Koomik Dylan Moran: kui inimesed poleks torisevad tõprad, oleks kõigil kergem - undefined - Eesti Päevaleht\nKultuur 22. jaanuar 2019\nKoomik Dylan Moran: kui inimesed poleks torisevad tõprad, oleks kõigil kergem\nAlkoholist lahti öelda on koomiku arvates sama keeruline kui loobuda enda igapäevasest peksmisest.\nKoomik Dylan Moran ütleb, et tema naljad pole suunatud ühegi konkreetse rühma pihta. Tiit Blaat\nDylan Moran tuleb märtsis Eestisse. Tema nimi käib paljude jaoks praegugi, pikki aastaid hiljem käsikäes sarjaga „Black Books”, mida on nimetatud ka armastuskirjaks alkoholile, sigarettidele ja raamatutele. Vastupidi kunagisele firmamärgile pole Moran suitsetanud juba viis aastat ja möödunud aastal alustatud alkoholivaba jaanuar kestab tänini. Tuuril pealkirjaga „Dr. Cosmos”, millega ta peagi Tallinnasse ja Tartusse jõuab, räägib koomik armastusest, poliitikast, viletsusest ja igapäevaelu absurdist. Ja kassidest. Muide, viimaste proportsionaalset ülekaalu võib täheldada näiteks Morani joonistustest kubiseval Instagrami-lehel the_dylan_moran.\nVaatasin hiljuti BBC Radio 5 otsesaate salvestust, kus tõite esile palju probleeme, mille all tänapäeva lääne ühiskond kannatab või arvab end kannatavat – pealetulevast äpimaailmast Trumpi ja Brexitini. Mis probleemid teid ennast öösiti üleval hoiavad?\nMa ei lama öösiti ärkvel ega mõtle Brexitile, sest ma tean, mis see on. See on midagi erakordselt rumalat. Inimesed teavad, et hakkab juhtuma midagi halba. Tõsi, nad ei tea, kas tuld võtab nende pea või jalad, aga nad teavad, et otsus enesele tuli otsa panna on tehtud. Nii et jah, see oli väga loll otsus, aga ma ei muretse selle pärast pidevalt. Vahepeal sooviksin, et kogu inimkond võiks ühel ajal vaadata sama uudistesaadet, kus öeldakse, mida me praegu valesti teeme. Kõik mõtleksid: „Ahaa!” ning hakkaksid tegutsema. Aga mille pärast sina hilja öösel muretsed?\nÖösiti ei muretse ma suurt millegi pärast. Kui ma ka siis näiteks kliimasoojenemisele mõtleksin, oleksin lõpuks depressioonis, käituksin ehk lähedastega halvemini ja lõpuks oleks maailm lihtsalt halvem koht.\nMa arvan, et sul on õigus. Mulle tundub, et Eesti on koht, kus oma meeleseisundi eest hoolitseda on eriti oluline. Teil on väga pikk pimeduseperiood. Ma arvan, et sellised asjad mõjutavad inimesi üksjagu. Kui päike kaob, muutun ma kohe tõredaks. Enda eest tuleb hoolitseda. Me kõik mõtleme sellele, mis ühiskonnas toimub, aga sellel ei tohi lasta oma elu üle võtta. Muretsengi aja möödudes üha vähem. See ei aita eriti edasi, kui elu selle nahka lased minna. Sa saad mõjutada inimesi, kes on sinu ümber. Nii et õige otsuse teed sa siis, kui ärkad hommikul üles ega ole torisev tõbras. Kui rohkem inimesi nii teeksid, siis oleks lõpuks kõigil parem.\nEnese eest hoolitsemisest rääkides: suitsetamise jätsite juba mitme aasta eest, eelmisel aastal võtsite ka alkoholist puhkuse. Kas projekt kestab?\nKestab! Ei mingit alkoholi. Ma ei tea, mis sinuga Eestis juhtuks, kui sa alkoholist loobuksid. Võib-olla inimesed otsiksid su üles ja lööksid maha…\nVõimalik. Eestis tundub praegu paljude inimeste üks põhilisi muresid olevat see, et alkoholiaktsiisi tõsteti. Kes tahab end purju juua, peab selle eest veidi rohkem maksma. Või Lätti sõitma.\nAhaa, nii et Eesti on nagu Norra ja Läti on nagu Rootsi? Sest norrakad sõidavad end Rootsi täis jooma. Ma tean, et naps on Eestis oluline. Eriti talvel, kui on pime ja inimesed käivad üksteise juures, söövad, laulavad, räägivad juttu ja püüavad hoiduda hulluks minemast. Iirimaal, kust mina pärit olen, on see samuti oluline teema. See on kultuuriline joomine, mitte joomine sellepärast, et ma tahaksin klaasikest veini või õlut. See on nagu hingamine – midagi, mida inimesed on lihtsalt alati teinud. Mõnes kultuuris istuvad inimesed maha ja võtavad kausikese riisi, teises istuvad maha ja võtavad klaasikese viina. Suur klaas tumedat õlut ja pool grillitud siga võivad olla vahendid, mille abil raske ajaga toime tulla. Aga nii ei saa igavesti jätkata, sest see tunne on lõpuks kohutav.\nEi ole mõtet süüdistada ühiskonda selles, et sa ei saa rääkida igal ajal ja kõigile kõike, mida sülg suhu toob.\nKuidas teie end alkoholita tunnete?\nMärkimisväärselt paremini, muidugi. Ei ole ülearu raske loobuda iga päev endale rusikaga vastu vahtimist andmast… Aga peaaegu kõik, keda ma Iirimaal tunnen, joovad palju, liiga palju – mõne üksiku erandiga. Aga selline on meie päritolu ja see on põhjus, miks meie lood, muinasjutud ja naljad kõlavad just nii, nagu nad kõlavad. Ajalooliselt on alkohol andnud võimaluse põgeneda mitte ainult pimeda ja külma aja eest, vaid ka poliitika eest. Selle eest, et keegi teine ütleb sulle, mida sa tegema pead.\nPraegu räägitakse üha enam enesetsensuurist. Olen viimase aasta jooksul kuulnud mitut meest rääkimas neid tabanud suurest probleemist: nad ei saa seltskonnas enam nii vabalt seksistlikke nalju teha…\nMul on neist samavõrd kahju kui sul. Ma ei usu, et see oleks tõeline probleem. Küsimus on, kuidas sa inimestega suhtled. Ei ole mõtet süüdistada ühiskonda selles, et sa ei saa rääkida igal ajal ja kõigile kõike, mida sülg suhu toob.\nSuitsetamisest loobudes hakkas koomik joonistama.\nIllustratsioon: Dylan Morani Instagram\nKas koomikuna tunnete survet end tsenseerida?\nEi. Minu naljad ei käi ühegi konkreetse rühma kohta. Ma räägin kõigist, mitte ei tee nalja selle üle, kuidas mõne rühma liikmed kõlavad või välja näevad, kas nad määratlevad end mehena, naisena või kuidagi muudmoodi. Mind huvitab, mida inimesed teevad.\nKas valgel heteroseksuaalsel mehel on raske aeg?\nEi ole. Aga ma arvan, et see on väga naljakas, mida praegu raskusteks peetakse. Need raskused peituvad ju selles, et tuleb harjuda oma võimu vähenemisega.\nTeil on mugav olla?\nAbsoluutselt. Ma arvan, et heteroseksuaalsetel meestel on olnud liiga palju võimu liiga pika aja vältel.\nTeie Instagrami-lehel on üksjagu joonistusi. On need tehtud reisimise ajal?\nJoonistasin varem kogu aeg. See oli harjumus. Kui suitsetamise maha jätsin, tuligi selle asemele joonistamine ja panin pildid ka internetti üles. Praegu teen seda vähem, sest olen hakanud rohkem kirjutama. Aga joonistamine on endiselt võimalus aeg maha võtta.\nVaatasin neid pilte ja kassidel näib võrreldes muude teemadega olevat proportsionaalne ülekaal. On selle taga mingi eriline poolehoid?\nKoduloomad on naljakad, sest nad ütlevad alati midagi oma omaniku kohta. Meie perel olid kunagi kassid ja ma räägin kassidest ka Eestis oma šõus.\nKas teie kassid peegeldasid teie iseloomu?\n(Naerab.) Ma tõesti loodan, et mitte, sest nad olid hullud! Ja vägivaldsed!\n„Olen siin olnud vähemalt kahel, kui mitte kolmel korral. Minu mälestused ei ole tingimata sellised, mida sa tahad. Mäletan, et mul oli kohutavalt külm, kõndisin Tallinnas ringi ja istusin viimaks restorani üksi einestama. Vaatasin linna ja mõtlesin, milline suurepärane atmosfäär siin on. Sellel linnal on karakterit nagu ka Tartul, mida tean küll mõnevõrra vähem. Aga kasvada üles sellises kohas: see on nagu kingitus, selline linn saab su teadvuse osaks. Sa ei saa seda ignoreerida.”\nDylan Moran esineb Tartus Vanemuise kontserdimajas 12. märtsil ja Tallinnas Alexela kontserdimajas 17. märtsil.


MARIA STEPHANOSE ABIKAASA: TEADKE TEMA PALKA, VANUST, PIKKUST JA LAPSI - FOTOGRAAF\nMaria Stephanose abikaasa: teadke tema palka, vanust, pikkust ja lapsi\nMaria Stephanose netoväärtus: Maria Stephanos on Ameerika ankrute ja televisiooni saatejuht, kelle netoväärtus on 2 miljonit dollarit. Maria Stephanos on kihisev ja mitmekülgne eetriajakirjanik. Maria liitus Bostoni populaarse FOX25 teleriga 1997. aastal. Ta sündis 1964. aastal USA-s ja kasvas üles Bostonis Massachusettsi osariigis Grovelandis.\nKõrgus:5 jalga 2 tolli\nLapsed:Isabella Stephanos, Liam Stephanos\nMaria Stephanos Kõrgus - vanuse ja keha mõõtmised\nMaria Stephanos on umbes 5 jalga 2 tolli pikk, erootiliste jalgade ja ilusate jalgadega. Ta on atraktiivne, glamuurne ja kuum ankur.\nMaria Stephanose abikaasa - Dale Stephanos ja lapsed\nMaria Stephanos abiellus Dale Stephanosega. Tema mees on poliitiline jutustaja. Tal on Dale'iga kaks last, tütar Isabella Stephanos ja poeg Liam Stephanos.\nTa elab õndsat elu koos oma perega, kuna ta pole kunagi oma elus mõelnud lahutusele ja abieluvälistele suhetele. Nad on ustava ja pühendunud paari sümbol.\nMaria omab Ameerika kodakondsust ja valget rahvust. Praegu on ta 54-aastane.\nTema isa oli ilusalongide disainer ja müügimees. Ta oli kolmeaastaselt insult. Tal oli puuetega inimeste jaoks kriitiline ja kohutav lapsepõlveelu, millega ta võitles julgelt taastumise nimel.\nOma lapsepõlves oli ta väike tüdruk ja oli teravalt huvitatud koduloomadele või lemmikloomadele kui publikule rääkimisest ja lugude rääkimisest. Esmakordselt esines ta riigimaja reporterina nii tõsise WBURi ja avaliku raadio vahendusel. Sel ajal teenis ta aastas 15 600 dollarit.\nMaria Stephanose telesaated ja karjäär:\nPärast UMass Amhersti kursuse lõpetamist omandas ta Emersoni kolledžis massikommunikatsiooni eriala.\nTelekarjääri alustas ta 1997. aastal reporteri ja uudisteankruna suure entusiastliku hooga. Hiljem edutas ta ja sai FOX25 Newsi peaankruks.\nTa on veatu kõneleja ja väljendas oma julgeid vaateid südamest ja hingest koos ning keskendus oma tavapubliku, vaatajate ja fännide tõelisele murele ja huvile. Ta tunneb end äärmiselt tänulikuna selle eest, et tema fännid armastavad tema ehedat häält ning pakuvad värsket teavet mitmekülgsete probleemide ja murede kohta kui suur professionaalne meediumimagnet.\nTa tegi raadios esimese uudiste ja nautis oma elus rõõmsat hoogu ja silmapaistvaid saavutusi.\nTa oli juhtinud oma teleajakirjanikukarjääri jooksul mitmeid kõrgetasemelisi ülesandeid, peamiselt kajastades USA, osariigi ja kohalike omavalitsuste valimisi. Samamoodi oli ta saanud ainulaadse võimaluse vabariigi ja demokraatlike konventsioonide otseülekandeks koos arvukate valimislugude ja värskete uudistega.\nVarem intervjueeris ta osariigi maja saalidest kolme demokraatide ja vabariiklaste presidenti kui ajaloolist hoogu ja märkimisväärset saavutust tema karjääris ja elus.\nLisaks läks tema seotus uus-inglastega kaugemal kui uudiste edastamine professionaalse moel otseülekande või -jutustajana.\nTa tegutseb samaaegselt nii ettevõttesiseselt kui ka perekonnas ning toetab Foxboro League mängu. Tal oli unustamatu esimene kogemus, et ta tegi ajaloolise kajastuse, edukalt Elvis Presley surma ja mälestusürituse üle, et avaldada austust riiklikule austusele ja austusele.\nStephanie soo kihlatu\nTema vanemad olid põnevil, vaadates televiisorist sellist sündmust, et ta on tõestanud oma võimekust ja kohut ja vastutust, nagu “töö on jumalateenistus” ning mis on tema elu ja karjääri tähendus.\nTa ei ole kunagi oma vaatajatele ja avalikkusele pettumust valmistanud, kuna on ennast loomult tugeva avaliku elu tegelasena tõestanud. Näiteks motiveerib ta oma vaatajaid ja fänne järjekindlalt, mis on alati tema meelt hoidnud, säilitades kõrged kutse-eetilised väärtused ja normid.\nMaria sai 2000. aastal Associated Pressi auhinna silmapaistva täispika kirjutamise ja esitluse eest. Ta on alati positiivne ja tunneb uhkust, edastades uudiseid selle kohta, mis toimub kogukonnas ja riigis. Samuti tunneb ta au levitada värskeimaid uudiseid kogu maailmas, eriti kogu riigis ja eriti uus-inglastel.\nMaria on heasüdamlik naine, kuna ta on isa pärinud mitmete filantroopiliste asutuste toetamiseks, peamiselt Ameerika Südameliit, Juveniilse Diabeedi Uuringute Fond, Bostoni kogukonna arendamise fond Make-A-Wish, Relay for Life ja Rosie's Place .\nTa osaleb ka moeetendusel heategevusliku toetuse saamiseks kodututele koertele, kuna ta armastas loomi.\nMaria Stephanose palk:\nMaria Stephanos saab aastas palka 755 254 dollarit. Kuid vaatamata sellele kavatseb Stephanos saada õnneliku pensioniea miljonäriks.\nTema elulugu on saadaval aadressil www.mariastephanos.com ja lisateavet leiate vikist.


