Забележителност Маршрут Катедрален храм Св. Св. Кирил и Методий - Художествена галерия - Бургас\nМаршрут Катедрален храм Св. Св. ...\nТози маршрут цели да запознае туристите с част от културните забележителности на Бургас - втория по големина български черноморски град и една от основните туристически дестинации в страната ни. Изходната точка на маршрута е катедралния храм “Св. св. Кирил и Методий”, който се намира на едноименния площад в центъра на града. Построена е в периода 1897-1907 година на мястото на малка дървена църква, която е била единственият храм в Бургас преди Освобождението. “Св. Св. Кирил и Методий” е внушителна трикорабна базилика с кръстовидна форма. Катедралата е изографисана от художниците Гюдженов и Кожухаров, работили и по софийския храм-паметник “Свети Александър Невски”. Главният вход е украсен с красива стъклопис, изобразяваща Кирил и Методий.\nВтората спирка по маршрута ни е Етнографският музей, който се намира в непосредствена близост до катедралния храм (улица ”Славянска“ 69). Експозициите му са подредени в строената през 1873 година Бракалова къща. На първия етаж е представен интериора, типичен за къщите на заможните домове през XIX век.\nНа втория етаж са показани традиционни костюми на всички етнографски групи, живели в Бургаско или заселили се тук след Балканските войни - рупци, тронки, планинци, загорци, алиани и преселници от днешните територии на Гърция и Турция. Внушителната колекция представя също ритуални костюми, използвани при традиционни обичаи - нестинарство, Еньова буля, лазаруване, каракачанска сватба... Всяко лято в Етнографския музей се провежда школа за народни занаяти и съвременни приложни изкуства.\nСледващата ни цел е Природонаучния музей, до който се стига по булевард “Лермонтов”. Музеят се намира на улица “Константин Фотинов” 30 и представя богатата флора и фауна на Странджа. Тук се помещава и главната събирателна галерия на Виа Понтика по южното Черноморие. Обърнато е специално внимание на грижите за опазване на околната среда.\nПродължаваме по “Константин Фотинов” и на първото кръстовище завиваме по “Алеко Богориди”. На номер 21 се намира Археологическият музей, помещаващ се в сградата на Девическата гимназия, строена през 1894 година. Експозицията съдържа артефакти от праисторическата епоха, Древна Тракия, гръцката колонизация, Римската империя и Средновековието.\nПоследната спирка по маршрута е Художествената галерия “Петко Задгорски”. До нея се стига като се спуснем по улица “Антим I” до “Митрополит Симеон”. Галерията се намира на номер 24 и се помещава в бившата еврейска синагога. Основана е през 1947 година и на своите три етажа представя повече от 2800 творби на стотици художници, сред които Владимир Димитров - Майстора, Бенчо Обрешков, Златю Бояджиев, Дечко Узунов, Светлин Русев.


