Кінозал в Centrum Kultury - Login:Lublin\nКінозал в Centrum Kultury\nЯкщо ви живете в Любліні, то, я впевнена, вам доводилося чути про Centrum Kultury. Для мене – це ніби такий особливий простір для натхнення, територія, де збираються талановиті і цікаві люди зі всього міста, які хочуть розвиватися і зробити своє життя яскравішим. Кожен їх проект пропагує нестандартне мислення, розширює сприйняття, допомагає формувати власний світогляд, розвивати талант і знаходити однодумців. Завдяки Centrum Kultury кожного разу переконуюсь, що в Любліні живуть дуже творчі і перспективні люди.\nМожна багато писати за різні події, які організовуються тут. Але цього разу я б хотіла розповісти вам про маленький кінозал в Centrum Kultury. Цікаво те, що фільми тут дещо відрізняються від тих, які ви зможете знайти в найближчому кінотеатрі. Тут створюються особливі кіно цикли, які відповідають конкретному уподобанню або стилю.\nОдним з особливих фільмів, які я дивилась тут, був „Kalifornia”, бразильської режисерки Маріни Персон (Marina Person). Зрозуміло, я не буду переказувати сюжет або давати щось схоже на рецензію. Я напишу кілька слів про відчуття, які викликав цей фільм. І надіюсь, що вам захочеться його подивитись.\nЄ одна деталь, яка робить «Каліфорнію» трохи більш особливим. Фільм ніби спогад режисерки про свою юність, яка припала на 80-ті роки. І це вражає. Вражає скільки посилань було включено, ти повністю переносишся в той час, починаєш відчувати ту атмосферу. Це ніби маленька подорож у минуле, у солодкі спогади Маріни Персон, де так багато свободи, сильних почуттів і, звичайно, мрій про Каліфорнію.\nДуже колоритні сцени, велика кількість деталей, декорації хочеться весь час розглядати, багато кольорових акцентів і хороша музика. Це все чудово зіграло разом. Фільм залишився в моїй пам’яті, як і той вечір, коли його дивилась. І ще Люблін тоді був по-особливому гарний.


Чорно-білий дизайн кухні: Фото професійних інтер’єрів | Ремонт та вироби своїми руками\nЧорно-білий дизайн кухні: Фото професійних інтер’єрів\nМодні тенденції в оформленні кухні з використанням чорно-білої обробки, особливо, якщо вона має невелику площу, підійдуть не всім власникам. Стерильна строгість білого, магічна таємничість чорного, приваблюють любителів мінімалістських напрямків, схильних до чітким лініям, відсутності зайвих деталей.\nВишуканий чорно-білий дизайн кухні на фото виглядає неординарно, але разом з тим надихає своєю організованістю, лаконічністю, стильними рішеннями. Щоб кімната не здавалася похмурою, до її дизайну слід підходити з урахуванням рекомендацій по обробці від спеціалістів, професійних оформлювачів, архітекторів.\nБудь-яке правильне оформлення кухні, у тому числі і в чорно-білому кольорі, має викликати позитивні емоції у мешканців, робити приміщення естетично привабливим. Це пов’язано з тим, що в ній члени сім’ї проводять значну частину часу. Крім спільних обідів, у кухонному приміщенні відбувається спілкування між рідними, обмін новинами.\nПоряд з цим вона повинна бути зручною і практичною, оскільки одним з її призначень є приготування страв. Елементи робочого трикутника: варильну поверхню, зону миття і зберігання продуктів слід розміщувати за правилом мінімальної відстані між ними. В такому разі протягом трудомістких робочих процесів буде супроводжуватися скороченням витрат часу, сил, зменшиться почуття втоми.\nПланування кімнати, навіть якщо це маленька кухня, повинна дозволити розмістити в ній необхідну робочу начиння, технічні пристосування, обладнання для миття посуду, приготування і зберігання їжі.\nДля того, щоб приміщення здавалося похмурим, слід правильно визначити співвідношення темної і світлої частин кімнати. У невеликій кухні основою інтер’єру повинен стати білий колір, а чорним слід акцентувати невеликі ділянки на меблів, стелі або підлозі. У великих і просторих приміщеннях допускається збільшення темних частин обробки.\nНе варто робити переважаючою чорну частину кімнати, так як у великих кількостях цей відтінок діє гнітюче, може посилювати почуття самотності, стає причиною депресії. Використання цього кольору в допустимих межах робить кухню елегантною, налаштовує на робочий лад, надає їй чіткість, відкидаючи зайві прикраси, химерність і сентиментальність.\nЗагальним правилом будь-якої кухні є створення великої кількості освітлення. Природне світло доповнюється загальним світильником, підсвічуванням робочих зон, місцевим освітленням обідньої частини. У чорно-білому інтер’єрі важливість освітлення посилюється ще більше.\nКрасиво виглядають і вписуються в дизайн люстри і бра зі скла, виконаних у відповідному стилі. Вони здатні красиво розсіювати світло, створювати в кімнаті святковий настрій.\nТрадиційним матеріалом для підлогового покриття служить кахель. Численні пропозиції варіантів плитки дозволять вибрати необхідний вид в будь-якому виконанні, в тому числі білому, чорному або їх сполученнях. Допускається розбавити строгий дизайн нейтральними відтінками натуральних матеріалів дошки, паркету.\nВ залежності від обраного стилю, предмети меблів можуть відрізнятися своєю різноманітністю. Можна укомплектувати кухню ошатною білими меблями, або, навпаки, посилити суворість з допомогою чорних стільців, оздоблювальних елементів.\nСучасні напрями дозволяють додати кімнаті яскравість, вибравши стильні акценти з незвичайної меблів, елементів оздоблення свіжих контрастних кольорів, наприклад, помаранчевого, червоного, жовтого, зеленого, синього.\nГлянцеві меблеві фасади або дзеркальні вставки допоможуть візуально збільшити приміщення, розсунути стіни, примножити кількість світла.\nВибираючи колір робочих поверхонь, потрібно враховувати, що чорний глянець в цих місцях непрактичний. На ньому добре помітні забруднення, бризки від приготувати страв, масляні сліди від рук. Тому така кухня може виглядати неприбраною і неохайною.\nЩоб візуально збільшити висоту стелі, зробити кімнату набагато просторіше, навіть якщо вона має декілька кв. м, краще пофарбувати його в білий колір.\nЗа допомогою сучасних підвісних або натяжних стель з глянцем, вбудованих світильників, нескладно надати кухні ефект другого поверху, створити незвичайні і ексклюзивні види обробки.\nЯкщо мешканці бажають бачити в квартирі чорний колір і на стелях, можна красиво оформити їх з використанням контрастних візерунків, поєднань.\nТакі види декору також будуть збільшувати висоту стін.\nЗастосовуючи нескладні прийоми обробки, колірних сполучень, підбору меблів можна перетворити чорно-білий інтер’єр кухні зразок чистоти, улюбленого стилю і комфорту.\nЧитайте також: Дизайн дуже маленької кухні: Фото, Дизайн маленької кухні з газовою колонкою, Стандартні розміри кухонного гарнітура, Дизайни міні-кухні: Фото


Банкір розповів чому зміцнюється гривня - Біла хата\nГлавная / Аналітика / Банкір розповів чому зміцнюється гривня\nАктивне зміцнення гривні в січні-лютому 2019 року утримується на п'яти факторах, вважає голова ради Національного банку Богдан Данилишин.\nНа своїй сторінці в Facebook він навів кілька внутрішніх і зовнішніх чинників щодо ситуції на валютному ринку.\nНа відміну від кількох останніх років січень характеризувався спокоєм на валютному ринку України, з ухилом у невелику ревальвацію нацвалюти. А в першій декаді лютого відзначалося помітне зміцнення курсу гривні. З початку року до теперішнього часу гривня по відношенню до долара посилилася на 2,9% (офіційний курс НБУ).\nСеред зовнішніх факторів фахівець виділив два основних — уповільнення підвищення облікових ставок основними центробанками світу і порівняно низькі ціни на енергоносії.\nВплив на реалії і перспективи усіх валют у світі, і в тому числі гривні робить політика ФРС — це аксіома. Про те, що в керівництві Федрезерву зародилися сумніви щодо доцільності продовження жорсткої монетарної політики стало відомо в перші дні року.\nІмпортерам енергосировини тепер доводиться обмінювати менші обсяги своєї валюти на долари для покупки тієї ж кількості нафти. Що створює передумови для зміцнення курсу їх нацвалют. України, як крупного імпортера енергоресурсів, це стосується повною мірою. До речі, позитивний вплив нафтового фактора позначиться і на українському аграрному ринку — не далекий той час, коли почнеться весняна посівна компанія і варто очікувати, що паливно-мастильні матеріали наші аграрії будуть купувати за прийнятними цінами.\nРекордний урожай зернових, який сприяє притоку експортної виручки в Україну.\nПідвищення фіскальної дисципліни в кінці року.\nВідновлення інтересу іноземних інвесторів до гривневих держоблігацій. Щоб купити наші боргові папери, нерезиденти активно конвертують свій долар на міжбанку.\nПо-перше, рекордний урожай зернових в Україні в поточному маркетинговому році — валовий збір зерна в 2018 році склав 70,1 млн. т. (у порівнянні з 62 млн. т. у 2017 році). Кукурудзи намолочено 35,5 млн. т., пшениці — 24,5 млн. т., ячменю — 7,3 млн. т. Крім того, соняшнику зібрано 13,7 млн. т., сої — 4,4 млн. т., ріпаку — 2,6 млн. т., цукрових буряків вирощено 13 млн. т. Значна частина сільгосппродукції України експортується. Валютна виручка надходить у країну, половина її продається на міжбанківському валютному ринку, що формує пропозицію валюти, створюючи умови для стабільності курсу гривні і навіть для зміцнення. Та й ціни на ринку зернових перебувають на відносно високому рівні (значною мірою через посуху в Австралії).\nДо речі, з 1 березня норматив обов'язкового продажу експортної валютної виручки знижується з 50% до 30%. Думаю, це відбувається не тільки через вступ в силу нового валютного законодавства, спрямованого на лібералізацію (дорожня карта валютної лібералізації передбачає поступове зниження вимог до обов'язкового продажу валютної виручки експортерів аж до поступової їх скасування), але й тому, що є впевненість в стабільному припливі валюти експортерів (в першу чергу — агроекспортерів) в Україні.\nПо-третє, на відміну від зим 2016—2017 років і 2017—2018 років уряд проявив помірність у витрачанні коштів держбюджету в кінці 2018 роки (протилежний приклад — за грудень 2017 року залишок коштів уряду на єдиному казначейському рахунку зменшився в 10,6 разів, результатом чого було серйозне зниження курсу гривні в грудні 2017–січні 2018 року). Сподіваюся, перший практичний крок у плані підвищення координації фіскальної та монетарної політики зроблений.\nЯк би там не було, є привід для спокою тільки у короткостроковій перспективі. Активний експорт української агропродукції припаде на березень-квітень, з травня почнеться його тимчасове (на кілька місяців) зниження. А вкладення нерезидентів в ОВДП — не довгострокові: влітку іноземні інвестори (хоча, в даному випадку скоріше варто говорити про спекулянтів), дочекавшись погашення боргових паперів, ймовірно, почнуть виводити кошти з українського ринку, підвищивши тим самим, попит на іноземну валюту. Та й уповільнення темпів зростання світової економіки, яке очікують МВФ і СБ, може привести до зниження попиту на продукцію українського експорту (не тільки на сільгосптовари, але і на продукцію чорної металургії).\nПриводи для оптимізму щодо курсу гривні в другій половині року варто шукати в успішному продовженні співпраці з МВФ. А це також дозволить отримувати «пов'язане фінансування» від інших офіційних кредиторів України. До речі, саме завдяки відновленню співпраці з МВФ і зросла довіра нерезидентів до українських ОВДП (наприклад Citibank реалізував кілька програм, орієнтованих на наші державні боргові зобов'язання).\n«Не будемо забувати і про зв'язок ціни природного газу з вартістю нафти. Відбувається це зазвичай з лагом в 6-9 місяців, тобто влітку, коли Україна буде закачувати газ в підземні сховища, його вартість може бути нижче, ніж в кінці 2018 – початку 2019 року. Відповідно, знадобиться менше інвалюти на його покупку. А ще я б подумав про доцільність максимального виконання плану інтервенцій Нацбанку з придбання валюти в міжнародні резерви в першій половині року, поки курс прийнятний», — зазначає Богдан Данилишин.