Krüptodetektiivi märkmetest: „Aega ei ole ja mõtted on monaadid.“ — Sirp\nMerevaiku kinnijäänud putukad.\nReaalsus kui putukas merevaigus\nTänapäeva teadusele vastavat reaalsust kirjeldab meile näiteks kirjanik Kurt Vonnegut oma romaanis „Tapamaja, korpus viis ehk Laste ristisõda“, kus peategelane Billy Pilgrim satub trafalmadoorlaste lendavale taldrikule. „„Tere tulemast, mr. Pilgrim,“ ütles valjuhääldaja. „Kas küsimusi on?“ Billy niisutas huuli, mõtles veidi aega ja päris viimaks. „Miks mina?“ „See on väga maalik küsimus, mille te esitate, mr. Pilgrim. Miks teie? Kui nii võtta, siis miks meie? Või miks üldse miski? Sellepärast, et praegune hetk lihtsalt on olemas. Kas olete kunagi näinud merevaiku kinnijäänud putukaid?“ „Jah.“ Billyl oli kabinetis tõepoolest kirjapress lihvitud merevaigukamakast, mille sees oli kolm lepatriinut. „No näete mr. Pilgrim, ja meie siin oleme kinni praeguse hetke merevaigus. Sõna „miks“ ei tähenda midagi.““\nIgal juhul on see aegruumiline kirjeldus staatiline ning sisaldab kogu universumit tervikuna. Kui meie näeme liikuvat objekti, siis aegruumis on see maailmatoru, mis ei liigu kuhugi, vaid mis ise kujutabki objekti liikumist. Aegruum sisaldab kõiki aegu ja kõiki kohti üheaegselt. Selliselt on minevik, olevik ja tulevik ainult meie poolt kasutatavad terminid, mis objektiivselt ei tähista aegruumis mitte midagi. Me võime valida aegruumis punkti ning siis selle punkti ajakoordinaadil määratleda, selle koha mineviku oleviku (see on antud punkt ajajoonel) ja tuleviku. Aga ka iga teisel punktil on oma minevik, olevik ja tulevik. Kuna aegruum on staatiline ja muutumatu, on ka kõik selle osad ühtviisi reaalsed. Seega võime öelda, et aeg on oluline mõõde objekti asukoha määratlemisel aegruumis, kuid aja „voolamine“ on illusioon.\nOmetigi on sellises maailma kirjelduses midagi kaduma läinud? Midagi sellist, mis on meile vägagi loomuomane, nimelt „nüüd“ hetk. Ajavahemik, mida me otseselt kogeme, just nüüd ja praegu. Ajahetk, mida me ei meenuta ega millest ei unista – just see hindamatu moment, mis erineb nii olemuslikult minevikust ja tulevikust. Nüüd … ja juba on see läinud.\nFilosoof Rudolf Carnap meenutab vestlust Albert Einsteiniga: „Ükskord ütles Einstein, et teda häirib „praeguse hetke“ probleem tõsiselt. Ta selgitas, et praeguse hetke kogemine on inimese jaoks midagi erilist, see on midagi olemuslikult erinevat, võrreldes mineviku ja tulevikuga, kuid see oluline erinevus ei esine ega saagi esineda füüsikas. Asjaolu, et seda kogemust ei ole võimalik teaduslikult käsitleda näis talle valuliku, kuid samas paratamatu loobumisena. Ta oletas, et praeguse hetke juures on midagi olemuslikku, mis jääb väljapoole teaduse sfääri.“\nVäide tundub olevat ilmselges vastuolus relatiivsusteooriaga, aga Einsteini mõtteavaldust ei tasu siiski kohe kõrvale jätta. Kuigi aeg plokkuniversumis ei voola, siis „nüüd“ momendi erilisus väärib lähemat käsitlust küll.\nHetked ja inimesed\nKuidas saaks säilitada tajutava praeguse hetke eripära ja plokkuniversumi kõikide hetkede võrdväärsuse? Me tunneme endid eksisteerivat just praegusel hetkel, selle maagilise „nüüd“ hetke vältel. Me teame ka, et olime olemas minevikus, seda me mäletame. Tuleviku olemasolu võime vaid eeldada.\nInimese identsus ei ole samuti iseenesestmõistetav nähtus. Meile tundub, et me oleme eraldiseisev isiksus, mis algab koos sünni või eostamisega, sõltuvalt meie käsitlusest ja lõpeb surmaga. Tegemist on kui mitte just illusiooni, siis vähemalt ettekujutusega, tõsi küll, väga kasuliku ettekujutusega. Praegusel hetkel ei ole ma sama isik, kes ma olin kuu või aasta tagasi. Ilmselt olin ma ka eile veidi teistsugune, iseasi, kas suudan selle täpselt kindlaks teha. See, et keha molekulid ja aatomid vahetuvad, on ilmselge. Pärast iga söömakorda on meis ju hulga aatomeid lisaks! Loomulikult ei ole aatomid meie individuaalsuse seisukohast eriti olulised, tähtis on nendest moodustunud struktuuri ehk keha püsivus. Aatomid ja molekulid vahetuvad, kuid keha säilitab oma struktuuri. Meie praegune struktuur tuleneb aga otseselt meie varsemast struktuurist, tõsi küll, osa aatomeid on juurde tulnud ja osa lahkunud, samuti on toimunud palju keemilisi protsesse kehas endas. Inimese ajus olevad struktuurid ei ole siinkohal mingiks erandiks ja nendele struktuuridele tuginebki meie psühholoogilise „mina“ püsivuse idee. Täpsem oleks muidugi fikseerida inimese isik ka ajaliselt, kas me räägime minast praegusel ajahetkel või näiteks 12. mail kell 13 1999. aastal. Kui aus olla, siis ei oska ma tolleaegse mina kohta midagi asjalikku öelda. Loomulikult võin kasutada märkmikke ja päevikuid, arvutilogisid ja muud, et saada teada oma tegevusest tol päeval. Kui mul veab, siis saan teda, et mul oli näiteks sellel päeval loeng või nõupidamine ülikoolis. Ma võin leida oma päevikust isegi märkuse, et tegemist oli ilusa päevaga ja mingi ime läbi tuletada meelde midagi selle päeval toimunust, aga see on kõigest mälestus, mida töötleb praeguse hetke „mina“.\nInimese „mina“ kummalist ja saladuslikku püsivust on hästi kujutatud Richard Straussi ooperis „Roosikavaler“ („Der Rosenkavalier“), kus juba küpses eas marssaliproua mõlgutab mõtteid aja üle: „See on maailma kulg. Mäletan ka tüdrukut, kes on just kloostrist püha abiellu kamandatud. Kus on ta praegu? Jah, otsi möödunud aasta lund. Aga kuidas saab tegelikult olla nii, et ma olin väike Resi ja et minust saab ka vana naine? Vana naine, vana marssaliproua! „Vaata, seal läheb vana printsess Resi!“ Kuidas see juhtuda saab? Kuidas Jumal seda teeb? Kuid ma olen alati sama.“\nHoolimata füüsika selgest kinnitusest, et mingit aja voolamist ei ole ja kõik momendid maailmas on ühtviisi reaalsed, jääb meist enamiku hinge kahtlus. Ma ju tunnen, kuidas aeg voolab, võib meist väita igaüks ja kuigi aja voolamist on võimatu mõõta, ei ole see argument kuigi veenev. Isegi füüsikutel on tõsiseid kõhklusi, mida väljendas Einsteini öeldu. Teine väga kuulus XX sajandi füüsik ja filosoof Sir Arthur Stanley Eddington (1882–1944) väljendas kahtlust veelgi selgemalt: „Kui ma mõistan olemasolu selle tõttu, et ma ise olen olemas, mõistan ma ka muutumist, sest ma ise muutun. See on sisemine Ego, mis on ja mis muutub.“ Meie tunne aja voolamisest ja tulevikuhetkede saabumisest on niivõrd kõikehõlmav, et see lihtsalt peab vastama millelegi objektiivsele. Eddington on välja pakkunud idee sellest, et me kogeme aega kahel eri moel. Ta kirjutas: „Kui ma sulen silmad ja eemaldun sisemisse teadvusesse, siis tunnen ma end kestvana, mitte ulatuvana. Me tunneme aega, mis mõjutab meid endid, mitte ei eksisteeri ainult väliste sündmuste suhetes, see viimane on ajale muidugi väga iseloomulik; ruumi seevastu on alati käsitletud kui midagi välist.“ Üheks aja tajumise viisiks on seega meie meeled, mis tajuvad seda sarnaselt ruumiga, kuid on ka teine viis, mis toimub meie teadvuse sügavustes ja mille käigus me tajume aega otseselt. Aeg avab meile omalaadse tagaukse inimhinge sügavustesse – idee, mida ühelt füüsikult nagu ei ootakski! Sellesarnaseid mõtteid on avaldanud ka tänapäeva tuntud inglise füüsikateoreetik Roger Penrose: „Mulle tundub, et selles, mis puudutab aja voolamist on tõsised lahknevused selle vahel, mida me teadlikult tajume ja mida meie (imepäraselt täpsed) teooriad kinnitavad füüsilise maailma reaalsuse kohta. Need lahknevused räägivad kindlasti meile midagi olulist füüsika kohta, mis arvatavasti on meie teadlike tajude aluseks.“\nKrüptodetektiivi arvates oli neil õigus, aga ilmselt mitte päris nii, nagu nemad seda silmas pidasid. Uurides krüptodetektiivi märkmeid saab üha selgemaks, et tema kavatsused on märksa ambitsioonikamad. Kuidas olukorrast välja tulla? Päästa oma nahk ja selle käigus ka loomulikult kogu maailm. Krüptodetektiiv on võtnud uurimiseks looduse astmestiku idee ja arendanud seda edasi küllaltki ootamatus suunas.\nRonides üles mööda looduse astmestikku\nKui me kujutame maailma ette järjest keerukamaks muutuvate tasemete astmestikuna, siis ei ole mingit põhjust jääda pidama inimese juurde. Veelgi enam, kui arvestada plokkuniversumi olemasolu, siis on selge, et kõik keerukuse tasandid on kogu aeg olemas olnud. Loomulikult on proovitud välja mõelda ka seda, millised võiksid olla järgmised keerukusetasemed peale inimest.\nTyler Volk käsitleb kõrgeima tasemena geopoliitilisi riike. Ta väidab, et järgmine loogiline tase seostub rahvuste sulandumisega, mis tekitab planetaarse inimkonna. See uus süsteem ei teki ühegi valitsuse või valitsuste süsteemi domineerima hakkamise tagajärjel, vaid kujuneb täiesti uus süsteem. Ilmselt on tegemist kompleksse, kuid samal ajal detsentraliseeritud maailmaga. Teilhard de Chardin on pakkunud üldise evolutsiooni lõpp-punktiks mingit kollektiivset üliteadvust, mis sulandub lõpuks Jumalasse. Operaatorite teooria näeb tulevikku inimteadvuse ja masinate sulandumises uueks organismiks, samale protsessile viitab ka Margus Ott.\nKui leidsin krüptodetektiivi materjalide hulgast faili pealkirjaga: „Milline võiks siis olla järgmine keerukuse tase?“, siis lootsin, et lahendus on käeulatuses. Aga failis olevas dokumendis oli krüptodetektiivile nii omaselt vaid üks lause: „Aega ei ole ja mõtted on monaadid.“ Kuna järgmise keerukustasandi objektid pannakse kokku eelmise tasandi objektidest, siis viitab see lause ilmselt sellele, et järgmise tasandi objektid koosnevad mõtetest. Sellealasest uurimistööst on krüptodetektiivi paberites mitmeid jälgi. Kuidas see aga võimalik saab olla ja mismoodi seostuvad sellega monaadid?\nPlokkuniversumis kujutab inimest keerukas maailmajoonte sasipundar, mida võime kutsuda näiteks inimese maailmatoruks. Inimese ja kõikide tema mõtete maailmatoru eksisteerib neljamõõtmelises aegruumis. Eri lõigud tähistavad selle mingit olekut mingil ajahetkel. Mõtted kujutavad endast keerulisi osakeste maailmajooni ja ei midagi muud. Seega on mõtetel olemas kindel asukoht! Millised on siis mõtted aegruumis? Aegruumis asuvad kõikide inimeste aegruumilised torud koos mõtetega. Nad erinevad nii ruumilise kui ka ajalise koordinaadi poolest. Teadvuslikud protsessid ei seisa füüsikalisest aegruumist eemal. Me ei saa eraldada teadvust aegruumist. Nad on selle maailma osad, nagu kõik muugi meie ümber. Ka inimeste mõtted ja tajumused moodustavad ühe osa plokkuniversumist.\nInimese tajutav „nüüd“ hetk ei ole ju mitte hetk, vaid sellel on mingisugune kestus. Filosoofid kutsuvad seda aega, mida vahetult läbi elatakse ja tajutakse, terviklikult näivaks olevikuks (specious present). Selle hetke tegelikku pikkust on proovitud nii hinnata kui ka mõõta ja keskmiselt on see ilmselt umbes kolme sekundi pikkune. Füüsikalises mõttes on tegemist päris pika ajavahemikuga, selle kestel liigub valgus veidi vähem kui 900 000 kilomeetrit. Liikumise ja muutumise tajumine toimub selle näiva oleviku kestel. Isiku maailmajoonel omavad need näivad olevikud kattuvaid osi, mis loovadki mulje aja voolamisest.\nMõte on seega lõik meie maailmatorust, täpsemalt, lõik meie maailmatoru aju kujutavast osast.