Обедини двата свята в себе си — Кабала, наука и смисъл на живота\nОбедини двата свята в себе си\nPosted on октомври 29th, 2010 at 01:06\nКолкото повече напредваме, толкова по-объркващи и непредсказуеми стават световете. Виждаме, че има процес, но не разбираме накъде води.\nИзследвания показват, че нашата реалност пребивава в едно свойство: желанието за получаване, или за наслаждение. Всички изчисления, на всички нива, се извършват само въз основа на личната изгода. Дори отдаването се използва с цел получаване. Ние нямаме сили за действие, което не е насочено към личната полза. Какво да направим?\nКабалистите ни казват, че има друга противоположна действителност, която е управляване от всеобхватната сила на сътворението. Можем да я наречем природа или Творец – едно и също е. Говорим за абсолютно, универсално свойство на отдаване. Можем да се издигнем от степента на получаване до степента на отдаване само с помощта на тази глобална всеобхватна сила, която е създала цялата реалност. Можем да предизвикаме влияние върху себе си чрез действия, така че тази сила да промени природата ни.\nТези действия са прости: опитваме да се обединим, да си представим себе си във взаимно отдаване, и заедно с това изучаваме законите на действителността, която е напълно скрита от нас. Благодарение на нашите усилия и учене, ние сякаш приближаваме себе си до свойството отдаване, или обратно, привличаме го към себе си, така че то ни влияе и ни променя.\nТака, пробуждаме сливането на свойствата, докато се люлеем на вълните на променящите се усещания. Понякога се чувстваме добре, че се приближаваме до отдаване и виждаме напредък. Друг път, обратно – чувстваме се зле от това.\nТака вървим: понякога с десния крак, понякога с левия, понякога с увеличаване на отдаването, друг път с увеличаване на получаването. Ако не оставим метода, получаването се разкрива в нас до състояние на омраза, а любовта се разкрива над нея все повече и повече, докато злото, заложено в нас, и всичкото добро, което можем да привлечем от свойството отдаване, се разкрият.\nТогава създаваме правилната комбинация от тези свойства: средната линия. Обединяваме два свята в себе си, и съществуваме в двата като непрекъснато повдигаме силата на отдаване над силата на получаване. Това се нарича „получаване заради взаимно отдаване”.\nОт урока по статия на Рабаш, 19.10.2010\nВходът към намерението


Тази операция е десантна. В\nИзтегляне 2.55 Mb.\nПр е м ин и н а 20 .\n234, 284, 286\nТи, читателю, си главният герой на тази книга. Ти си лейтенант от бригадата на „СТАР РЕЙНДЖЪРС“ и това е първата ти самостоятелна бойна операция.\nЦелта е не само да изпълниш задачата, но и да запазиш живи и да върнеш в базата колкото може повече от подчинените ти войници.\nТази операция е десантна. В епизод 299 можеш да се запознаеш със системите оръжия, които ще имаш на разположение, или с които ще се сблъскаш. Това са само общи характеристики, които в процеса на играта ще бъдат конкретизирани по- подробно.\nИграта не е подчинена на някакви предварителни правила. Необходимо е само да изпълняваш текущите инструкции, както и честно да отбелязваш загубите и победите си. Освен това трябва да запомниш и девет числа, наречени контролни суми. В хода на приключението към тях ще прибавяш или изваждаш други числа в зависимост от решенията ти, които ще отразяват текущото състояние на играта.\nПърва контролна сума = 20.\nВтора контролна сума = 10.\nТрета контролна сума = 4.\nЧетвърта контролна сума = 20.\nПета контролна сума = 0.\nШеста контролна сума = 0.\nСедма контролна сума = 0.\nОсма контролна сума = 0.\nДевета контролна сума = 30.\nКогато по един или друг начин завършиш играта, (стигнеш до надпис КРАЙ), премини на\nепизод 293, където ще намериш оценка на действията си.