Багатство художніх засобів у пісенній творчості Андрія Малишка – Школьные сочинения\nHome | 💡Твори з літератури | Багатство художніх засобів у пісенній творчості Андрія Малишка\nБагатство художніх засобів у пісенній творчості Андрія Малишка\nТворчість Андрія Малишка розвивалася в руслі української народнопісенної лірики. “Повів народної творчості невідступно супроводить поезію Малишка”, – так схарактеризував поетику автора Максим Рильський. Тому його вірші ніколи не втрачають зв’язку з народною творчістю, але ми знаємо також, що твори Малишка, у свою чергу, ставали народними піснями, будучи покладені на музику. І причина тут не тільки в тому, що формою поезії Малишка нагадують народні пісні, не тільки в широкому використанні фольклорних образів чи в сюжетних перегуках з фольклорними творами, що часто може бути просто стилізацією. Спорідненість його творів з народною поезією найперше виявляється в самому характері почуттів, характері художнього мислення. Та й естетичний ідеал поета формувався під значним впливом народних уявлень про красу як гармонію людини й природи. Світогляд Малишка також формувався на грунті народного розуміння моральності, справедливості.\nПровідними поняттями його поезій є такі, як совість, порядність, чесність. Саме вони стали визначальними для багатьох його віршів І розглядає ці поняття митець крізь призму народного вікового досвіду, досвіду селянського роду. Правильність своїх позицій поет перевіряє відповідністю їх до материних і батькових заповітів: Мене навчила мати ще колись: – Як виростеш, моя мала дитино, То мудрим будь і мужнім будь в житті. – Скупі два слова. Нелегкі два слова. Рання поезія Андрія Малишка позначена почуванням щастя, та й слово це повсякчас повторюється в різних його віршах: …Розгорнулося щастя Над землею моєю…\n…Тільки нам все жити, не вмирати, Зерно сіять, зацвітати знов, Тільки щастя нам дано багате, То велике щастя наше – мати, Батьківщина – правда і любов! Зростаючи у творчому плані, поет все частіше звертається до поетичних медитацій, роздумів, філософської лірики (особливо в останній період), він створює вражаюче-прекрасні картини природи и прекрасних віршах “Бусел”, “Липневий день мандрує пішки”, “Соняшники”, “Струмок”, “В далекім полі тануть журавлі…”, “Жайворонок” та інших. Для його поетичного мислення характерна чистота сприйняття, яскравість відтворення дійсності, зануреність у фольклорний образ: В далекім полі тануть журавлі, Як видиво навіки неповторне, Лише вітрів притишені валторни Возродять звук, даруючи землі… Шукаючи відповіді на болючі питання сьогодення, А. Малишко часто звертається до історії, до визвольної боротьби рідного народу, та історичні вірші його суголосні з сучасністю. Цікавими з естетичного погляду є поезії А. Малишка періоду війни.\nВони різноманітні за своєю настроєвістю, змістом, художніми засобами. Тут і безпосередні заклики до боротьби з ворогом, і розповіді про фронтові будні, і твори пісенного жанру, і панорамні картини боїв, гіркого відступу та переможного наступу. Дмитро Павличко так схарактеризував творчість поета цього періоду: “Багатство тематичне, різноманітні настрої і почуття переплелися в циклі “Моя Україно!”. Ніде Малишко не досяг такої багатоплановості в показі життя українського народу, такої епічної масштабності і разом з тим мимовільної метафоричності ювелірності, ніде не був таким ускладненим і мінливо різним, як у цьому творі.\nРозмаїття настроїв і почувань розливалося тут широко, але й збиралося інколи, як течія ріки у вузькому плесі, в одній строфі: Україно моя, далі, грозами свіжо пропахлі, Польова моя мрійнице. Крапля у сонці з весла. Я віддам свою кров, свою силу і ніжність до краплі, Щоб з пожару ти встала, тополею в небо зросла!” Серед віршів воєнного періоду також вражає своєю глибокою образністю вірш “Україні (І крик, і полум’я руде)”.\nВ ній органічно зливаються в одне художнє ціле думки й почуття автора, і навіть ритм твору сприяє поглибленню його образності, підкреслює ідею твору, сформульовану в останніх рядках. Вірш побудований як монолог, що притаманно загалом творчості Андрія Малишка, його вмінню розгортати образи, зчеплюючи їх і поступово нарощуючи емоційну напругу. Епітети, порівняння, метафори спрямовані на те, щоб привернути увагу читача своєю непередбачуваністю, смисловою об’ємністю, посилити роботу його уяви. Наприклад, хочеться звернути увагу на такі рядки: І синь заканівських висот, І даль закиївських долин Журба плодюча, як осот, Не обплела на чорний згин. Для Пізньої творчості А. Малишка характерна глибока філософічність, повернення до істинних основ життя, пошуки його сенсу, відчуття своєї відповідальності за творче слово: Лише немногі з тисячних писань, Із нервів роджені, у лютій муці, Покладені рядками на папір І пульсом серця скровлені до краю, – Пекучі й строгі в мудрості своїй, Живуть з людьми.” Андрій Малишко любив рідну мову, рідне слово і пісню понад усе.\nЦією любов’ю опромінена його поезія останніх років. Загалом же вірші поета відрізняються надзвичайною музикальністю, тому й покладені на музику деякі його поезії, а інші ще чекають свого композитора: “Ти мене накличешся ночами”, “Я тебе вимріяв, ніжну й жагучу…”, “Я забув, що і плачуть з поцілунку…” та інші. Поетична палітра майстра багата й різноманітна, тому й привертає увагу читачів вже не одне десятиліття.\nТвір на тему: Багатство художніх засобів у пісенній творчості Андрія Малишка\nЛЮДСЬКА ДОЛЯ ТА ЛЮБОВ ДО РІДНОЇ ЗЕМЛІ У ТВОРЧОСТІ А. МАЛИШКА Поетичний голос А. Малишка (1912-1970) – це голос народу, голос життя, він є одним із справжніх спадкоємців Великого Кобзаря. Народився Малишко в сім’ї хлібороба на Київщині, в Обухові. Як згадував......\nФілософські мотиви поетичної творчості Сковороди Серед славних прогресивних діячів минулого, якими пишається наш народ, одне з почесних місць належить видатному мислителю-гуманісту, письменнику-демократу Григорію Сковороді. Іван Франко справедливо зазначив: Григорій Сковорода – поява вельми замітна в......\nО. Генрі (1862-1910) "Останній листок". Взаєморозуміння та прагнення зробити добро іншому як засіб подолання життєвих негараздів\nСочинение "Хорошее дело" или "Хороший поступок"


Реформи в охороні здоров'я Польщі - як було і як буде - Евромед\nevromed.org.ua » Реформи в охороні здоров’я Польщі – як було і як буде\nРеформи в охороні здоров’я Польщі – як було і як буде\nПередумови теперішньої моделі охорони здоров’я\nСистема охорони здоров’я Польщі набула сучасних рис у 1999 році. Саме тоді почали діяти основні положення Закону «Про загальне медичне страхування». Головним нововведенням стала змішана бюджетно-страхова система фінансування. З’явився інститут кас хворих, які працювали в межах воєводства: мешканці щомісячно добровільно сплачували певну суму до Воєводського управління охорони здоров’я і могли розраховувати на повноцінну медичну допомогу. Реорганізувалася структура власності – на базі державних закладів повстали так звані самостійні громадські заклади охорони здоров’я, відомі тепер як SPZOZ (Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej), та з’явилися умови для появи приватних, “непублічних” – NZOZ (Niepubliczny Zakład Opieki Zdrowotnej). Ці абревіатури можна побачити і тепер у назвах медичних закладів. Створилися ринкові умови, конкуренція між лікарнями за пацієнта. На допомогу могли розраховувати лише громадяни, які сплачували податок до каси хворих. І до цього часу близько 7% населення не охоплені громадською системою охорони здоров’я. Стосується це громадян, які не сплачують відповідний податок на загальне медичне страхування, працюючи не за контрактом: так вдасться отримати більший дохід. Мінусом також були значні регіональні відмінності у об’ємах і доступності медичної допомоги.\nНаступним у реформуванні галузі стала певна централізація і стандартизація послуг. Це відбулося безпосередньо перед вступом Польщі до Євросоюзу, у 2003 році. Мова йде про створенням Національного фонду здоров’я (NFZ) і його 16 воєводських відділень, які працюють на теперішній час. Вони акумулюють кошти та укладають договори з лікувальними закладами. Лікарні продовжують зберігати значну автономію у роботі.\nОрієнтація системи на конкуренцію та комерціалізацію, де оплачуються окремі послуги чи процедури при одночасному їх недофінансуванні спровокували довгі черги.\nЛікарні можуть довільно встановлювати ціни без жодних обмежень. Вартість диктується лише конкурентоздатністю в даному регіоні. З’явилися послуги зі значно завищеною вартістю, які використовуються для досягнення комерційного зиску. Це призвело до поділу пацієнтів на “вигідних” і “збиткових”.\nТакож мінусом сьогоднішньої системи є так звані ліміти, які встановлюються NFZ при укладанні договорів. По досягненню ліміту заклад вже не зацікавлений у наданні допомоги наступним пацієнтам, які чекають у черзі, бо NFZ рідко фінансує так звані перевиконання.\nТрапляються часом нездорова конкуренція між окремими закладами в тих самих районах обслуговування. Лікарні, які можуть належати різним засновникам (громадам, повітам, воєводствам, відомствам (міністерству оборони, МВС, МОЗ), дуже часто функціонують поруч, конкуруючи за пацієнтів, кадри і той самий контракт з NFZ. А це, в свою чергу, тягне нераціональний розподіл коштів.\nЗміст запланованих реформ в охороні здоров’я Польщі\nЗ 2018 року охорону здоров’я полякам забезпечуватиме оновлена медична служба. Фінансуватися вона буде з державного бюджету і охопить усіх громадян, в тому числі тих, котрі не можуть зараз користуватися медичною допомогою що фінансується з публічних коштів. Реформа передбачає послідовне зростання видатків на охорону здоров’я. До 2025 року вони мають досягнути 6% ВВП.\nМедичне відомство передбачає зміни у 5 основних напрямках, в рамках Національної програми здоров’я, розрахованої на декілька років:\nсистема управління і фінансування охорони здоров’я;\nорганізація лікарняної допомоги;\nзбільшення видатків на охорону здоров’я;\nпервинна ланка охорони здоров’я та\nВідбудеться перехід (чи повернення) від страхової до бюджетної форми фінансування галузі. Замість оплати окремих госпіталізацій і процедур заклад буде отримувати кошти за певною формулою на 4 роки.\nПісля поступової ліквідації Національного фонду здоров’я (NFZ), компетенції його центрального офісу перейдуть до міністерства охорони здоров’я. Регіональні завдання, пов’язані з фінансуванням закладів будуть покладені на новоутворені Воєводські управління охорони здоров’я (Wojewódzkie Urzędy Zdrowia).\nВід 1 жовтня почала працювати так звана мережа лікарень. Це понад 600 закладів по усій країні, що зможуть забезпечити комплексну медичну опіку – невідкладну, стаціонарну і амбулаторну. Саме серед цих лікарень будуть розподілятися основні кошти. Незначну частину бюджету галузі (7%) залишать на контракти за конкурсом для закладів, які не увійшли до складу основної мережі.\nЛікарні тепер поділені на три рівні за регіональним принципом – повітові, воєводські і державного значення, утворюючи мережу закладів з різним рівнем надання медичної допомоги. Якщо першому рівню відповідають районні лікарні (szpitale powiatowe) на кілька відділень, то другому – заклади “обласного” значення – воєводські (szpitale wojewódzkie), а третьому – клінічні і спеціалізовані лікарні загальнонаціонального значення.\nРеформа госпітальної допомоги дозволить забезпечити скоординованість і етапність у лікуванні після виписки зі стаціонару завдяки гарантованому медичному спостереженню і реабілітації в прилікарняній поліклініці.\nОдним з елементів реформи буде утворення Управління громадського здоров’я (Urzęd Zdrowia Publicznego). UZP буде інтегрувати всю розпорошену систему управління громадським здоров’ям в Польщі. В його склад увійдуть різноманітні інституції, які зараз працюють на здоров’я громадян: Державна санітарна інспекція, Державна агенція розв’язання алкогольних проблем чи Національне бюро у справах протидії наркоманії та інші. Управління громадського здоров’я також відповідатиме за реалізацію Національної програми здоров’я.\nВ найближчі рік-два зміни також відбудуться і на первинній ланці медичної допомоги (podstawowa opieka zdrowotna, POZ). Пацієнтів будуть лікувати так звані групи POZ, в рамках котрих (зі збереженням професійної і фінансової незалежності) будуть співпрацювати з собою лікар, медсестра, акушерка, шкільна медсестра і дієтетик. Групи POZ повинні будуть також координувати рух пацієнтів по системі охорони здоров’я і збирати інформацію про них від інших закладів.\nВищенаведені реформи посилюють відповідальність держави за громадське здоров’я, спрямовані на попередження захворювань. Зміни будуть вводитися поетапно, у спосіб, який пацієнтам забезпечить постійну медичну опіку, а лікарняним закладам – безперебійне фінансування. Перші елементи реформи запущені вже у липні цього року. Від 1 січня 2018 року служба охорони здоров’я буде фінансуватися з бюджету держави. Управління громадського здоров’я (UZP) буде реалізовувати завдання, пов’язані з Національною програмою здоров’я та обєднає інституції, відповідальні за профілактичну роботу.\nМедицина в Польщі. Сьогоднішній день.\nНапередодні закінчення пандемії Польськи...\nЗ 1 квітня поточного року МОЗ Польщі не ...\nВ 2022 р. зарплата лікарів у Польщі збіл...\nІнтерв'ю: досвід співпраці з “Євромедом”\nМіграція лікарів з-за меж ЄС до Польщі в...\nПольський Сейм прийняв Закон про 7 % ВВП...