\nAga milline on mõtte täpsem struktuur? Mõte on alati seotud väliskeskkonnaga, olgu selleks siis aistingud, mis seostuvad füüsikaliste objektidega, või intuitsioonid, mis seostuvad abstraktsete objektidega, mille täpne asukoht on meile teadmata. Igal juhul ajus tekitavad need mõlemad teatud aktiivsusmustreid. Mustreid töödeldakse ajus pidevalt ümber ja osaliselt salvestatakse. Me võime seda nimetada sisemiseks mudeliks väliskeskkonnast. Tegemist on salvestisega korrelatsioonidest väliskeskkonnaga. Tegemist ei ole mitte ainult füüsilise, vaid ka mentaalsete objektide keskkonnaga. Tegemist on sisemise reaalsusega – me tunneme ennast asuvat maailmas ja meie peas toimuvad mõtted. See, mida me näeme ja tunneme, on tegelikult ju sisemine reaalsus meie ajudes – mudel, mis küll suures osas on ebatäielik, tugineb välisele füüsilisele ja kultuurilisele keskkonnale jne, kuid tegemist on ikkagi sisemise mudeliga. Selle mudeli loomine jääb meie teadvusele harilikult märkamata. Mudel sisaldab meile olulist teavet, kõik ebaoluline jäetakse kõrvale. Nii et mõte kujutab endast kindlasti seda sisemist reaalsust, see on iga mõtte n-ö kohustuslik osa.\nSee sisemine reaalsus on füüsikalises mõttes koondunud mahtu alla liitri ja aega kuhugi kolme sekundi kanti. Subjektiivselt haarab see aga kogu ruumi, mida me tunnetame, mida me teame ja mida suudame ette kujutada, aga ka näiteks lõpmatuse, juhul kui inimene seda tunnetada suudab. Ajaliselt haarab see kogu aja, mida me mäletame, ja kogu aja, mida suudame ette kujutada ning intuitiivselt tajuda.\nMe kogeme oma sisemist reaalsuse mudelit. Inimene ise on koos oma mõtlemisega loomulikult osa sellest sisemisest mudelist. Kui ma praegu seda teksti kirjutan, siis tajun, et istun arvuti taga ja klõbistan klahvidega. Minu sisemise reaalsuse mudelis on omakorda mudel minust, kes kirjutab raamatut. Muidu ei saaks ma ju seda ette kujutada. Nii et lisaks sisemise reaalsuse mudelile on igas mõttes kindlasti ka mudel sellest mõttest endast. Mudel tajuvast subjektist. Me tajume seda eneseteadvusena. Ma lihtsalt ei kirjuta raamatut, vaid ka tajun, et ma seda teen. Teadvus reflekteerib kogemusi ja seejuures ka iseennast. Peale selle on mõte varustatud mäluga. Mõte mäletab kõiki eelmiseid seisundeid. Mingis mõttes ongi mõte mälu ehk siis mustrite salvestis. Tegemist on diskreetse, idiosünkraatilise mudeliga, kuhu on salvestatud kõikide vaatluste andmed antud vaatleja seisukohast. Eri ajahetkedel on need korrelatsioonid füüsikalise keskkonnaga erinevad, seega on erinevad ka mõtted.\nMiks aga on just mõtted need elemendid, millest luuakse järgmise keerukusetasandi objektid? Ega krüptodetektiivi paberitest sellele väga selget vastust ei leia. Nagu eelnevalt nägime, on nendeks ju pakutud inimesi, inimühiskondi, inimesi koos tehnoloogiaga, aga nüüd järsku ainult üksikud mõtted.\nIga uus tekkiv tase tugineb eelmistele, seega jäävad kõik varasemad tasemed alles ning hõlmatakse uude tasandisse. Eelneva tasandi objektid kombineeruvad ja integreeruvad, moodustades uue tasandi keerukama objekti. Seal toimivad nad suurema süsteemi elementidena, selle osistena. Seega kaotavad nad osa oma iseseisvusest, mis on iseloomulik alumisele tasandile. Iseseisev rakk on rohkem „ise“ kui rakk hulkrakses organismis. Samuti on see jällegi osis märksa suuremast ja kõrgemal tasemel olevast süsteemist. Biosemiootik Jesper Hoffmeyeri sõnutsi: „… emergentsetes protsessides piiratakse alati vabu võimalusi lihtsamatel tasanditel, et võimaldada täiesti uut laadi vabaduse tekkimist ja arenemist komplekssematel tasanditel“. Kõrgema taseme objekti moodustamiseks loovutavad alama taseme objektid palju oma iseseisvusest ja isedusest. Nii ka mõte ei ole see, mis mõtete komplekt toimivas ajus.\nMõte on monaad\nMonaadina mõistetakse filosoofias mingit ühtset elementaarset substantsi, mis peegeldab maailma struktuuri. Sõna ise tuleneb kreeka keelest, kus monas tähendab ühikut, üksust. Termini monaad võtsid teadaolevalt esimestena kasutusel pütaagorlased, kes tähistasid sellega esimest maailma loodud entiteeti. Tegemist on kogu olemasoleva algusega. Monaadist sündis düaad (kahesus) ja sellest omakorda arvud. Kõige tuntum on kahtlemata aga saksa filosoofi Gottfried Wilhelm Leibnizi (1646–1716) monadoloogia. Tegemist on metafüüsilise käsitlusega maailmast, mis seab monaadid, mis on lihtsad substantsid, kogu reaalsuse aluseks. Monaadid ja lõpmatuse käsitlused põimuvad vägagi omapäraselt juba varasematest krüptodetektiivi lugudest tuntud Kurt Gödeli vaadetes. Gödel on kirjeldanud oma filosoofiat kui „monadoloogiat koos tsentraalse monaadiga [—] mis on üldjoontes sarnane Leibnizi monadoloogiale“.\nTundub, et krüptodetektiiv peabki näivat olevikku kajastavat mõtet monaadiks, millest ehitatakse järgmise kõrgema taseme objektid. Monaad tähistab siinkohal diskreetset üksust, mis sisaldab mingil kombel kogu maailma. See, mis inimesel on maailmast, peitub meie mõttes, midagi muud inimesel ei ole. Monaad ei ole füüsiline inimene või mingi inimesesarnane entiteet, vaid närvisüsteemi muster, keskkonnaga interaktsiooni tõttu kujunenud närvivõrgustiku mustri salvestis. Tegemist on informatsioonilise struktuuriga. Maailm koos inimesega on vajalik tase, et tekiks monaad. Siit alles krüptodetektiivi tõeline avastusretk monaadide maailma alles algab.\n Kurt Vonnegut, Tapamaja, korpus viis ehk Laste ristisõda. Tallinn, Eesti Raamat 1971, lk 64.\n The philosophy of Rudolf Carnap. Open Court, Lasalle, Ill, Open Court 1963, lk 37.\n Filosoofilistest isiksusekäsitlustest meeldib mulle näiteks Derek Parfiti vaade: Derek Parfit, Reasons and persons. Oxford, Clarendon press 1984.\n Libreto: Der Rosenkavalier https://opera-guide.ch/operas/der+rosenkavalier/libretto/de/\n Arthur Stanley Eddington, The nature of the physical world. Cambridge, Cambridge University Press 1929, lk 97.\n Arthur Stanley Eddington, The nature of the physical world, Cambridge, Cambridge University Press 1929, lk 51.\n Roger Penrose, The emperor’s new mind, Oxford, Oxford University Press 1989, lk 304.\n Loodusastmestiku ja üldise evolutsioonikäsitluse kohta vt: Kurmo Konsa, Otsides arengu algoritmi – Sirp 27. V 2016.\n Tyler Volk, Quarks to culture: How we came to be. New York, Columbia University Press 2017.\n Pierre Teilhard de Chardin, The future of man. London, Collins 1969.\n Gerard A. J. M. Jagers op Akkerhuis (editor), Evolution and Transitions in Complexity: The Science of Hierarchical Organization in Nature. Cham, Springer 2016; Margus Ott, Vägi: Väekirjad I. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2015.\n Kurmo Konsa, Mees kelle tapsid abstraktsed objektid – Sirp 9. III 2018.\n Mõtete ruumilise paiknemise kohta vt: Michael Locwood, Mind, brain and the quantum: the compound „I“. Oxford, Cambridge, Blackwell 1989, lk 71–78.\n Jesper Hoffmeyer, Biosemiootika. Tallinn, Tallinna Ülikooli Kirjastus 2014, lk 375.\n Wang, Hao, A Logical Journey: From Gödel to Philosophy. Cambridge, Mass., MIT Press 1996 (0.2.1).\nTallinna ülikooli (TLÜ) uuring näitab, et statistiliste andmetega saab selgitada peaaegu poolt naiste ja meeste palkade erinevusest. Sotsioloogid Marge Unt, Kadri Täht ja Triin …\nSebastian Jungeri järjekordse menuki kandvaks ideeks on varjamatu igatsus hõimuühiskonna näilise lihtsuse, võrdsuse ja läheduse järele. Tegemist on ülimalt meisterlikult kirjutatud teosega, mis muidugi …


Jaapan Teises maailmasõjas – Vikipeedia\nJaapanit kutsuti Teises maailmasõjas koos Saksamaa, Itaalia ja nende liitlastega teljeriikideks. Teljeriigid kaotasid Teise maailmasõja ning Jaapan pidi maksma reparatsioone. Põhiliselt tegutses Jaapan Vaikse ookeani ääres ning tahtis luua suurt Jaapani impeeriumit.\n1 Enne sõda ja sõja algus\n2 Rünnak Pearl Harborile\n3 Pearl Harbori rünnaku tagajärjed\n4 Jaapani võidukäik Aasias ja Okeaanias\n5 Jaapani edu pöördumine\nEnne sõda ja sõja algusRedigeeri\nJaapan soovis laieneda Aasiasse ning luua suurt Jaapani impeeriumit, et saada Jaapani suurenevale rahvaarvule rohkem toorainet ja elupaiku. Kui 1930. aastate esimeses pooles ootasid Jaapanlased, et Ameerika Ühendriigid kuulutaksid neile sõja esimesena, siis kolmekümnendate lõpul strateegiat muudeti ning otsustati ise esimesena rünnata. Jaapan tegutses Teises maailmasõjas põhiliselt vaid Vaikse ookeani sõjas. Ajaloolased on Vaikse ookeani sõja alguse suhtes jäänud eri arvamustele, kui mitmed ajaloolised peavad sõja alguseks 1931. aasta Jaapani sissetungi Mandžuuriasse ning on ka neid, kes peavad sõja alguseks 1937. aasta teise Hiina-Jaapani sõja sõja algust, siis enamjaolt peetakse üle maailma siiski USA-Jaapani sõja alguseks 1941. aasta detsembris Pearl Harbori saarte ründamist ning sellele peatselt järgnenud Jaapani rünnakuid mitmetele Ida- ja Kagu-Aasia riikidele.\nRünnak Pearl HarborileRedigeeri\nRünnak Pearl Harborile toimus 7. detsembril 1941. Jaapan hakkas 1939. aastast looma plaani, kuidas Pearl Harborit rünnata. Kõige keerulisem osa oli üllatusmomendi loomine ning Jaapani lennukikandjate toimetamine üle 6000 km kaugusele ilma, et seda tähele pandaks. Rünnaku andmed olid rangelt salastatud ning isegi lendurid, kes Pearl Harbori pommitamiseks treenisid, ei teadnud päriselt, miks neid treenitakse. Rünnak koosnes kahest lainest kus osales vastavalt 183 ja 171 lennukit, mis ründasid lahinglaevasid, angaare ja sõjaväebaase. Tänu luuretööle ja täielikule üllatusmomendile olid USA otsesed kaotused selles rünnakus maksimaalsed ehk hävitati üle 300 USA lennuki, Jaapanil hävis lennukeid vaid 29. Rünnakus suri 2400 ameeriklast ja ligi 1300 sai raskelt haavata, Jaapanlasi suri vaid umbes 40 ja 5 sai haavata. Jaapanil õnnestus kaheksast USA lahing laevast kasutuskõlbmatuks muuta 7, millest 2 hävisid täielikult.\nPearl Harbori rünnaku tagajärjedRedigeeri\nPärast Pearl Harbori rünnakut deklareeris USA kiirelt sõja Jaapanile ning tänu 1940. aastal sõlmitud liidule Saksamaaga deklareeris ka Saksamaa USA-le sõja ja ka vastupidi. Kohe pärast Pearl Harbori rünnakut alustas Jaapan rünnakuid teistele Aasia ja Okeaania riikidele.\nJaapani võidukäik Aasias ja OkeaaniasRedigeeri\nJaapan okupeeris Tai, kui viimased alistusid vaid 5 tunniga. Tai liitus Jaapaniga ja edasi rünnati Hongkongi, Ameerikale kuuluvaid Guami ja Wake'i saart. Rünnati ka Hollandile kuuluvat Indoneesiat, Suurbritanniale kuuluvaid saari, teisi Kaug-Ida linnu ja riike ning ohustati Austraaliat.\nJaapani edu pöördumineRedigeeri\nVaikse ookeani sõja pöördepunkt saabus Ameerika mereväe võidust Midway lahingus juunis 1942. Jaapani laevastik kandis suuri kaotusi ja pöörati tagasi. 1942. aasta augustis ründasid Ameerika väed Saalomoni Saartel jaapanlasi, sundides Jaapani vägesid kuluka väljaviimisega Guadalcanali saarelt veebruaris 1943. Liitlasväed saavutasid Vaikse ookeani piirkonnas aeglaselt mere- ja õhuvõimu ning liikusid metoodiliselt saarelt saarele, vallutades need ükshaaval. Jaapanlased kaitsesid aga Hiina mandriosas edukalt oma positsioone kuni 1945. aastani.\nUSA alustas Jaapani pommitamist ning hoolimata Jaapani vastupanust ja kamikaze'de rünnakutest liikusid USA väed kiirelt edasi ning alistasid Okinawa 1945. aasta juuni keskpaigaks. 6. augustil 1945 kukutasid USA õhuväed aatomipommi Hiroshimale ja 9. augustil Nagasakile. Rünnakutes suri kokku plahvatuse ja kiirguse tagajärjel erinevatel andmetel 120-220 tuhat inimest. Need on ainukesed korrad ajaloos, kus on sõjaliselt kasutatud tuumapomme. 8. augustil deklareeris nõukogude liit Jaapanile sõja ning ründas Jaapani alasid. 14. augustil Jaapan alistus USA ees ning USA alustas jaapani okupeerimist. 2. septembril alistus Jaapan ametlikult USA, Suurbritannia ja Nõukogude Liidu ees.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Jaapan_Teises_maailmasõjas&oldid=5954007"\nLehekülje viimane muutmine: 30. august 2021, 14:38\nSelle lehekülje viimane muutmine: 14:38, 30. august 2021.


