чи може людина керувати своїм життям", понад 120 постів за статтею і фільму;\nkhiger.com_3 – блог М.Хігер, частина 3-я, стаття "Чи може людина керувати своїм життям", понад 120 постів за статтею і фільму;\nwww.sunproducts.ru – сторінка з описом фільму, є повторення;\nwww.thesecretfilm.ru – сайт з описом фільму, біографіями авторів, можливістю прочитати і залишити відгуки, посиланнями для замовлення фільму. На форумі можна обговорити фільм і дізнатися багато цікавого про фільм і фактів з життя форумчан про те, як працюють сили у Всесвіті;\nwww.disecret.biz – сайт з можливістю отримати онлайн навчання на тренінгах, які проводять в тому числі творці фільму "Секрет".\nДе безкоштовно скачати фільм "Секрет"?\nДе можна подивитися або завантажити передачу К барьеру! з Володимиром Соловйовим? – Ч. 10\nДе в інтернеті є пісні з фільму Приморський бульвар?\nДе в Інтернеті знайти інформацію про пісню Антона Макарського і Вікторії Морозової «Птахи»?\n« Як заробити в інтернеті?\nЯкі існують бази платної рибалки в Підмосков'ї? »