Доходи та видатки Державного бюджету\nДержавний бюджет - це річний кошторис державних видатків і джерел їх фінансового покриття. Згідно із Законом України "Про бюджетну систему України" бюджет трактується як план утворення і використання фінансових ресурсів для забезпечення функцій, які здійснюються органами державної влади. Бюджет дає державі можливість вирішувати ті соціально-економічні проблеми, які не вирішуються ринковим механізмом.\nЗавданням Державного бюджету (ДБ) є підтримувати ринкову рівновагу і стимулювати розвиток окремих сфер та галузей національної економіки. 1 в цьому контексті він становить основу політики державних видатків. Бюджетна політика - визначення джерел і сум надходжень коштів до нього, державних видатків, шляхів покриття дефіциту бюджету. ДБ розпоряджається уряд.\nКошти з ДБ використовують на державне управління, оборону, фінансування бюджетних галузей НЕС (освіта, наука, охорона здоров'я тощо). Таким чином, через бюджет (податки і видатки) відбувається:\n- поточні (споживання) - це видатки бюджетів на фінансування мережі підприємств, установ, організацій, які діють на початок поточного року, а також на фінансування заходів соціального захисту;\n- видатки розвитку - це видатки бюджетів на фінансування інвестиційної та інноваційної діяльності, зокрема: фінансування капіталовкладень, структурної перебудови, субвенцій та інші видатки, пов'язані з розширеним відтворенням.\n- витрати па соціальні послуги: охорону здоров'я, освіту, соціальну допомогу, субсидії місцевим бюджетам (40-50 %);\n- видатки на господарські потреби (10-20 %);\n- видатки на озброєння і матеріальне забезпечення зовнішньої політики (10-20%);\n- адміністративно-управлінські витрати на утримання державних органів, міліції, юстиції і т. д. (5-10 %);\n- обслуговування і платежі з державного боргу (7-8 %).\n- фінансування державних послуг загального призначення: державного управління; утримання законодавчих, виконавчих і судових органів; оборони, забезпечення громадського порядку, міжнародної діяльності тощо;\n- фінансування суспільних товарів: освіти, науки, культури, мистецтва, охорони здоров'я, фізичної культури, спорту, соціального захисту, соціального забезпечення, ЖКГ, ЗМІ тощо;\n- фінансування державних послуг, пов'язаних з економічною діяльністю: економічного зростання та структурних зрушень в економіці; реалізації ЦКП; розвитку окремих галузей (промисловості, АПК, лісового господарства, КБ, транспорту і зв'язку) тощо;\n- видатки державних цільових (спеціальних) фондів;\n- інші видатки: створення резервних фондів; обслуговування державного боргу, трансферти загального характеру тощо. Економічні форми, в яких здійснюють державні видатки, пов'язані з фінансовим забезпеченням виконання державою своїх функцій, можуть бути такими:\n- пряме фінансування закупівель товарів та послуг, оплати праці держслужбовців, соціальних виплат, обслуговування державного боргу тощо;\n- прямі державні інвестиції та чисте кредитування шляхом надання позик і придбання акцій;\n- дотації, субсидії, субвенції.\nДотації- це асигнування зДБ, яке проводиться на безповоротній і безоплатній основі з метою збалансування доходів і видатків місцевих бюджетів, покриття касових збитків окремих держпід-приємств.\nСубсидії - це допомоги, що виплачуються на підтримку населення та певних видів підприємницької діяльності, сфер і галузей національної економіки за рахунок коштів державного бюджету.\nСубвенції - це фінансова допомога місцевим органам виконавчої влади на конкретні цілі.\nДефіцит ДБ (у % до ВНП) можна покривати за рахунок: посилення оподаткування; продажу державних ЦП (ОВДП, казначейських зобов'язань) та зовнішньої державної позики; продажу державного майна; емісії (додаткової емісії готівкових грошей, кредитів НБ уряду). Нестача коштів для фінансування видатків ДБ передбачає також можливість й необхідність здійснення секвестру(пропорційного скорочення) витрат ДБ, окрім спеціально захищених статей, з метою збалансування бюджету.\nНагромадження сум бюджетного дефіциту формують державний борг (накопичені зобов'язання держави).\nЗовнішній борг - борг іноземним державам (урядам), міжнародним фінансовим установам, іноземним приватним особам та організаціям.\nВнутрішній борг - борг своєму населенню, банкам-кредиторам, власникам державних ЦП.\nЕкономічні наслідки зростання державного боргу можуть бути такими: підрив дії економічних стимулів розвитку виробництва внаслідок підвищення податків; передача частини НД за кордон; посилення диференціації доходів внаслідок концентрації державних боргових зобов'язань у певної (заможної) частини населення; підвищення % ставки і скорочення інвестицій; посилення непевності населення щодо майбутнього; зниження рейтингу і міжнародного авторитету країни.


Підсумки тижня: рівнянка в Голлівуді, "невидима" дорога та підготовка до Дня міста | ОГО\nПідсумки тижня: рівнянка в Голлівуді, "невидима" дорога та підготовка до Дня міста\nНайбільше цього тижня читачів ОГО цікавило як саме юна актриса з Рівного завойовує Голлівуд. Йдеться про Олю Боровець, яка зіграла Полліану в Рівненському драмтеатрі.\nОля Боровець у цей час представляє Україну на щорічному конкурсі талантів "The World Championship of Performing Arts" (WCOPA). Стало відомо, що наша Олічка вийшла у півфінал конкурсу, як актриса. Вітаємо і чекаємо чергових позитивних новин. детальніше про конкурс читайте в матеріалі Маленька акторка з Рівного завойовує Голлівуд (+ФОТО)\nЦього тижня стало відомо, що на Рівненщині є "невидима" дорога з зеленим тунелем, яку видалив навіть Гугл!\n"На фото нижче - автомобільна дорога Т 0303 Луцьк - Радомишль - Демидівка - Дубно. Нею щодня курсує автобус Дубно - Демидівка через Повчу, їздять люди в села Млинівського, Демидівського та Дубенського районів. Але поїздка цією "дорогою життя" викликає такі негативні емоції і стрес, що бажання тут їздити зникає надовго... В деяких місцях від асфальтового покриття залишились лиш маленькі острівки поміж щебенем і бруківкою. В таких місцях перепади висот між вибоїнами і верхнім краєм дороги сягають 30 см!..", - так емоційно описують місцеву дорогу в спільноті "Демидівський район: новини і події". Читати детальніше можна у матеріалі На Рівненщині є "невидима" дорога з зеленим тунелем, яку видалив навіть Гугл\nРівняни продовжують фіксувати рідкісні природні явища. У середу, 12 липня, в мережі Фейсбук, у спільноті "Твоє Рівне" з’явилося повідомлення, що в Рівному вдалося сфотографувати рідкісні хмари Lenticular мammatus.\nДвоопуклі хмари (Lenticular mammatus, Mammatus cloud) - рідкісне метеорологічне явище, які є передвісником сильної бурі, урагану та грози. Протягом десятиліть такі хмари можна спостерігати 1-2 рази.\nДо Дня міста залишилось більше місяця, а в мережі з'явився попередній план цьогорічних святкувань. Спідвей, "Металеве серце" та модний показ... чим ще дивуватимуть рівнян в останні серпневі вихідні?\nУрочистості відбуватимуться з 25 по 27 серпня. Зараз це лише проект рішення, який мають затверджувати на найближчому засіданні Рівненського міськвиконкому. З програмою свята можна ознайомитись за посиланням.\nНа Рівненщині працює священик-спецагент? У сюжеті ТСН розповідає про міжконфесійні конфлікти у православ'ї та проблеми переходу вірян з УПЦ до УПЦ КП.\nЖурналісти такж пригадали про відомого на Рівненщині острозького священика Віктора Земляного. У відео розповідається про нібито статки священика та його роботу у вирішення міжконфесійних конфліктів та називають спецагентом.\nАвтор: підготувала Валерія ЦукановаПереглядів: 973\nВіктор Земляний, незвичайні хмари, Ольга Боровець, дороги, підсумки тижня, новини Рівного


Якщо щось в Україні піде не так – всім доведеться заплатити набагато більше. Найбільш переконаний спіч YES про гроші і Україну / Новое Время\n13 Вересня, 2015, 13:09\nІнвестиції в Україну допоможуть заощадити гроші і час, вважає почесний президент Гарварду $ 5-10 млрд – ніщо для США, а Україну вони могли б витягти, і це не благодійність, а інвестиції в безпеку - почесний президент Гарвардського університету Лоуренс Саммерс дав найбільш "проукраїнську" оцінку західним вливанням в країну на форумі YES-2015, що закрився сьогодні\nТі, хто розробляють політику в США і в Західній Європі, могли б набагато більше підтримувати Україну, ніж зараз. Те, що вони зроблять для України, буде мати набагато більше значення, ніж те, що вони роблять по відношенню до Росії. Їх підтримка може стати вирішальною для того, чи буде історія економічного розвитку України успішною.\nПотрібно вчинити правильно і підтримати реформи в Україні. Ці інвестиції в безпеку допоможуть заощадити і гроші, і час\nВ України дивовижний уряд, орієнтований на реформи. Україна за 12 місяців зробила все, про що тільки могли просити Західна Європа, МВФ, Світовий Банк або США. Це неймовірно. Мені важко навіть уявити, щоб будь-який наступний уряд міг би бути більше відданий ідеї економічних реформ. Зусилля були хороші, хоча і не надзусилля.\nСвітовий банк може зробити для України більше, ніж робив, і набагато швидше, ніж він це робив. Європейські уряди, неймовірно зацікавлені в Україні як у буфері в плані питання безпеки, не надали Україні навіть половини тих грошей, які рік тому обіцяли.\n$ 3-4 млрд були б вирішальними для України – і вони ніщо в контексті макроекономічної ситуації в США. Це не благодійність! Це інвестиції в безпеку. Я бачив подібні конфлікти, які впливали на подальші перспективи світу. І я можу вам сказати, що немає кращих інвестицій в американську, європейську, глобальну безпеку, ніж надання додаткових $ 5-10 млрд на рік на підтримку України – за умови, що будуть тривати серйозні реформи.\nЯкщо щось тут в Україні піде не так – нам доведеться витратити набагато більше грошей. Це – не витрати. Це економіка. Потрібно вчинити правильно і підтримати реформи в Україні. Ці інвестиції в безпеку допоможуть заощадити і гроші, і час.\nЧому сьогодні – не день української армії, – точка зору\nСправа про квартиру Лещенка: У НАЗК заявили, що нардеп знову не з’явився для ознайомлення з адмінпротоколом\nВ Україні відзначають 25-річчя створення Збройних Сил 0 0 14:32\nДинамо - Бешикташ. Онлайн-трансляція матчу Ліги чемпіонів 0 0 Усі новини


Цимбалюк розбив головний міф Кремля про українців - ЗНАЙ ЮА\nРосійська Федерація, яка активно просуває міф про "особливий народ Донбасу", повинна накласти цю формулу на кожен свій регіон. З такою пропозицією виступив відомий український журналіст Роман Цимбалюк.\nПро це стало відомо завдяки блогу журналіста на YouTube.\nВін зазначив, що вважає абсолютною нісенітницею вигадку російської пропаганди, оскільки вона не має нічого спільного з реальністю.\nГороскоп на липень 2022: всі знаки Зодіаку зіткнуться з труднощами, але Козероги, Овни та Діви зловлять удачу за хвіст Настя Каменських зворушливо показала найвідповідальніший момент в її житті: "Я дуже хвилювалась" Олексій Арестович розповів про плани окупантів на серпень, і як ЗСУ збираються їх ламати Друг Володимира Зеленського Борис Джонсон наблизився до небезпеки впритул: "Він не може сидіти на місці"\n"Тут же по телевізору казали, що є "народ Донбасу". Ні, ну тоді треба промовляти чітко – "народ" Донецької області в минулому, донеччани. Новий "народ" – донеччани та луганчани. Правда, якщо міркувати в таких категоріях, то, виходить, повинен бути і "народ", Хабаровського краю або Тверської області. Або, може бути, "народ" Калінінградської області?" – задався питанням українець.\nНагадаємо, Цимбалюк показав "бандерівця" за крок від Путіна, епічне відео.\nЯк повідомляв Знай.uа путінських пропагандистів засікли в Києві, українці лютують: "Потрібно виловлювати".\nЗнай.uа писав, Путін пригрозив Україні на очах у всього світу: "Наш головний інтерес".


