Общество за 24.05.2021 - Новини України\nСин Ігоря Шурми увійшов до наглядової ради «Укроборонпрому»\nПрезидент України Володимир Зеленський указом від 21 травня 2021 року змінив склад наглядової ради державного концерну «Укроборонпром». Згідно з указом голови держави до її складу увійшов директор АТ «Геліос», син уродженця Львова Ігоря Шурми – Ростислав. Крім...\nПроти Миколи Тищенка відкрили провадження за втручання у вибори на Прикарпатті\nЗа фактом перешкоджання роботі Окружної виборчої комісії №87 на проміжних виборах до Верховної Ради щодо народного депутата від партії «Слуга народу» Миколи Тищенка відкрито кримінальне провадження. Відомості до реєстру досудових розслідувань внесено за ч. 3 с...\nПодробиці жахливої трагедії у Тернополі\nБлизько 8-ї години ранку до оперативно-диспетчерської служби МНС надійшло повідомлення про те, що по вулиці Текстильній міста Тернополя трапився нещасний випадок. Спустившись в колодязь для проведення робіт, один чоловік знепритомнів, слідом за ним втратив сві...\nТриває суд у справі чоловіка, який ймовірно згвалтував дитину. На його захист вдруге прийшли псевдоактивісти. Газові війни в новобудовах. На Княгині Ольги «Львівгаз» хотів відімкнути постачання у кількох ЖК майже на тиждень. Розкажемо чи буде пам'ятник Моцарту...\nУ Дніпрі 12-річний хлопчик облився легкозаймистою рідиною та підпалив себе, щоб зняти епічне відео для соціальних мереж. Про це повідомляє «Дніпро TV». Як повідомляється, школяр разом з другом відпочивав у парку. За попередньою інформацією, діти знайшли невідо...\nЕкс-начальника квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ підозрюють у розтраті понад 11 млн грн\nКолишнього начальника Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України підозрюють у розтраті на суму понад 11 млн грн, виділених на будівництво казарм в Маріуполі, повідомляє прес-служба Офісу генерального прокурора. За даним...\nМОН презентувало нове 4-тижневе меню для школярів\nВ Україні презентували нове 4-тижневе меню для школярів, яке складається зі 160 страв. Про це повідомляє прес-служба Міністерства освіти і науки України. Як розповіли у відомстві, меню розробили не на 2 тижні як зазвичай, а на 4 тижні для більшої різноманітнос...\nЛьвів’яни стали призерами Чемпіонату Європи з пара-карате\nЛьвів’яни Каріна Айрапетян та Володимир Турко стали призерами Чемпіонату Європи з пара-карате серед спортсменів з порушеннями опорно-рухового апарату. Вони здобули срібну та бронзову медалі. Як розповіла ZAXID.NET старша тренерка збірної України з пара-карате...\nМедики у змові з турфірмами продавали фальшиві результати тестів на Covid-19 у Дніпрі\nСлужба безпеки України (СБУ) заблокувала у Дніпрі схему видачі медичних довідок про фальшиву відсутність антигену SARS-CoV-2 (вірусу, який призводить до захворювання на Covid-19). Схему організували медики одного із обласних закладів. Як повідомила СБУ в понед...\nНацгвардієць Марків повернувся на службу\nВійськовослужбовець Національної гвардії Віталій Марків вже повернувся на службу до лав структури. Про це повідомив директор Департаменту комунікації Міністерства внутрішніх справ Артем Шевченко. «Нині він (Марків — ред.) повернувся на службу до Національної г...\nУ Львові до кінця року перекриють частину вул. Пилипа Орлика\nУ вівторок, 25 травня, на вул. Пилипа Орлика у Львові починають ремонтувати нову ділянку вулиці. Реконструкцією займається підрядна організація ТзОВ «Онур» на замовлення ЛКП «Львівавтодор». Ця частина буде перекрита для проїзду до кінця року. Зокрема, як повід...\nУ випуску коротко і відверто про найважливіші теми понеділка, 24 травня: Триває суд у справі «левандівського» педофіла. Обвинуваченого у згвалтуванні хлопчика захищають тітушки з оточення місцевого провокатора Остапа Стахіва. Дізнаємось, як минуло сьогоднішнє...\n«Перешкоджання діяльності та рейдерське захоплення»: керівниця аптеки №78 дала оцінку резонансному інциденту\nНаприкінці минулого тижня в приміщенні аптеки №78, що на вул. Руській, виконавча служба описувала майно. При цьому в закладі навіть ломом виламали двері.Інцидент коментує керівниця аптеки Ольга Жеруха, якої на момент інциденту не було В Тернополі.«Перебуваючи...\nНародний депутат Антон Яценко, який 18 травня увійшов у фракцію «Батьківщини» у Верховній Раді, не встав під час виконання гімну України в Уманській міськраді, повідомив одеський активіст Сергій Стерненко. Через деякий час до нього підійшов чоловік та попросив...\nМер Львова наклав вето на рішення забудувати територію санаторію на вул. Коновальця\nМіський голова Львова Андріи? Садовии? наклав вето на рішення міських депутатів дозволити будівництво на території колишнього санаторію на вул. Коновальця. Про це повідомили у прес-службі ЛМР ввечері 24 травня. На минулій сесії 20 травня депутати Львівської мі...\nЗеленськии? доручив Кабміну припинити авіасполучення з Білоруссю\nПрезидент України Володимир Зеленський під час сьогоднішньої наради доручив Кабінету міністрів підготувати рішення про припинення авіасполучення між Україною та Білоруссю. Про це повідомила прес-служба Офісу президента. Учасники наради проаналізували події нав...\nЦього року на реставрацію трьох замків Львівщини виділять 128,5 млн грн\nІз 15 відібраних на програму «Велика реставрація» проектів з Львівщини чотири отримають фінансування вже цього року. Зокрема, гроші виділять на відновлення трьох замків – Жовківського, Підгорецького та Олеського, а також камерної сцени театру ім. Марії Заньков...\nРозпочалася безкоштовна реєстрація на кінотеатральні покази восьмого фестивалю мистецтва кіно для дітей та підлітків «Чілдрен Кінофест», які проходитимуть з 28 травня до 2 червня у понад 20-ти містах України, зокрема і у Львові (перелік кінотеатрів – тут). Час...\nСБУ перекрила канал постачання запчастин для російської оборонки\nНа Харківщині Служба безпеки України викрила міжрегіональну злочинну групу, яка постачала товари військового призначення до Росії, де їх скуповували оборонні підприємства. Як розповіли в СБУ, зловмисники купували комплектовання на вторинному ринку у приватних...\n87-річний чоловік зник з Львівського геріатричного пансіонату\nУ понеділок, 24 травня, львівська поліція оголосила в розшук 87-річного Олексія Солодкого, мешканця Львівського геріатричного пансіонату, який зник безвісти дев’ять днів тому. Як повідомили ZAXID.NET у Львівському районному управлінні поліції, Олексій Солодкий...


Захищаючи Україну, загинув кам’янчанин Руслан Руденко - MIC Захищаючи Україну, загинув кам’янчанин Руслан Руденко – MIC\nЧетвер, 19 Травня 2022 11:05:13\nMIC›Новини›Захищаючи Україну, загинув кам’янчанин Руслан Руденко\nКам’янське отримало сумну звістку: 5 травня, боронячи Україну від російських загарбників, загинув солдат Руденко Руслан Анатолійович.\nРуслан Руденко народився 29 листопада 1990 року. У 2008 році закінчив металургійний коледж та упродовж 2010-2013 років працював на «Дніпровагонмаші». Починаючи з 2014 року, проходив службу у лавах Збройних Сил України, був учасником АТО/ООС. У нього залишилися батьки та сестра.\nПрощання та панахида відбудуться 10 травня о 13-00 за адресою: вул. Каштанів, 17, поховають воїна о 14-00 на Алеї Слави військового кладовища Соцміста.


неділя, 17 лютого 2019, 13:20\nТрадиційний метод створення ДНК за останні чотири десятиліття не змінився, та передбачає приєднання чотирьох типів будівельних блоків, повідомляє Еспресо.\n"Але такий ланцюг обмежений тільки 200 хімічними основами. Для створення невеликого гена може знадобитися кілька тижнів і приблизно $300. Новий підхід полягає у використанні ферменту, який міститься в клітинах імунної системи. Замість копіювання ДНК за допомогою полімерази, він додає чотири основні види нуклеотидів до існуючої ДНК", - йдеться у повідомленні.\nЧитайте також: У китайській гробниці знайшли останки невідомої сучасній науці мавпи\nТакий метод синтезу ДНК поки ще не готовий до використання. Його точність становить 98%, водночас традиційні методи показують результат 99,5%. Якщо вчені покращать свою технологію, то на синтез складного гена знадобиться всього кілька годин.\nНаука США Технології


Ліжко з оббивкою Делі Олімп 120х200 см Горіх темний купити 🛋 Магазин меблів RD1485 RoomDepot\nЛіжко з оббивкою Делі Олімп 120х200 см Горіх темний\n120 х 200 см 140 х 200 см 160 х 200 см 180 х 200 см 200 х 200 см\nЛіжко з оббивкою «Делі» — своїм екстравагантним виглядом прикрасить будь-яку спальну кімнату\nЛіжка «Олімп», давно завоювали серця покупців, своєю практичністю і функціональністю! Ліжко двоспальне «Делі» не виняток, воно відрізняється своїм вишуканим узголів'ям і красивим видом. Ліжко комфортне, завдяки оббивці зі шкірозамінника «шоколадного» кольору. Ліжко виготовляється з натурального дерева, яке надає міцності й краси меблям.\nВ основу під матрац використовують гнуті ламелі, стандартна відстань між якими 5,5 см. За бажанням ламелі підсилюють (+ 430 грн), відстань складе 2,5 см.\nМ'яка оббивка ліжка з тканини лінійок Apparel Riviera, Apparel Fancy, EximTextil Ameli. Фабрика на свій розсуд підбирає відповідний відтінок тканини до дерева, якщо іншого не зазначено.\nЛіжко замовити від виробника, можна в таких кольорах фарбування: «бук», «горіх», «венге», «темний венге», «білий», «слонова кістка», «кава з молоком», з доплатою 12%, можна виготовити ліжко в кольорі «бук вибілений» і «бук-графіт». Тепер Ви з легкістю зможете вибрати необхідний відтінок, який ідеально підкреслить стиль Вашої кімнати. Розміри спального місця ліжка індивідуально уточнюйте у менеджера інтернет-магазину: 120, 140, 160, 180, 200/190, 200 см.


ᐈ Як вирахувати стать дитини до зачаття — Репродуктивна медицина, гінекологія, спостереження вагітності, урологія | Медичний Центр «Мати та Дитина»\nСтать дитини починає хвилювати майбутніх батьків задовго до її зачаття. Хтось хоче хлопчика, хтось хоче дівчинку, але, головне, більшість не хоче залежати від ситуації, тому намагаються зробити вибір статі дитини до зачаття. Дієта, народні повір’я, стать дитини за датою зачаття — ці та багато інших способів використовують батьки для визначення статі майбутньої дитини.\nЗвичайно, багато способів не мають наукового підґрунтя, інші — просто наївні й базуються на народних повір’ях і гаданнях. Майбутнім батькам, якщо вони налаштовані рішуче й хочуть «зробити» хлопчика чи дівчинку, доводиться нелегко. Головне, щоб бажання народити дитину певної статі не перетворювалося у нав’язливу ідею — не забувайте, що донька чи син, насамперед, повинні народитися здоровими.\nЯк можна розрахувати стать дитини\nОтже, якщо ви хочете зачати дівчинку, останній статевий акт повинен бути не пізніше ніж за 2‒3 дні до терміну овуляції. Якщо ви плануєте зачати хлопчика, потрібно утримуватися від статевого життя протягом тижня перед овуляцією; статевий акт в цьому випадку краще мати в день, що передує або збігається з датою овуляції.\nЗрозуміло, що для вибору статі дитини до зачаття потрібна попередня підготовка. Передусім необхідно по можливості точно визначити дату овуляції. Визначити овуляцію можна за суб’єктивними відчуттями, базальною температурою, тестами на овуляцію. Визначити дату овуляції можна за допомогою ультразвукового спостереження за фолікулом, що росте в яєчнику.\nЯк запланувати стать дитини за допомогою дієти\nТрадиційно вчені пропонували майбутнім мамам дотримуватися різних дієт для збільшення ймовірності появи малюка тієї чи іншої статі. Так, у разі якщо сімейна пара хоче сина, лікарі рекомендують дотримуватися натрієво-калієвої дієти. Майбутнім мамам потрібно їсти якомога більше м’яса, риби, картоплі, різних бобових і на якийсь час забути про молоко, випічку, капусту та горіхи. З фруктів потрібно вживати абрикоси, персики й фініки.\nДля народження дівчинки необхідно їсти їжу, багату на кальцій і магній. Найкраще зупинити свій вибір на молочних продуктах, цвітній капусті, яловичій печінці, горіхах і грибах.\nНародний календар зачаття дитини\nТакож стать дитини пов’язують із місяцем зачаття та віком майбутньої мами. Так, наприклад, «чоловічими» вважаються місяці з листопада по січень, а «жіночими» — з травня по липень. При цьому народження хлопчиків найчастіше випадає на молодих 18-річних мам. У 20‒21 рік зачинають переважно дівчаток. Потім шанси зрівнюються. В кінці репродуктивного періоду на світ знову з’являються переважно хлопчики.\nУчені також встановили залежність народження хлопчиків від ваги мами. У жінок із вагою менш ніж 55 кг найчастіше народжуються доньки, більше — хлопчики. Звичайно, такі методи не забезпечують надійних результатів.\nПередімплантаційна генетична діагностика як надійний метод планування статі дитини\nВ епоху сучасних технологій стали доступними нові методи, які дозволяють батькам сподіватися не на випадок, а на свідомий вибір статі дитини до народження, — це передімплантаційна генетична діагностика (ПГД). Ця технологія використовується при екстракорпоральному заплідненні (ЕКЗ).\nВона передбачає, що отримані яйцеклітини запліднюють у пробірці, в результаті чого утворюються ембріони. Через три доби, коли ембріони будуть складатися із 6‒7 клітин (бластомерів), одну з клітин ембріона «відщипують» і вивчають її генетичний склад. На цьому етапі розвитку ембріона при видаленні одного з бластомерів інші клітини ембріона заміщають цей дефект без будь-якої шкоди для майбутнього зародка.\nПісля вивчення генетичного складу дають висновок — «хворий» цей ембріон чи ні. На цій стадії можна визначити, які статеві хромосоми він містить. І якщо стать майбутньої дитини «підходить» генетичним батькам, то ембріон підсаджують в матку.\nУ більшості випадків ПГД робиться для того, щоб уникнути спадкових хвороб, оскільки в деяких випадках народження дитини певної статі не забаганка, а необхідність. Наприклад, у випадку якщо є небезпека передачі того чи іншого спадкового захворювання, пов’язаного зі статтю дитини.\nІснує цілий ряд важких спадкових хвороб, що вражають лише чоловіків: м’язова дистрофія (хвороба, при якій відбувається неухильне наростання м’язової слабкості, аж до повного знерухомлення) і гемофілія (підвищена кровоточивість у результаті поганого згортання крові). Сім’ям, які мають таку важку спадковість, звичайно ж, бажано мати доньок, а не синів. Тоді визначення й вибір статі дитини є для батьків реальною можливістю радіти здоровому малюкові.\nОтже, передімплантаційна генетична діагностика (ПГД) — єдиний надійний спосіб вибору статі дитини при ЕКЗ.