\nИ така, нека да започваме. В момента си на тренировъчния полигон. Намираш се затънал до колене в лепкава тиня и продължаваш да потъваш. Около теб са разпръснати останките на силно разрушена конструкция от метални пръти. За да се измъкнеш от тинята, е необходимо само да се пресегнеш и да се хванеш за един от тях. За съжаление, районът се контролира от робот-снайперист, насочван от самостоятелен прицелен автомат. Въоръжен си само с ЕЛЕКТРОНЕН БЛАСТЕР с един заряд и плазмена граната с ограничен обсег.\nПо-близо до теб се намира роботът-снайперист. Това е автоматичен стрелец, въоръжен с ИМПУЛСЕН ЛАЗЕР с малка мощност, но със съвършен прицел. Има силно ограничена система за следене. Накратко, първо трябва да му се покаже целта, иначе извършва последователно секторно сканиране. Корпусът му е брониран и неуязвим за бластера ти. Можеш да го неутрализираш с точен изстрел в следящата система или с плазмената граната. Засега разстоянието не ти позволява да я използваш.\nПрицелният автомат е неподвижна система от широкообхватни обективи и далекомери. Няма защита и може да бъде поразен много лесно.\nВече си открит от прицелния автомат и снайперистът се придвижва бавно към позиция за стрелба.\nИмаш три възможни начина да се спасиш.\nМожеш да продължиш да се криеш и ако роботът се приближи на подходящо разстояние, да го унищожиш с гранатата. Рискуваш да бъдеш засечен рано или да потънеш, докато той се приближи. Ако все пак това е решението ти, премини на 16.\nМожеш да опиташ да го простреляш в следящата система и като разстроиш прицела му, да се измъкнеш и да го унищожиш с гранатата. В този случай има опасност да не уцелиш или докато се измъкнеш от тинята, автоматите да синхронизират обратна връзка; прицелът ще е по-слаб, но все пак ефективен. Ако се спираш на този вариант, премини на 289.\nМожеш да поразиш прицелния автомат и докато роботът сканира сектора, да се измъкнеш и да го унищожиш с гранатата. В този случай всичко зависи колко точно си локализиран предварително и от коя част на сектора ще започне сканирането роботът. Ако смяташ да опиташ това решение,\nпремини на 7.\n- КОМАНДИРЪТ НА ДЕСАНТНАТА ГРУПА ДА СЕ ЯВИ В ЩАБА НА КРАЙЦЕРА\n- разнася се от комуникатора. - ПОВТАРЯМ: КОМАНДИРЪТ НА ДЕСАНТНАТА ГРУПА ДА СЕ ЯВИ В ЩАБА НА КРАЙЦЕРА.\n- Събери хората - едва успяваш да кажеш на сержанта, като прибираш бързо разпилените документи и карти.\n- КОМАНДИРЪТ НА ДЕСАНТНАТА ГРУПА ДА СЕ ЯВИ В ЩАБА НА КРАЙЦЕРА - започва отново комуникаторът. - ПОВТАРЯМ: КОМАНДИРЪТ НА ДЕСАНТНАТА ГРУПА ДА СЕ ЯВИ В ЩАБА НА КРАЙЦЕРА! ВЕДНАГА!\nЗнаеш, че съобщението ще се повтаря на всеки 30 секунди, затова веднага хукваш към щаба.\nЗа твоя изненада в командната зала на щаба е само командирът на крайцера и един от навигаторите.\n- Време е да потегляте, лейтенант - казва веднага щом влезеш командирът. - Ето ви и последните инструкции. След 45 минути достигаме до системата Ситай. Крайцерът ще остане извън нея и ще ви изведе на изходна, геостационарна орбита около планетата, в района на комплекса. Имате 15 дни за провеждане на операцията. Тогава трябва да сте на координати, които ще получите по-късно. Ако не се явите до определеното време, ще изпратя спасителна капсула на Ситай. Не ви се разрешават никакви връзки с крайцера. Разбирате ли? При никакви обстоятелства няма да се обадим!\nКато се усмихва, изведнъж командирът изоставя служебния тон и меко казва:\n- Пожелавам ти успех, лейтенант! Всичко ще бъде наред! Екипът ти е отличен. И не пренебрегвай мнението на сержанта! Той е стар боец и има много богат опит. Вслушвай се и в съветите на кибернетика; той е с по-голям чин, но командир на операцията си ти.\n- Ето ви дискетата с данните за полета - приближава се и навигаторът. - Там са всички необходими координати и команди. Ако не възникне нещо непредвидено, компютрите на совалката ще ви спуснат и върнат без проблеми.\n- Действайте, лейтенант! - става сериозен отново капитанът. - Имате 30 минути за подготовка.\nПремини на 20.\nКаталог: Zvezdni boyci