Представниця Львівщини завоювала золоті нагороди на чемпіонаті Європи з вільної боротьби - 032.ua\nПредставниця Львівщини завоювала золоті нагороди на чемпіонаті Європи з вільної боротьби\n19:01, 3 липня 2017 р.\nОксана Лівач стала чемпіонкою Європи з вільної боротьби на змаганнях в німецькому Дортмунді.\nЯк повідомляє управління фізичної культури та спорту Львівської ОДА. у фінальному двобої наша землячка виявилася сильнішою за німецьку борчиню Лізу Ерсель.\nЗауважимо, що всю турнірну дистанцію Лівач здолала без жодної поразки.\nОфіційно: львівські "Карпати" очолив іспанець Серхіо Наварро.\nОксана_Лівач боротьба чемпіонат_Європи


Тернопільський тиждень - Заступник Надала зробив свій неоднозначний вибір\nЗаступник Надала зробив свій неоднозначний вибір\nСереда, 07 лютого 2018, 19:47\nУ Тернополі міська виборча комісія завершила розгляд матеріалів щодо відкликання депутатів – “свободівців” – Ігоря Турського, Івана Сороколіта та Романа Навроцького.\nНатомість, на їх місце у Тернопільську міську ради мали б бути обрані наступні по списку “Свободи” – це діючий сьогодні заступник міського голови – Леонід Бицюра, Ігор Костюк та Василь Фостик.\nВідомо, що Леонід Бицюра відмовився від депутатсва. Одні стверджують, що політик розуміє, що якщо стане депутатом, то не зможе працювати заступником міського голови, адже законодавство не передбачає таке суміщення посад. А Леонід Бицюра як досвідчений юрист це добре розуміє, пише За Збручем.\nІнші говорять, що Леонід Бицюра готується до парламентських виборів 2019 року і представлятиме Тернопіль від партії “Свобода”.\nТа якби там не було, замість Леоніда Бицюри у сесійну залу прийде Андрій Стукало. За даними ЦВК, чоловік безробітний.\nДо слова Ігоря Турського, Романа Навроцького та Івана Сороколіта зі скандалом позбавляли депутатсва у Тернопільській міській раді та виганяли з партії “Свобода”. Буцім то причиною було те, що дані колишні “свободівці” не голосували за прийняття Генерального плану Тернополя.


Голова НАЗК попередила, що добровільно не піде відставку - ZAXID.NET\nГолова НАЗК попередила, що добровільно не піде відставку\nСуспільство — Роман Ганкевич, 11:48, 15 червня 2017 0 0\nКабмін схвалив відставку члена НАЗК Руслана Рябошапки zaxid.net\nРуслан Рябошапка пояснив, чому подав у відставку з посади члена НАЗК zaxid.net\nГенпрокуратура закрила справу відносно члена НАЗК zaxid.net\nГолова НАЗК не збирається писати заяву про свою відставку\nГолова Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) Наталія Корчак вважає, що подання заяви про відставку з посади керівника агентства було б проявом слабкості з її боку, і наголошує на своїх зобов'язаннях перед структурою, яку очолює. Про це йдеться в інтерв'ю, яке вона дала журналістам «Інтерфакс-Україна».\n«Ніхто не дочекається написання моєї заяви про відставку. Я взяла на себе зобов'язання, я організувала напрям запобігання політичній корупції і зможу захистити право Національного агентства серед інших антикорупційних органів», - заявила Корчак під час інтерв'ю.\nГолова НАЗК зазначила, що люди, які вважають за необхідне для неї написати заяву про звільнення з посади, керуються «абсолютно суб'єктивною оцінкою» на рівні подобається-не подобається. «Я не маю подобатися всім, я чиновник», - заявила вона.\nТакож Наталія Корчак прокоментувала інформацію про звільнення за власним бажанням члена НАЗК Руслана Рябошапки. На її думку, якщо його звільнять, це ніяких негативних наслідків для агентства не принесе. «Це його особиста думка, яку ми маємо поважати. Коментувати його заяву я поки не буду, оскільки Кабінет міністрів не прислав нам копію рішення. На сьогоднішній ранок нічого в агентстві по Рябошапці не було», - сказала глава агентства.\nВідповідаючи на питання про те, як звільнення Рябошапки може позначитися на роботі НАЗК в цілому, вона запевнила, що це жодним чином не вплине на якість роботи Національного агентства. Корчак пояснила, що після звільнення Рябошапки в НАЗК залишається три члена, що дозволяє органу бути правочинним у прийнятті рішень. За її словами, зараз Рябошапка перебуває у відпустці. «Але водночас вважаю, що факт відходу Руслана Рябошапки повинен стати аргументом для Міністерства юстиції та конкурсної комісії для дообрання двох членів НАЗК. Вибори останнього, п'ятого, розтягнулися на рік, і зараз якраз час взятися до інтенсивної роботи», - заявила голова НАЗК.\nМіж тим, за інформацією джерел «Української правди» у четвер, 15 червня, в приміщені НАЗК за адресою Дружби народів, 28, поліція проводила обшук у службовому кабінеті Руслана Радецького. За інформацією співрозмовника видання, обшук проводився в рамках досудового розслідування за фактом використання завідомо підроблених документів та подачі їх до Київської міської кваліфікаційної комісії адвокатури - з метою отримання свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю.\nЗгодом сам Руслан Радецький підтвердив «Українській правді» інформацію про обшук на його робочому місці. «Мені повідомили, що в мене в кабінеті здійснюється обшук. Мене там немає. Я готуюся до засідання комітету, яке має відбутися сьогодні», - сказав Радецький, а на уточнююче питання, чи проводиться обшук у нього вдома, він сказав: «Ні, вдома немає обшуку».


Google вирішив вивести з Росії персонал кількох служб — 5 канал\nGoogle вирішив вивести з Росії персонал кількох служб\nКомпанія Google офіційно підтвердила інформацію про те, що збирається перевести своїх інженерів з російських філій на роботу в інші регіони.\nПро це йдеться на сайті інтернет-гіганта.\nПри цьому в Google підкреслили, що компанія "як і раніше прихильна" своїм користувачам в Росії, а випадки переведення співробітників з інших країн траплялися і раніше. Втім, Google відмовився повідомити, скільки співробітників будуть порушені цим рішенням, передає BBC.\nЗа інформацією The Wall Street Journal, компанія залишить деякі відділи (включаючи відділ продажу, маркетингу та підтримки) в своєму офісі в Росії.\n"Ми глибоко віддані нашим російським користувачам і клієнтам, і у нас є спеціальна команда в Росії, яка працює, щоб їх підтримати", - йдеться в заяві компанії.\nВлітку Держдума Росії прийняла законопроект, що зобов'язує іноземні інтернет-компанії розміщувати персональні дані російських користувачів тільки на серверах на території Росії. Критики відзначали в законі спробу ввести цензуру в Інтернеті, оскільки закон дасть уряду повноваження блокувати сайти, які відмовилися підкоритися.\nУ Фінляндії змінять траєкторії польотів пасажирських літаків\nРосія санкції інтернет Google\nІспанія запроваджує податок на новини Google\nGoogle запустив новий поштовий сервіс\nДля поліції Дубая закуплять окуляри Google Glass


Економічна криза через коронавірус вже серйозніша, ніж у 2008 році - глава МВФ - Центр журналістських розслідувань\nГоловна » Економічна криза через коронавірус вже серйозніша, ніж у 2008 році – глава МВФ\nПро це заявила керівниця Міжнародного валютного фонду Крісталіна Георгієва під час відеоконференції з главою Всесвітньої організації охорони здоров’я Тедросом Аданомом Гебрейесусом, пише Польське радіо.\nВона закликала до глобальної солідарності всі країни і допомоги тим, чия економіка найбільше постраждає в результаті пандемії.\nКрісталіна Георгієва зазначила, що ситуація в світі вже стала безпрецедентною.\n«Ця криза, як жодна інша. Ще ніколи в історії Міжнародного валютного фонду ми не бачили, щоб світова економіка зупинилася. Вже є рецесія, вона набагато гірша, ніж глобальна економічна криза 2008 року. Ця криза, через яку ми всі повинні діяти разом», – каже вона.\nГлава МВФ повідомила, що понад 90 країн вже звернулося до фонду з проханням про фінансову допомогу. Крісталіна Георгієва також закликала банки вже зараз почати підтримувати ринки країн, що розвиваються.\nТільки в США за останні два тижні заявки на допомогу з безробіття подало 10 мільйонів чоловік. В Іспанії, яка також глибоко постраждала від епідемії, безробіття перевищило 9 відсотків.\nСвітова економічна криза – кризовий стан світової економіки, різко помітний з 2008 року. Різні країни і регіони виходили з гострої фази кризи в різний час, з 2009 по 2013 рік, а його наслідки зберігаються донині. Розвинувся з фінансової кризи, що почалася в США. За масштабами і наслідками можна порівняти лише з Великою депресією 1930-х років. У 2009 році світовий ВВП вперше з часів Другої світової війни показав негативну динаміку.\nТакож рекордно (більш ніж на 10%) скоротилася світова торгівля, що відновила обсяг до 2011 року.\nБезпрецедентне зростання безробіття призвело до досягнення її рекордного показника за всю історію спостережень за ринком праці (199 млн чоловік в 2009 році).\nВсього в світі з 1192028 випадків захворювання 245981 особа видужала і 64316 померло від ускладнень, викликаних хворобою.\nЗараз в США зафіксували 305 820 випадки зараження, в Іспанії – 124 870, в Італії – 124 632, в Німеччині – 95 640, Франції – 90 842, Ірані – 55749.\nУ Китаї, де пік епідемії минув, зафіксовано 82 549 випадків зараження COVID-19.\nВ Україні станом на 22:00 4 квітня зафіксовано +1225 випадків коронавірусної хвороби COVID-19.\nВ Україні 1225 випадків COVID-19, лабораторно підтверджених ПЛР-дослідженням. Всього в Україні зафіксовано 32 летальні випадки в результаті захворювання COVID-19. 25 осіб одужали – повторне лабораторне дослідження не виявило вірусу в організмі», – пише МОЗ.\nТеги: COVID-19, коронавірус, Крісталіна Георгієва, МВФ, экономічна криза


Шахтарю буде протистояти Коноплянка. Стали відомі півфінальні пари Ліги Європи / Новое Время\nШахтарю буде протистояти Коноплянка. Стали відомі півфінальні пари Ліги Європи\n15 квiтня 2016, 13:45 0 коментувати\nРаніше Шахтар вже виходив до півфіналу Ліги Європи: у 2009 року команді вдалося виграти турнір, який тоді називався Кубком УЄФА\nУ півфіналах Ліги Європи 28 квітня та 5 травня зустрінуться Шахтар - Севілья та Вільярреал - Ліверпуль\nПари суперників визначались сліпим жеребом. Пряма трансляція жеребкування Ліги чемпіонів доступна на офіційному сайті УЄФА.\nЧитайте також: Шахтарю випаде Вільярреал. Реакція соцмереж на матч Шахтар-Брага


Клімкін: Росія має піти з Донбасу і шлях до цього — миротворці ООН\nШляхом вперед для Донбасу є розгортання там миротворчої місії ООН і відхід Росії з окупованої території.\nПро це заявив міністр закордонних справ Павло Клімкін під час прес-конференції з міністром Європи та закордонних справ Франції Жан-Ів Ле Дріаном у Києві, повідомляє кореспондент Укрінформу.\n“Ми дуже детально говорили про те, як страждають люди на окупованому Донбасі, що Росія робить там, що робить там російська окупаційна адміністрація. Логіка дуже проста - Росія має піти з Донбасу і російська окупаційна адміністрація має бути перезавантажена. Без цього шляху вперед для Донбасу немає. І шляхом для цього має стати реальна миротворча місія”, - зазначив Клімкін за результатами переговорів з главою МЗС Франції.\nКрім того, Клімкін поінформував, що темою розмови з французьким колегою були так звані вибори президента РФ в окупованому Криму.\nЧитайте також: Порошенко поговорив з еміром Кувейту про миротворців на Донбасі\n“Під час того шоу, яке відбувалося в Криму, Росія намагалася легалізувати окупацію, а насправді зробила себе нелегітимною. Оскільки проведення виборів на окупованій території, як на мене, ставить питання їх легітимність”, - наголосив міністр.\nЯк повідомлялося, 22-23 березня в Україні з робочим візитом перебуває міністр Європи та закордонних справ Франції.\nФранція Клімкін Миротворці Агресія РФ