Ідеал Дім ТОВ, Черкаси. Інформація про компанію Ідеал Дім: продукція, адреси офісів, контакти Окна.ua\nТОВ Ідеал Дім\n+380 Показати телефон +380 472 362 180\n+380 Показати телефон +380 63 853 2124\nНаша компанія займається продажем і установкою металопластикових конструкцій. Це вікна, двері (міжкімнатні, балконні, вхідні), балконні конструкції та балконні блоки, міжкімнатні перегородки, вітражі, вітрини і т. д.\nМеталопластикові конструкції виготовляються з німецького профілю REHAU, або профілів Віконце і Open Тeсk. Для того, щоб ваші вікна працювали довго і надійно ми використовуємо австрійську віконну фурнітуру Maco.\nМи продаємо і встановлюємо жалюзі всіх видів, ролети тканинні, римські штори. Ролети захисні для вікон, дверей, гаража.\nНаші фахівці займаються монтажем та вимірами більше 10-ти років.\nЧеркаси, вул. Небесної Сотні, 105, оф. 519 18000\n2184 позиція в рейтингу сторінок\nВсього переглядів: 834


Велика Британія - Goethe-Institut\nМова: англійська, валлійська, ірландська, корнська\nПлоща: 244 000 км² (Німеччина: 357 111 км²)\nНаселення: 62 млн. (Німеччина: 81,7 млн.)\nНаціональне свято: друга субота червня, День народження Королеви\nВелика Британія розташована на північному заході Європи. Це найбільша острівна країна європейського континенту. "Сполучене Королівство" складається з чотирьох частин: Англії, Шотландії, Уельсу та Північної Ірландії. Англія, Шотландія та Уельс разом утворюють Велику Британію.\n"Сполучене Королівство" член Європейського Союзу з дня його заснування 1993 року. Британці не захотіли переходити на євро, віддаючи перевагу рідному фунту стерлінгів.\nКоролева Єлизавета ІІ офіційно глава держави, вона репрезентує "Сполучене Королівство" на особливо урочистих заходах і важливих зустрічах. Державний устрій Англії – конституційна монархія, тобто управляє країною не королева, а парламент. Хіба що закони, які приймають політики в парламенті, для чинності потребують участі Королеви – вона дає їм своє "королівське схвалення". Але для населення "Сполученого Королівства" Її Величність Королева дуже важлива. Чи не щоденно британські газети повідомляють про життя Королеви та королівської родини. Біля чорної брами Букінгемського палацу в Лондоні чатують сотні туристів в надії хоча б одним оком побачити Королеву.\nУ "Сполученому Королівстві" всі школярі носять шкільну форму, тобто, всі діти ходять в школу в однаковому одязі однакових кольорів (дівчатка можуть носити спіднички).\nVery british – дуже по-британськи\nУ "Сполученому Королівстві" є речі, яких не знайти в інших країнах Європи: тут платять у фунтах стерлінгів, попкорн солоний на смак, тости їдять холодними, а дорожній рух лівосторонній (водії видять на зліва, а з правого боку автомобіля, і їздять по лівій стороні дороги – така незвичність для туристів, наприклад, з Німеччини, доволі небезпечна). Неофіційна національна страва британців "риба з чіпсами". Неодмінно спробуй її принагідно і не дивуйся, якщо смажену рибу та картопляні чіпси загорнуть тобі в газету. Так вже тут прийнято.\nМальовнича Північна Ірландія\nПівнічна Ірландія розташована на острові. Тут крім дивовижної дикої природи повсюди залишки старих культурних ландшафтів (кельтські поховання, круглі вежі, руїни монастирів), а також багато доглянутих замків і маєтків.


ТАМ "ПЕКЛО"-ТАМ ВЕЛИКА ВІЙНА...«РАЗОМ З ІНШИМИ ДОНБАСІВЦЯМИ МИ СПАЛИЛИ ДВА РОСІЙСЬКИХ ТАНКИ ПІД ІЛОВАЙСЬКОМ»- ГРАНАТОМЕТНИК АНАТОЛІЙ ГОРБЕНКО - ПРАВДА В СЛОВІ\nГоловна Unlabelled ТАМ "ПЕКЛО"-ТАМ ВЕЛИКА ВІЙНА...«РАЗОМ З ІНШИМИ ДОНБАСІВЦЯМИ МИ СПАЛИЛИ ДВА РОСІЙСЬКИХ ТАНКИ ПІД ІЛОВАЙСЬКОМ»- ГРАНАТОМЕТНИК АНАТОЛІЙ ГОРБЕНКО\nТАМ "ПЕКЛО"-ТАМ ВЕЛИКА ВІЙНА...«РАЗОМ З ІНШИМИ ДОНБАСІВЦЯМИ МИ СПАЛИЛИ ДВА РОСІЙСЬКИХ ТАНКИ ПІД ІЛОВАЙСЬКОМ»- ГРАНАТОМЕТНИК АНАТОЛІЙ ГОРБЕНКО\nКоли в травні розпочалися події по захвату Маріуполя, я приїжджав під захоплену міськраду і слухав, що вони там втирають. А контингент який там назбирався, той самий, що інколи наймався до нас на важку роботу, ми ще їх називали «любители костра и солнца». Вони зазвичай більше ніж один день не протримувались на роботі, це, як правило, опущені люди були. Саме такі персонажі захопили міськраду. Їх так само найняли, але для іншої справи. Прапори, які їм повидавали, були новесенькі, спеціально роздані під це діло. З тим, що робилося в місті, неможливо було миритися. І я почав обдзвонювати різні батальйони. Швидко відреагував «Донбас» — мене прийняли до батальйону. До них я приєднався 30 травня, коли були в Нових Петрівцях.\nДесь півтора місяця ми формувались. В АТО, а саме в Артемівськ, виїхали в кінці липня. Мене призначили гранатометником. Звідти декілька разів виїжджали в Попасну. Потім звільняли це місто. А от у Первомайському бої в нас були більш сильні. Обстріли я сприйняв нормально — без паніки.\n10 серпня нас направили в Іловайськ. Це був важкий день: ми наступали з Многопілля. Збоку було Грабське, а ми йшли в лоб міста через «зеленку», яка була з обох боків. Там багато де сиділи сєпари, і ось на одну таку засідку ми натрапили. Нас було чимало, але не мали ніякої броні, лише один «бетр», і той зламався по дорозі. Потім приїхали хлопці на БМП, але вони потруїлися всередині газами з пушки, тому що там не працювала витяжка.\nЗ Многопілля ми повернулися на базу в Курахово. Пробули там тиждень, робили виїзди, але не наступали.ПИШЕhttps://bison-info.pro/granatometnik-gorbenko-razom\nА 17 серпня нам сказали взяти з собою сухпай — ми знову наступали на Іловайськ. Заїхали на елеватор в Старобєшево, частково батальйон залишився там. А я разом з невеликою групою, десь до взводу, поїхали в Грабське. З того боку було спокійно – сєпари на нас там не чекали, і ми з тилу зайшли в місто. Разом з іншими бригадами відбили частину міста, зайняли школу. Ось тоді і почалася іловайська епопея — бої були практично кожен день.\nНасправді, ми до останнього не розуміли, що в оточенні. Мені хлопці з тилу дзвонили, казали, що нас оточили, а я казав: «Та чого ви паритесь, все в нас нормально!» І взагалі я не був прихильником того, щоб виходити з міста. Просто треба було окопатися добре, і було більше шансів відстояти Іловайськ, але ж нам дали накази, і їх ніхто не обговорює.\n28 серпня нам сказали, що на ранок будемо виходити. Колона назбирался зранку добряча. Ми погрузилися в «Уазік». Спочатку, коли почали виїжджати, ніхто по нас не стріляв. Приїхали в Многопілля, там позбиралися і наші, і хлопці які були на Савур-Могилі. Ми вийшли з села, стали на околиці, і ось тоді по нас почали класти снарядами з мінометів. Всі заскочили в машини, дали по газах і поперли далі. І тут почався жах: я їхав і дивився, як одна за одною вибухають машини. Нам повезло залишитися цілими. Ми скотилися у Червоносільське і зайняли там оборону.\nКоли я побачив першу машину, стрільнув на 50 метрів далі, ніж треба, і сказав Усачу, щоб він спробував не на 250 метрів, а на 200. Він вистрілив і попав. В результаті ми той танк знищили. Стріляли ми з ним вдвох, але інші хлопці дуже допомагали — підносили нам заряди, прикривали з автоматами. Ворожі танки були закопані, тому видно їх було не одразу. А коли ми підійшли ближче до другого таку, він почав валити по нас з кулемета. Ми стрельнули по ньому декілька разів, танкісти запанікували і почали тікати, його ми теж спалили. Після усіх тих подій у мене була сильна контузія, і я майже нічого не чув. Хлопці вдалині побачили ворожі БМД, і подалися туди, а мені, шуткуючи, сказали: «Ми глухих не беремо». І з собою не взяли.\nВ мене ноги були осколками трохи посічені, але я не парився з того приводу і робив все, що міг. Як казав наш командир Лєрмонтов: «Живи по уставу, заробиш честь та славу!» Тому я слухався командира, а якби панікував, то кому б від цього було легше?\nЯк виявилося, нас охороняв командир одного з танків, які ми підбили. Він сам розповів про те, що був командиром того танка. І що коли по ньому почали стріляти, вискочив з машини і довго пролежав у бур’янах, а потім потихеньку вийшов до своїх. Ми, звісно, промовчали, що то наша робота. Точніше про розмову з ним мені розповідали хлопці, бо я був майже глухий. Коли вони з ним розмовляли, то почали питати, навіщо він стріляв по Камазу, на бортах якого були намальовані червоні хрести. Машина згоріла, а там було багато наших поранених. На що той танкіст відповів: «А мне пофиг, у меня приказ — и я зарабатываю деньги».\nНас фактично забрали в полон, відділили від Збройних сил. І ввечері приїхали сєпари, посадили усіх в машини і відвезли в Донецьк в «МДБ»( «Міністерство держбезпеки ДНР», — Ред.). Там поставили в ряд і почали молоти різні нісенітниці, що ми карателі і так далі – одну й ту саму відому пісню. А ще вони були впевнені, що в нас купа найманців з-за кордону, просили поляків вийти зі строю, розповідали про якийсь польсько-литовський легіон.\nПочалися наші донецькі будні з допитами. Спочатку ми чекали, що нас розстріляють. Втікати шансів не було ніяких, бо сиділи в підвалі. А потім, коли почали їздити «лайфньюзи», ми зрозуміли, що нас не вб’ють, а будуть використовувати для показухи.\nЩодо фізичних тортрур — трохи били, кого більше, кого менше. Мене, як я вважаю, не так вже і сильно лупили – руками-ногами трохи поколотили, а от інших, командира Лєрмонтова і Сємьорку – командира взводу снайперів, так били, що вони були сині. По обличчю не били нікого, але ось дубінкою, як хлопців – це дуже боляче.\nМи два місяці просиділи в тому підвалі — близько 100 людей в одному приміщенні. Потім нас розділили. Усі дуже схудли, але ми там не дуже хворіли, бо організм був у шоковому стані. Вже потім все повилазило боком. За ці два місяці в мене був лише один страх – за свою сім’ю. Вони залишились у Маріуполі, а сєпарів там вистачає. В мене дружина є, а донька в третій клас пішла. Родина взагалі не знала, що я в полоні. Спочатку думали, що загинув. Потім дружина мені розповідала, що їй дзвонили волонтери і сказали, щоб тікала з Маріуполя, бо базу даних з іменами «донбасівців», що були в Іловайську, сєпари виклали в інтернет. Тому сім’я виїхала на Сумщину.\nПісля того, як ми відсиділи в підвалі, понад половину хлопців, і мене в тому числі, перевели в Іловайськ, як нам сказали «на добудову міста».\nВзагалі з ними бували неприємні історії: то чеченці погрожували порізати, то ще щось. Але комендантом Іловайська був молодий хлопець з позивним Ангел. Він ішов нам назустріч. Своїх лупив, якщо бачив, що вони на нас косо глянули. Це було дуже дивно, якщо чесно. Пізніше ми дізналися, що він утік в Крим, чому саме — я не знаю, але його стали свої ж переслідувати.\nДень за днем, ми сподівалися, що нас рано чи пізно обміняють. І 26 грудня 14-го року нас обміняли. Я побув у госпіталі декілька тижнів, потім пару місяців вдома і пішов знову на службу в 46 батальйон «Донбас-Україна». Дружині довелося з цим змиритися. З початку березня 15-го року до осені того ж року ми формувалися, а потім виїхали в зону АТО. Спочатку розташувалися в місті Часів Яр. А потім нас відправили на Луганщину в село Кримське. І стояли ми там в полях місяців 7, мабуть. Щодо боїв — було спокійно, але ось пережити морози і постійну грязюку – то страшне. Миші просто все зжирали. І за цих 7 місяців я не їздив додому, бо був тоді там командиром розвідроти. Мене назначили тимчасово, незважаючи на те, що я не офіцер, але не було кого ставити. У багатьох хлопців були депресняки, від того, що так довго стоїмо майже без діла. Це було складно.\nВ Кримському ми пробули до весни 16-го року.\nПотім нас відправили на одну базу недалечко від Лисичанська. А після цього вивели на рівненський полігон. А в травні ми поїхали в Мар’їнку – поміняли 79 бригаду. Нас там поставили як посилення штурмової роти. Я був сержантом-інструктором. У нас був свій ВОП. Ходили на розвідзавдання. І ось на одному з таких завдань трапився вибух, і я залишився без ніг. Це трапилось 16 червня. І була то не розтяжка, а керований фугас. Оскільки я не втратив свідомість, то кричав не своїм голосом, бо біль був неймовірний. І головне, що знеболювальне, яке кололи хлопці, чомусь не діяло на мене. На мій крик вийшла якась місцева бабця і дала драбину, щоб мене перенесли. Хлопці притягли мене на позиції. А звідти на швидкій повезли в Курахово. Там в лікарні теж мене кололи, але знову марно. Ще дівчата дивувалися, і питали, чи я не наркоман і не алкоголік. Потім з Курахово направили в Дніпро.\nЗараз в мене тимчасові протези. Обіцяють інші, більш якісні – електронні. Це державна програма, тобто отримати їх я маю безкоштовно. Пузо мені позашивали. Осколки повиймали. Один з осколків зайшов збоку під рукою і попав в легені. Дивно, що в мене не було пневмоторакса — рана збоку під рукою якимось чином закрилася. Уламочок в легенях в мене помітили вже в Києві і прооперували.\nМоя донька якось мені подзвонила у госпіталь і питає: тато, а можна, щоб твої нові ноги були рожеві? Я кажу, що ні доню – це ж дівчаче. А можна буде їх блискітками обклеїти? Я кажу, ну блискітками можна. Вона в мене така патріотка. Мені значків надавали – відзнак Генштабу і орден «За мужність» ІІІ ступеня . Я до нагороджень якось спокійно ставлюся, а от для неї – це важливо.\nТекст і фото: Віка Ясинська censor.net\nТАМ "ПЕКЛО"-ТАМ ВЕЛИКА ВІЙНА...«РАЗОМ З ІНШИМИ ДОНБАСІВЦЯМИ МИ СПАЛИЛИ ДВА РОСІЙСЬКИХ ТАНКИ ПІД ІЛОВАЙСЬКОМ»- ГРАНАТОМЕТНИК АНАТОЛІЙ ГОРБЕНКО Reviewed by Марія Кузьмин on 5/09/2017 11:39:00 PM Rating: 5