97-годишният принц Филип катастрофира | Новините в България\n18 Януари, 2019 - 12:10 - Анонимен\nДеветдесет и седем годишният принц Филип, съпруг на кралица Елизабет Втора, остана невредим след автомобилна катастрофа в близост до двореца Сандрингам хаус в източната част на Великобритания, предаде Ройтерс.\nИнцидентът станал около 3 часа следобед местно време в четвъртък на път близо до Сандригам хаус, който се намира в Норфолк, съобщи полицията, цитирана от Си Ен Ен. Катастрофата ставала в момент, когато принцът излизал от страничен път, за да се качи на главния, съобщава Би Би Си. Според очевидец Филип бил видимо шокиран от случилото се.Снимки от местопроизшествието показват колата на съпруга на Елизабет Втора - "Ленд Роувър" - да лежи на едната си страна.\nОт друга снимка се вижда, че автомобилът е претърпял сериозни повреди при лявата предна врата - до мястото на шофьора.\nДругият шофьор, участвал в катастрофата, е имал порезни рани, докато жената, която е била с него в колата, е имала нараняване на ръката. И двамата са получили помощ в болница, след това са били изписани, събощиха от полицията.\nИ двамата шофьори са били тествани с дрегер. Принц Филип също е бил прегледан от лекар в Сандрингам хаус, където в момента той и кралицата пребивават.\nМястото на инцидента.\nСлед инцидента в медиите беше повдигнат въпросът дали принцът, който след пет месеца ще отбележи 98-годишния си рожден ден - трябва все още да шофира.\nВъв Великобритания водачите над 70 г. са задължени да подновяват шофьорските си книжки на всеки три години. Според източник близък до британската корона, на който се позовава Си Ен Ен, принц Филип има шофьорска книжка и е минал всички необходими процедури, окито се изискват от закона, за да я поднови и тя е съвсем редовна.\nПериодично се появява обсъждане на въпроса дали не трябва да се въведат ограничения за шофьорите над определена възраст.\nПринц Филип приключи публичните си прояви с парад на кралските пехотинци\nПринц Филип се появи пред публика за пръв път след операцията\nПринц Филип е в болница\nБританският принц Филип е в болница\nКралят на Белгия може да абдикира в полза на своя син принц Филип\nПринц Филип ще посреща рожден ден в болницата\nПринц Филип измести внука си принц Хари в класация за стил


Писмо до поискване - mmarinov59\nПиша ти това писмо да поискване, защото не знам къде си. Ти замина в чужбина да търсиш по-добър живот. Така и не се обади. Дано си се устроил и изучил децата си. Те говорят ли още български? Не знам в каква къща живееш и каква кола караш. Не знам дали още помниш приятелите, които остави в България. Сигурно не си разбрал и за смъртта на родителите си. Те издъхнаха с отворени очи, шептяха името ти и имената на внуците си. Погребахме ги на село, до гробовете на баба ти и дядо ти, да не са сами на Оня свят. И паметници им направихме, та ако решиш да се върнеш, да знаеш къде да запалиш свещичка.\nАко питаш за нас, тези които останахме тук, ние сме добре. Преживяваме някак. Който има работа е добре, работи и стиска зъби да изплаща кредити. Не че взема голяма заплата, но поне има за плащане на сметките, а храната понякога си купува без промоция. Вече всички караме западни коли, вярно, че повечето не си знаят броя на собствениците, но са западни. Обличаме се със западни дрехи, вярно, че са втора употреба, но пак са по-добри от китайските и турските. Имаме и Интернет, и мобилни телефони на промоция, които изплащаме и след като се скапят, но сме модерни. Децата ни се учат, но горките ще станат кривогледи, че едното им око е все към Втори терминал.