Як літо з такою погодою вплине на врожайність у Запорізькій області – SkyNewsZP\nЯк літо з такою погодою вплине на врожайність у Запорізькій області\nПан Віктор — аграрій з двадцятирічним стажем. У його родини близько тисячі гектарів землі. Тут вирощують, пшеницю, зернобобові, сонях та кукурудзу. Каже, що цьогорічні тривали дощі та грози неабияк впливають на стан культур на полях. Нині вже затягують жнива, а невдовзі можуть не дорахуватися й врожаю. Зменшення врожаю в середньому на 20-30 відсотків вплине і на вартість готової продукції. Однак, за словами пана Віктора, щодо цін поки робити прогнози зарано.\nНе роблять прогнозів і спеціалісти агропромислового департаменту облдержадміністрації. Кажуть, що цьогорічні погодні умови найгірші за останні щонайменше 17 років. Однак, протягом найближчих двох тижнів мають надію зібрати 960 тисяч ранніх зернових культур, а це не менше, ніж минулого року.\nЗапорізькі волейболістки розпочали підготовку до сезону змагань\nThe post Запорізькі волейболістки розпочали…\nБотулізм у подружньої пари: запорізькі фахівці встановили постачальника\nThe post Ботулізм у подружньої пари: запорізькі…\nThe post В Запорізкій області створили нову громаду…


Фестиваль дитячого вокального мистецтва «Первоцвіт» – Офіційний сайт Дубов’язівської селищної ради\nФестиваль дитячого вокального мистецтва «Первоцвіт»\nАвтор: Адміністрація Опубліковано: 27.04.2018 НОВИНИ\n27 квітня 2018 року відбувся селищний фестиваль дитячого вокального мистецтва «Первоцвіт»\nЗ метою підтримки талановитих та обдарованих дітей, сприяння самовдосконаленню і самоствердженню юних талантів, розвитку творчих здібностей та естетичному вихованню дітей в Дубов’язівському СБК, був проведений фестиваль дитячого вокального мистецтва « Первоцвіт». Цей захід зібрав у своє коло всіх талановитих дітей Дубов’язівської об’єднаної територіальної громади.\nФестиваль проводився у двох номінаціях:\nМолодша вікова категорія (5-10 років);\nСтарша вікова категорія (11-16 років).\nВокальні колективи та солісти продемонстрували високий рівень виконавської майстерності.\nВсі учасники фестивалю нагороджені дипломами:\nМолодша вікова категорія (номінація «Солісти»). Анна Фенченко (Красненський СБК), Марія Давиденко (Дубов’язівський СБК), Альона Ведмідь (Шпотівський СБК) – I місце; Роман Голуб (Шпотівський СБК – II місце; Аліна Бідненко (Шпотівський СБК) – III місце.\nМолодша вікова категорія (номінація «Вокальні ансамблі»). Дитячий аматорський вокальний ансамбль «Вишеньки – черешеньки» (КрасненськийСБК), дитячий аматорський вокальний ансамбль «Зернятко» (Дубов’язвськийСБК) – I місце.\nМолодша вікова категорія (номінація «Хорові колективи) -дитячий аматорський вокальний хоровий колектив «Сад молодий» (Дубов’язівський )СБК – I місце.\nСтарша вікова категорія ( номінація «Солісти»). Тетяна Бут (Дубов’язівський СБК) – Гран – прі, Юлія Тертична (Сім’янівський СБК),Ольга Касьян (Сім’янівський СБК),Валентин Бивалін (Красненський СБК), Каріна Руденко (Дубов’язівський СБК) – I місце; Анастасія Паляничка(Сім’янівський СБК), Олександр Бойко (Курилівський СБК) – II місце; Денис Чорний (Курилівський СБК) – III місце.\nСтарша вікова категорія (номінація «Вокальні ансамблі»). Дитячий аматорський вокальний ансамбль «Щебетухи (Дубов’язіський СБК) – Гран –прі; дитячий аматорський вокальний ансамбль Сім’янівського СБК – I місце; дитячий аматорський вокальний ансамбль Курилівського СБК – II місце; дитячий аматорський вокальний ансамбль «Веселка» (Шпотівський СБК – III місце).\nПриємно те, що артисти, які виступали на сцені, небайдужі до музики та вокального мистецтва. І хоча вони ще не професіонали, а тільки навчаються цьому та ми сподіваюсь, що імена юних зірочок нашої громади засяють поруч з всесвітньо відомими.\nЩиро дякуємо керівникам колективів та учасникам фестивалю « Первоцвіт»! Бажаємо всім натхнення, успіхів, гарних пісень та визнання глядачів!\nМи знову прийдемо до вічного вогню


Діюча речовина ВОРТІОКСЕТИН: показання, протипоказання, дозування VORTIOXETINE\nВеликий депресивний розлад у дорослих.\nПідвищена чутливість до компонентів препарату; одночасне застосування з неселективними інгібіторами МАО або селективними інгібіторами МАО-А.\nПочаткова та підтримувальна дози — 10 мг 1 р/доб, перор., з їжею або без. Залежно від індивідуальної чутливості пацієнта добову дозу можна збільшити до 20 мг або знизити до 5 мг/доб. Після усунення симптомів депресії рекомендується продовжувати лікування принаймні 6 міс для зміцнення антидепресивного ефекту. Лікування може бути припинене різко, немає необхідності поступового зниження дози.


У Львові залишилося очистити 23 майданчики зі сміттям - ZAXID.NET\nУ Львові залишилося очистити 23 майданчики зі сміттям\nСуспільство — М.В., 16:31, 29 січня 2017 0 0\nНа ранок у Львові залишилося 156 переповнених майданчиків зі сміттям ZAXID.NET\nВивезли майже всі залишки сміття, накопиченого на території міста\nСтаном на 15:00 у Львові залишилося очистити 23 майданчики з ТПВ. Про це інформує прес-служба Львівської облдержадміністрації.\n«У Львові очистили від сміття 357 контейнерних майданчиків ТПВ. Відтак, на сьогодні вже вивезли майже всі залишки твердих побутових відходів, накопичених на території міста», - повідомив директор департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської ОДА Назарій Романчук.\nЗа його словами, міське сміття приймають обласні сміттєві полігони.\n«Загалом перевантаженими у Львові були 380 контейнерних майданчиків, де накопичилось більше 1400 тонн відходів, - розповів Назарій Романчук. - Залишилось очистити лише 23 майданчики».\nВодночас, голова Львівської облдержадміністрації Олег Синютка зустрівся із мешканцями районів Львова та області, які вимагали ліквідації майданчиків з перевантаження сміття у межах населених пунктів. Олег Синютка зустрівся з мешканцями вул. Шевченка (Рясне І та Рясне ІІ), вул. Карла Мікльоша, Білогорщі, мікрорайонів Лавандівка та Сихів, села Рясна-Руська Яворівського району, а також з директором департаменту екології та природних ресурсів ОДА Русланом Гречаником та начальник Державної екологічної інспекції у Львівській області Миколою Маланичем.\nГолова ОДА доручив департаменту екології та природних ресурсів та Державній екологічній інспекції у Львівській області з'ясувати законність встановлення сміттєперевантажувальних майданчиків і сміттєпресувальної лінії на території міста.


Дерев'яні жалюзі, бамбукові жалюзі, ламелі шириною 50мм., 25мм. - жалюзі із натурального матеріалу.\nДерев'яні , бамбукові жалюзі\nДерев'яні жалюзі чудово виглядають у будь-якому приміщенні. Жалюзі з натурального дерева можуть стати прикрасою вітальні, кабінету, кухні, коридора як у якості основного елементу декору, так і в поєднанні із класичними портьєрами.\nДеревяні жалюзі підійдуть для оформлення кафе, барів, ресторанів, особливо коли інші елементи інтер'єру декоровані під відповідний стиль.\nДерево - це натуральний матеріал, за допомогою якого взимку при закритих жалюзях можна зберегти тепло, а влітку - прохолоду.\nДерев'яні жалюзі поєднують у собі естетичність, зручність керування та довговічність. Велика кольорова гама дає можливість поєднатися із різним інтер'єром. Ширина ламелєй дерев'яних та бамбукових жалюзів 25 та 50 мм. Спеціальне анти-ультрофіолетове покритя захищає дерев'яні жалюзі від вигорання.\nДерев'яні, бамбукові ламелі шириною 50мм.\nДеревяні жалюзі по зовнішньому вигляді дуже схожі на бамбукові жалюзі єдина суттєва відмінність - товщина матеріалу. Бамбукові жалюзі мають дещо тонші ламелі, відповідно бамбукові жалюзі мають меньшу вагу. При невеликих площах віконних пройомів це не має значення. Якщо площа більше двох квадратних метрів і немає електричного приводу керування - доцільно віддавати перевагу бамбуковим жалюзям.\nДерев'яні, бамбукові ламелі шириною 25мм.\nДерев'яні жалюзі піднімаються - опускаються, закриваються - відкриваються за допомогою шнурів керування, які можуть розміщуватися з однієї сторони, або по різні сторони. Фіксація жалюзів за допомогою струни або нижніх фіксаторів.\nЖалюзі із дерева та бамбука роблять помешкання більш теплим та комфортнішим, що прямо впливає на самопочуття. Для догляду їх достатньо протирати вологою серветкою або використовувати пилесос. Дерев'яні та бамбукові жалюзі - це натуральний, живий матеріал. Їх не варто встановлювати в занадто вологих приміщеннях.\nЗамовити дерев'яні жалюзі


Кубок України з футзалу: запорізька команда провела черговий матч – SkyNewsZP\nКубок України з футзалу: запорізька команда провела черговий матч\nСтратегія двоматчевої дуелі у Кубку України проста: домашній команді необхідно перемагати з максимальною різницею, щоб їхати на виїзд із комфортною перевагою. Запорізькі гравці так і розпочали зустріч. Господарі набагато краще виглядали у першому таймі. Цілком логічно “Запоріжпромгруп” вдалося подвоїти перевагу. Команда Олександра Оліщука із комфортним рахунком 2:0 пішла на перерву.\nАле в другому таймі “Славута” показала зовсім інший футзал. Гості відібрали ініціативу, закрили сильні сторони гравців “Запоріжпромгруп” і швидко повернули інтригу.\nВирвати перемогу могли як одні, так й інші, проте рахунок залишився незмінним 2:2.\nТепер долю учасника 1/8 фіналу Кубка України з футзалу команди визначать у місті Славута.


Суміш для зміцнення імунітету - народні рецепти приготування вітамінних органічних асорті | Radka.in.ua\nСуміш для зміцнення імунітету — народні рецепти приготування вітамінних органічних асорті\nНайголовніша цінність у нашому житті, без якої інші досягнення неможливі – здоров’я. Щоб підтримувати його в оптимальній формі, не можна сподіватися на аптеки – набагато дієвіше буде кожен день додавати в свій раціон суміші з корисних продуктів, які надають загальнозміцнюючу дію на організм. Дізнайтеся рецепти таких народних засобів.\nПриготування суміші для підвищення імунітету\nДуже сумно, якщо про те, що можна захворіти на застуду, більшість людей згадує тільки коли захворювання вже почало розвиватися: без аптечних синтетичних ліків в такому випадку практично не обійтися. Набагато дієвіше, а в подальшій перспективі і благотворніше – завчасно звернути свою увагу на природні захисні сили організму. Для підняття імунітету багато витрат не знадобиться – потрібно лише доповнити свій раціон поживними, смачними сумішами, що містять корисні для підвищення імунітету вітаміни і мікроелементи.\nГотують такі смачні профілактичні коктейлі з фруктової м’якоті, горіхів, меду та інших інгредієнтів. Те, що компоненти складів є доступними і їх легко можна придбати в найближчому магазині чи на ринку – ще один аргумент на користь сумішей для зміцнення імунітету. Такі цілющі засоби припадуть до смаку навіть маленькій дитині – діти часто сприймають дану добавку до харчування не як лікарський засіб, а як десерт! Ознайомтеся з різними рецептами таких вітамінних добавок і починайте приймати одну з них, щоб зміцнювати своє здоров’я!\nСуміш із сухофруктів для підвищення імунітету\nНезалежно від того, з якого конкретно фрукта зроблений цей висушений продукт, він завжди містить дуже корисний концентрат тих цінних вітамінів і мікроелементів, які є в свіжому плоді. У суміш для зміцнення імунітету часто включають такі інгредієнти, як курага, чорнослив, родзинки, інжир, фініки і навіть сушені яблука з грушами. Скористайтеся для зміцнення захисних сил свого організму наступним рецептом:\nПромийте теплою водою і висушити паперовим рушником курагу, родзинки, інжир, фініки – кожного виду сухофруктів треба взяти по 200 грам. Якщо з чорносливу треба видалити кісточки – попередньо залийте його на 5-10 хвилин окропом.\nРетельно подрібніть інгредієнти блендером, або пропустіть їх через м’ясорубку.\nДодайте до сухофруктам мед – 200 грам, все старанно перемішайте. Отриману масу перекладіть в банку, закрити щільною кришкою, приберіть в холодильник.\nРекомендується з’їдати по 1 ч. л. цієї суміші вранці натщесерце, перед обідом і вечерею.\nСуміш з горіхів для імунітету\nЯку користь принесе для організму цей продукт? Потрібно знати, що горіхи багаті білком, цінними ненасиченими жирними кислотами і антиоксидантами, які не тільки зміцнюють імунітет, але і беруть на себе функцію знешкоджувати вільні радикали. Деякі види цього продукту лікарі радять з’їдати потроху кожен день, наприклад, волоські горіхи, які часто називають «бутербродом для мозку», настільки вони цінні для відновлення фізичних та розумових сил людини. Спробуйте зміцнити свій імунітет, вживаючи таку просту в приготуванні суміш:\nВ банку об’ємом 0,5 л треба насипати доверху цілісних сушених (не смажені!) ядер волоського горіха, потім залити їх рідким медом.\nЄмність накрити папером, обв’язати. Поставити в холодильник настоюватися на 2 тижні.\nВживати суміш по 1 ч. л. натщесерце протягом місяця. Після перерви в 10-14 днів можна повторити курс. Важливо: потрібно припинити прийом, якщо з’явилися ознаки алергічної реакції!\nДане поєднання володіє дуже хорошими зміцнюючими властивостями, адже тут поєднані різні види вітамінних інгредієнтів. Ще одним цінним перевагою горіхово-фруктових мас є різноманітність смаків, яке в них відчувається. Наприклад, приготуйте ось цю суміш для зміцнення імунітету:\nВідміряйте склянкою рівну кількість таких інгредієнтів: суміші горіхів (волоських, мигдального, кедрового), чорносливу, кураги, родзинок. Візьміть середній лимон.\nПромийте гарячою водою і просушіть серветкою сухофрукти і цитрусовий плід, а потім дрібно ці компоненти подрібніть блендером.\nГоріхи покришіть руками або дерев’яною качалкою (використовувати металеві предмети не рекомендується).\nЗ’єднайте в мисці всі зазначені інгредієнти, додайте туди склянку меду. Ретельно вимісіть суміш.\nЗберігайте масу в закритій скляній ємності в холодному місці. Приймайте по 1 ч. л. такого засобу натщесерце за 20 хвилин до їжі протягом 3 місяців.\nТакий засіб відрізняється характерним різким смаком, але це з лишком компенсується його властивістю ефективного зміцнення захисних сил організму під час епідемії інфекцій. Готувати цю суміш слід так:\nОчистити 6 великих зубчиків часнику. Добре вимити 2 середніх лимона. Подрібнити ці інгредієнти блендером.\nОтриману масу з’єднати з 6 столовими ложками меду.\nЗберігати суміш у холодильнику в щільно закритій скляній банці. Приймати засіб по 1 ч. л. вранці натщесерце та ввечері.\nСуміш для імунітету з лимоном і імбиром\nТакий склад має не тільки відмінними профілактичними властивостями, але і допоможе швидко подолати застуду та грип, якщо недуга вже почав розвиватися. Готувати цю суміш треба так:\nВзяти 220 г кореня імбиру, ретельно його вимити, разом з шкіркою пропустити через м’ясорубку.\nДобре помити 2 середніх лимона, обдати їх окропом, потім теж перемолоти.\nЗмішати ці компоненти, додавши 250 мл меду (краще липового). Зберігати масу в холодильнику, вживати по 1 ч. л. вранці і ввечері.