Kuidas eristada leppa haabast - nõu kogenud metsamehelt - Bonsai 2021\nAutor: Galina Lobanova, avaldatud 30.11.2016\nLepast haabast eristada on lihtne. Piisab, kui näete neid puid mitu korda. Kuid kui teil pole pilti peas, aitab see artikkel teil neid puid isegi talvel eristada..\nPuud erinevad oma lehtede poolest suuresti. Haabulehed on suuremad. Servad on siledad, kuju on klassikaline. Lepas on nad servaga sakilised. Kuju on piklik, ovaalsele lähemal.\nLepat saab hõlpsasti eristada koonusetaoliste viljade järgi. Kevadel ja suvel on nad rohelised, kuid talveks kuivavad, muutuvad pruuniks ja luustuvad. Haabjalt midagi sellist ei leia.\nKa nende taimede koor on väga erinev. Haabjas on see sile, rohekashall, mõnikord kerge sinaka varjundiga..\nLepal on erinev koor. Hallis on sellel väljendunud hall värv, millel on kerge puitjas tekstuur. Musta lepa koor on tumepruun, peaaegu must. Küpsetes puudes see lõheneb ja ketendab..\nMinu arvates on kõige iseloomulikumad erinevused puidu omadustes. Lõikamisel on haab lõigates erakordselt valge värv. Ja lepa puit, must või hall, on punane.\nVärskelt saetud puit heledat värvi. Kuid sõna otseses mõttes meie silme all hakkab see punastama, jättes oranži või roosaka tooni. Seda nähtust võib eriti selgelt täheldada talvel, kui reaktsioon on kiirem..\nNende teadmiste abil saate leppa haavast hõlpsasti eristada. Ja pole vahet, kas puul on lehti või asub see teie õuel küttepuude kujul.\nKuidas leppa teiste puude järgi öelda\nLepp kasvab peamiselt niisketes muldades. Ega ilmaasjata saanud puu just selle nime. Lepas tähendab tõlkes sõna otseses mõttes "kalda lähedal".\nItaalia keeles kuulub lepp perekonda Alnus, perekonna nimi pärineb keldi tähtedest "al" ja "nus", mis tähendab vastavalt "y" ja "kaldad".\nSageli võib seda kaseperekonda kuuluvat puuliiki leida jõgede, järvede ja muude veekogude kallastelt..\nKuna lepapuit on vastupidav lagunemisele ja üldiselt niiskusele, kasutatakse seda aktiivselt maa-alustes konstruktsioonides. Kaevandustesse on paigaldatud lepatuged. Nad ehitavad veekaevusid ja valmistavad ehitisi ning nende osi maa alla ja vette. Pole asjata, et Veneetsias on vaiad, millel seisab näiteks Rialto sild, lepast. Allikas: http://www.ortobotanicomontebaldo.org/glossary/ontano-nero/\nSelle põhjuseks on oksüdeerumine, mis toimub hapniku ja puitu moodustavate ainete koostises..\nKohe pärast lõikamist on puit helekollane, mõne aja pärast muutub see pruuniks ja isegi lillaks, kergelt kuivades helendab punane värv. Pärast lõplikku kuivamist on puiduvärv punakasroosa.\nVeelgi enam, värv on kogu tünni perimeetri ulatuses ühtlane. Tuumal ja puidul ei ole varjus praktiliselt mingit lahknevust.\nPuidu elastsus sellega mitmesuguste manipulatsioonide ajal\nLisaks avaldavad sellised keetmised soodsat mõju seedetrakti tööle. Niisiis, koorest valmistatud keetmine aitab seedehäirete korral, normaliseerib mao mikrofloorat.\nSamuti on lepalehtedel ja puuviljadel antihistamiinikumid. Seetõttu aitavad need vähendada ja rahustada allergilisi ilminguid..\nLepp: puidu ja puidu omaduste kirjeldus\nKõik teavad, kuidas lepp välja näeb. Välimuselt kirjeldamatu, kuid see on tõeline kevade saabumise kuulutaja. Kui kõik puud on veel paljaste mustade tüvedega, melanhooliale ja kurbusele järele jõudmas, on lepp juba õites.\nÕitsemisega algab selle puu elutsükkel, siis hakkavad ilmuma noored lehed. Lepp on lehtpuu, kaseperekond.\nSõltuvalt asukohast võib see olla puu või põõsa kujul.\nNoore taime võrsed on silindrikujulised, roheka südamikuga..\nPungad kasvavad jalgadel, neil on kaks soomust. Lepalehed kasvavad järgmises järjekorras, lehe kuju on tahke, koonuline, mõnikord saagjas mööda servi. Lehe kuju võib varieeruda - ümmargusest või kergelt piklikust piklikuni.\nÕitsemine toimub ühekojaliste õitega, millel on kohevate kõrvarõngaste kuju - kaseperekonnal on selline eristav tunnus. Sellisel juhul moodustuvad tolmukad võrse peal pikkade kõrvarõngaste kujul ja pistikud on moodustatud alumises osas ja on väikeste piikide kujuga.\nLepa eripära on see, et ta õitseb isegi enne lehtede õitsemise algust või samaaegselt sellega. See võimaldab õietolmu paremini tuulega edasi kanda..\nÕisikud moodustuvad õitsemisele eelnenud aasta jooksul, samal ajal kui erinevatel aegadel: emane, tolmune - hakkab moodustuma suve keskel (kestab umbes 5-6 kuud), isane, püstolaat - sügisest (moodustub 1-2 kuud).\nÕisikute moodustumisel moodustuvad isasõied 3 tükis, harvemini - üks kõrvarõnga kujul. Emaslilled moodustuvad paarikaupa, võsu põhjas.\nVili on lepale iseloomulik kõva puitunud käbi. Metsa paljude puude hulgast tunneb lepp ära just nende käbide järgi.\nPagasiruum on tavaliselt õhuke, väljast kaetud sileda koorega. Puidu madal tihedus.\nLeppa saab teistest puudest eristada järgmiste parameetrite järgi:\nalgab varajane õitsemine;\nvõrsetel on väikesed punnid.\nLepp kasvab parasvöötmes, eelistab rikast ja niisket mulda, kuid võib kasvada nii kuivas kui savises mullas.\nSõltuvalt maastikust ja elupaikade tingimustest võib sellel olla mis tahes arv erinevaid vorme. Leiad üle saja erineva liigi - puid ja põõsaid. Venemaa territooriumil leitakse kõige sagedamini 2 sellist tüüpi - need on kleepuvad mustad ja hallid, nimelt:\nMust välimus. Nimi tuleneb kleepuva elemendiga lehtedest ja sellest, et pagasiruum on must. Kreeka müütides kirjeldati seda liiki kevade kuulutajana. Kirjeldus: see liik on võimeline kiiresti kasvama, ulatudes sageli 20 meetri kõrgusele. See kasvab metsas, enamasti üksi, läheduses ei kasva teiste liikide taimed. Taim hakkab õitsema kevade keskel. Viljad on väikesed mustad käbid. Must lepp on valgust armastav ja armastab niisket mulda, seetõttu võib teda kohata ka niisketes kohtades. Sageli ühendatakse see liik lepavõsa moodustamiseks. Mõnes Venemaa piirkonnas peetakse seda ohustatud liikiks. Veekogude äärde istutatud taim kaunistab parke ja väljakuid.\nTeist tüüpi puid - halli leppa - saab teistest puudest hõlpsasti eristada. Puu välimus (pildil) ei näe välja nagu tema "must" sugulane - tal on kergelt kumer koorega pagasiruumi, millel on hall varjund, samas kui puu lehed on samuti hallid. Õitsemise ajal vabastab see pruunika varjundiga kõrvarõngad. Õitsemise perioodil näeb puu välja väga elegantne ja ebatavaline. Erinevalt teistest analoogidest on hall liik elupaikades vähenõudlik - ta elab isegi vaestel muldadel ja märgaladel. Tal on suur vastupidavus pakasele ja tuulisele ilmale. Noored võrsed kasvavad kiiresti, moodustades sageli tihedad puude ja põõsaste tihnikud. Seda puude omadust kasutatakse sageli tööstuslikel eesmärkidel - puid istutatakse kallastele, tagades seeläbi täiendava kukkumise.\nLisaks neile on ka teisi liike, mis on levinud kogu Venemaal. Nende hulgas võib eristada selliseid liike nagu põõsas-lepp või Siberi lepp. Sellised taimed on väikesed puud, mille maksimaalne kõrgus on 6–8 meetrit. Nad elavad peamiselt Venemaa Siberi osas ja Kaug-Idas.\nEnamik selle puu liike hakkab õitsema varakevadel - aprillist maini. Nagu eespool märgitud, algab õitsemine enne lehtede avanemist. Lilled - pikad kõrvarõngad ja väikesed mustad punnid.\nEhkki leppa peetakse sageli umbrohupuuks, pole see kaugeltki nii. See arvamus tuleneb puu puust. Lepapuit on sageli väike, kumer ja tööstuslikult raskesti kasutatav. Mõned selle puu liigid juurduvad aga tagasihoidlikes tingimustes hästi, mis on suurepärane omadus puukoolide aretamiseks või metsa kasvatamiseks..\nNii elab näiteks hall lepp igas piirkonnas ja igal pinnasel. Lisaks koguneb selle juurtel mugulates suur hulk lämmastikku, mis settib järk-järgult maasse ja suudab taastada ümbritseva mulla viljakuse..\nLepapuude ja -põõsaste kasvatamine on piisavalt lihtne. Taime seemned tärkavad kergesti. Lepakoonused on piisavalt kõvad, et vältida seemnete kogumisel laialivalgumist, see välistab lisandite sattumise neisse.\nTuleb märkida, et musta leppa on palju raskem kasvatada. Puu armastab ainult niisket, mineraalainerikast mulda ja ei kasva peaaegu ebapiisava niiskusega vaesel ammendatud pinnasel, seetõttu pole selline puu puukooli aretamiseks sobiv, istutatakse sagedamini jõgede ja veehoidlate kallastele.\nLepa kasvatamine - eelised:\nmõned liigid on mulla suhtes tagasihoidlikud, mis võimaldab teil puid istutada mis tahes piirkonnas;\nlihtne seemneid koguda;\ntänu lämmastiku moodustiste kuhjumisele juurtele on see võimeline parandama mulla viljakust.\nLepaliste sugukonna puudel on ravim- ja ravitoime. Puude koonustel on põletikuvastased ja desinfitseerivad omadused, mida kasutatakse mitmesuguste ravimite valmistamiseks.\nPuude lehtedes ja koores sisalduvad elemendid avaldavad kahjulikku mõju erinevat tüüpi algloomade mikroorganismidele.\nSeetõttu saab puu osi kasutada nahahaiguste - ekseemi, psoriaasi, erinevate seente - raviks.\nSamuti on lepakäbid leidnud tee meditsiinivaldkonda. Nendest valmistatud tinktuure ja keetmisi kasutatakse koliidi, düsenteeria korral mao või soolte verejooksu kokkutõmbava komponendina. Kokkutõmbavate omaduste tõttu kasutatakse lepa lehti ja käbisid põletuste, nina ja suu verejooksu, maohaavandite ja mitmesuguste nahapõletike ravis..\nLepa raviomadused olid teada meie esivanematele. Lepalehtede keetmist on iidsetest aegadest kasutatud külmetushaiguste eemaldajana. Seda saab kasutada ka imeliste lõõgastavate jalavannide valmistamiseks..\nLepa kasutamine tööstuslikel eesmärkidel on üsna lai:\nkuigi lepapuit ei ole eriti vastupidav, on see üsna pehme ja elastne, mis hõlbustab sellega tööstuslikult töötamist;\nlepapuidu kuivatamine ei too kaasa pragude tekkimist ja seetõttu kasutatakse seda materjali sageli muusikariistade valmistamiseks;\non väikese tihedusega ja pehme puiduga, mistõttu puitmaterjali kasutavad puidu nikerdamisega tegelevad kunstnikud laialdaselt;\nlepa tooted saavad aja jooksul tugevuse, sellest valmistatakse kaevud, tünnid, maa-alused rajatised;\nlepapuust tooted on laialt levinud - alates dekoratiivpaneelidest ja kastidest kuni mööblini;\nmaterjalide ehitusmaailm kasutab laialdaselt ka lepapuitu - siseviimistluseks või mööblitootmiseks.\nKokkuvõtteks väärib märkimist puidu suhteliselt madal hind, mis mõjutas selle laialdast kasutamist tööstuses..\nLepal on peenike pagasiruumi, mõnikord kaarjas, kaetud halli sileda koorega. Looduses kasvab puu üle 20 m kõrguseks. See õitseb varakevadel, kaetud õietolmu sisaldavate kohevate kassidega.\nTuul ergutab tolmeldamist, mille tulemusel valmivad puul väikesed kõva soomusega koonused, mis valmivad sügisel. Küpsed pungad avanevad ja puistavad pikki vahemaid puhutud seemneid.\nNiiskesse pinnasesse sattudes idanevad seemned kiiresti, tekitades jõgede, järvede või soode kallastele tihedaid lepa tihnikuid. Pärast õitsemist hakkavad õitsema esimesed lehtedega pungad.