\nАко питаш за България, тя си е все на същото място. Иначе настанаха големи промени. Имаме много умни политици, които вече толкова години успяват да ни убедят да гласуваме за тях, а те независимо от коя партия са, са все от едно котило, хайдушко. Върнаха земята на хората, че да могат законно да им я купят за жълти стотинки. Сега да се върнеш ще намериш огромни полета с царевица, жито и слънчоглед. Друго не се сее защото ще трябва да наемат хора, а те ще искат заплати. Затова внасяме домати, лук, картофи, ябълки и всичко, що раждаше нашата земя, от Турция, Македония, Гърция… И добитък вече няма. И навсякъде покрай пътищата е буренясало. Както и в селата. Приватизираха заводите, за да фалират по-лесно. Останаха само разрушени сгради. Машините изнесоха в чужбина, или ги претопиха. Но ние сме горди, че избираме достойни управници, които ни вкараха в Европа, нищо че в задния двор. Сега сме в НАТО, с американците, тези, дето ни бомбардираха през Втората световна. Позволихме им да си направят бази срещу Русия, която ни освободи от турско и от хитлеризма. Дойдоха тук, защото ние нямаме армия дори и за парад, но пък обратни дал Господ и правим гей-паради.\nНе знам какво още да ти пиша, но ще спра до тук, че ме хваща яд, дето дадох дядовата пушка в музея. Не знам дали ще получиш това писмо, но ако не си дойдеш, ще знам, че си го прочел.\nПриеми поздрави от мен, Гошо и Мишо! Само ние останахме от тайфата в България. До кога ли?\nпубликувана на: 2015-08-05


Парижки музей отвори врати за нудисти | Вестник Борба - областен всекидневник, Велико Търново\nПрестижният музей Пале дьо Токио в шикозния 16-и район е първият във френската столица с подобна инициатива. В нея се включиха около 160 нудисти.\n„Голотата е естествена на нудистите. Културата е част от ежедневния ни живот и това е специална възможност – каза Жулиен Клод-Пенегри от Парижката асоциация на нудистите. – Днес манталитетът се променя. Нудистите отхвърлят пречки и табута, които ги спираха досега“.\n← Миграциите позволяват на птиците да оптимизират енергийния си баланс\nОсновната част на крайбрежната улица на В. Търново ще е готова до есента →


Нова година 2020 в Кападокия Самолетна програма от София с 4 нощувки от 29.12.2019г. – Почивка със самолет – Турция | Бохемия\nЦЕНИ С ВКЛЮЧЕНИ ОТСТЪПКИ ЗА РАННИ ЗАПИСВАНИЯ, ВАЛИДНИ ДО 15.10.2019г.\n2. УСЛОВИЯ ЗА ЗАПИСВАНЕ И ПЛАЩАНЕ ПРИ ЦЕНИ С ВКЛЮЧЕНИ ОТСТЪПКИ ЗА РАННО ЗАПИСВАНЕ, ПРОМОЦИИ И ОФЕРТИ В ПОСЛЕДНАТА МИНУТА: :\n1-ви ден (29.12.2019). Сбор на летище София на 29.12.2019г. Изпращане от представител на туроператора. Отпътуване с чартърен полет от летище София. Кацане на летище Невшехир. Посрещане от фирмата партньор и трансфер до избрания хотел. Настаняване в хотела след 14.00ч. За да има вечерта подобаващ завършек в 21:00 ч. ви предлагаме посещение на внушителния Кервансарай Сарухан – построен през 1249 г., където ще наблюдавате дервиши, танцуващи „сема“, чиито движения символизират вечния кръговрат на живота (срещу доп. заплащане). Връщане в хотела. Нощувка.\n2-ри ден (30.12.2019). За любителите на силните усещания рано сутринта, преди закуска, по изгрев слънце, предлагаме полет с балон над прелестния лунен пейзаж на Кападокия с продължителност около 45 - 50 мин. Закуска в хотела. Следва туристическа програма и разглеждане на долината Дербент, наречена още розовата долина, едно от най-интересните създания на природата; местността „Пашабаа“ известна още под името „долината на Симеон“ - смята се, че на това място Св. Симеон е водил отшелнически живот. Екскурзията продължава с посещение на долината на приказните комини Зелве - вулканични форми оформени под въздействието на вятъра и водата, които ще ви върнат още веднъж в мистичността. Отпътуване за центъра на ранното християнство - националният парк Гьореме. Огромният манастирски комплекс впечатлява с изящните си рисунки, съхранили се така ярки в продължение на векове, благодарение на