Новини регіону: Дніпропетровщина активізуватиме зв’язки з Ізраїлем\nДніпропетровщина активізуватиме зв’язки з Ізраїлем\nПерспективи спільних інвест-проєктів у галузі інженерних комунікацій обговорили на зустрічі голова Дніпропетровської облдержадмінстрації Олександр Бондаренко та Надзвичайний і Повноважний Посол Держави Ізраїль в Україні Джоел Ліон.\n«Дніпропетровщина традиційно має тісні культурні та освітні зв’язки з Ізраїлем. Зацікавлені розвивати співробітництво й у інших галузях. У планах - відкрити Офіс євроінтеграції. Він стане “магнітом” для залучення іноземних інвестицій та осередком взаємообміну культурними традиціями із різними країнами. Сподіваємося, Ізраїль також долучиться до нашої ініціативи», – зазначив голова Дніпропетровської обласної державної адміністрації Олександр Бондаренко.\nДжоел Ліон підкреслив, що через кризу, спричинену пандемією коронавірусу, компанії Ізраїлю зацікавлені у пошуках нових партнерів. Є й такі, що мають багатий досвід у галузі водопостачання і готові інвестувати у нові проєкти в цій сфері.\nУчасники зустрічі також обговорили можливість організації бізнес-поїздок з торговими місіями до обох країн.\nНагадаємо, раніше Ізраїль закривав посольства і представництва по всьому світу.