\nLehed on ümmarguse või ovaalse kujuga, sakiliste servadega, värvi muudavad alles hilissügisel, esimese pakase ajal langevad nad roheliseks. Lehed sisaldavad oma koostises suures koguses lämmastikku, mis rikastab mulda.\nTaime juurestik on pealiskaudne. Peamine juur laieneb maapinnast vaid 20 cm.\nSelle paigutuse tõttu on muld kiiresti küllastunud lämmastikuga, mille eraldavad juuresõlmedes elavad lämmastikku siduvad bakterid..\nPinnase punumise võimalust kasutatakse laialdaselt järskude jõekallaste ja muude veekogude tugevdamiseks. Juurte pealiskaudse asukoha tõttu puhub sageli suuri isendeid tuul.\nLepp eelistab kasvada põhjapoolkera parasvöötmes. Lisaks võib seda leida Aasias ja Lõuna-Ameerikas. Tänu dekoratiivsetele, meditsiinilistele ja praktilistele omadustele on see levinud teistele mandritele..\nKuid hoolimata kasvu erinevustest ühendab leppa armastus niiske mulla vastu. Kõikjal, kus näete leppa istutamas, tea, et kusagil läheduses on veekogu või põhjavesi on lähedal..\nLadina keelest tõlgituna tähendab Alnus "rannikut", armastavat niiskust.\nNoored seemikud reageerivad hästi hüdreeritud lubja sissetoomisele istutusauku. Aasta pärast istutamist võite juure alla anda kompleksset mineraalväetist.\nTulevikus ei vaja lepp väetisi, kuna see ise on maa lämmastiku rikastamise allikas. Peamine asi on mulla korrapärane kastmine ja kobestamine.\nSamuti on vaja eemaldada juurekasv, mis võib saidi kiiresti muuta tihedaks metsaks..\nTaime paljundatakse seemnete ja pistikute abil kergesti. Niiskes keskkonnas idanevad seemned kiiresti ning pistikud juurduvad ja hakkavad kasvama, täites kiiresti lepaistutuste arvu.\nNoored võrsed võivad aastaga ulatuda 2 meetri kõrgusele. Looduses jõuavad küpsed seemned mulda novembri lõpus - märtsi alguses..\nLume sulamise ajal külma kihistumise läbinud ja niiskusega küllastunud, idanevad ja täiendavad lepaistikuid värskete võrsetega..\nTaime kasvatamiseks raiest tuleb see emataimelt võtta ja ümber istutada. Seda tuleks teha varakevadel. Järeltulijad eraldatakse hoolikalt koos juureosa ja mullakambriga.\nNii et see kannab maandumise kergemini üle ja liigub kiiremini kasvule. Parema ellujäämise saavutamiseks tuleb lõiket töödelda kasvu stimulaatoriga ja regulaarselt kasta.\nSügiseks juurduvad sellised isendid hästi ja suudavad talve ilma peavarjuta üle elada..\nSeemnest lepa kasvatamiseks peate küpsetest pungadest seemned koguma ja külvama ettevalmistatud substraati. Seemned asetatakse mulla pinnale, veidi alla surutud, kuid mitte mullaga kaetud.\nIdandamiseks on vajalik mullapinna regulaarne pihustamine. Kui idud jõuavad 5 cm kõrguseks, siirdatakse need avatud maapinnale üksteisest vähemalt 3 m kaugusel.\nTeisel aastal pärast külvi muutuvad seemikud lopsakateks põõsasteks või väikesteks puudeks.\nPuu armastab niiskust, seetõttu on tema metsaistandustes kõrge õhuniiskus, mis aitab kaasa erinevate parasiitsete seente tekkele, mis paljunevad taime koorel ja lehtedel. Seentest on põhjustatud mitmesugused haigused, näiteks varre mädanemine, lehtede deformeerumine, lepa kassid.\nKuulsaim leppa nakatav parasiitseen on seeni. Kui see ilmub puule, peate eoste paljunemise vältimiseks selle kohe ära lõikama ja põletama. Töötle lõiget vasksulfaadiga (3%) ja kata aialakiga.\nEnnetamise eesmärgil pihustatakse puid varakevadel rauavitriooliga, suvel Bordeaux'i vedelikuga..\nKõige levinumad putukakahjurid on lepa ditserka, rõngastatud koi, söövitav arboreetum, sinilepja sööja. Need putukad elavad puu koore all ja kahjustavad seda järk-järgult, mis viib tema surma..\nEsimeste haigusnähtude või putukate kahjustatud puude korral on vaja puud töödelda putukamürkidega ja seenhaiguste korral - fungitsiididega..\nPuude õigeaegne kontroll ja regulaarne ennetav pihustamine säästavad puukooli kahjuritest, mis võivad istandustele korvamatut kahju tekitada.\nLepat kasutatakse laialdaselt ehituses ja meditsiinis. Tööstuslikuks kasutamiseks on kõige väärtuslikum must lepp, kuna see on palju levinum kui muud tüüpi. Selle puit on pehme ja kerge.\nNeed omadused mõjutasid mööblitööstuse materjali valimist, treimistoodete valmistamist, mitmesuguseid väikseid käsitööesemeid ja tisleritöid. Puidu omadus võimaldab toota vineeri, spooni, kaste, kaubaaluseid.\nKuna sellel on hea tihedus ja vastupidavus niiskusele, kasutatakse seda sildade ja majade ehitamiseks..\nLepahall on täpselt see lepp, mida enamik meist seda sõna kuuldes ette kujutab.\nEuroopa Venemaa metsavööndis levinud väike puu või põõsas. See on Euroopa liik, mis tungib Siberisse, kus see asendatakse tihedalt seotud liikidega.\nHall lepp kasvab ka Kaukaasias, moodustades leviala isoleeritud ala.\nLepak hall - Alnus incana\nHall lepp sai nime koore värvuse järgi. Noortel võrsetel on see aga helepruun, läikiv. Kevadel on see noor koor kergesti lahti. Kui proovite, saate selle "õlgedega" eemaldada. Sellistest torudest saab imelisi vilesid.!\nVanadel tüvedel koor praguneb, kaetakse samblikega ja kasvab üle tagumiku samblaga. Kuid hall säilitab oma värvi.\nKoor eemaldades on selle all olev puit valge, kuid muutub õhus mõne minutiga punaseks.\nSee muutub punakasoranžiks ja sõrmede nahk, kui teete midagi lepa koorest ja okstest (sama vile). Saelõigul muutub ka puit kiiresti punaseks.\nSee on seda tüüpi puude üks tunnusjooni..\nTeine oluline omadus, mille järgi on leppa ka talvel kerge eristada teistest puudest, on tema pungad. Üsna suured, pealegi istuvad nad kõik lühikese "kännu" peal - lühendatud võrse peal. Hall-lepas on lehepungad paigutatud vaheldumisi. Lehtede paigutus on sama..\nHalli lepa okste kõige tipus ripub alates suvest kolm kuni viis suurt kaskidega sarnast kassi. Need on isasõisikud, millel on tolmlehed. Sarnasus kasega pole juhuslik - puud on sugulased, lepp kuulub kaseperekonda.\nMeessoost kõrvarõngaste lähedal, veidi külje poole, eraldi võrsel - jalalaba, asetatakse veel mitu punga. Need on ka kõrvarõngad, kuid naissoost, pistillaõitega..\nKogu ettevalmistus järgmisel kevadel õitsemiseks toimub ette. Kinnistes vaigulistes kõrvarõngastes on tolmud juba moodustunud, naistel - munasarjad. Seetõttu õitseb hall lepp varakult, kohe, kui esimene soojus tuleb. Ta õitseb kõige esimesena meie puudest.\nMa ei kirjelda üksikasjalikult, kuidas lepp õitseb. Selle kohta on siin eraldi artikkel. Võite jälgida linki (see avaneb uuel vahelehel), lugeda ja seejärel jätkata tutvumist halli lepa kirjeldusega.\nLehed õitsevad veidi pärast õitsemist. Need asuvad halli lepa kõrval. Leht on ovaalne või munakujuline, enam-vähem terava tipuga, hästi nähtavate lehesoonte, sakilise servaga.\nFotol - halli lepa lehed mai alguses. Seetõttu on nad väikesed. Muidugi muutuvad suve alguseks lehed palju suuremaks ja nende alakülg omandab hallika tooni..\nIsegi halli lepa noored lehed pole kunagi kleepuvad. See on meie teise lepa - musta (või kleepuva) - tunnus. Ja musta lepaga lehe kuju on mõnevõrra erinev - ülaosa on nüri või isegi nõgus, leht on kumer.\nSuve keskpaigaks on hall lepp juba järgmiseks kevadeks õisikud moodustanud..\nJa tema kevadel tolmeldatud naiskõrvarõngad kasvasid üles ja nägid välja nagu väikesed rohelised punnid.\nMuidugi pole need koonused, vaid tõelised istikud, kus vaagna all küpsevad viljad - tiivulised pähklid, kaetud vaiguliste ainetega..\nFoto on tehtud aga mitte suvel, vaid juba septembris. Seetõttu ei tundu lehed piisavalt värsked..\nLepavilju kannab lisaks tuulele ka voolav vesi. Mustad puised varred jäävad puu otsas rippuma, langevad järk-järgult maha.\nHalli lepa lehed püsivad rohelised peaaegu talve alguseni. Pärast esimest külma muutuvad nad mustaks ja langevad.\nLepphall - puu või põõsas?\nMillegipärast on see küsimus paljudest huvitatud. Sama küsitakse ka mõne teise puuliigi - pihlaka, linnukirssi kohta.\nKui vastate, et mõlemad on üllatus: kuidas see on? Kuid loodus on rikkam kui meie ideed selle kohta, need "raamid" ja "kriteeriumid", mille inimene leiutas.\nSiin ei eksisteeri kuusk põõsana - tal on alati üks tüvi, mis kasvab ülaosas.\nJa keegi ei hakka kunagi hundilast puuks nimetama - ja suurus on väike ning tavaliselt on mitu õhukest tüve.\nKuid on palju puid, milles ühest juurest kasvab mitu tüve, ja üsna suuri. Need on linnukirss, viie peaga paju.\nNeed pagasiruumid on paksud ja kõrged - kuni kümme meetrit või rohkem. Nii et need on muidugi puud. Kuid... mitu tüve ühest juurest on võsa märk!\nJust see on hall lepp. Selle juured paiknevad mullapinna lähedal, laienevad külgedele. Juurtel on pungad, millest saab alguse uued võrsed - "juuretapid". Ja tavaliselt on kõik tihedalt kasvavate puude tüved tegelikult üks organism.\nNii selgub, et hall lepp on nii puu kui ka põõsas. Selle väite võib omistada harilikule pihlale, linnukirsile, kitsepajule ja paljudele teistele puuliikidele..\nLepak hall ja lepp must - sarnasused ja erinevused\nNeed liigid kasvavad sageli peaaegu kõrvuti, sarnastes tingimustes. Puud on väga sarnased, eriti kõrvarõngaste, lehepungadega "puistutel". Kuid pungade (vastavalt ja ka lehtede) paigutus mustas lepas pole enam järgmine, vaid vastupidi.\nLisaks lehtede väljanägemisele, nende kleepuvusele noores eas on mustalepal mitmeid erinevusi. Koor on tumedam (seetõttu “must”). Viljad on suuremad ja raskemad. Must lepp on pigem "puu" kui "põõsas" - see kasvab palju kõrgemaks, kuni kakskümmend või rohkem meetrit.\nMust lepp kasvab tavaliselt jõgede lammidel, moodustades sageli tõelise metsakoosluse - musta lepa.\nVenemaal asuvad musta lepa peamised teekonnad loodes. Ja lõunasse tungib see jõe orgudesse palju kaugemale lõunasse kui hall.\nAga põhjas "ei meeldi". Ja see ei püüa liikuda ka itta. Ta pole Siberis.\nVenemaa metsavööndi põhjas ja kirdes domineerib hall lepp.\nLoodan, et kirjutan veel mustast lepast. Kuni jõudsin tema juurde - vastavalt pole fotosid.\nHall lepp meeldib elama asuda ka jõgede ja ojade lähedale, kuristike äärde. Kasvab soode äärelinnas. Kuid ka kuival maal tunneb ta end üsna hästi. Sageli kasvavad mahajäetud põllud ja niitmata niidud halli lepaga. Ta ilmub metsaraietel esimeste hulka..\nKiirekasvuline hall lepp on metsade, peamiselt kuuse, "pioneer". Mänd ei lepi lepakroonide varjus ja ellu jääb kuusk. Noored jõulupuud on varjatud kevadiste külmade eest. Ja hall lepp väetab mulda hästi!\nKõik ei tea, et lepp on omamoodi kaunviljade "analoog". Lõppude lõpuks teab ta, kuidas lämmastikku õhust eraldada. Muidugi vajab ta, nagu ristik ja magus ristik, selleks abistajaid..\nKui kaevate halli lepa juured, näete järgmist pilti.\nOranžid sõlmed juurtel on aktinomütseetide seente elupaik. Sarnaselt kaunviljade sõlmpakteritega eraldavad nad õhust lämmastikku, muundades selle kõrgematele taimedele kättesaadavateks nitraatideks..\nHall lepp on kiiresti kasvav puu, kuid lühiajaline. Nad kirjutavad, et võivad elada kuni sada või rohkem aastat.