Понеділок, 11 листопада 2013, 10:31\nВідповідно до змін, які внесені до Податкового кодексу України фізичні особи - власники житла у 2013 році не сплачують податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Податок на нерухомість для громадян сплачуватиметься з 2014 року.\nПонеділок, 11 листопада 2013, 10:29\nТетіївська обєднана державна податкова інспекція інформує, що з 01 листопада 2013р. платники податків мають можливість отримання в центрах обслуговування платників податків Тетіївської ОДПІ адміністративних послуг у сфері ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.\nДля подання документів на отримання бланків (дублікатів) ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами та отримання відповідних бланків (дублікатів) ліцензій необхідно звертатись за наступною адресою : с.м.т. Володарка, вул. Кооперативна 13, Володарське відділення Тетіївської ОДПІ, каб.№1.\nВсеукраїнська акція "Права та обов'язки"\nП'ятниця, 08 листопада 2013, 14:12\n7 листопада 2013 відбулася Всеукраїнська акція "Права і обов'язки". В Центрі обслуговування платників податків Тетіївської ОДПІ цього дня усі відвідувачі отримували брошуру "Права та обов'язки платників податків та контролюючих органів", розроблену Міністерством доходів і зборів України.\nЗавдяки такій тематичній брошурі платники зможуть відстоювати свої права при спілкуванні з працівниками органів доходів та зборів, особливо у випадках можливих корупційних проявів. Зокрема, у брошурі зазначено телефон антикорупційного сервісу Міндоходів „Пульс”, за яким платники можуть поскаржитися на протиправні дії працівників відомства.\nДаний захід - це насамперед ефективне співробітництво і налагодження партнерських відносин з платниками району, адже органи Міндоходів намагаються стати ближче в спілкуванні і розумінні зі своїми клієнтами.\nІнвестиційна привабливість регіону для інвесторів\nП'ятниця, 08 листопада 2013, 14:10\nСьогодні, як і в будь який інший час, інвестиції відіграють дуже важливу роль не тільки в розвитку окремого підприємства, а й держави в цілому. Створення сприятливого інвестиційного клімату - першочергове завдання сьогодення, адже завдяки цьому економіка країни отримає важливі ін'єкції для подальшого розвитку.\nЯкісно працювати з інвесторами – одне з пріоритетних завдань, яке сьогодні ставиться перед органами Міндоходів. На обліку в Тетіївській ОДПІ перебуває 24 підприємств з іноземними інвестиціями, що провадять діяльність на території Київщини.\nАктуальні питання на засіданні “круглого столу” в Володарському відділенні Тетіївської ОДПІ\nП'ятниця, 08 листопада 2013, 10:52\nНещодавно в приміщенні Володарського відділення відбулось засідання «круглого столу» з представниками підприємств району заступника начальника Тетіївської ОДПІ Сергія Бобровського щодо адміністрування єдиного соціального внеску та легалізації доходів громадян.\nЯк повідомив учасникам засідання Сергій Бобровський, завдяки сумлінній праці працівників Володарського відділення за десять місяців цього року до Зведеного бюджету мобілізовано 30,3 млн. грн., збільшивши загальні збори порівняно з січнем- жовтнем 2012 року на 4,8 млн.грн.. Так, до Державного бюджету від платників надійшло 4,79 млн.грн., а до місцевого – 25,5 млн.грн.\nПодатковий календар на листопад місяць\nЗавдяки спрощенню процедури адміністрування єдиного податку надходження зросли в 2 рази\nЗа 10 місяців поточного року платники Володарщини поповнили казну на 30,3 млн.грн.\nСторінка 224 з 259


💐 Антуріум (1999) Квітка Доставка | ДОСТАВКУ КВІТІВ ГРОНІНГЕН - ІНТЕРНЕТ ФЛОРИСТОМ ГРОНІНГЕН\nКвіти для Гронінген Нідерланди Квіти доставки для Гронінген ,Нідерланди - Гронінген флорист\nГронінген Квіти з нагоди\nГронінген Квіти за типом\nАмариліс (Енер і Еман)\nГронінген Квіти за кольором\nГронінген Квіти за ціною\nНаші офіси відкриті, а наш місцевий флорист в Гронінген також відкритий для доставки.\nГронінген Антуріум (1999)\nAMST-SPR-165 Габаритний зображення\nGBP187.17 | EUR 222.00\nНадіслати квітів і дарунків Гронінген з квітами для Гронінген. Ми спеціалізуємося на доставку квітів, букетів, кошики, подарунки та святковий торт Гронінген.\nКВІТИ З ДОСТАВКОЮ В ГРОНІНГЕН - ФЛОРИСТ ГРОНІНГЕН, ЩО ПРОПОНУЮТЬ ТОЙ ЖЕ ДЕНЬ ДОСТАВКИ КВІТІВ\nКвіти для Гронінген - флориста, який забезпечує той же день доставки квітів в Гронінген . Ми використовуємо розгалужену мережу місцевих Гронінген флористів, і ваш букет квітів, поставлений в Гронінген.\nДОЗВОЛЬТЕ НАМ ПОТУРБУВАТИСЯ ПРО ВАШОМУ КВІТИ ГРОНІНГЕН\nНехай квіти для Гронінген бережи свої квіткові композиції з нагоди; в тому числі букети на день народження, квіти, День матері, День святого Валентина квіти, новонародженої дитини і багато іншого. Ми пропонуємо великий вибір кольорів, рослин, квіткових композицій і кошиків за дуже низькими цінами, що не буде відповідати в будь-якому місці в Гронінген. Замовте онлайн, і ваш доставка квітів Гронінген піклуються квітів для Гронінген.\nДОСТАВКА КВІТІВ ГРОНІНГЕН\nКоманда інтернет квітникар прагне надати вам високу якість квітів, рослин і подарунків, доступних Гронінген, кращим ціна. Кожен клієнт важливий для нас, і ми прагнемо дати нашим найбільшим професійним увагою до кожного замовлення. Всі наші співробітники забезпечують високий рівень обслуговування клієнтів для вашого доставка квітів в Гронінген.\nМи доставляємо букети квітів у більш ніж 900 містах по всьому світу. У кожному місті ми працюємо з надійними місцевих флористів як у випадку з Гронінген. Працюючи з цим мережу місцевих флористів, ми можемо гарантувати, що ми поставляємо високу якість букетів і що ваші квіти будуть залишатися свіжими. Ми можемо піклуватися про ваших останню хвилину замовлень квітів або ви можете замовити гарний букет квітів, кілька місяців.\nКвіти для Гронінген, Нідерланди\n© Квіти авторських прав на Гронінген • 2021


Інтелектуальний інноваційний столовий посуд майбутнього\nІнтелектуальний та столовий посуд майбутнього\nВи тут: Просто про їжу > Посуд та техніка для кухні > Посуд для кухні > Cтоловий посуд майбутнього\nРозвиток науки і техніки на сьогоднішньому етапі розвитку людства просто вражає. Саме завдяки цьому наше життя стає цікавішим, щоденні клопоти легшими, а діяльність у будь-якій сфері продуктивнішою. Крім того, розвиток науки і техніки дозволяє нам слідкувати за своїм здоров’ям, чи навіть допоможе у намаганнях схуднути. Саме з цією метою вже створено унікальний інноваційний набір столового посуду Алекса Шульца.\nСтоловий посуд майбутнього\nІнтелектуальний посуд (відео)\nНабір інноваційного посуду майбутнього\nДизайнер Алекс Шульц створив концептуальний інноваційний набір кухонного посуду майбутнього. Набір включає три предмети — ложку, виделку та ніж. У них вбудовані датчики здатні аналізуваті їжу. У залежності від того, що вставлено в ручку-тримач, датчики визначать:\nкількість жирів, білків і вуглеводів визначить виделка;\nвагу їжі, яку ви відправите до рота, підрахує ложка;\nніж виміряє температуру страви.\nВся зібрана інформація за допомогою bluetooth-пристрою, вбудованого в ручку, надійде в комп’ютер, який усе зафіксує, підрахує і створить вичерпний звіт про спожиту їжу. А в особистій програмі управління раціоном харчування надалі можна все проаналізувати і скорегувати свій майбутній раціон, в залежності від ваших завдань та побажань.\nЦей виріб допоможе споживати лише здорову їжу, дотримуватись певної дієти або рекомендацій лікаря. Скоро подібні столові прилади з майбутнього, можливо, навіть зможуть перевіряти їжу на зіпсованість або на вміст токсинів прямо під час їжі, зможуть попередити, що ви вже вжили граничну кількість калорій, і вже варто зупинитись.\nСпочатку цей набір столових предметів розроблявся для людей із зайвою вагою хворих на діабет, але, без сумніву, набір насадок для аналізу їжі буде корисним кожному і може стати предметом масового використання.\nВперше набір розумних кухонних предметів майбутнього був представлений в 2008 році на Мюнхенській виставці Designparcours Munich.\nПосуд з екологічно чистого поліпропілену — «Бджілка» — служить для зберігання, а також для приготування їжі без використання плити.\nУ посуду «Гурман» ручки не нагріваються, а приготування в ньому можна порівняняти з російською піччю.\nНімецький дизайнер Нілс Фербер запропонував свій винахід для тих, хто хоче знати, чи не забруднені страви, які ми їмо, радіацією. Тарілка-дозиметр виглядає, як звичайна, за виключенням однієї характерної ознаки: вона вміє вимірювати радіацію і здатна визначити ступінь зараженості.\nЯкщо продукти не заражені, то вона залишиться білою, в протилежному випадку — будуть світитися світлодіодні кільця. Тарілка має два білих і одне червоне індикаторні кільця. Білі говорять про безпеку, а червоне попереджає, що страву краще не їсти.\nЦей посуд вже протестували в Японії, оскільки там питання радіоактивного забруднення є досить актуальним. Не завадила б вона і жителям України, бо Чернобильська радіація від нас нікуди не ділась.\nПри відтворенні тексту статті «Столовий посуд майбутнього», цілком або частинами, активне посилання на oede.in.ua обов’язкове.