Х. ТАК ЗВАНЕ «АНАФЕМАТСТВУВАННЯ»\nНе досягши своєї мети за допомогою беззаконного судилища над Предстоятелем УПЦ, керівники Московського Патріархату вирішили зруйнувати Київський Патріархат через «накладання анафеми» на Святійшого Патріарха Київського і всієї Руси-України Філарета, яке сталося у лютому 1997 р. Рішення про «анафематствування» Патріарха Філарета прийняв Архієрейський Собор РПЦ. Таке рішення є беззаконним, не згідним з церковною практикою і не має для Патріарха Філарета ніякої сили . Єпископат, духовенство та вірні Української Православної Церкви Київського Патріархату, до якої себе відносять десять мільйонів православних українців, не визнають рішень Московських Архієрейських соборів червня 1992 р. та лютого 1997 р., так само, як і рішень так званого «Харківського собору» травня 1992 р. про так звані «позбавлення сану» та «анафематствування» Патріарха Філарета, бо інакше вони б не брали участі у духовному житті та звершенні таїнств у Київському Патріархаті.\nГрецьке слово «анафема» – означає відокремлювати, відлучати. У християнській Церкві право відлучення ґрунтується на словах Господа нашого Ісуса Христа: «Якщо ж і Церкви не послухає, то нехай він буде тобі як язичник і митар» (Мф. 18:17). Цими словами Господь навчив апостолів бути з непокірливими Церкві в таких стосунках, у яких перебували юдеї щодо язичників і митарів, які у юдеїв були в числі відлучених, бо їм не дозволялось входити в синагоги. Подібно до цього й ті, хто не слухав Церкву Христову, не повинні були перебувати в спілкуванні з вірними.\nАпостоли відлучали недостойних людей від громади вірних. Так, ап. Павло відлучив від Церкви, «віддав сатані» коринфського кровозмісника (Див.: 1 Кор. 5:1). Він розглядав відлучення від спілкування із Церквою як покарання винних людей. Відлученню підлягали не тільки кровозмісники, але й інші нечестивці (Див.: 1 Кор. 5:9-11). На думку ап. Павла, відлучення коринфського кровозмісника мало привести його до каяття й виправлення. Він був покараний за порочне життя, тобто за порушення християнської моралі. Але ап. Павло відлучав від Церкви й за заблудження, нечестиве вчення. У посланні до Тимофія він пише: «Деякі, відкинувши [добру совість], зазнали загибелі корабля у вірі, такі Гіменей і Олександр, яких я передав сатані, щоб вони навчилися не хулити Бога» (1 Тим. 1:19-20).\nВідлучення із вживанням слова «анафема» ап. Павло проголошував тим, які вчили не так, як навчав апостол. Він писав галатам: «Та коли б навіть ми або ангел з неба став благовістити вам не те, що ми вам благовістили, нехай буде анафема» (Гал. 1: 8; порівн.: 1 Кор. 12:3).\nУ часи апостолів було багато єретиків, але з писань апостолів ми не бачимо, щоб усі вони були відлучені від Церкви. Ап. Павло піддавав анафемі тільки тоді, коли передбачав користь від відлучення й для відлученого, і для Церкви. Він віддавав сатані тоді, коли знав, що через це врятується душа грішника (Див.: 1 кор. 5, 5).\nСв. Іоанн Золотоустий говорив, що ап. Павло страждав, коли виголошував анафему: «Сама душа ап. Павла горіла, коли він говорив: «поповнюю нестачу у плоті моїй скорбот Христових» (Кол. 1:24). Маючи таку любов, він нікому не заподіяв насильства – інакше не привів би до Христа стільки цілих народів і міст; але звершував це, упокорюючись, перетерплюючи удари, ляпаси, насмішки від усіх, просячи, благаючи».\nЗа прикладом апостолів, відлучення відбувалося й у Стародавній Церкві. У той час було два види відлучення: неповне й повне. Неповному відлученню підлягали ті, хто згрішили, але каялися. Вони втрачали спілкування в таїнствах і не були присутні при їх звершенні, були зобов'язані виходити з храму, коли наставав час звершення таїнства Євхаристії, стояти біля дверей храму й просити молитися за них. Але ці особи не вважалися такими, що перебувають поза Церквою. Зв’язок між ними та вірними був перерваний не повністю. Вірні були в певному спілкуванні з ними. Вони співчували й зітхали з ними. Церква, як добра мати, плакала з ними та, за висловом св. Амвросія Медіоланського, намагалася змити їхні гріхи своїми сльозами.\nПовне відлучення від Церкви поширювалося на єретиків і на порушників християнської моралі, які до Церкви не мали ні любові, ні послуху. Вони не хотіли навернутися до істини, покаятися й визнати церковне вчення. Церква не бажала бути з такими людьми у спілкуванні. Вона ставилася до них як до осіб, що не належать до її тіла. Церква позбавляла таких єретиків таїнств, участі в молитвах і в богослужінні. Вона не виявляла до них любові, та й самі відлучені не любили вірних членів Церкви. Св. Церква видаляла їх із себе й закликала своїх вірних не спілкуватися з ними. Про це так пише св. ап. Іоанн Богослов: «Кожен, хто переступає вчення Христове і не перебуває в Ньому, не має Бога; хто перебуває в ученні Христовому, має і Отця, і Сина. Хто приходить до вас і не приносить цього вчення, того не приймайте в дім і не вітайте його» (2 Ін. 9-10).\nУ часи блаженного Августина неповне відлучення називалося «лікувальним», а повне – «смертельним». Перше вважалося тимчасовим, друге – вічним. За прикладом апостолів, Стародавня Церква анафематствувала тільки тоді, коли для припинення та зменшення зла, що поширювалося єретиками, необхідно було вжити більш сильний засіб; і то лише після того, коли були випробувані інші можливості: умовляння (лагідний голос), загроза покарань.\nДля навернення єретиків Церква пом'якшувала суворість своїх законів. Собори навіть робили полегшення для єретиків і розкольників, які каялися. Заради миру Церква зберігала їм священство, єпископське достоїнство та звання.\nТак, І Вселенський Собор залишив єпископам, що перебували в мелетіанському розколі, їхнє архієрейське достоїнство. У такий самий спосіб Собор вчинив і з єпископами, що перебували в новатіанському розколі. Єпископи, які були в спілкуванні з єретиками-аріанами, були прийняті в спілкування з Церквою в єпископському сані без усякого покарання. Так само було дозволено приймати донатистів у єпископському достоїнстві. VII Вселенський Собор дозволив приймати єретиків-іконоборців до Церкви в сущому сані. При цьому не треба забувати, що всі єретики були віддані анафемі й, отже, відлучені від Церкви. Церква не звершувала над наверненими єретиками повторних хіротоній . На це варто звернути увагу архієреям Московського Патріархату, які звершують повторні хіротонії над православними.\nТак, наприклад, митрополит Володимир (Сабодан), з порушенням церковних канонів, звершив повторну хіротонію над єпископами Антонієм (Фіалком, Миколаєм (Грохом), Пантелеймоном (Романовським) та Іоаном (Сіопком), а Патріарх Алексій ІІ вдруге висвячував на єпископа митрополита Антонія (Масендича). Хоч усі ці архієреї були висвячені не єретиками і мали апостольське преємство.\nСтародавня Церква анафематствувала єретиків, однак після довгого вмовляння, і робила це зі скорботою. Арій був засуджений єпископом Олександрійським Олександром після того, як багато разів його просили залишити єретичне вчення про Сина Божого. Єпископ Олександр був засмучений загибеллю для Церкви цього єретика і його послідовників. Отці ІІІ Вселенського Собору говорили, що вони зі слізьми проголосили скорботну постанову проти Несторія. Отці IV Вселенського Собору також висловлювали сум з приводу того, що вони повинні були проголосити вирок Діоскорові. Святитель Іоанн Золотоустий взагалі вважав, що не можна нікого піддавати прокляттю (анафемі). У слові «Про те, що не можна проклинати ні живих, ні померлих» він сказав: «Але хто ти, що присвоюєш собі таку владу (проклинати) і велику силу? …Ті, що зловживають повеліннями Господніми і піддають людину церковній анафемі, привласнюючи собі достоїнства Сина Божого, накладають на себе повну загибель» .\nДо числа законних анафем блаженний Августин відносить ті випадки, коли особа, яку відлучають від Церкви, відкрито визнає за собою провину, але не відмовляється від неї. Якщо ж особа, яка піддається відлученню, не визнала за собою злочину, то у таких випадках, за свідченням блаженного Августина, не можна відлучати від Церкви кого б то не було . Він говорить: « Ми нікого не можемо відлучати від спілкування, ... якщо особа не висповідала охоче свого злочину». Отже, анафема, що накладається на кого-небудь без вільного визнання цією особою за собою провини (єресі або попрання християнської моралі), є незаконною, тобто недійсною .\nЗагалом у практиці Стародавньої Церкви частіше вживалися анафеми не на конкретних осіб, а на лжевчення, тобто єресь. У вигляді так званих «анафематизмів» викладалося і саме церковне вчення. Анафематизми були побудовані таким чином: «Якщо хто не сповідує, що… (далі йшло формулювання істини віри) – нехай буде анафема». Тобто, Соборами анафемі піддавалися не конкретні особи, а саме єретичне лжевчення. Під цю анафему підпадала й особа, якщо вона ставала прихильником єресі. Але єретик, який зрікався своєї єресі, позбувався й анафеми. Відомі приклади накладення анафем на конкретних осіб – Арія, Несторія, Діоскора та інших, але всі ці особи були провідниками відповідної єресі, її уособленнями і символами. Саме як на таких на них і накладалися анафеми.\nЯкщо Стародавня Церква використовувала анафеми виключно для відстоювання чистоти віровчення та моральності, то в другому тисячолітті почався якісно новий період вживання анафем: вони стали засобом боротьби за владу. Анафематствування у боротьбі за владу не може бути виправдане з погляду євангельського вчення, тому що воно суперечить словам Ісуса Христа: «Царі народів панують над ними, і ті, хто володіє ними, доброчинцями звуться, ви ж не так» (Лк 22:25-26). Та й користі для Церкви не було від таких анафем. Наприклад, взаємні анафеми Рима та Константинополя не сприяли досягненню єдності Церкви. Історія і церковна практика показали, що ні Схід, ні Захід не визнавали ці анафеми дійсними, бо і Православна Церква і Католицька Церква визнавали і визнають дійсність таїнств одна одної.\nРосійська Православна Церква піддавала анафемі багатьох єресеначальників і розповсюджувачів єретичних вчень. Так, анафемі були піддані єретики-стригольники, послідовники єресі жидівствуючих та інші єретики. Такий спосіб боротьби за чистоту християнського віровчення підтверджується давньою традицією Церкви.\nАле поряд із цим Російська Церква стала вживати анафеми для втримання своєї духовної влади над Київською Митрополією, що перебувала на території Литовської держави. Стародавня Церква не знала такої практики .\nПрикладом може бути анафема, накладена митрополитом Фотієм (+ 1431 р.) і Собором російських єпископів на митрополита Литовського Григорія (Цамблака). Він засуджувався не за єресь, а за присвоєння духовної влади. Фотій називав його заколотником, поставленим від несправедливого збіговиська (!) , а не за правилами святих і не з благословення Патріарха, за що той від священного Собору й від Патріарха Євфимія вивержений був із сану, і від священства відлучений, і був проклятий. «Також і ми, – писав митрополит Фотій, – маємо його виверженим і відлученим і проклятим з усіма нашими єпископами й священиками й з усіма християнами». При цьому сказав, що особи, які бажають мати зносини із Григорієм, Царства Божого не успадкують.\nЦю анафему відкинули єпископи Київської Митрополії. В соборній грамоті поставлення митрополитом Григорія вони виправдовували тим, що митрополит Фотій зневажав Київську Церкву й піклувався тільки про збір церковних податей, що литовський князь Вітовт просив грецького царя Мануїла та Патріарха дати Литві окремого митрополита, а цар Мануїл з корисливості не захотів виконувати цього прохання. Тоді єпископи, архімандрити, ігумени, ченці та священики, а також князі литовські, вельможі та бояри, зібралися 15 листопада 1416 року в місті Новогрудку в церкві Пречистої Богородиці та поставили митрополитом Київським і всієї Руси Григорія Цамблака, керуючись правилами святих апостолів.\nРосійський історик митрополит Макарій (Булгаков), який описав анафематствуванння Григорія Цамблака, не тільки називає його «нашим тодішнім митрополитом», але й ставить його вище за митрополита Фотія. Митрополит Макарій пише: «Григорій перевершує Фотія і природними даруваннями, і розумом, а за відгуками, які збереглися про нього, був взагалі людиною досить вченою і начитаною».\nВсе це свідчить, що анафема, накладена на митрополита Григорія Цамблака митрополитом Фотієм в 1416 році не за єресь, а в боротьбі за духовну владу, ігнорувалася і сучасниками, і нащадками. Дійсність священнодійства Григорія Цамблака і його єпископів спадкоємці не заперечували .\nНа Берестейських Соборах 1596 року фактично також ішла боротьба за духовну владу в Церкві. Рим усіляко намагався через унію підкорити собі Київську Митрополію. І в цій боротьбі не обійшлося без анафем. Митрополит Київський Рогоза разом з іншими єпископами, духівництвом і мирянами, які брали участь в уніатському Соборі, позбавили духовного сану та піддали прокляттю єпископа Львівського Гедеона, Києво-Печерського архімандрита Тура та всіх інших духовних осіб, що брали участь у православному Брестському Соборі. Не менш рішучими були дії православного Собору. Екзарх Константинопольського Патріарха Никифор, вставши на підвищенні та тримаючи хрест у правій руці, а в лівій – Євангеліє, голосно вимовив: «Свята Божа Східна Церква велить нам і цьому Собору, щоб митрополит Михаїл та поіменовані з ним владики були позбавлені архієрейського достоїнства і служіння та всякого духовного сану».\nЯкі ж були результати взаємних позбавлень духовного сану та анафем? Понад чотириста років існує уніатська греко-католицька Церква, що не визнала позбавленими сану своїх єпископів і священиків. Православна ж Церква за цей період набрала силу і також відкинула і анафему, і позбавлення сану свого духівництва. Завжди, коли уніатські єпископи або священики переходили у православ’я, то їх не пересвячували, так само і уніати не пересвячують православних . Тобто, хоча берестейські анафеми офіційно не скасовувалися, але насправді вони не мають застосування. Приймаючи в РПЦ у 1946 р. греко-католицьке духовенство без перерукоположення, Московський Патріархат керувався в першу чергу політичною доцільністю.\nУ зв’язку із прийняттям греко-католицького духівництва в сущому сані варто згадати, що в ті самі сорокові роки ХХ століття Російська Церква на території України перерукоположила все духівництво Української Автокефальної Православної Церкви, незважаючи на те, що це духівництво було рукоположене законною ієрархією з апостольським преємством. У цьому випадку Російська Церква погрішила проти віровчення й канонів.\nСтародавня Церква не знала анафем не з церковних мотивів. Злочини проти держави піддавалися покаранню цивільним судом. Церква не втручалася в державні справи, тому державних злочинців не карала церковним судом. Але спочатку в Римській Церкві, а згодом і у Візантії увійшли у практику так звані «політичні анафеми» – накладання анафем не з церковних, а з політичних мотивів. У Московії анафеми слугували засобом тиску на користь князівської та царської влади. Так, великий князь Московський Іоанн (1327 р.), не маючи можливості силою зброї підкорити собі Псков, вдався до анафеми. Він переконав митрополита Феогноста накласти прокляття на князя Олександра й на всіх жителів Пскова. Російські єпископи погрожували Углицькому князю Дмитрію Юрійовичу (1447 р.) піддати його анафемі, якщо він не скориться великому князю Василію. Митрополит Геронтій (1486-1489 р.) переконував у своєму посланні вятичів підкоритися великому князю та не приєднуватися до його недругів; у противному випадку вони будуть піддані анафемі. У листі (1537 р.) великого князя Іоанна Васильовича та митрополита Даниїла наказувалося Старицькому князю Андрію приїхати в Москву, інакше він буде підданий анафемі.\nТакого роду анафеми служили засобом підкорення владі московського князя і не мали нічого спільного з церковним розумінням анафематствування. Згодом імена найбільш відомих осіб, яких піддали анафемі з політичних мотивів, навіть внесли до чину неділі Торжества Православ’я. Так, щорічно анафематствувалися: «Грішка Отрєпьєв, Стєнька Разін, Ємєлька Пугачов, Івашка Мазепа» та інші. Особи, які вважалися небезпечними для держави, називалися в чині анафематствування зменшеними принизливими іменами на знак презирства до них. Із цією ж метою в тексти анафем вносилися лайки. Багато лайливих слів знаходимо в актах анафематствувань, підписаних архієреями, що взагалі суперечить заповіді Господній любити ворогів та благословляти тих, хто проклинає.\nДослідники цього періоду російської історії вважають, що влада «Заступника Місцеблюстителя», а потім просто «Місцеблюстителя», митрополита Сергія (Страгородського) не мала безперечної канонічної законності. Питання про законність або незаконність очолення митрополитом Сергієм Російської Церкви пов’язане зі способом призначення Місцеблюстителя за життя Передстоятеля, здійсненого Патріархом Тихоном за дорученням Собору 1917-1918 років. Спосіб цей не має прецедентів в історії Церкви та прямо суперечить канонам, які забороняють єпископам призначати собі спадкоємців. На виправдання дій Патріарха Тихона посилаються на революційну ситуацію в країні та на те, що цей Патріарх діяв у силу постанови Собору.\nЯкщо для Російської Церкви історична ситуація є виправданням для порушення законів, то чому національний рух за автокефалію Української Церкви неодмінно мав укладатися в суворо канонічні рамки? В Україні церковні рухи були не менш складними, ніж у Росії .\nУ митрополита Сергія була сильна опозиція: це й Соловецькі архієреї, і «Церква, що не поминає», і григоріанський розкол, й іосифляни, не кажучи вже про Закордонну Російську Церкву. Всі вони, осуджуючи діяльність митрополита Сергія, не без підстав посилалися на порушення ним церковних канонів.\nАрхієрейський Собор, що мав місце в Карловцях (Югославія), називав митрополита Сергія та тих, хто його підтримав, відступниками від віри, такими ж, як древні лібеллісти, тобто християни, які хоча і відмовилися відкрито похулити Христа і принести жертву ідолам, але прийняли від ідольських жерців неправдиві посвідчення, начебто вони перебували в повній згоді з послідовниками язичницької релігії. Ці посвідчення рятували їх від переслідувань. Стародавня Церква піддавала таких християн анафемі, а тих, що каялися, приймала через 15 років. У такий самий спосіб вчинив Карловацький Собор щодо митрополита Сергія та його прихильників за оголошення лояльності до безбожницької радянської влади.\nМитрополита Сергія осуджували за те, що він з надзвичайною легкістю застосовував канонічні санкції проти інакодумців як у Росії, так і за кордоном. Можливо, він намагався цими санкціями, накладеними на тих, хто заперечував його владу, усталити своє власне, далеко не беззаперечне керівне становище. Але результат накладених заборон був такий, що розділення поглиблювалися, а деякі крайні опозиціонери заявляли про «безблагодатність» «Сергієвської Церкви».\n11 квітня 1929 року митрополит Сергій і його Синод прийняли постанову: піддати суду єпископів, заборонити у священнослужінні та звільнити на спокій митрополита Йосифа (Петрових), єпископа Ієрофея (Афоніна), єпископа Євгенія (Кабанова), архієпископа Серафима (Самойловича), архієпископа Варлаама (Ряшенцева). Митрополитові Агафангелу (Преображенському), враховуючи його «колишні заслуги перед Церквою», був даний місячний термін на покаяння, після чого він підлягав забороні у священнослужінні. Такі заборони були накладені й на інших єпископів, що відмовилися ввійти в канонічне підпорядкування митрополиту Сергію.\n24 грудня 1930 року митрополит Сергій і його Синод заборонили митрополита Євлогія (Георгієвського) і однодумних з ним єпископів у священнослужінні, про що повідомили Вселенського Патріарха. Причиною була відмова проголосити лояльність до радянської влади. Після цієї заборони митрополит Євлогій перейшов у юрисдикцію Константинопольського Патріарха і, природно, продовжував священнодіяти. Патріарх ніяк не відреагував на заборони митрополита Сергія, як і на санкції Карловацького собору щодо митрополита Євлогія. Цей Собор не тільки наклав заборону, але й пояснив, що «богослужіння його (митрополита Євлогія) безблагодатні, таїнства, ним здійснені, не таїнства, а звершені ним хіротонії неканонічні».\nВарто звернути увагу на той факт, що всі архієреї, піддані анафемі або заборонені у священнослужінні як митрополитом Сергієм, так і Карловацьким Собором, не визнавали цих церковних актів. Більш того, і Вселенський Патріарх не вважав їх дійсними. Патріарх Василій ІІІ у посланні до митрополита Євлогія пише: «Винесена проти Вас заборона з боку так званого Архієрейського Синоду за кордоном – є діянням канонічно беззаконним, і тому ніякої церковної сили не має». До Вселенського Патріарха приєдналися Патріарх Олександрійський і глава Елладської Церкви.\nТакої ж точки зору дотримувалися і Соловецькі єпископи. У своєму посланні на «Декларацію» митрополита Сергія вони писали, що накладені ним церковні покарання на архієреїв, що емігрували з Росії, порушують постанови Помісного Собору 1917-1918 років, які роз’яснювали всю канонічну неприпустимість подібних кар і реабілітували всіх осіб, позбавлених сану за політичні злочини.\nПроте сам митрополит Сергій і його духівництво ставилися до власних санкцій дуже серйозно. Духівництво перепомазувало святим миром священиків, що не перебували в молитовному спілкуванні з митрополитом Сергієм, перевінчувало вінчаних, не відспівувало померлих .\nВ 1944-45 роках в Україні були заново «рукоположені» всі священики Автокефальної Церкви, очолюваної митрополитом Полікарпом (Сікорським), який одержав єпископську хіротонію від митрополита Варшавського Діонисія і яку не можна заперечувати.\nЯк уже згадувалося вище, крайня опозиція також вважала «безблагодатною» «Сергієвську Церкву». Але цю точку зору не поділяли ні Соловецькі єпископи, ні інші маститі російські архієреї, такі як митрополит Казанський Кирил, митрополит Ярославський Агафангел та інші. Наприклад, митрополит Кирил, перебуваючи в засланні, писав митрополитові Сергію: «Негативне ставлення до Вашої діяльності з церковного управління Ви із Синодом сприймаєте як заперечення самої Церкви, її таїнств і всієї її святині».\nТут також слід згадати Грузинську Православну Церкву, яка у 1811 р. наказом імператора була позбавлена автокефалії та приєднана до Російської Церкви на правах екзархату. У цьому випадку мова не йшла навіть про найменшу видимість дотримання канонів, бо цілком світська особа – імператор – своєю владою ліквідував автокефалію Помісної Церкви. У 1917 р. грузинська ієрархія і духовенство проголосили відновлення незаконно скасованої автокефалії. Але ця Церква не визнавалася ні патріархом Тихоном, ні митрополитом Сергієм (Страгородським). І тільки у 1943 р., під тиском Сталіна, Московська патріархія «віддала забуттю» всі претензії до Грузинської Церкви та увійшла з нею у молитовне спілкування. Правда Божа і тут перемогла, бо Церква подолала незаконні дії і Російської імперії, і Московського Патріархату.\nПротягом 20-90-х рр. ХХ ст. Московський Патріархат та Російська Православна Церква Закордоном (РПЦЗ, організаційно започаткована на Карловацькому Соборі) неодноразово обмінювалися між собою церковними відлученнями, погрозами суду та навіть анафемами. Так, Архієрейський Собор РПЦЗ піддав анафемі «єресь екуменізму», і хоча формально вона не була накладена на Московський Патріархат, але вважалося, що саме його вона стосується в першу чергу, бо протягом 60-80-х рр. ХХ ст. Московський Патріархат займався активною екуменічною діяльністю. РПЦЗ звинувачувала Московський Патріархат і в «єресі сергіанства». Все це не завадило в останні роки розпочати процес приєднання РПЦЗ до Московського Патріархату. І хоча раніше обидві сторони неодноразово закликали своїх супротивників до покаяння, у документах про об’єднання немає жодного слова про покаяння як з боку Московського Патріархату, так і з боку РПЦЗ. Цей приклад може слугувати зразком того, як в силу зміни політичних обставин раніше накладені заборони та анафеми просто «віддаються забуттю» . Тому в нинішніх умовах, якщо УПЦ МП дійсно бажає об’єднання Православної Церкви в Україні, її архієреї мають відкинути свою вимогу щодо «покаяння» з боку Київського Патріархату. Бо з нашого боку ми не висуваємо такої вимоги щодо УПЦ МП, хоча є багато гріхів проти Бога і Церкви, у яких мали б покаятися діячі Московського Патріархату.\nУ питанні канонічних заборон дуже цікавими є постанови Священного Синоду РПЦ від 26 грудня 2006 р. (журнали 118 та 119). Першою постановою священик Володимир Карелін, який за перехід в РПЦЗ у 1993 р. був позбавлений сану, «відновлюється» у цьому сані:\n4. беручи до уваги клопотання Преосвященного єпископа Курганського Шадрінського Михаїла та Преосвященного єпископа Євтихія, висновок комісії Московського Патріархату з діалогу з Російською Закордонною Церквою, а також покаянне прохання Володимира Кареліна, – прийняти Володимира Кареліна в сані пресвітера».\nЩодо єпископа РПЦЗ Євтихія (Курочкіна), який до своєї архієрейської хіротонії був заборонений у Московському Патріархаті у священнослужінні, Синод прийняв таку постанову: «22 грудня 2006 року (за чотири дні до засідання Синоду) Преосвященний Антоній, нині архієпископ Красноярський і Єнісейський, який у 1990 році заборонив ігумена Євтихія (Курочкіна) у священнослужінні, звільнив його від раніше накладеної заборони. Відзначивши зняття канонічної заборони, накладеної на Преосвященного Євтихія під час перебування його ігуменом, визнати його в сущому сані єпископа».\nЗа вченням Православної Церкви благодать священства подається тільки у таїнстві хіротонії. Тому термін «відновлення у священному сані» – фікція, покликана виправдати заборони, незаконно накладені на священика В. Кареліна «без дотримання всіх встановлених канонами процедур». Таким чином, Синод визнав, що «позбавлення сану» священика В. Кареліна було несправедливим, а представники Московського Патріархату говорили неправду, з 1993 по 2006 р. стверджуючи, що він – не священик. Так само Синод визнав, що єпископська хіротонія, звершена над ігуменом Євтихієм (Курочкіним), дійсна, хоча він на час її звершення перебував під забороною від архієрея Московського Патріархату.\nСтає незрозумілим: чому тоді не визнаються дійсними хіротонії, звершувані митрополитом Філаретом і єпископом Яковом після того, як вони були «заборонені у священнослужінні» з боку Московського Патріархату? Вище було доведено, що рішення про «позбавлення сану» митрополита Філарета «було винесене без дотримання всіх встановлених канонами процедур». Рішення про «позбавлення сану» і «анафематствування» Патріарха Філарета також «не було затверджене Вищою церковною владою» в особі Помісного Собору РПЦ. Немає офіційних відповідей і на «Апеляцію» до Предстоятелів Помісних Церков. Тому для Патріарха Філарета і Київського Патріархату заборони й анафематствування з боку Московського Патріархату також не можуть вважатися дійсними.\n7991863 унікальних відвідувачів