\nVõib-olla - väga soodsates tingimustes! Tavaliselt mõjutavad puud kiiresti arvukad kahjurid - eriti seened..\nJa kolmekümnendaks eluaastaks on sellel juba südamemädanik ja see lihtsalt "kukub välja".\nLepa nimede kohta\nPuul on palju erinevaid nimesid, kuid üldiselt on need kõik kaashäälikud.\n"Elha", "Eloha"... Vologda piirkonna idaosas nimetatakse leppa "elshina" ja selle tihnikud - "elshinnik".\nMina, kes ma tulin sama piirkonna teisest linnaosast, ei kuulnud neid sõnu esimesel hetkel isegi kohe aru, millega tegemist oli?\nKutsusime teda "olikhaks". Lähemal üldtunnustatud, kuid rõhku esimesele silbile: "Olikha". Ja puude või põõsaste rühm ei ole "lepp", vaid "olishnyak".\nLepp ja selle tüübid: kirjeldus, rakendamine, istutamise ja hooldamise reeglid\nBerezovide perekonda määratakse lepp (ladina keelest "Alnus" - rannik). Põhja-Ameerikat peetakse lepa sünnikohaks.\nLepp kuulub tänu oma läikivale, rohelisele lehestikule väga dekoratiivsete liikide hulka, seetõttu kasutatakse seda haljastuses laialdaselt.\nLugege meie artiklit ja saate teada, kuidas lepapuu kasvatada.\nSee on põõsas (kuni 15 meetrit) või lehtpuu, mis kasvab kuni 80 meetri kõrguseks.\nKuidas eristada leppa teistest puudest - Suvila, aed, köögiviljaaed, toataimed\nLepahall on täpselt see lepp, mida enamik meist seda sõna kuuldes ette kujutab. Euroopa Venemaa metsavööndis levinud väike puu või põõsas. See on Euroopa liik, mis tungib Siberisse, kus see asendatakse tihedalt seotud liikidega. Hall lepp kasvab ka Kaukaasias, moodustades leviala isoleeritud ala.\nLepapuud ja -põõsad on kaseperekonda kuuluvad lehttaimed. Looduses on seda kiiresti kasvavat taime umbes 30 liiki. Leppekasvatuse üheks põhjuseks on maastiku varajane kujunemine ja varju tekkimine. Lepp eelistab niiskeid tingimusi, kasvab peamiselt soodes ja soistel aladel, ojade ja jõgede ääres.\nPuud ja põõsad on monokultuursed, nii et igal taimel on nii isaseid kui ka emaseid õisi. Lilled esitatakse maskuliinsete - pikemate ja naiselike kujul. Pärast tolmlemist ja küpsemist muutuvad emasõied puiseks ja sarnanevad välimuselt nõeltelt leitud koonustega. Sees on kuivad puuviljad, mõru maitse, kõrge valgusisaldus.\nLepalehe servad on hammastatud lehe keskelt alla kulgeva erineva veeniga ja pehmemate külgmiste veenide reaga. Lehed ei muuda värvi enne lehtede langemist ja langemist roheliseks.\nKõige kuulsamad on kolme tüüpi neid puid:\npeamiselt loode laiuskraadidel kasvav punane lepp jõuab 15 meetri kõrgusele ja elab kuni 100 aastat;\nmust lepp, paremini tuntud kui eurooplane, ulatudes 20 meetri kõrgusele, elades vaid 20 aastat;\nhall lepp on oma liigist palju väiksem, ainult 5 meetrit kõrge, kuid hinnatud selle võime eest kasvada viljatus mullas ja kevadise õitsemise ilu.\nTavaliselt peene, sileda koorega puu. Välimuselt eristub lepp varajase õitsemisega, lehed ei muuda sügisel värvi (kergelt lokkis, langevad roheliseks) ja talvel okstel rippuvad käbid.\nVenemaal leitakse peamiselt halli ja musta leppa.Must leppa nimetatakse ka kleepuvaks. Venemaal, Moldovas ja Kasahstanis on must lepp punasesse raamatusse kantud.\nLepapuidu füüsikalised ja mehaanilised omadused\nLepapuidu eeliseks on südamiku ja sapipuu ühtlane värv, mida vanem puu, seda tumedam on puit. Kuivatamisel see praktiliselt ei pragune ja on kergelt deformeeritav. Pärast raiumist muutub puu lõikamine puidu koostises olevate ainete oksüdeerumise tõttu punakaks, pärast kuivamist muutub värv veidi heledamaks, samas kui lehtpuu ja südamik on varjus veidi erinevad.\nPuidu keskmised omadused:\nkeskmine tihedus õhukuivas olekus: 495 kg / m3;\nJänki kõvadus: 2,890 N;\npurunemismoodul: 75,9 MPa;\nelastsusmoodul: 8,99 MPa;\nsurvetugevus: 42,2 MPa;\nkokkutõmbumine: radiaalne - 5,0%, tangentsiaalne - 9,0%, mahuline - 14,0%.\nPehme, homogeenne ja keskmise kaaluga puit sarnaneb pärna puidule.\nTäiuslikult poleeritud, immutatud ja värvitud. Must ja hall lepp erinevad oluliselt niiskuse imendumise ja tiheduse poolest. Must, tihedam ja vähem niiskust imav.\nPole vastupidav maapinnaga kokkupuutele, kuid vastupidav värvimisele ja hapniku puudumisel vee all. Kuivatatud puit on hea soojusisolatsiooni ja omadustega, suudab helisid neelata ja hajutada.\nKergesti käsitsi ja mehaaniliselt töödeldav, kleepub hästi ning on kinnitatud naelte ja kruvidega. Sobib suurepäraselt mis tahes materjalidega.\nLepapuidu vee all avalduvaid kõrgeid tugevusomadusi kasutatakse kaevude ehitamisel, tünnide ja veepaakide valmistamisel. Muusikariistade kehade valmistamiseks kasutatakse ühtlast ja punast leppa.\nLepat kasutatakse laialdaselt mööbli valmistamisel, puutöö viimistlemisel. Selle puidust valmistatakse spooni, vineeri, mitmesugust saematerjali, puitkiudplaati ja puitlaastplaati, mida kasutatakse laminaadi valmistamisel.\nLepase kivisütt kasutati varem jahirelva valmistamiseks. Lepaküttepuid hinnatakse põlemisel eralduva omapärase lõhna pärast. Kasutatakse spetsiaalsete roogade valmistamisel ja suitsetamisel.\nHeade peitsimisomaduste tõttu kasutatakse leppa kallimate puiduliikide jäljendamiseks..\nLepast valmistatud voodrit kasutatakse edukalt vannide kaunistamiseks. Materjal ei muuda oma kuju kõrge temperatuuri ja niiskuse mõjul, ei kuumene ega eralda ebameeldivaid lõhnu. Kuumutamisel omandab lepavooder punaka tooni ja püsib niikaua, kuni jahtub.\nLepast kasutatakse sageli lastetubade raame ja uksi, kuna selle puidul on antiseptilised ja antibakteriaalsed omadused..\nLepatooted on kergemad kui teistest puiduliikidest valmistatud sarnased tooted.\nLepakooret, lehti ja käbisid kasutatakse edukalt meditsiinis, keemiatööstuses.\nPuidu struktuur ja pehmus võimaldavad seda kasutada paneelide, skulptuuride, nikerdatud riistade lõikamiseks.\nMinge VKontakte ja Odnoklassniki rühmadesse\nFicus Benjamin on igihaljas toataim, mida lillekasvatajad väga armastavad. Sellel on lopsakas lehestik, mille harrastajad annavad väga erinevaid vorme, lõigates või ühendades mitut protsessi.


VIDEO: Kutsika koolitamise alustalad. Kuidas õpetada koerale kodus kerge vaevaga selgeks lihtsad põhikäsud? - Lemmikloom\nVIDEO: Kutsika koolitamise alustalad. Kuidas õpetada koerale kodus kerge vaevaga selgeks lihtsad põhikäsud?\nDelfi Lemmikloom käis TAKO Koertekooli kutsikakoolis uudistamas, milline üks kutsikakool välja näeb ja kuidas põhikäskude õpetamine käib. Koerte koolitaja Marge Perri tutvustas meile viite erinevat ja hädavajalikku käsku, mida kutsikad koolis juba õppinud on.\nVaata videost, kuidas oma uuele pereliikmele kerge vaevaga põhilised käsklused selgeks õpetada.\nKutsika koolitamisel tuleks alustada inimese ja koera vahelisest kontaktist. Kontaktiharjutuse puhul õpib koer omaniku silma sisse vaatama ja selle eest saab ta kiituse ja preemia. Kontaktiharjutus on alus edasistele õpingutele ja loom omaniku ning koera vahelise sideme.\nSilmsideme õpetamiseks alusta sellest, et paned oma käe, milles on maius kurgu alla ja ootad, kuni koer korraks oma silmad maiuselt ära tõstab ja otsa vaatab. Premeeri koheselt. Hea on kasutada ka klikkerit.\n"Istu" käsu õpetamine on üks esimesi asju, millega kutsikakoolis algust tehakse. Istumise õpetamist koerale tuleks alustada koera kõrguselt, kükkis asendis ning oma sujuva käeliigutuse abil suunata maiusega käsi koera koonust tagapoole nii, et ta automaatselt selle peale istuks. Kui koer oma tagumiku maha paneb, premeeri teda selle eest koheselt. Nii hakkab ta seda asendit preemiaga seostama. Kui oled maiuse koerale ära andnud, siis kindlasti vabasta koer asendist. Käsu alt vabastamiseks viska maius eemale ja kasuta meelepärast käsku, näiteks “vaba”. Tee selle harjutusega lühikesi korduseid, kuid sageli, et koer ära ei tüdineks.\nLamamise käsu õpetamist alusta kükkis asendist. Nii oled sa koera tasandil. Suuna maiusega koer istuma, aseta maius talle nina alla ja oma käeliigutusega suuna ta õrnalt lamama. Kui koer asetab oma käpad maha, siis premeeri koheselt. Hea on kasutada ka klikkerit. Alguses proovi sööta talle maiust järjest nii, et ta ei jõuaks asendist püsti tõusta. Tee lühikesed kordused, et koer ära ei väsiks. Kiida ülevoolavalt ja vabasta asendist.\nOotamise õpetamiseks peaks olema selge kas “istu”, “seisa” või “lama”, mis asendisse sa koera jätad. Kui üks neist käskudest on selge, siis pane koer enda ette näiteks istuma ja alusta sellest, et proovid vaid pool sammu tahapoole liikuda. Maiust sööda koerale järjepidevalt nii, et ta ei jõuaks asendist välja tulla. Premeeri, kui ta jääb paigale ja vabasta koer kohe käsu alt visates maiuse eemale ja kasutades vabastuskäsku.\nKõrvalkõnni õpetamiseks pane koer lühikese rihma otsa nii, et sul oleks mugav ja vasakusse kätte võta ohtralt maiuseid. Võta koer oma vasakule küljele ja anna talle meelepärane käsk, näiteks “kõrval” ja alusta liikumist. Liigu rahulikus kõnnis ja sööda koerale järjepidevalt maiuseid ja premeeri õiget liikumist. Maiuse andmiseks aseta oma käsi koera koonu kõrgusele. Kui maiuste vahele liiga pika vahe jätad või seda liiga kõrgelt annad, hakkab koer hüppama ja seda ei taha me talle õpetada. Kui maiused on sul käest otsa saanud vabasta koer käsu alt visates maiuse eemale ja kasutades vabastuskäsku.\nPane tähele! Võistluskõrvalkõnd erineb oluliselt igapäevasest tänaval liikumisest. Nende jaoks peaks olema kaks erinevat käsku. Võistlustel peab ka alati koer liikuma omaniku vasakul küljel.\nSiia käsk tasuks kindlasti koerale selgeks õpetada. Selle õpetamisel võid alguses kasutada abilist. Üks inimene hoiab koera kinni ja teine läheb eemale ning kutsub. Proovi selle käsu täitmine teha koerale alati toredaks sündmuseks, et ta ükskõik, mis olukorras alati sinu juurde tuleks. Mängi temaga ja premeeri kui ta sinu juurde jookseb. Kui teine inimene koera kinni hoiab, siis võid sina ka joostes eemalduda ja koera pisut õrritada ning seejärel enda juurde kutsuda, nii tuleb ta parema meelega ja rõõmsamas tujus. Siia käsu võiks lõpetada kas omaniku ees istumise või kõrvale tulekuga ning samuti vabastuskäsuga. Nii ei teki koerakutsikal mustrit, et käsku kuuldes jookseb ta oma omaniku juurde, võtab maiuse ja jookseb jälle ära. Koera püsivus on väga vajalik oskus näiteks ohtlikus olukorras, kus on vaja koer veel kiiresti rihma otsa panna.\nKutsikakoolis käimise olulisus ei seisne siiski pelgalt selles, et koerale saaks selgeks ellu astumiseks ja meie ühiskonnas toime tulemiseks vajalikud põhikäsud. Kutsikakoolis õpitakse tundma ka koera kehakeelt ja arendatakse koera ja omaniku vahelist suhtlust ning koostööd, mis edaspidises elus ja tänapäevases keskkonnas hädavajalik on. Samuti on kutsikakooli üks olulisemaid eesmärke ka koerte omavaheline kommunikatsioon ning sotsialiseerimine.\nEesti sai esimese rahakoera: Västriku loomakliiniku poolt politseile kingitud kutsikast...