Розселення людей на Землі. Кількість населення на нашій планеті | Натурологія\nГоловна ⇒ 📌Натурологія ⇒ Розселення людей на Землі. Кількість населення на нашій планеті\nРозселення людей на Землі. Кількість населення на нашій планеті\n&18. Розселення людей на Землі. Кількість населення на нашій планеті\nПригадай! Які материки та частини світу ти знаєш?\nНа всіх материках Землі, окрім Антарктиди, постійно живуть люди. Проте різні ділянки суходолу заселені неоднаково. Споконвіку люди насамперед освоювали рівнинні території, де були найкращі умови для життя: багато прісної води, родючі грунти, різноманітні корисні копалини. Зростання кількості населення спонукало людей шукати нові місця, і вони розселялися по Землі.\nяк найвищі форми об’єднання людей виникли в долинах великих річок, на рівнинах зі сприятливими погодними умовами. Сьогодні на Землі існує близько 200 країн-держав. Кожна держава має свою назву, кордони, столицю, державну мову і Конституцію. Конституція – це основний закон, який визначає устрій та будову держави, а також права й обов’язки її громадян. Символами держави є герб, прапор і гімн.\nРозглянь політичну карту світу. Знайди і покажи найбільші країни.\nУ світі є і країни-гіганти з площею декілька мільйонів квадратних кілометрів, і зовсім крихітні країни. До найбільших країн належать Росія, Китай та\nІндія, що розташовані на материку Євразія; Сполучені Штати Америки і Канада – в Північній Америці; Бразилія – у Південній Америці та Австралія. Найменшою країною світу є місто-держава Ватикан, що знаходиться в одному з районів Риму (Італія).\nКраїни відрізняються одна від одної не лише площею, а й розміщенням. Так, Росія розташована одночасно в двох частинах світу – в Європі та Азії. Австралія займає цілий материк, а Японія – острівна держава.\nНині на Землі в усіх країнах світу проживає понад 7 мільярдів людей.\nПоміркуйте! Чи рівномірно розміщене населення на планеті? Чому?\nЯк і багато століть тому, природні умови й багатства Землі визначають нерівномірне розміщення населення на планеті. Найбільше людей проживає на рівнинах помірного теплового поясу, на узбережжях морів і океанів, причому Північна півкуля заселена більше, ніж Південна.\nКількість населення неоднакова в різних частинах світу, на материках і в окремих країнах. Так, на материку Євразія людей живе найбільше, а найменше – в Австралії. Єдиний материк, на якому постійно не живуть люди, – це Антарктида з її суворими природними умовами.\nНайбільша в світі країна за кількістю населення – Китай (понад 1 млрд 300 млн осіб). На другому місці – Індія (понад 1 млрд). В Україні проживає майже 43 млн людей.\nРозглянь таблицю. Простеж, як змінювалася кількість населення Землі протягом зазначеного періоду часу. Поміркуй, що спричинило стрімке зростання кількості населення в останні десятиліття.\n1 млрд 600 млн осіб\n4 млрд осіб\n5 млрд осіб\n6 млрд осіб\n7 млрд осіб\nКількість населення на нашій планеті безперервно збільшується, тому що люди навчилися створювати собі комфортні умови для життя і стали менш залежними від природи. Завдяки розвитку науки, техніки і медицини їм вдалося перемогти багато хвороб, що забирали тисячі життів у далекому минулому.\nОбговоріть! Чому люди повинні дбати про збереження природних багатств для майбутніх поколінь?\nУчені прогнозують, що і в майбутньому кількість населення зростатиме. Це означає, що людство потребуватиме ще більше продовольства, прісної води, енергоресурсів. Тому вже сьогодні люди повинні подбати про те, щоб задовольнити свої потреби і не завдати шкоди природі, а зберегти її багатства для майбутніх поколінь.\n1. Що спонукало людей розселятися по Землі?\n2. Скільки людей живе на нашій планеті?\n3. Чому населення на Землі розміщене нерівномірно?\n4. Дмитрик вважає, що до найбільших країн світу за кількістю населення належать Китай, Росія та Індія. Чи правий хлопчик? Доведи.\n5. Поясни, чому кількість населення Землі стрімко зростає.\nНаселення на Землі розміщене нерівномірно. З давніх-давен люди оселялися там, де були найкращі умови для життя. Саме тому перші держави виникли в долинах великих річок. Нині на Землі існує близько 200 країн. Найбільша країна світу за площею – Росія, а за кількістю населення – Китай.\nВи зараз читаєте: Розселення людей на Землі. Кількість населення на нашій планеті\n« Розв’язування задач і вправ. Самостійна робота № 8\nОцінка фінансової стійкості банку »


Чому не одружуються у високосний рік: прикмети, застереження для молодят\nЧому не одружуються у високосний рік\nВже не перше століття вважається, що високосний рік мало підходить для одруження. Хоча не всі знають, чому не одружуються у високосний рік, число весіль помітно знижується. Хтось і зовсім вважає, що шлюб, укладений у цей час, приречений на провал або на постійні сварки.\nЗвичайно, багато в чому високосні і невисокосные роки відрізняються один від одного: точно так само відбуваються різноманітні події, люди знайомляться один з одним, працюють і відпочивають, сваряться і миряться. Чим же викликане таке обережне ставлення саме в питаннях, пов'язаних зі шлюбом?\nКолишні і сьогоднішні весільні традиції\nВесілля — подія неординарна. Укладення шлюбного союзу відкриває в житті людей новий етап. Звичайно, зараз буває і так, що деякі люди знецінюють значення сім'ї. Але більшість все-таки пам'ятають: поєднання шлюбом — це особливий, урочистий момент. В ідеалі — подія, яка відбувається взагалі лише раз у житті, після якого чоловік і дружина існують нерозривно довгі роки.\nУ старовину значна роль в укладенні шлюбного союзу належала свахам. У звичайні роки саме вони часто визначали подальшу долю нареченої — дівчина могла до останнього моменту толком і не знати, хто її наречений. Однак якщо планувалося одруження у високосний рік, то саме в цей час нареченим часто давали право самостійно вибирати собі чоловіка. Професійні свахи часто залишалися без роботи на досить довгий термін.\nЗ часом така традиція пішла в минуле. А потім зникло й саме заняття свах. Сьогодні юнаки і дівчата знаходять «другу половинку» зазвичай без сторонньої допомоги. Часто приймають рішення, навіть не беручи до уваги думки батьків. Добре це чи погано, питання окреме. Але особливе ставлення до високосного року нікуди не поділося.\nЧого варто побоюватися в 366-денний рік?\nЯкщо лютий триває 29 діб, це вже означає, що зимових днів буде на один більше — факт, з яким не посперечатися. Люди, які приділяють увагу календарям, помітили деякі особливості, які відрізняють саме в такі роки:\nПодружжя, які поспішили укласти шлюб, потім страждають від фінансової нестабільності, боргів і брак грошей;\nЇх сімейне життя часто виходить нестабільною, чревата довгими сварками і скандалами, аж до розриву;\nНавіть самі весілля у високосний рік майже ніколи не обходяться без пригод і конфліктів.\nЩе кілька десятиліть тому в ходу був частково забутий сьогодні словесний оберіг. Застосовували його під час вінчання, щоб навіть у цей нестабільний, непередбачуваний рік забезпечити майбутному подружжі щастя. Звучала фраза так: «Вінчаю вінцем, а не високосним кінцем». Що означало: яким би жорстоким не був високосний рік, а хай у новій сім'ї все одно панують добробут та злагода.\nПрикмети та застереження для молодят\nЗвичайно, хоч весіль святкується і менше, вони не припиняються зовсім. Одні пари з тієї чи іншої причини не можуть відкладати свої плани. Інші взагалі вважають, що укладати шлюб можна в будь-який рік, і різниці ніякої немає.\nВідступ автора! Ви можете помітити, що в високосні роки більше помічаються сварки, розриви стосунків, природні катастрофи, народні повстання та інші біди, але ж варто звернути увагу, що й в інші роки, невисокосні, також зустрічається немало різних бід — навіть більше, варто тілкьки подивитись на статистику. Тому, спершу ніж звертатися до різних прикмет, варто задуматись: чи не водять нас за ніс.\nКілька прикмет, які актуальні для пар, що вирішили узаконити стосунки саме в особливому, довгому році:\nНе варто збирати дуже багато друзів в будинку нареченої. Зайві веселощі та гучний шум можуть у буквальному сенсі відлякати майбутнє благополуччя.\nВесільний коровай потрібно довірити жінкам, які щасливі у шлюбі. Тих, хто овдовів чи встиг розлучитися, й в інший час намагаються не допускати пекти коровай, а у високосний рік — тим більше.\nКоли відбувається вінчання, батькам нареченого та нареченої варто простежити, щоб ніхто не поправляв на молодих одяг. А коли задувають вінчальні свічки, зробити це потрібно одночасно — тоді сімейне життя буде довгим і щасливим.\nВсім дівчатам, які сумніваються, чи можна виходити заміж у високосний рік: можна, але щоб сімейне життя була міцною і довгою, краще надіти довгу сукню зі шлейфом і з парною кількістю ґудзиків.\nПрямуючи до місця реєстрації шлюбного союзу, молодятам краще не озиратися назад.\nПрисутні на торжестві їм рекомендовано взуття, куди попередньо поклали по монетці. А під час весілля молодих прийнято обсипати цукерками і монетами — тоді в їх домі буде достаток.\nНареченій не варто після одруження давати подругам свої прикраси. Адже так можна ненароком віддати і своє сімейне щастя.\nНу, а як зберегти фінансову стабільність? Вважається, що потрібно принаймні перші три річниці застеляти стіл тієї ж святковою скатертиною, яка була на весіллі.\nОкрема прикмета пов'язана з погодою. Багатство і достаток молодої сім'ї обіцяють несподіваний снігопад чи дощ у день весілля.\nВважається, що весілля у високосний рік обіцяє молодій сім'ї більше щастя, якщо її влаштувати у визначений місяць. У 2020-му такими місяцями стали березень, травень, вересень і жовтень.


Жіноча фригідність - явище не таке вже й рідкісне. Є думка, що приблизно сорок відсотків всіх жінок страждають цією недугою. Так що, жіноча фригідність: вирок, або надія є?\nНадія, як відомо, вмирає останньою. А тому, якщо раптом вас чомусь охопила апатія, і вам стало думатиметься: «А воно мені треба?», То не потрібно впадати у відчай. Якщо раніше у вас все було гаразд, то, можливо, ви просто втомилися, причому неважливо в якому плані: психічно, фізично або інтелектуально. Будь-яке перевтома не найкращим чином відбивається на сексуальності людини. Будь то чоловік або жінка. Це найпростіший випадок. Вам потрібно просто відпочити, і у вас все налагодиться.\nГірше, якщо жінка не відчуває потягу в принципі, дозволяє своєму чоловікові або партнеру робити свою справу, не відчуваючи при цьому ні найменшого задоволення. При цьому, особливо підкована особа може навіть підігравати чоловікові, імітуючи оргазм. Але сама при цьому тільки втомлюється і більше нічого. І якщо потяг взагалі відсутнє, то рано чи пізно доведеться звернутися до сексолога чи розлучатись.\nДо сексолога все-таки краще, він поставить точний діагноз і призначить лікування. При цьому, чоловік повинен поставитися до проблеми з розумінням, інакше вона може тільки посилитися. Тому що первісна причина такого роду фригідності може критися саме в першому досвіді спілкування з чоловіком, необов'язково сексуальному, але той перший чоловік міг повести себе грубо, образити дівчинку або вдарити, і це відклалося на все життя. Тому її сьогоднішній чоловік повинен бути гранично уважний, щоб розтопити жіночу холодність.\nБуває, що жінці подобається привертати увагу чоловіків, фліртувати з ними. Поцілунки і обійми не забороняються, але як тільки чоловік намагається піти далі, виникають проблеми. Можливо, у жінки сформувався страх перед статевим актом через фізичного страждання, яке вона відчуває при близькості, можливо через особливості анатомії. Якщо ж з анатомією і фізіологією все гаразд, то причина, швидше за все, психогенного властивості, а значить потрібно йти на прийом до фахівця.\nУ кожному разі, з фригідністю можна і потрібно боротися, бо незадоволеність статевим життям неминуче позначиться на сімейних відносинах. Постійне ухилення під будь-яким приводами від виконання подружніх обов'язків - це пряма дорога до розвалу шлюбу, але ж це зовсім не те, що нам потрібно.\nАлкогольний абстинентний синдром: що це? Хвороби нашого часу Поради при недосипанні Причини анорексії Осіння депресія