Чому Путін не відмовляється від своєї нищівної політики щодо України? – Аtlantic Council | Голос народу\nНа голову Економіка Чому Путін не відмовляється від своєї нищівної політики щодо України? – Аtlantic...\nУ квітні виповниться третя річниця гібридної війни Росії проти України, кінця якої не видно, і внаслідок якої понад 10 тисяч людей загинуло. Конфлікт уразив і змінив Україну так, що наслідки будуть повністю відомі щойно через десятиліття. Але важливим є і те, що Росії конфлікт не приніс жодної користі, а лише рани, які вона завдала сама собі. Таємна війна Володимира Путіна скалічила російську економіку, ізолювала Росію на міжнародній арені, згуртувала НАТО і підштовхнула Кремль до посилення протистояння із Заходом, в якому, реалістично, він навряд чи зможе перемогти, пише Голос Америки\nПро це в статті Пітера Дікінсона, головного редактора англомовної служби UATV і видавця журналів Business Ukraine та Lviv Today, опублікованій на сайті аналітичного центру Atlantic Council. Автор пише, що, незважаючи на все це, немає жодних ознак, що Москва хоче зберегти лице і вийти з конфлікту. Навпаки, Кремль нещодавно засвідчив про свою відмову відступити, повідомивши про своє рішення визнати паспорти, видані його сепаратистськими ставлениками. Отож, варто запитати, чому російський президент настільки готовий прийняти тяжкі наслідки його нищівної політики щодо України?\nТоді, деякі аналітики сподівалися, що Путін почне переговори щодо чесного виходу з кризи. Але цього не сталося. Натомість, Росія продовжувала підігрівати конфлікт, надіявшись на те, що Захід, остаточно, вратить інтерес або, що Україна сама розвалиться під тягарем власних внутрішніх поділів. Цього також не сталося. Євро-атлантичні санкції досі діють, а Україна залишається на подив міцною у протистоянні Росії, незважаючи на всякого роду політичний хаос і корупцію в Києві, пише Пітер Дікінсон.\n«Відсутність будь-якого очевидного послаблення західної позиції повинна була б створити родюче підґрунтя для дипломатичного завершення війни. Але ситуація на окупованих територіях Донбасу, за ознаками, рухається в протилежному напрямку. Заморожений конфлікт тепер виявляється найбільш реальним сценарієм, який залишить Росію і Захід у пастці довгострокового протистояння, а Україну – між ними», – йдеться в статті Пітера Дікінсона.\nНа думку автора, у Путіна можливо значно менше простору для маневрування, ніж багато оглядачів уявляють. Путін «осідлав тигра російського імперіалізму» і добре свідомий того, що може статися, якщо він спробує саджати «звіра в клітку». Пересічні росіяни досі змирилися з труднощами, які їм принесли останні три роки. Але це тільки завдяки регулярним ін’єкціям шовінізму. Вже наявні перші ознаки зменшення ейфорії, яка з’явилася після анексії Криму. Відступ на сході України, як того вимагають Мінські домовленості, може спричинити націоналістичний спалах, який призведе до повалення режиму.\nвтор також вказує на практичні питання, які також треба враховувати. Кінець окупації Донбасу відкриє територію для української влади, а також гуманітарних організацій і міжнародних ЗМІ. Вони побачать регіон, просякнутий доказами російських воєнних злочинів, і населення, яке, прийнаймні частково, готове продемонструвати свою відновлену вірність Україні, розповідаючи про реальності окупації. Те, як Кремль заперечує пряме втручання на сході України, вже давно заслужило осуд міжнародної спільноти. Але ситуація буде гіршою, коли спустошення, катівні і масові могили після путінської таємної війни відриються перед цілим світом», – йдеться в статті.\nНавіть якщо такі питання вдасться якось вирішити, цього буде все одно не достатньо, щоб закінчити війну, – вважає Дікінсон. Небажання Путіна йти на компроміси в Україні бере свій початок з його відмови визнавати статус-кво після 1991 року, а також з його страху перед повністю незалежною Україною. За словами авторам, для Путіна, як і для багатьох росіян, Україна – це не окрема країна. Він неодноразово повторював своє переконання, що українці і росіяни – «один народ», маючи на увазі, що українці – лише складова великого російського світу на чолі з Москвою. І тому, з огляду на таку логіку, для Кремля і його лідерів існування демократичної і європейської України – це неприхований жах. Якщо українська революція матиме успіх, залишиться питанням часу, коли таке ж повстання відбудеться в Росії, – йдеться в статті. Кремль постійно наполягав на тому, що європейська демократія – це чуже поняття для російського народу. Демократична і процвітаюча Україна анулює цей аргумент.\nПутін розуміє усі підтексти української історії успіху. Йому варто зрозуміти, що він тепер в’язень гібридної війни, яку він сам розв’язав, але, в якій не зможе перемогти. Натомість, він мусить вести війну на виснаження, в якій програють усі», – йдеться в статті. Росія спускатиметься все глибше в автроритарну ізоляцію, водночас намагаючись підривати західні інститути та зберігати нестабільність в Україні.\nЄдиним способом виходу з цієї невтішної ситуації так це значне посилення Заходом фінансової, дипломатичної та військової підтримки України. Путін не є розсудливим партнером, який шукає вирішення шляхом переговорного процесу. Він є диктатором, особисте виживання якого залежить від поразки його ворогів. Поки він не зіштовхнеться зі значно більшою силою демократичного світу, він буде продовжувати ниншній конфлікт до кінця свого життя, – зазначає Пітер Дікінсон у статті на сайті Atlantic Council.\nПопередня статтяЗа добу на Донбасі загинули двоє, поранено13 українських військових\nНаступна статтяРосійські найманці обстрілюють Авдіївку з танків


13.03.2017 Автор: admin\nПеребування на сонці корисно – в організмі виробляється вітамін D. Однак сонячний опік загрожує серйозними проблемами, включаючи рак. Як зазначає The Daily Mail, іспанські вчені вирахували оптимальний час перебування на сонці. Експерти проаналізували, скільки часу має пройти, щоб шкіра людини почервоніла під сонцем Валенсії.\nУФ-промені досліджували протягом одного місяця за кожен сезон з 2003 по 2010 рік. Виявилося, середньостатистична людина (тип шкіри III) не повинна проводити більше 29 хвилин в місті під прямими сонячними променями, якщо за вікном липень. Однак в січні тривалість безпечного тимчасового ліміту зросла до 150 хвилин. За цей час тіло встигає виробити вітамін D, але шкіра не встигає обгоріти.\nТакож рівень опромінення залежить від постави людини, фігури і одягу, кажуть співробітники Університету Валенсії. Притому, не всі частини тіла синтезують вітамін з однаковою ефективністю. До того ж, в принципі восени і взимку організм може зіткнутися з дефіцитом вітаміну через скорочення тривалості світлового дня. В цьому випадку слід боротися з дефіцитом за допомогою правильного харчування – печінки, яєць, червоного м’яса і жирної риби. В будь-якому випадку, тепер отримана схема прорахунку оптимальної тривалості сонячних ванн.