Kas tööandja tohib töötajate jälgimiseks paigaldada videokaameraid? - Tarbija - Majandus\n15. oktoober 2020, 13:05\nValvekaamera. Foto on illustreeriv. FOTO: Mihkel Maripuu\nTöösuhetes on tööandja tugevam pool, kes kehtestab reegleid ja valib töökorralduseks sobivaid vahendeid. Kuigi tööandja kohustuseks tagada töötajatele ohutu töökeskkond ja sobivad tingimused tööülesannete täitmiseks, tuleb tal igal juhul arvestada ka isikuandmete kaitse põhimõtete ja reeglitega.\nTööandjal võib tekkida soov ja vajadus oma ruumides töötegemist kontrollida ning tehnoloogia pakub selleks häid lahendusi. «Kui tööandja otsustab tööruumides kasutada video või heli salvestusseadmeid, tuleb tal arvestada isikuandmete kaitse põhimõtetega, sest inimese kujutise ja hääle salvestamine tähendab tema isikuandmete töötlemist. See omakorda tähendab, et eelnevalt peab olema täpselt paigas, milleks salvestisi kasutatakse,» selgitas advokaadibüroo Hedman Partners isikuandmete kaitse ekspert Andres Ojaver.\n1. Kaamerate kasutamisel tuleb valida kohane tehnoloogia\nTehnoloogia võimaldab kaamerate abil näotuvastust, helisalvestust, liikuvate kaamerate kasutamist, kõrge resolutsiooniga suurendamist jm tehnilist võimekust. Tööandja peab eelkõige selgeks mõtlema, mille tarbeks ta kaameraid soovib kasutada ja valima vastavalt sellele ka kohase tehnoloogia.\n«Kui kaamerate kasutamisega soovitakse kaitsta tööandja vara või tagada töötajate ohutus, siis piisab ehk statsionaarsetest turvakaameratest, mida kaugjuhtida ei saa või koguni reaalajas pilti edastavast ja mittesalvestavast kaamerast,» tõi Ojaver näite.\n2. Kaamerate kasutamise põhimõtted tuleb fikseerida kirjalikult ja töötajaid nendest kindlasti ka teavitada\nKui kaamera kasutamise eesmärgid on selged, tuleb need kirja panna töökorraldust reguleerivasse dokumenti ning töötajatele seda tutvustada. See tagab, et töötaja on teadlik tehnoloogia kasutamisest ning mõlemad pooled saavad eesmärkidest üheselt aru.\n3. Alati pole põhjust isikuid tuvastada\nVahel on kaamerate kasutamise eesmärk üksnes statistiline analüütika – näiteks tootmishoonetes töötajate liikumistrajektooride analüüs, mis aitab tööruume paremini planeerida. Sellisel juhul ei ole tööandjal põhjust salvestada töötajaid äratuntavalt ja on mõistlik kasutada tehnoloogiat, mis võimaldab pildil olevad inimesed hägustada.\n«Kui salvestada suudetakse anonüümselt, siis ei ole tegemist isikuandmetega ning tänu sellele saab vältida suurt hulka isikuandmete töötlemisele kehtivaid reegleid,» soovitas Ojaver.\n4. Kaamerad tuleb tööruumides suunata vaid põhjendatud kohtadesse\nTöötajatel peaks säilima puhkeala, kus on võimalik kaamerate vaateväljast lahkuda. Samuti ei ole aktsepteeritav tualett-, riietus- või pesemisruumide filmimine.\nKui eesmärgiks on näiteks sularaha seifi turvakaameraga valve, siis ei ole alati põhjendatud kogu ruumi jäädvustamine ning tuleks mõelda, kas sama eesmärki on võimalik saavutada ainult seifi jäädvustamisega.\n5. Salvestiste kasutusala tagantjärele laiendamine ei ole lubatud\nTurvakaamera ja töötaja töölepingu täitmise jälgimine kaameraga on kaks erinevat asja, rõhutas Andres Ojaver. «Ei ole aktsepteeritav, kui töökorralduse reeglites on juttu vaid turvalisuse ja ohutuse eesmärgil kaamerate kasutamisest, kuid tegelikkuses mõõdetakse nendega ka töötajate töökohal viibitud aega,» ütles Ojaver.\nSellised eesmärgid tuleb kehtestada ja teavitada neist töötajaid enne, kui vastava tegevusega algust tehakse. Töölepingulistes vaidlustes jääb vastasel korral suure tõenäosusega õigus töötajale.\n6. Salvestisi tuleb säilitada minimaalselt ja turvaliselt\nSageli võetakse kaamerad kasutusele nii, et salvestiste säilitusajad tulenevad kasutusele võetud tarkvara vaikimisi seadetest. See ei pruugi aga sobida sõnastatud eesmärkidega. Mõistlik on seadistada salvestiste säilitamise aeg põhimõttel, et eesmärke on võimalik täita, kuna kauem hoidmine on liigne risk.\n«Turvakaamerate puhul võiks kaaluda ühe kuu pikkust tähtaega. Selle ajaga tulevad suure tõenäosusega turvalisust puudutavad vahejuhtumid ilmsiks ning seejärel on juhtumiga seotud väljavõtet võimalik pikemalt säilitada, kuna tegemist on tõendiga vaidluste lahendamiseks,» soovitas Ojaver.\n7. Salvestistele juurdepääs peab olema läbimõeldud ja põhjendatud\nKindlasti peab olema paika pandud põhimõte, kes ja millistes olukordades salvestistega tutvub. Uudishimu ei ole põhjendus ja võib lõppeda töötaja nõuetega tööandja vastu.\nJuurdepääs võiks olla võimalikult vähestel või käia ainult ühe isiku kaudu, kes peab fikseerima ka põhjenduse.\n8. Salvestistel olevatel isikutel on õigus küsida enda kohta käivaid andmeid\nKogu salvestusperioodi vältel on salvestistel olevatel isikutel õigus küsida enda kohta käivaid andmeid. Kui töötajad, aga näiteks ka poekülastajad on jäädvustatud äratuntavalt, on neil õigus tutvuda nende osadega salvestistest, kus nad on jäädvustatud. Tööandjal tuleb arvestada, et mida pikem on salvestusperiood, seda suurem on koormus sellistele päringutele vastamisel.


Laenud võlgnikele kuidas arvutiga kiirelt raha saada\nSee, et kaasaegses rahvafolklooris on tõmmatud paralleel SMS-laenu võtja ja IQ defitsiidiga inimese vahel, hoiab ehk mõnegi laenuteelt kõrvale.\n. Jõudu kõigile teel mõistlikuma maailma poole. Kindlasti pole paljud laenuvõtjad rumalad, vaid lihtsalt suures hädas. Sellest vaatenurgast oleme ohvrid siiski meie.\nLaenud võlgnikele - Laenud Eestis\n. Mark Kaljulaid, firmajuhtTark tuvastamisnõue Laenufirma huvi on oma raha tagasi saada, mitte piiramatult ja kõigile laenata. Katri Heinjärv, võlanõustaja Rahvuslik õnnetus SMS-laenud on nagu hasartmängud ja alkoholism, mis teatud piiri ületades võivad muutuda rahvuslikuks õnnetuseks. Ju olete oma murele lahendust leidmas. Aivi, nimi muudetud Seadustega pingutatakse üle Ajakirjandus on toonud kiirlaenu võlgnikele rohkem kahju kui kasu, sest on korduvalt võlgnikele rõhutanud: ei ole mõtet võlgu tagasi maksta, mingu võlgnik parem kohtusse. Aga koostööd on võimalik teha nii laenuandjate kui ka inkassofirmadega. Tarbijakaitseamet võiks anda kohtusse mingi konkreetse laenujuhtumi. Kui piirata kiirlaenude andmist kui liigkasuvõtmist siis tuleks keelata ka teistel äridel võtta liigset vaheltkasu.\nKoostöös Tallinna pedagoogilise seminariga algab võlanõustajate koolitamine. Uueks aastaks on kavandatud võlanõustamist puudutavaid seminare. Pea on vajalik mitte ainult mütsi kandmiseks. On oluline teha puust ja punaseks, et hädad laenu võttes vaid süvenevad. Probleemi saab lahendada vaid viies inimesteni rohkem finantsteadmisi, et nad oskaks paremaid, arukamaid otsuseid teha. Seadustega on pisut üle pingutatud. Ettevalmistamisel on laenutemaatikaga infokaust kõigile omavalitsustele. Aaro Sosaar, SMS Laen AS juhataja Hukkamõist liigkasuvõtjaile Meedias avaldatu on teinud pigem kahju. Siiski on palju neid, kel pole aimu, et ta seob end elektroonilise laenulepinguga samamoodi kui allkirja andes. Kui seda pakkuda sama tihti ja igal kanalil nagu piiks - piiksu, võiks äkki kasu olla. Laenudest ja nendega kaasnevatest võimalikest probleemidest teavitamine on pannud inimesi rohkem oma vajadusi ja võimalusi hindama, tegema kaalutletud otsuseid. Kui lugeda õelaid kommentaare, siis see on kole. Kui hagi jõuaks riigikohtusse ning laheneks võlgnikule positiivselt, st mõistlike intresside kohaldamisega, oleks see kaitseks ka teistele laenuvõlgnikele. Laenuandjad peaks ise kohtuma kliendiga, aga mitte delegeerima seda R-kioskile. Karmilt tuleb hukka mõista kiirlaenu kontorite liigkasuvõtjalik tegevus, nad on kui diilerid, kes meelitavad narkomaane nõela otsa. Rasmus, nimi muudetud Ootan kohtuprotsessi Mu klientidest on iga kolmas seotud kiirlaenudega. Fred Koppel, MTÜ Intressiklubi Olen ka ise sel aastal laenu võtnud, kannatada pole saanud, sest lugesin piinliku pedantsusega lepingu sätteid, lasin parandada kahtlasena paistvad kohad. Peale kohtusse andmist on avaldanud võla tasumise soovi ka pahatahtlikult kõrvale hoidvad võlgnikud, keda on väga palju. • Puuduvad läbimõtlemata laenuvõtmise eest hoitavad sotsiaalreklaamid ja tasuta levitatavad voldikud. Võlanõustajad tegutsevad ka Võrumaal, Haapsalus, Taebla ja Tapa vallas. Ei ole veel siiani ükski võlgnik meid kohtusse andnud selle eest, et me talle laenu andsime. • Finantsinspektsioon avas internetikülje www.minuraha.ee, mis pakub parimat infot kiirlaenudega seotud ohtude kohta. • Puudub üleriigiline tasuta nõuandetelefon laenuohvritele.\nKus kiirelt raha saada; laenud ilma tagatisteta -\n. Oleg Burov, pensionärFinantsteadmised usuõpetuse asemel Inimeste harimist võiks alustada põhikoolist. Kiirlaenuintressidele tuleks seada piirid. • Puudub ülevaade kõigist laenudega plindris olevatest inimestest. Alar Ilp, OÜ Hanselaenud juhataja Tubli minister Rõõmustab, et minister Lang on üles näidanud harvaesinevat asjalikkust ja viinud mõne kuuga riigikogusse asjakohase seaduste muutmise eelnõu. Toimib ehk nende puhul, kes ratsionaalseid argumente ei mõista. • Sotsiaalministeerium on tutvustanud võlanõustamist kolmeteistkümnes maakonnas. Sirje Rehklat, võlanõustaja Õpitud abituse sündroom Teema käsitlemine ajakirjanduses on paraku tekitanud „õpitud abitust” – hädasolijad on pannud oma murede lahendamise kohustuse meediale. Aga liigkasuvõtja ohvril peab jätkuma ettevõtlikust, et pöörduda oma õiguste kaitseks kohtusse. Kõnealune eelnõu raskendab oluliselt alatut liigkasuvõtmist. • Kooliprogramm ei õpeta laenuriskide hindamist. . Lisaks distsiplineeriks laenupakkujaid. Marianne, krediidiasutuse töötaja, nimi muudetud Vähem emotsioone Mitmed majandusajakirjanikud on leidnud, et kiirlaenud ei erine pankade poolt pakutavatest laenutoodetest ning nii pole kiirlaenufirmad teistest finantsasutustest halvemad ega paremad. Klubi üritustel omandatud teadmiste abil on nad hakanud probleemidest üle saama. Õhutatakse vaidekomisjoni loomist finantsvaidluste kohtueelseks lahendamiseks. Kahjuks suhtutakse kiirlaenu temaatikasse ka väga emotsionaalselt ning avalikkusele värvitakse mustades toonides pilt. Katrin, nimi muudetud Omavalitsusi ei usaldata Võlgnikud pole valmis omavalitsuse sotsiaaltöötaja poole murega pöörduma. Haridus päästab Kiirlaenu teema meedias kajastamine on vähendanud arutut laenamist. Ühiskond tervikuna on teadvustanud probleemi, see on aidanud kaasa rohkemale tegevusele igal tasandil. Tean, et hättasattunuil on võimalus saada tasuta juriidilist abi. Teisalt aga pärsib võimet iseendale andeks anda või elustiili muuta. • Eesti juristide liit korraldas SMS-laenud teemal seminari ja pakub õigusabi. ILMA LEPINGUTASUTA. Peeter Pärtel, majandusklubide CASHFLOW eestvedaja Teadlikkus eelkõige Lahenduseks peab olema ausal konkurentsil põhinev, väikeste laenutasudega kiirlaenuturg. Mitte praegune, kus koore riisuvad