Підопічні Філатова вкотре проігнорували народ, який зібрався під міською радою. Суспільство ДНІПРОГРАД\nГоловна / Суспільство / Підопічні Філатова вкотре проігнорували народ, який зібрався під міською радою\nПідопічні Філатова вкотре проігнорували народ, який зібрався під міською радою\nСьогодні, 23 травня, під стінами міської ради відбувся мітинг шкільних викладачів та батьків учнів, які вимагали скасування усіх деструктивних ініціатив керівництва міста. Втім, вже традиційно депутати та підопічні Філатова просто проігнорували мітинг.\nМітинг відбувся напередодні сесії і кожен із чиновників і депутатів бачив, що під стінами міської ради їх чекають сотні дніпрян. Викладачі та батьки вимагали вийти до народу керівництво депутатських фракцій, Департаменту гумполітики, а також міського голову Філатова та його заступника Шикуленка.\nНа їх візит чекали майже дві години, але за традицією для нинішньої міської влади це зробити занадто важко.\n«Віддуватися» за всіх направили начальника управління з питань культури Євгена Хорошилова, але він так і не зміг ні відповісти на питання учасників мітингу, ні запропонувати конструктивного рішення.\nМітингарі завершили свій захід гаслами «Ганьба» в адресу міської ради та пообіцяли повернутися якщо й надалі продовжиться знищення гуманітарної сфери у Дніпрі.\nНагадаємо, що раніше чиновники вже проігнорували мітинг проти підвищення тарифів у місті.\nТеги: мітинг, міськрада


Названо чинники, які можуть обмежувати розмноження хлібних жуків - AgroTimes\nАгрономія 21 грудня 2019, 17:06\nУ різних зонах України є чинники, що можуть обмежувати розмноження хлібних жуків.\nПро це AgroTimes розповів канд. с.-г. наук, старший науковий співробітник лабораторії прогнозів Інституту захисту рослин НААН Андрій Федоренко.\n«У Лісостепу основними чинниками є спорадичне промерзання ґрунту (Київська, Сумська, Харківська та Полтавська області), інколи брак тепла влітку та надмірне зволоження (Вінницька, Хмельницька, Чернівецька області)», – зазначив він.\nЗа його словами, у зоні Степу це спорадичне промерзання ґрунту (Луганська, Донецька області), надмірно високі температури та посуха в липні-серпні. На Поліссі – спорадичне промерзання ґрунту (Житомирська, Чернігівська області), брак тепла в період заляльковування, льоту жуків, а також надмірне зволоження в період розвитку личинок.\nУ зонах Передкарпаття та Закарпаття основними обмежувальними чинниками може бути брак тепла в період заляльковування та льоту імаго й надмірне зволоження в період розвитку личинок.\nДізнайтесь, як глобальні кліматичні зміни вплинули на життєдіяльність шкідників на конференції «День агронома: прибуткова агрономія».\nборотьба зі шкідниками хлібний жук


В Іспанії ліквідували підземну фабрику | New-s.com.ua\nГлавная Світ В Іспанії виявили підземну фабрику, де робили цигарки та наркотики\nУ місті Малага співробітники Цивільної гвардії Іспанії викрили злочинне угруповання, що займалося нелегальним виготовленням сигарет і поширенням наркотиків.\nФото: © guardiacivil.es\nВ Іспанії поліція врятувала шістьох громадян України і Литви, які ледь не задихнулися на підземній фермі з вирощування канабісу та фабриці з виробництва підроблених тютюнових виробів. Про це повідомляє прес-служба Цивільної гвардії Іспанії.\nПоліція знайшла приховану фабрику після арешту її організаторів.\nЧитай також: У ПОЛЬЩІ ЛІКВІДУВАЛИ НАЙБІЛЬШУ ПІДПІЛЬНУ ФАБРИКУ «ВІАГРИ»\nПравоохоронці заявили, що це перша в Європі підземна тютюнова фабрика.\nВона знаходилась на 4 метри нижче рівня землі і там було встановлено обладнання, здатне виробляти до 3500 сигарет на годину. Вона була захована в лабіринті тунелів, доступних тільки через спеціальний люк.\nВже після затримання головних фігурантів злочину правоохоронці виявили під землею шістьох працівників — українців. Ці люди були виснажені через те, що на глибині після початку слідчих дій і затримань було відключено світло, тому не працювали вентиляційні прилади. Робочі відчували нестачу кисню і могли померти від задухи.\nПравоохоронці затримали 20 осіб, провели 13 обшуків, вилучили понад 150 тисяч упаковок тютюну, 18 тонн тютюнових листя, 144 кілограми марихуани, 20 кілограмів гашишу.\nКерували угрупованням громадяни Великобританії та Литви.\nФев 21, 2020 Уляна Коропецька\nТуреччина попросила у США системи ЗРК PatriotУ В'єтнамі звинуватили сімох громадян у смерті 39 нелегальних мігрантів у Лондоні\n1 мес. назад СвітІспанія65\nУ Лондоні встановлять пам’ятник принцесі Діані до 20-річчя її загибелі\nУ Бельгії чоловіка оштрафували за сексистську репліку на 3 тисячі євро


Двері з масиву незабарвлені: який породі дерева віддати перевагу\n22 June 2018 11:29:58\nВ пошуках самого безпрограшного варіанту для облаштування будинку зверніть увагу на двері з масиву незабарвлені. Вони ідеально підійдуть для будь-якого випадку, адже цьому сприяє природна краса дерева: досить покрити поверхню лаком і полотно заграє дивовижними переливами, підкорить будь-якого своєї вишуканістю і розкішністю.\nОгляд варіантів деревини для нефарбованих дверей\nСьогодні вибір дверей дерев'яних нефарбованих з масиву величезний, для них використовуються різні породи деревини, і, потрапивши в магазин, покупець починає плутатися в цьому достатку. Тому розібратися з найпоширенішими варіантами і їх особливостями бажано до покупки.\nЯкщо ви вирішите купити двері з масиву сосни незабарвлену, то виграєте в першу чергу у фінансовому плані. Дана порода не вважається цінною або рідкісною, тому є недорогий. Її виділяє естетичність, екологічність, дивовижна краса структури. Водночас добре відомі два мінуси – м'якість і гігроскопічність, що погіршує характеристики. Проте сучасні виробники справляються з цими проблемами, все частіше пропонуючи не цільну, а клеєну сосну, яка за рахунок різного напрямку волокон стає дуже міцною.\nДвері міжкімнатні з масиву вільхи відрізняються більш високою вологостійкістю, ніж соснові, плюс, в цій породі дуже багато дубильних речовин, які виділяючись, роблять мікроклімат цілющим і особливо корисним для людини. Вони підходять для будь-яких приміщень.\nНезабарвлена міжкімнатні двері з масиву дуба - це без перебільшень розкішний і кращий вибір. Дубові вироби самі добротні, міцні, довговічні, не бояться впливу зовнішніх факторів (вологи, температури, ультрафіолетових променів), не коробляться і не деформуються, ідеально зберігають тепло і свою презентабельність століття. На них найвища ціна, але вона того варта. Варіант підходить і для вхідних груп, і для міжкімнатного оформлення.\nЦе дивовижна порода, яка за показниками міцності і надійності практично наздогнала дуб, але за вартістю трохи нижче. Володіє всіма кращими якостями, властивими натуральній деревині.\nЦе тверда, міцна, важка порода. Вона не рідкісна і не входить в категорію цінних, тому за вартістю такі вироби доступні всім бажаючим. Водночас у горіха красива і своєрідна текстура, здатна стати прикрасою будь-якого будинку. Крім того, горіхова поверхня краще за всіх полірується.\nПара важливих порад для покупки\nОбирайте не тільки модель, звертайте увагу на те, яким представлені виробником незабарвлені розсувні двері з масиву. Важливо, щоб він міг гарантувати якість своєї продукції, тобто поцікавтеся його репутацією.\nЯкщо потрібно заощадити, то не варто це робити на якості. Краще купити двері незабарвлені з масиву надійної породи дерева у фірмовому інтернет-магазині, де ціна завжди нижче.\n← Двері з масиву вільхи | Двері з масиву сосни незабарвлені: в чому секрет їх популярності →


55-річний тернополянин загинув в Яремче - Vision Тернопіль\n16 січня пo oбіді в місті Яремче на вулиці Свoбoди зі скелястoгo схилу берегу впав у річку Прут чoлoвік, пoвідoмляють рятувальники.\nНа пoрятунoк чoлoвіка направили 18 oсіб oсoбoвoгo складу та 5 oдиниць техніки, в тoму числі 2 чoвни.\nТернoпільські турагенти стверджують, щo всі їхні туристи живі-здoрoві і там не прoхoдить жoден туристичний маршрут. Тoму, припускають, чoлoвік на Прикарпатті відпoчивав приватнo, – пише “20 хвилин”\n16 січня o 14:27 на пункт зв’язку Державнoї пoжежнo-рятувальнoї частини №9 м. Яремче надійшлo пoвідoмлення прo те, щo в місті Яремче на вулиці Свoбoди зі скелястoгo схилу берегу впав у річку Прут чoлoвік. Прo це пoвідoмили на oфіційнoму сайті управління держслужби з надзвичайних ситуацій в Іванo-Франківській oбласті.\nДo місця прoведення аварійнo-рятувальних рoбіт булo негайнo направленo рятувальників Державнoї пoжежнo-рятувальнoї частини №9 м. Яремче, пoшукoвo-рятувальнoгo відділення Яремче та відділення вoдoлазнo-рятувальних рoбіт Аварійнo-рятувальнoгo загoну спеціальнoгo призначення Управління ДСНС України в Іванo-Франківській oбласті, — йдеться у пoвідoмленні.\nВсьoгo булo залученo 18 oсіб oсoбoвoгo складу та 5 oдиниць техніки, в тoму числі 2 чoвни.\nO 14:38, після прибуття дo місця виклику, булo встанoвленo, щo в річці Прут на відстані близькo 1,5 м, від берега перебуває чoлoвік, який не пoдає oзнак життя. Підхід дo місця перебування пoтерпілoгo ускладнений специфікoю рельєфу місцевoсті.\nOднак, двoма рятувальниками пoшукoвo-рятувальнoгo відділення Яремче в гідрoкoстюмах булo рoзпoчатo захoди зі слідування дo пoтерпілoгo з чoвнoм. Рятувальники прибули дo пoтерпілoгo та транспoртували йoгo дo берега, де передали працівникам пoліції і швидкoї невідкладнoї медичнoї дoпoмoги, якими булo підтвердженo загибель чoлoвіка, — пoвідoмляють франківські рятувальники.\nНа місці пoдії працювала мoбільна oперативна група Яремчанськoгo міськoгo відділу Управління ДСНС України в Іванo-Франківській oбласті.\nЯк вдалoсь дізнатись від власних джерел, загинув тернoпoлянин, йoму булo 55 рoків. Це Кoвальчук Сергій Аркадійoвич.\nТернoпільські турагентства, які відправляють відпoчивальників дo Карпат, чули прo цей випадoк. Але стверджують, щo загиблий не був у складі жoднoї з тургруп. Пoвідoмляють, щo всі їхні туристи живі-здoрoві. І запевнили: в тoму райoні жoден маршрут не прoлягає.\nВідoмoсті прo пoдію внесені дo Єдинoгo реєстру дoсудoвих рoзслідувань за ч. 1 ст. 115 Кримінальнoгo кoдексу України з пoзначкoю “Нещасний випадoк”, — пoвідoмили у відділі кoмунікації гoлoвнoгo управління Нацпoліції в Іванo-Франківській oбласті. — Триває слідствo.\nДеякі вулиці Тернополя залишились без гарячої води\nНа Тернопільщині розпочали будівництво храму Московського патріархату\nНа Тернопільщині чоловік отруївся чадним газом\nДиректора Тернопільського центрального ринку оштрафували через недотримання карантину\nБатько Героя Небесної Сотні Устима Голоднюка показав речі, в яких його син загинув на Майдані\n203 нових підтверджених випадків коронавірусу на Тернопільщині. Один летальний\nВиставку «Зима, що нас змінила» відкрили у Музеї національно-визвольної боротьби Тернопільщини відкрито\nУ Тернополі неадекватний пасажир автобуса чіплявся до кондукторки та інших пасажирів\n217 нових випадків коронавірусу підтверджено на Тернопільщині\nУ центрі Тернополя гзадимівся автомобіль\nЗ наступного тижня через Тернопіль курсуватиме додатковий поїзд\nНа Тернопільщині відбудеться кубок України з фрі-файту\nУ Тернополі водій напідпитку вчинив ДТП і хотів відкупитися\nУ Тернополі відбудеться Чемпіонат зі сноубордингу\nУ Тернополі чоловік внаслідок падіння помер у власній квартирі\nПоштівку «Росохацька група. Спогади» презентували на Тернопільщині


З торпедних катерів найбільш масовими серіями будувалися катери ближньої дії типу Г- 5. Вони поступали до складу флоту з 1933 по 1944 рік. При водотоннажності близько 18 тонн катер мав дві 53-см торпеди в апаратах типу жолоба і міг розвивати швидкість ходу понад 50 вузлів. Перші катери типу Г- 5 створювалися авіаційними фахівцями (головний конструктор А. Н. Туполев), і це наклало відбиток на їх конструкцію. Вони забезпечувалися авіаційними моторами, мали дюралеві профілі, складну форму корпусу, у тому числі в надводній частині, і інші особливості.\nТорпедний катер "Воспер"\nВсього було побудовано 329 катерів типу Г- 5, з них 76 - в роки війни. На заміну цьому катеру, але в його габаритах, слідувала серія катерів типу "Комсомолець" з поліпшеною морехідністю і підвищеною дальністю плавання. Нові катери мали зброю - два трубних 45-см торпедних апарату, чотири великокаліберні кулемети і були технологічніші для суднобудівельних заводів. Спочатку на них стояли американські мотори "Паккард", а після війни стали встановлювати високооборотні вітчизняні дизелі М- 50. Так звані катери хвилевого управління (без екіпажа), керовані по радіо з гідролітака МБР- 2, у війну виявилися слабо захищеними від авіації супротивника. Тому вони використовувалися як звичайні торпедні катери, тобто плавали з особовим складом.\nПерші торпедні катери СРСР - кораблі Другої світової війни, далекої дії типу Д- 3 поступили на флоти в 1941 р.. Їх будували в дерев'яному корпусі з безреданными обводами і розвиненою кілюватістю. Озброювалися катери 53-см торпедними апаратами бортового скидання відкритого типу. По водотоннажності катера Д- 3 в два рази перевершували дюралеві Г- 5, що забезпечувало кращу морехідність і збільшену дальність плавання. Все ж, по стандартах світового кораблебудування, торпедні катери Д- 3 більше відносилися до проміжного типу, чим до дальноходным катерів. Але і таких катерів в радянському флоті на початок війни були одиниці, а Північний флот налічував у своєму складі всього два торпедні катери. Тільки з початком військових дій на цей флот були перекинуті десятки катерів. На долю вітчизняних торпедних катерів припало приблизно 11 % усіх витрачених торпед. У прибережній зоні не було достатніх об'єктів атаки для торпедних катерів ближньої дії. В той же час ці катери плавали порівняно багато, але використовувалися часто не по прямому призначенню (висадка десантів і так далі).\nЯкщо у складі флотів було більше катерів далекої дії, то торпедна зброя могла використовуватися біля берегів супротивника. Отримання в 1944 році Північним флотом 47 імпортних катерів типу "Воспер" і "Хигинс" істотно збільшило бойові можливості бригади торпедних катерів. Їх бойова діяльність стала результативнішою.\nУ книзі "Війна на морі в східно-європейських водах в 1941-1945 гг". (Мюнхен, 1958) німецький історик Ю. Мейстер пише: "Російські катери нападали вдень так само, як і вночі. Часто вони очікували німецьких караванів, ховаючись за скелями в маленьких бухтах. Російські торпедні катери були постійно зростаючою загрозою для німецьких конвоїв".\nЗ 1943 року застосовувалися катери типу Г- 5 з реактивними установками М-8-м. До складу Чорноморського флоту увійшли б таких катерів. Загін катерів під командуванням И. П. Шенгура систематично завдавав ударів по ворожих аеродромах, портах, укріпленнях, а у вересні 1943 р. брав участь у висадці десантів в районі Анапи, в районі станції Благовещенская і біля озера Солоне.