suured kiirlaenufirmad, kelle ärimudeliks on inkassoteenuste pealt teenimine, kohtusüsteemi kurnamine. mail kokku nn kriisinõupidamise, mis omakorda vallandas seadusloome muudatused. Kui olen õigesti aru saanud, on Euroopas olemas liigkasuvõtmist keelav seadus. Seda kinnitavad ju meie suhtes positiivsed kohtuotsused. Kõige olulisemaks sammuks on kahtlemata füüsilise isikutuvastuse nõue, mis aitas turul korda luua. • Ametkondade tegevus on kooskõlastamata, puudub nö riiklik vastutaja, rääkimata kesksest infoveebist. Siiski on hädasolijad saanud moraalset tuge läbi lootuse tekkimise, parema teabe ning teadmise, et nendega sarnases olukorras on paljud. On pikalt juureldud kohustusliku usuõpetuse teemadel. Kiirlaenuäri on üks liigkasuvõtmise vorme ja kiirlaenuärimehed ühed paljudest sulidest, kes üritavad enda kasuks ära kasutada oma lepingupartnerite hädasid. See on kindlasti naivistlik mõte, aga võimalik. • Uus reklaamiseadus nõuab krediidikulukuse määra näitamist, rahapesu vastane seadus laenuvõtja identifitseerimist. Laenme, Author at laenme.ee – Page 4 of 5. Õnnetutel laenuvõtjatel on tõsine enesesüüdistamise sündroom. Meie klubis on liikmeid, kes end mässinud sügavatesse võlgadesse. Kui rahvas teeb otsuse põhimõtteliselt millegi taunimiseks, siis see toimib. See vähendab pettuste ohtu, aitab laenufirmal teha paremaid laenuotsuseid ja muudab laenu võtmise aeganõudvamaks vähendades läbimõtlemata „impulssostusid“. Ja nii ei kujuta ma ette ka seda, et võlanõustaja poole pöörduja peaks teenuse eest tasumiseks saama omavalitsusest garantiikirja. Nii jäävad tegutsema eetilised, korrektsed, läbipaistvad ja elujõulised finantsasutused. Püüame oma internetiportaali www.intress.ee abiga kasvatada teadlikku tarbijat. Koostamisel on juhendmaterjal kiirlaenuandjatele nende kohustuste kohta. Küll oleme meie andnud võlgnikke kohtusse selle eest, et on jäetud kohustused täitmata. Laenud võlgnikele kuidas arvutiga kiirelt raha saada. SMS-laen on viimane õlekõrs. • Pädevaid võlanõustajaid napib, omavalitsuste sotsiaaltöötajaid ei usaldata. Tänan vastanuid, tänan neidki, kes palusid enda kohta mitte ridagi kirjutada ja ka vastamata jätnuid. Asko Uri, üliõpilane Laenajate enesehäbi On kurb ja piinlik vaadata, kuidas inimesed arvutusoskuse puudumise tõttu endale häda ja viletsust kokku laenavad. Probleemide ennetamiseks tuleks viia koolide õppekavasse majandustemaatika. Mis ühelt poolt on adekvaatne hinnang oma tegevusele ja seega paslik. Edasikaebamine laenuandjaile tulemusi ei andnud. Kõik kiirlaenuturgu korrastavad muudatused on kasulikud ja muudavad laenuettevõtteid läbipaistvamaks. Võlaõigusseaduse muudatused nõuavad mõistlikke intresse ja ei luba laenuvõtja vähest pädevust ära kasutada. Aga seda on vähe reklaamitud.\nLaen 50 eurot | Laenud online\n. Laenud võlgnikele kuidas arvutiga kiirelt raha saada. Ameti veebilehel on õpetusi väikelaenude võtmiseks. Pigem võiks õpetada finantsalaseid algteadmisi ja üleüldist asjaajamist. • SA Õigusteenuste Büroo pakub tasuta õigusabi. • Puuduvad laenuohvrite tugigrupid\nLaen minutiga 2laen soome4


Urmas Tartes: kevadsuvised raied käivad ainult metsa tervise arvelt – Päästame Eesti Metsad – Save the forest\nArtiklid / aprill 5, 2021 mai 5, 2021\nTeaduste Akadeemia looduskaitsekomisjoni esimees Urmas Tartes rääkis pianist Farištamo Elleri modereeritavas “Pesitsusraadios”, et kevadsuviseid raieid pole võimalik eriti millegagi põhjendada, liiatigi mõjuvad need metsa tervisele halvasti.\n“Kui me räägime metsamajanduslikust kontekstist, ökosüsteemi vastupidavusest, metsamajanduse kvaliteedist, puidukvaliteedist, siis siin on null põhjendust kevadsuvistele metsaraietele,” ütles Tartes, kelle sõnul taandub linnurahuaegne raie puhtalt sotsiaalmajanduslikule aspektile ehk teisisõnu tööhõivele.\nMajandusmets olgu ökoloogiliselt vastupidav\n“Metsadel on väga palju keskkonnaseisundi hoidmise rolle ja osalt saavad ka majandusmetsad loomulikult neid rolle katta. Aga seda tingimusel, et majandusmets on ka ökoloogiliselt vastupidav, et ta ei ole monokultuurseks ja järjest noorenevaks puupõlluks kujundatud,” selgitas Tartes. “Kas me oleme jõudnud kõiki oma metsaomanikke selliselt harida, et nad oskaksid enda metsi majandada põlise metsamehe tarkusega ja mõistavad, et näiteks kevadsuvine toimetamine on metsa tervise arvelt toimuv asi?”\n“Kui me majandusmetsade olemuse ja loodusmetsade olemuse väga erinevaks teeme – näiteks raievanuseid süsteemselt alandades –, tekib olukord, kus meil ei ole ka majandusmetsa ümber stabiilsust tagavat ökosüsteemi,” rääkis Tartes “Pesitsusraadios”.\n“Loogiline peaks olema selline korraldus, et me vaatame, millised on ökoloogiliselt vastupidavad majandusmetsad, ja selle järgi kohandame metsatööstuse. Ja veel kolmanda muutujana vaatame, missugune on see puidusortiment, millest saab kõige paremini teha kestvustooteid, mis on süsinikuvaru toimimise kontekstis olulised,” soovitas Tartes.\nKevadsuvel kvaliteetpuitu ei saa\n“Pesitsusrahu teema ehk kevadsuviste raiete teema on ju ka see, et puht puidutehnoloogilises mõistes on sellel ajal varutud puit kõige kehvema kvaliteediga,” ütles Tartes.\nKüsimus on siin suuresti ka mahtudes. Puidutöötlemistehnoloogiad suudavad kasutada põhimõtteliselt isegi noorte vitste puitu. Tööstus oleks seega valmis tarbima järjest nooremat puitu ning raievanust võiks veelgi noorendada.\n“Ja nüüd meil tekib vastuolukoht – kui minnakse järjest nooremat metsa raiuma, siis järjest vähem jääb seal eluruumi teistele organismidele. Järjest nõrgemaks muutuvad ka metsa ökosüsteemid ise. Metsanduses on ilus mõiste ‘metsaökosüsteemide vastupidavus’. See vastupidavus tähendab just nimelt seda, et seal ei teki ühegi liigi väga suurearvulist vohamist ja esineb vähem haigusi. Mets kasvab tugevaks ja sealt saab ka kvaliteetset puitu,” rääkis Tartes.\n“Et see saaks tekkida, on meil vaja ka metsade majandamise puhul võtta rohkem arvesse ökoloogilisi tegureid, põhimõtteid ja viise. Ja arvestada ka sellega, kuidas kevadine tegutsemine mõjutab metsa koosluse tervist,” selgitas Tartes ning lisas, et üraskitõrje sildi all toimunud möödunudkevadine metsaraie oli mitmeti õnnetu.\n“Õnnetuks läks ta eelkõige sellepärast, et hakati süüdistama looduskaitsealasid, et sealt tulevad üraskid majandusmetsadesse, justkui nad oleksid majandusmetsadest kunagi ära kadunud. Kuusk ja ürask on olnud koos miljoneid aastaid ja ei ole kunagi juhtunud, et keegi oleks kedagi lõpuni ära söönud. Lihtsalt kui me majandamisel seda rikkust ja ka istutusmaterjali mitmekesisust ei arvesta, siis me katame ka toidulaudu rohkem,” viitas Tartes monokultuursete metsade istutamisega kaasnevatele riskidele.\nLoodusmets saab üraskiga ise hakkama\n“Loodus on oma mitmekesisuses iseorganiseeruv süsteem ja keegi ei saa hakata lõputult vohama. Piir tuleb tavaliselt toidubaasiga ette. Üraskitega on see sama lihtne lugu, et isegi kui ühtegi sanitaarraiet ei tehtaks, lakkaks üraskite paljunemine ikkagi. Mass-sigimine lõpeks ühel hetkel ära, sest kui nõrgad kuused otsa saavad, siis saab ka toit otsa. Ja teisalt: väikese ajalise nihkega tulevad alati üraskeid endid söövad tegelased. Näiteks on olemas kahetiivaline üraskikärbes, kelle vastsed ronivad üraskikäikudes ja söövad ära üraskite vastseid. Rääkimata rähnidest. Kiskja ja saaklooma suhe käib alati nii, et saakloomaarvukus läheb üles ja siis tuleb alles kiskja oma järele,” selgitas Tartes.\n“Üraskite masspaljunemisi on olnud ka sada aastat tagasi ja natuke hiljem. Ja ennekõike on nad toimunud kas hästi põuaste suvede järel või kõige tüüpilisemalt tormidejärgsel kevadetel ja aastatel. Siis kui tormid puid maha murravad, saab ürask endale toidubaasi. Terve puu peale tavaolukorras ürask minna ei saa, sest ta tapetakse vaiguga ära,” rääkis Tartes. “Kui me läheme mõnesse looduslikule arengule jäänud metsa, siis on loomulikult ka seal kuuski, mis on üraskile söögiks jäänud. Mõni süüakse – mõni ongi nõrgem ja see on normaalne. Ka inimeste maailmas ei ole tervised ühesugused. Loodusmetsas kujunevad välja tuleviku jaoks ka sellele samale üraskile vastupidavamad kuused. Sealt on võimalik majandusmetsa tuua istutusmaterjali.”\nElurikkuse kadu soodustab üraskite levikut\n“See elurikkus, mis kevadise metsas toimetamisega kaduma läheb, selle võrra saavad üraskid endale parema elupaiga,” ütles Tartes, kelle sõnul panustab ka inimene loomulikult üraskitõrjesse, kuid lõpproll jääb elurikkuse kanda.”\n“Ürask on kõigusoojane putukas ja ta läheb elama selle puu peale, mille tüve peale päike otse paistab. Kui me kõrvalt võtame puud maha, mis päikest enne varjasid, siis ju tihedalt istutatud majandusmetsas puud laasuvad,” selgitas Tartes. “Kui lisaks tuulele ei arvestata ka päikesevalguse langemisega, siis juhtubki see, et avatakse laasunud kuusetüvi päikesele ja see on üraskile ideaalne elupaik.”\n“Kiputakse arvama, et kaitsealadel vanuselise mitmekesisuse tekkimisel läheb mets hukka, aga ei, selle metsaga ei juhtu kõige vähematki. Majanduslikus mõttes jah – metsa majanduslik, puiduline väärtus muutub teiseks. See on täiesti õige, sellepärast et puupõllule kui seesugusele pannakse puid kasvama tihedamalt, kui nad looduslikult kasvada saaksid. Ja niinimetatud raieküpses metsas kasvavad puud veel liiga tihedalt, aga see tihedus optimeeritakse justnimelt selliseks, et nad veel kasvaksid ja teatud vanuses saaks puidu välja võtta. See on majandusliku optimeerimise koht,” ütles Tartes ning lisas, et majanduslik optimeerimine ja põlismetsakooslus on täiesti erinevad asjad. “See ongi nihete koht, kus räägitakse ka küllalt palju mööda.”\nTartese kinnitusel on tehtud uuringuid selgitamaks välja, kuidas liiguvad majandusmetsade ja kaitsealade vahel üraskid ja üraskisööjad. Selgub, et üraskid liiguvad majandusmetsast kaitsealale ja ka vastupidi. See on tasakaalus liikumine. Üraskeid söövad liigid – nii putukad kui ka linnud – liiguvad kaitsealadelt majandusmetsade suunas. Tegemist on seega ühesuunalise liikumisega.\n“Rohkem loodussaarekesi majandusmetsade vahele – ka see on üks teekond ökoloogiliselt vastupidavate majandusmetsade kujundamiseks,” soovitas Tartes.\nElurikkuseta pole ka majandust\n“On üks väga hea dokument, mis selle aasta alguses avaldati Suurbritannias, kus valitsuse tellimusel tehti põhjalikum aruanne sellest, kuidas elurikkus toetab majandust. Meie metsamajandus – ka põllumajandus – toimib ainult tänu sellele, et elurikkus on loonud sellele omad tingimused. Metsamuld ei ole ühegi metsamehe tehtud. Puud kasvavad seal tänu sellele, et metsakoosluses loodusliku suktsessiooni käigus tekkis muld, kus saavad puud kasvada. See on elurikkuse teene, mille peal meie majandus toimib. Põllumajandus toimib täpselt samuti mulla peal, mis tekkis tänu elurikkuse toimele. Me unustame need asjad täiesti vahelt ära. Vahel.”