Герої нації:Степан Андрійович Бандера\nПольща його засудила на смерть, Гітлер кинув до концтабору,\nагент КДБ вбив його у Мюнхені\nСтепан Бандера(Стаття написана в 1997 році Віктором МАРЧЕНКО . Без відому автора вона була опублікована в Інтернеті в історичному альманасі «Лабіринт часів» в 1999 році у скороченому вигляді, звідки неодноразово передруковувалась іншими виданнями.)\nДруга світова війна стала вже надбанням історії. Помирились країни та народи, українці і німці - учасники жорстокої війни - сідають за один стіл, випивають по чарці горілки за мир між народами. А поміж українцями – червоними і жовто-блакитними - громадянами нової України, за незалежність якої віддав життя Степан Бандера, продовжується тихе протистояння…\nХто ж такий Степан Бандера? Не шукайте це ім'я у радянських енциклопедіях. Навіть мертвий він був небезпечним для імперії. Щоб не погрішити проти істини, слід визнати, що у Радянському енциклопедичному словнику Ви знайдете узагальнений іменник «бандерівці»: «учасники фашистських воєнно-терористичних банд українських націоналістів УПА в Західній Україні в 1943 – 47. Назва за ім'ям керівника С.А. Бандери (1908 – 59)». Але у тому ж словнику у статті про Організацію українських націоналістів (ОУН) читаємо, що підпілля було ліквідовано не в 47 році, а на початку 50-х років.\nУ польській енциклопедії, а для Польщі С. Бандера був державним злочинцем, йому присвячена стаття у 20 рядків. Для 4-х томної енциклопедії це багато. Рядовому читачу, що не мав доступу до альтернативних джерел інформації, буде цікаво познайомитися з її змістом. Тим паче, що авторський колектив польської енциклопедії важко запідозрити у компліментарному відношенні до С. Бандери.\nОтже: «БАНДЕРА Степан (1908 – 59), український народний діяч; у 1928 році заснував Українську військову організацію, перетворену згодом в Організацію українських націоналістів (ОУН); у 1936 році засуджений судом до страти (замінена на довічне ув'язнення) за участь у підготовці замаху на міністра внутрішніх справ Б. Перацького; вийшов на свободу внаслідок початку розпочинання 2-ої світової війни; у 1940 році очолив фракцію, що відкололася від Організації українських націоналістів - (ОУН-бандерівці); до червня 1941 року співпрацював з німцями, після невдалої спроби виступити за незалежність України був в серпні 1941 року кинутий в концтабір Заксенхаузен, де знаходився до лютого 1945р. В результаті цього арешту став ворогом обох режимів в рівній мірі; після війни керував своєю фракцією ОУН і очолював Українську підпільну визвольну раду. Убитий у Мюнхені агентом КДБ».\nПерш ніж переходити до українських джерел, подивимося, що написано про С. Бандеру у Енциклопедичному словникові Другої Світової війни Федеративної Німеччини 1986 року видання. У нім сказано, що С. Бандера – український національний лідер. Користуючись обставинами війни, прагнув добитися незалежності Українській державі, що суперечило політиці Гітлера. Після проведених публічних акцій він був схоплений 12.07.41 року і перебував у концтаборі до 25.09.44 року. Після війни залишився на Заході. Поліг жертвою радянських агентів.\nУ виданому у Києві в 1999 році Універсальному словникові-енциклопедії ми читаємо, що С. Бандера – український політик. Додаткові відомості такі: він став ініціатором Акту відродження Української держави, який був проголошений у Львові 30 червня 1941 року. За відмову скасувати Акт був ув’язнений німцями до концтабору. Після війни очолив Закордонні частини ОУН.\nДля розуміння подальшого необхідно приділити декілька рядків термінології. З легкої руки класиків марксизму-ленінізму в радянських словниках був поставлений знак тотожності між поняттями націоналізм і шовінізм. Тому націоналізм визначався як теорія і практика міжнаціональних відносин, заснованих на перевазі однієї нації над іншою. Проте батьки-засновники українського націоналізму вказаних класиків не шанували і в поняття націоналізм вклали інший сенс, тотожний тому, який даний, наприклад, у енциклопедії «Британніка». У ній націоналіст визначений як особа, що розглядає служіння своєму народу (нації) вищим власним громадянським обов'язком. На відміну від інтернаціоналіста, який своїм громадянським обов'язком вважав служіння всьому людству. На мій погляд обидві мети є надзвичайно гідними і заслуговують пошани. Що саме так розуміли сенс даного терміну бандерівці підтверджується цитатою з брошури «Хто такі бандерівці і за що вони борються» Петра Полтави, виданою нелегально у Львові в 1950 році: «Ми, бандерівці, називаємо себе націоналістами тому, що центральне місце в нашій ідеології займає вчення про націю. Відповідно до цього вчення ми, націоналісти.... вважаємо саме, що.... суб'єктом історії є народи, нації;.... за наш вищий наказ вважаємо благо і щастя українського народу. Найвищим, найважливішим завданням українського народу зараз ми рахуємо боротьбу.... за національне і соціальне визволення українського народу, за побудову української, дійсно незалежної держави.... Ми, українські націоналісти, не шовіністи.... До всіх народів миру ми плекаємо щирі симпатії. Зі всіма народами миру.... ми хочемо жити у дружбі і співпраці».\nОтже, Степан Андрійович Бандера («бандера» – в перекладі сучасною мовою означає «прапор») народився 1 січня 1909 року в селі Угринів Старий Калушського повіту Галичини (зараз - Івано-Франківська область), що входив у той час в Австро-Угорську імперію, в сім'ї священика греко-католицького обряду. У сім'ї він був другою дитиною. Окрім нього в сім'ї росли три брати і три сестри. Батько мав університетську освіту – закінчив богословський факультет Львівського університету. У батька була велика бібліотека, частими гостями у домі були ділові люди, громадські діячі, інтелігенція. Серед них, наприклад, депутат австро-угорського парламенту Я. Веселовський, скульптор М. Гаврилко, підприємець П. Глодзінський, які йому доводилися дядьками. С. Бандера в автобіографії писав, що в дитячі роки він ріс в оселі батька і діда у атмосфері українського патріотизму, живих національно-культурних, політичних і суспільних інтересів. У 1918 році він пережив хвилюючі події відродження української держави. Батько брав активну участь у цих подіях, він був обраний депутатом парламенту західно-української Народної Республіки. Особливий вплив на національну самосвідомість С. Бандери справили урочистості, що проходили в січні 1919 року з нагоди возз'єднання західно-української Народної Республіки і Української Народної Республіки в єдину державу. Літом того ж року до Галичини вторглися війська Польщі, озброєні і посилені Антантою. Батькові довелося відступати у Велику Україну. Повернувся він в 1920 році. Українська Народна Республіка перестала існувати. Галичина була окупована Польщею.\nТим часом восени 1919 року Степан склав вступні іспити в українську гімназію класичного типу у місті Стрий. Навесні 1921 року померла мати Мирослава Бандера від туберкульозу. Сам Степан з дитинства страждав ревматизмом суглобів, і цього року тривалий час лежав в лікарні. Проте у вільний від занять час він працював у господарстві діда. А починаючи з четвертого класу С. Бандера давав уроки, заробляючи кошти на власні витрати. Навчання в гімназії проходило під наглядом польських властей. Але деякі вчителі змогли вкласти в обов'язкову програму український національний зміст. Проте головне національно-патріотичне виховання гімназисти отримували в шкільних молодіжних організаціях. Разом з легальними організаціями Пласт і Сокіл, були і нелегальні гуртки, що займалися збором коштів для підтримки нелегальних українських періодичних видань, бойкотом заходів польських властей. Починаючи з четвертого класу, Бандера входив в нелегальну організацію, в її керівний орган гімназії. У 1927 році С. Бандера успішно склав іспити на атестат зрілості. Степан Бандера в молодости\nУ 1928 році С. Бандера вступив до Львівської Політехнічної Школи на агрономічний відділ і до 1934 року пройшов повний курс за фахом інженера-агронома. Проте захистити диплом не встиг, оскільки був заарештований.\nНа території Галичини в різний час діяли різноманітні легальні, напівлегальні і нелегальні організації, що ставили собі за мету захист українських національних інтересів. У 1914 році українські емігранти з царської Росії заснували «Союз визволення України» (СВУ), який вперше недвозначно поставив собі за мету домагатися створення незалежної української держави. У 1920 році в Празі група офіцерів заснувала «Українську військову організацію» (УВО), що поставила за мету боротьбу з польською окупацією. Незабаром на чолі УВО став колишній командувач «січових стрільців», які входили в армію УНР, досвідчений організатор і авторитетний політик Євген Коновалець. Найбільш відома акція УВО – невдалий замах на главу польської держави Пілсудського, вчинений у 1921 році. Під патронажем УВО перебували патріотичні молодіжні організації. Степан Бандера став членом УВО в 1928 році. У 1929 році у Відні українські молодіжні організації за участю УВО провели об'єднавчий конгрес, на якому і була заснована Організація українських націоналістів (ОУН), куди увійшов і Бандера. Пізніше, в 1932 році, відбулося злиття ОУН і УВО. Остання стала підрозділом ОУН.\nХоча Польща окупувала Галичину, її влада над західними українцями залишалася проблематичною на погляд країн Антанти. Це питання залишалося предметом обговорень західних держав, особливо Англії і Франції. Українська більшість Східної Галичини відмовлялася визнати законність польської влади над собою. Зазнали бойкоту перепис населення 1921 року, вибори у польський сейм в 1922 році. Польський уряд діяв так, ніби Східна Галичина була споконвічно польською землею. Деякі радикальні українські організації вирішили не обмежуватися бойкотом і саботажем, приступили до проведення терористичних актів. В кінці 1923 року після чергового запевнення, даного Польщею західним державам у тому, що вона гарантує Східній Галичині автономію, використання української мови нарівні з польською у державних установах, а також відкриє український університет, Рада послів погодилася на суверенітет Польщі над Східною Галичиною. Українським населенням ця звістка була сприйнята з великим розчаруванням. Біля 1930 року обстановка загострилася. У відповідь на акції непокори українського населення польський уряд приступив до широкомасштабних операцій по «пацифікації» населення, в нинішній термінології – «зачистці» території Східної Галичини. У 1934 році у Березі Картузській було організовано концентраційний табір, в якому знаходилися близько 2 тис. політичних увязнених, переважно українців. Рік потому Польща відмовилася від своїх зобов'язань перед Лігою Націй по дотриманню прав національних меншин. Періодично робилися обопільні спроби пошуку згоди. Одна з них була зроблена після замаху членів ОУН в 1934 році на життя міністра внутрішніх справ Броніслава Перацького, в результаті якого він був убитий. Цей акт засудили найбільша українська політична партія Українське національно-демократичне об'єднання і глава греко-католицької єпархії митрополит Андрій Шептицький. Але ці спроби не давали відчутного результату.\nЗа участь у підготовці замаху на Перацького С. Бандера був заарештований і на початку 1936 року разом з одинадцятьма іншими обвинуваченими був засуджений Варшавським окружним судом. С. Бандера був приречений до страти. По амністії, оголошеній польським сеймом раніше і по іншому приводу, страта була замінена довічним увязненням. Утримувався він у в'язниці в умовах суворої ізоляції. Після нападу Німеччини на Польщу містечко, в якому знаходилася в'язниця, бомбардувалося. 13 вересня 1939 року, коли становище польських військ стало критичним, тюремна охорона розбіглася. С. Бандеру випустили з камери-одиночки увязнені, що звільнилися, українські націоналісти.\nОУН при чисельності близько 20 тис. членів мала великий вплив на українське населення. У організації були внутрішні конфлікти: між молодими малодосвідченими, нетерплячими і досвідченішими і розсудливішими, такими, що пройшли війну і революцію, між керівництвом ОУН, що жили в комфортних умовах еміграції, і основною масою членів ОУН, що працювали в умовах підпілля і поліцейського переслідування. Є. Коновалець, використовуючи свій дипломатичний і організаційний хист, міг гасити суперечності, не давати їм розвиватися. Загибель Коновальця від рук радянського агента Судоплатова в 1938 році у Роттердамі стала важкою втратою для націоналістичного руху України. Його наступником вбачався найближчий соратник Андрій Мельник – добре освічена людина, стримана і терпима. Фракція його прихильників, скориставшись тим, що більшість їх суперників – бандерівців – знаходилося у в'язницях, в серпні 1939 року на конференції в Римі проголосила керівником ОУН полковника Мельника. Тут слід зазначити, що ОУН мала розгалужену структуру: разом з регіональними відділеннями були і закордонні відділення, в основному на території колишньої Австро-угорської імперії, а також на території Італії. У Римі знаходилось центральне правління. Подальші події набули драматичного оберту для українського національно-визвольного руху.\nОпинившись на волі, С. Бандера прибув до Львова. За декілька днів до цього Львів був зайнятий Червоною Армією. Спочатку знаходитися там було відносно безпечно. Незабаром через кур'єра він отримав запрошення прибути до Кракова для узгодження подальших планів ОУН. Було потрібне також термінове лікування хвороби суглобів, що загострилася у в'язниці. Довелося нелегально переходити радянсько-німецьку демаркаційну лінію. Після нетривалого лікування, після нарад в Кракові, а потім у Відні, Бандера був делегований до Риму для переговорів з Мельником. Події розвивалися стрімко, а центральне керівництво проявляло повільність, що не влаштовувало Бандеру і його прихильників. У вересні 1939 року Бандера поставив завдання перед регіональними відділеннями створювати озброєне підпілля для боротьби з будь-ким, хто стане на шляху до незалежності України. Список розбіжностей – організаційних і політичних, які необхідно було усунути в переговорах з Мельником - був достатньо великий. Незадоволеність членів ОУН з підпілля керівництвом ОУН наближалося до критичної точки. Крім того, була підозра у зраді найближчого оточення Мельника, оскільки масові арешти в Галичині і Волині заторкнули переважно прихильників Бандери. Головна ж розбіжність була в стратегії ведення національно-визвольної боротьби.\nБандера зі своїми однодумцями вважали за необхідне підтримувати контакти ОУН як з країнами німецької коаліції, так і з західними союзними країнами, не зближуючись ні з яким угрупуванням. Розраховувати необхідно на власні сили, оскільки в незалежності України не був зацікавлений ніхто. Фракція Мельника вважала, що ставка на власні сили не спроможна. У незалежності України західні країни не зацікавлені. Це ними було вже продемонстровано в двадцяті роки. Німеччина ж тоді визнала незалежність України. Тому необхідно робити ставку на Німеччину. Створювати озброєне підпілля не можна. Це викличе роздратування німецьких властей і репресії з їх боку, що не принесе ні політичних, ні військових дивідендів.\nНе зумівши досягти компромісу, обидва угрупування проголосили себе єдино законним керівництвом ОУН. У лютому 1940 року у Кракові фракція Бандери, в яку входила в основному молодь і складала чисельну більшість ОУН, провела конференцію, на якій відкинула рішення римської конференції і вибрала своїм лідером Степана Бандеру. Таким чином оформився розкол ОУН на бандерівців – ОУН-Б або ОУН-Р (революційна) і на мельниківців – ОУН-м. Надалі антагонізм між фракціями досягав такого напруження, що вони нерідко билися з таким же озлобленням, з яким вони билися проти ворогів незалежної України.\nВідношення німецького керівництва до ОУН було суперечливим: служба Канаріса (абвер – військова розвідка) вважала за необхідне співпрацю з нею, нацистське партійне керівництво на чолі з Борманом не вважало ОУН серйозним політичним чинником, тому відкидало будь-яку співпрацю з нею. Користуючись цими суперечностями, ОУН вдалося сформувати український військовий підрозділ «Легіон українських націоналістів» чисельністю близько 600 чоловік, що складався з двох батальйонів – «Нахтігаль» і «Роланд», укомплектованих українцями переважно пробандерівської орієнтації. Якщо німці планували їх використовувати в підривних цілях, то Бандера сподівався, що вони стануть ядром української армії. У 1942 році німецьке командування розпустило легіон.\nHа території Західної України, що відійшла Радянському Союзу по пакту Ріббентропа-Молотова, розвернулися в 1939 – 1941 роках масові репресії. Були арештовані керівники і активісти політичних партій і громадських організацій, багато хто з них був страчений. Було проведено чотири масові депортації українського населення із зайнятих територій. Першим етапом на схід було вивезено 220 тисяч чоловік, другим етапом – 320 тисяч чоловік, третій етап охопив 240 тисяч чоловік, четвертий етап – 300 тисяч. Відкривалися нові в'язниці, в яких утримувалися десятки тисяч заарештованих.\nСвященика Андрія Бандеру з двома дочками Мартою і Оксаною НКВД заарештувало о третій годині ночі 23 травня 1941 року. Оксана була далека від політики, і те, що її теж заарештували, батька дуже засмучувало. Незабаром батька розлучили з дітьми. Увечері 8 липня в Києві, куди його перевезли 28 травня, на закритому засіданні військового трибуналу Київського військового округу без прокурора і захисника А. Бандері був ухвалений смертний вирок. У вироку мовилося, що він може бути оскаржений протягом п'яти днів з моменту вручення на руки копії вироку. Але розстріляли Андрія Бандеру вже на другий день. Похмура паралель: фашисти заарештовують сина Степана, а в цей час (всього через п'ять днів) комуністи знищують його батька. Марту і Оксану без суду відправили по етапу в Красноярський край на вічне поселення, де їх перегонили з місця на місце кожні 2 – 3 місяці аж до 1953 року. У архівах зберігся список 235 книг і журналів, спалених працівниками НКВД як контрреволюційні. Серед них «Історія України-Русі», «Повість временних літ», «Про бджільництво», журнали «Нива», «Науково-літературний вісник» та ін. У протоколах допиту на запитання слідчого про політичні погляди о. Андрій відповів: «За своїми переконаннями я український націоналіст, але не шовініст. Єдино правильним державним устроєм для українців вважаю єдину соборну і незалежну Україну». Гірка чаша не минула і третьої сестри – Володимири, але випила вона її пізніше – заарештували її, матір п'ятьох дітей, молодшому з яких було 10 місяців, разом з її чоловіком Теодором Давидюком у 1946 році. Засуджена вона була до 10 років каторжних робіт. Працювала у таборах Красноярського краю, Казахстану, у тому числі і у Спаському таборі смерті. Вижила, відбувши повний термін, додали поселення в Караганді, потім дозволили повернутися до дітей на Україну.\nПоспішний відступ Червоної Армії після початку війни мав для десятків тисяч заарештованих трагічні наслідки. Не маючи можливості всіх їх вивезти на схід, НКВД прийняло рішення про негайну їх ліквідацію незалежно від їх вини. Часто підвали, забиті затриманими, просто закидалися гранатами. У Галичині було знищено 10 тис. чоловік, у Волині – 5 тисяч. Ще до приходу німців родичі увязнених, що розшукували своїх близьких, стали свідками не тільки цієї поспішної, безглуздої і нелюдської розправи, але і свідоцтв пекельних тортур. Все це потім німці продемонстрували Міжнародному Червоному Хресту.\nКористуючись підтримкою батальйону «Нахтігаль» 30 червня 1941 року у Львові на багатотисячному мітингу у присутності декількох німецьких генералів, але без санкції на те німецької адміністрації бандерівці проголосили «Акт відродження Української держави». Було також утворено Український уряд у складі 15 міністрів на чолі з Ярославом Стецько, найближчим соратником С. Бандери. Крім того, услід за фронтом, що швидко рухався на схід, були відправлені загони Оунівців по 7-12 чоловік, всього біля 2000 чоловік, для організації українських органів місцевого самоврядування, перехоплюючи ініціативу у німецьких окупаційних властей. Один з таких загонів очолив молодший брат Степана – Богдан, де він і загинув у 1942 чи 1943 році.\nРеакція німецьких властей на акцію бандерівців у Львові відбулась досить швидко: 5 липня в Кракові був заарештований С. Бандера. а 9-го - у Львові Я. Стецько. За ними до Німеччини вирушила дружина С. Бандери Марта з тримісячною донькою Наталкою. У Берліні, куди доставили їх для суду, С. Бандері пояснили, що німці до України прийшли не як визволителі, а як завойовники, і зажадали публічної відміни Акту відродження. Не добившись згоди, Бандеру ув'язнили спочатку у в’язницю, а потім - у концтабір Заксенхаузен (відмітимо, що у тому ж концтаборі знаходився Яків Джугашвілі), де Степан утримувався до 27 серпня (за іншими джерелами – до грудня) 1944 року. Оскільки німці вимушені були піти з України, а бандерівці воювали як з німецькими, так і радянськими військами, німецькому командуванню виявилося вигідним звільнити його. При звільненні Бандері було вчинено пропозицію про співпрацю, яку він відхилив. На волі його чекали сумні новини: братів Олексія, доктора політекономії та Василя, випускника Львівського університету факультету філософії, у 1942 році у Освенцимі забили насмерть ув’язнені поляки.\nВосени 1941 року мельниківці у Києві також спробували сформувати український уряд. Але ця спроба також була жорстоко придушена. Було заарештовано і на початку 1942 року розстріляно в Бабиному Яру понад 40 провідних діячів ОУН-м, зокрема відому українську поетесу 35-річну Олену Телігу, голову спілки письменників.\nПовстанцы УПА в строюДо осені 1941 року порізнені українські озброєні загони Полісся об'єдналися в партизанське з'єднання «Поліська січ». У міру розгортання масового нацистського терору на Україні розросталися партизанські загони. Восени 1942 року не без примусу з боку ОУН-бандерівців відбулося об'єднання партизанських загонів бандерівців, мельниківців та «Поліської січі» в Українську повстанську Армію (УПА) на чолі з одним з організаторів ОУН, вищим офіцером недавно розпущеного батальйону «Нахтігаль» Романом Шухевичем (генерал Тарас Чупрінка). У 43-44 році її чисельність досягала 100 тис. бійців і вона контролювала Волинь, Полісся і Галичину. У її складі були загони інших національностей – азербайджанців, грузин, казахів і інших націй, усього 15 таких загонів. До весни 1944 року командування Радянської Армії і НКВД відносилося із симпатією до українського націоналістичного руху. Проте далі радянська пропаганда починає Оунівців ототожнювати з гітлерівцями. З того часу для ОУН-УПА надходить другий етап боротьби – вони починають воювати також і з Радянською Армією. Ця війна продовжувалась майже десятиліття – до середини п’ятдесятих років.\nУПА вела озброєну боротьбу не тільки з нацистськими і радянськими військами, постійна війна йшла і з червоними партизанами, а на території Волині, Полісся і Холмщини наджорстокі битви відбувалися з польською Армією Крайової. Цей озброєний конфлікт мав велику передісторію і супроводжувався етнічними чищеннями в самій бузувірській формі з обох боків. ОУН-УПА в кінці 1942 року зверталася до радянських партизанів з пропозицією про координацію бойових дій проти німців, але домовлятися не вдавалося. Неприязні відносини перейшли в озброєні сутички. А вже в жовтні і листопаді 1943 року, наприклад, УПА провела 47 боїв з німецькими військами і 54 з радянськими партизанами. Після офіційного закінчення Другої світової війни проти УПА вели бойові дії регулярні війська Радянської Армії. Так, в 1946 році відбулися близько двох тисяч боїв і озброєних сутичок, в 1948 – близько півтори тисячі. Під Москвою було організовано декілька баз підготовки кадрів для боротьби з партизанським рухом в Західній Україні. З розсекречених матеріалів стало відомо, що на 15 лютого 1945 року в західних областях України діяли 292 винищувальних батальйони і 2 336 груп сприяння. Частина з них була екіпірованою під бійців УПА і відрізнялася пекельною жорстокістю по відношенню до мирних жителів. Даний факт останнім часом став надбанням гласності російських ЗМІ. У вказані роки серед увязнених Гулагу кожен другий був українцем. І лише після загибелі 5 березня 1950 року командувача УПА Р. Шухевича організований опір в Західній Україні пішов на спад. Окремі загони і залишки підпілля діяли до середини 50-х років.\nПісля виходу з концтабору Степану Бандері потрапити до України вже не вдалося. Центральні органи ОУН після закінчення війни знаходилися на території Західної Німеччини. На засіданні ради керівництва ОУН Бандеру обирають в бюро керівництва, в якому за ним закріплюють Закордонні частини ОУН. На конференції у 1947 році його обирають керівником всієї Організації українських націоналістів. До цього часу в Закордонних частинах виникає опозиція Бандері, яка дорікає йому в диктаторських амбіціях, а ОУН у тому, що вона перетворилася на неокомуністичну організацію . Після тривалих дискусій Бандера вирішує подати у відставку і їхати до України. Проте відставка прийнята не була. Від частини посад вдалося позбавитися. Конференції, що проводилися, в 1953 і 1955 роках за участю делегатів з України знов обирали його главою керівництва ОУН.\n15 жовтня 1959 року Степан Бандера відпустив охорону і увійшов до під'їзду будинку, у якому він жив із сім'єю. На сходах його зустріла людина, яку Бандера вже бачив раніше у церкві. Із спеціального пістолета той вистрілив у обличчя Степану Бандері струменем розчину цианістого калію. Бандера впав, пакети з покупками покотилися вниз по сходах. Особливістю вбивства цією отрутою є повне маскування під смерть від серцевого нападу.\nВбивцею виявився агент КДБ 30-річний українець Богдан Сташинський. Незабаром особисто Шелепін у Москві йому вручив орден «Бойового Червоного Прапора». Крім того він дав дозвіл на шлюб із німкенею зі Східного Берліну. Проти цього категорично виступали начальники нижче рангом. Через місяць після весілля, яке відбулося у Східному Берліні, Сташинський був направлений разом з дружиною до Москви для продовження навчання. Прослуховування домашніх розмов з дружиною дало підставу начальству підозрювати Сташинського в недостатній лояльності до радянського режиму. Його відрахували з школи і заборонили покидати Москву. Його дружині у зв'язку з майбутніми пологами весною 1961 року було дозволено виїхати до Східного Берліна. Після багатократних відмов. На початку 1962 року прийшла звістка про несподівану смерть дитини. Для похорону сина Сташинському було дано дозвіл на нетривалу поїздку до Східного Берліна. Були вчинені посилені заходи по спостереженню за ним. Проте за день до похорону, якраз напередодні дня зведення берлінської стіни, Сташинському з дружиною вдалося відірватися від супроводу, що слідував на трьох автомобілях, і втекти до Західного Берліна. Там він звернувся у американське представництво, де зробив зізнання у вбивстві Степана Бандери. А також у вбивстві двома роками раніше активіста ОУН професора Л. Ребета. Так само на сходовому марші, там же в Мюнхені, тим же цианістим калієм. Висновок лікарів свідчив: смерть від серцевого нападу. Вибухнув міжнародний скандал, оскільки на ХХ з'їзді КПРС в 1956 році СРСР офіційно проголосив відмову від політики міжнародного тероризму.\nНа суді Сташинський дав свідчення, що він діяв по вказівці керівництва СРСР. 19 жовтня 1962 року суд Карлсрує виніс вирок: 8 років тюремного увязнення суворого режиму. Верховний Суд ФРН залишив вирок без зміни.\nВ день трьохріччя смерті Степана Бандери на суді виступила його дочка Наталія. Вона сказала, що втрата батька є важкою і непоправною, але не єдиною втратою. Її рід по батькові і матері буквально знищений. Її дід по матері був полковим священиком і загинув у 1-у Світову війну. Бабуся, вчителька по професії, виховувала дочку і сина, дядька Лева, одна. І бабуся, і дядько загинули у 2-у Світову війну. Здоров'я її матері Ярослави Бандери зараз підірване. Після арешту батька в 1941 році її мати з нею, немовлям, відправилася до Берліна, щоб бути ближче до чоловіка. Роки війни в чужій країні для матері з маленькою дитиною на руках були роками фізичних і душевних страждань. Після виходу батька з концтабору він зайнявся справами ОУН. «Ми з матір'ю під вигаданими прізвищами вимушені були ховатися від радянських еміграційних властей і КДБ, агенти яких діяли на всій території Німеччини і Австрії. З татом бачилися ми рідко, кілька разів на рік. Якийсь час в 1947 році ми жили у лісі у відокремленому будиночку, в маленькій кімнаті без електрики, в сутужних умовах, оскільки на той час у мене з'явилися маленький брат і сестра». Шестирічній Наталії доводилося ходити за шість кілометрів лісом до школи. Сім'я недоїдала, діти росли хворобливими. У 1948–1950 роках вони без батька під вигаданим прізвищем жили у таборі для біженців. Зустрічі з батьком були такі рідкісні, що вона навіть забула тата. Чотири роки після цього вони жили у маленькому селі Брайтбрун. Тут батько міг бувати з сім'єю частіше, майже щодня. Не дивлячись на зайнятість, тато приділяв час для занять з дітьми українською мовою. Брат і сестра в 4-5-річному віці вже вміли читати і писати українською. З Наталкою він займався історією, географією і літературою. У 1954 році вони переїхали жити до Мюнхена. Тут батько зміг бувати удома регулярно.\nЗ 13 років Наталка почала читати українські газети, в яких часто зустрічала ім'я Степана Бандери. Хто це – вона не знала, поки один з його товаришів, які тата супроводжували постійно, випадково не обмовився. Її припущення несподівано підтвердилися. Вона зрозуміла, яка відповідальна таємниця для неї відкрилася, і що цю таємницю потрібно берегти від маленького брата і сестри, які могли проговоритися у дворі або в школі.\nСвій виступ Наталія Бандера завершила словами: «Мій незабутній тато виховав нас у любові до Бога і України. Він був глибоко віруючим християнином і загинув за Бога і незалежну вільну Україну».\nМогила Степана Бандери знаходиться на мюнхенському кладовищі.


Набір для творчості Candy Cream «GELATO» - Книжковий інтернет-магазин - Видавництво Ранок\nНабір для творчості Candy Cream «GELATO» Набір для творчості Candy Cream «GELATO»\nНабір для творчості Candy Cream «GELATO»\nКод виробника: 469490\nФормат, мм: 185х190х75\nНабір для творчості Candy Cream буде цікавим подарунком дитині.\nЗа допомогою набору можна створювати та прикрашати різні кондитерські вироби.\nПід час ліплення можна відчути себе справжнім кухарем-кондитером та створити унікальні солодощі.\nЗручне фасування в кондитерські пакети дозволяє надавати фантастичні форми: від пелюсток до листочків та написання літер.\nРізноманітність кольорів маси подарує натхнення та заряд енергії! Процес ліплення не тільки цікавий, а й корисний для розвитку естетичного смаку та творчих здібностей, також впливає на розвиток дрібної моторики пальчиків.


Головна / Пес / 17.08.2015 12:11\nМакс – алкоголік. Колись кращий слідчий у місті, Макс втратив все – роботу, друзів, дружину. У нього залишився єдиний друг – Пес. Після серії погонь, бійок і перестрілок, Пес і Макс розкрили таємницю загадкового вбивства.Макс з Псом знову стали детективами. Тепер кожен день починається з того, що Пес і Макс намагаються з’ясувати, хто скоїв злочин … І з’ясувати – хто з них кращий сищик в місті!


Артур Клар (Artur Klar) | ArtLvivOnline (Арт Львів Онлайн)\n1885, Львів – 1942, Львів\nЖивописець–пейзажист. Знаходився під впливом художника Каспара Давида Фрідріха. Малював переважно краєвиди, меланхолійні та романтичні, переважно невеликого формату. Його творчість високо цінували у Східній Галичині.\nВивчав живопис у Львові та Кракові.\nУ Львові відбулося кілька виставок творів Артура Клара; його твори брали участь у виставках ЄТПОМ у Варшаві та Кракові. Його твори також зберігались у багатьох приватних колекціях репатріантів зі Східної Галичини.


Збірник наукових праць - Вінницький державний педагогічний університет імені Михайла Коцюбинського | Vinnytsia Mykhailo Kotsiubynskyi State Pedagogical University\nГоловна Факультет історії, права і публічного управління (Розробка) Кафедра всесвітньої історії Збірник наукових праць\nНаукові записки. Серія: “Історія”\nНа факультеті історії, права і публічного управління Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, що має потужний науковий потенціал, з 1999 року активно функціонує наукове фахове видання «Наукові записки ВДПУ. Серія: Історія.», віднесене до категорії «Б» (Постанови президії ВАК України: № 3-05/11 від 10 листопада 1999 року; № 1-05/2 від 10 березня 2010 року; Наказ МОН України №528 від 12.05.2015 р.; Наказ МОН України №409 від 17.03.2020 р.), на сторінках якого висвітлюються актуальні проблеми вітчизняної та світової історії, етнології, історіографії та джерелознавства, рецензуються найсучасніші монографічні праці в галузі історичних наук.\nРедакційна колегія журналу, до складу якої входять провідні українські, білоруські, молдавські та польські вчені, здійснюють внутрішнє та зовнішнє рецензування усіх статей. Авторами статей окрім українських науковців, є вчені із Польщі, Німеччини, Молдови, Білорусі. Наукове видання активно співпрацює з найбільшими ВНЗ України та зарубіжжя, органами державної влади та місцевого самоврядування. Ця співпраця передбачає розміщення інформаційних матеріалів, публікацію наукових статей, проведення на базі факультету наукових конференцій, круглих столів із оприлюдненням їх результатів у науковому збірнику. «Наукові записки ВДПУ. Серія: Історія» активно використовуються у навчальному процесі – статті та матеріали рекомендуються як додаткові джерела при вивченні фахових історичних дисциплін.\nЖурнал “Наукові записки Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського. Серія: Історія” входить до категорії «Б» переліку фахових видань, у яких можуть публікуватися результати дисертаційних робіт (Наказ МОН України №409 від 17.03.2020 р.).\nЗбірник індексується в міжнародних базах даних: Index Copernicus, Google Scholar, Crossref.\nТематика: висвітлення питань у галузі історії. ISSN 2411-2143 (Print); ISSN (online) 2709-2453 Свідоцтво про державну реєстрацію: КВ № 8414 від 06.02.2004 р.\nАдреса редакції: 21001, м. Вінниця, вул. Острозького, 32, Вінницький державний педагогічний університет ім. М. Коцюбинського, Факультет історії, права і публічного управління.\nТелефони: (0432) 26-71-33; 067-417-26-06.\nСклад редакційної колегії збірника наукових праць\n– доктор історичних наук, професор (головний редактор)\nОлег Мельничук, доктор історичних наук, профессор (головний редактор) (Україна);\nЮрій Зінько, кандидат історичних наук, профессор (заступник головного редактора) (Україна);\nАнатолій Войнаровський, кандидат історичних наук, доцент (відповідальний секретар) (Україна);\nСергій Гальчак, доктор історичних наук, професор (Україна);\nВіктор Даниленко, доктор історичних наук, професор, член-кореспондент НАН України (Україна);\nГанна Магдалена Зовчак, доктор гуманітарних наук, профессор (Польща);\nТетяна Кароєва, доктор історичних наук, професор (Україна);\nОльга Коляструк, доктор історичних наук, профессор (Україна);\nВалерій Кононенко, доктор історичних наук, професор (Україна);\nСергій Корновенко, доктор історичних наук, професор (Україна);\nМарина Кругляк, кандидат історичних наук, доцент (Україна);\nГригорій Лазько, доктор історичних наук, професор (Республіка Білорусь);\nІван Романюк, доктор історичних наук, професор (Україна);\nВладилена Сокирська, доктор історичних наук, професор (Україна);\nГалина Стародубець, доктор історичних наук, профессор (Україна);\nЮрій Степанчук, доктор історичних наук, професор (Україна);\nСергій Суляк, кандидат історичних наук, доцент (Республіка Молдова);\nВікторія Тельвак, кандидат історичних наук, доцент (Україна);\nЮлія Хитровська, доктор історичних наук, професор (Україна);\nЯрослав Цецик, кандидат історичних наук, доцент (Україна).\n067 417-26-06 (Мельничук Олег Анатолійович – головний редактор)\n096 509-73-20 (Мурашова Ольга Петрівна – технічний редактор)