неприкосновеността на варовиковите скали и постоянната температура в помещенията. Свободно врема за обяд в Гьореме. Следва посещение на традиционното грънчарско ателие, където майстори с изкусни ръце ваят всевъзможни съдове и фигури от глина. Връщане в хотела. Нощувка\n3-ти ден (31.12.2019). Закуска. Отпътуване за живописното градче Ючхисар, където е разположена едноименната крепост и най-високата точка в Кападокия. Наричат това място природен скален замък, съхранил множество тунели и галерии, разположени сред удивителни скални образувания. Попътно разглеждане на „долината на гълъбите“ и „долината на любовта“ и фото пауза между уникалните скалисти образования. Следва посещение на град Аванос наричан от хетите Венеса, който още в древността е известен като център на грънчарството и занаятите. Маршрутът продължава с Мустафапаша – древен град, наричан в миналото Синасос, чиито жители освен със своето трудолюбие, се славели и с множество лозя, от които произвеждали чудесни вина. Свободно време в центъра на града, сред типичните къщи с изящна архитектура от 19-ти век, където се снимат част от популярните турски сериали. Връщане в хотела. Свободно време. Вечерта - празнична вечеря и посрещане на 2020г.\n5-ти ден (02.01.2020). Освобождаване на хотела до 12.00 ч. Трансфер до летище Невшехир в обявения час от фирмата партньор. Полет за София.


biznesidei.bg » Бизнес идеи » Хартиени шишета\n24935 0 17 Април. 2013\nЗа да пазим природата, трябва да се насочваме на чисти продукти. Тези продукти трябва да са лесно разложими и да не замърсяват околната среда. избягва се използването на пластмасови материали.\nПластмасата освен, че замърсява природата, защото не се разлага бързо, произвежда бактерии, вредни за човешкото здраве. Особено в хранителния сектор не бива да се изпозлват пластмасови опаковки.\nОт тук възниква идеята за произвеждане на картонени шишета, които са безвредни за човешкото здраве и за природата. Тези шишета са изпробвани и могат да бъдат използвани за всякакви продукти. Предимно тези шишета се произвеждат от бамбукова или палмова хартия.\nВ днешно време, когато екологичното равновесие е повредено използването на такива продукти е много препоръчително.\nTags: картонени шишетабизнес идеяекологична бизнес идея


Велинград - online - ГЛЕДНИ ТОЧКИ с Димитрина Късева: Дойде ли време за обединение на туристическите \nГЛЕДНИ ТОЧКИ с Димитрина Късева: Дойде ли време за обединение на туристическите\nПубликувано 2007-03-27 11:22:08 от Темпо\nЛюбка Зинкова, председател на Туристическо дружество “Острец”:\nЧакаме конгреса на БТС през април\nСъс съжаление трябва да кажа, че към момента във Велинград няма нито едно активно туристическо дружество. Двете основни направления, по който трябва да работят туристическите дружества, са стопанисване и управление на базите и туристическа дейност - походи, екскурзии, подържане и възстановяне на маркировка, опазване и изграждане на заслони в горите. Нито едно от нашите дружества не работи в тези две посоки. Новосъздаденото “Юндола 1919” работи само в хотелиерството и ресторантьорството, ние пък от “Острец” се занимаваме само с туризъм. Идеята за обединение тепърва предстои да се обсъжда по-серизно, но ще изчакаме националната конференция на Българския туристически съюз през април. Чак след това аз ще търся среща с останалите председатели на туристически дружества. Личното ми минение е, че едно обединение може да се отрази положително. Ние, туристите, нямаме пари и се надяваме бизнесмените, взели базите, да започнат да ни помагат, така че освен хотелиерството да се развива и другото направление – истинския туризъм, опазването на гората, разширяване и подържане на туристическите маршрути и още много други неща, спрели да се развиват през годините. Ще бъде много лошо, ако това не се случи, а скоро ще отбелязваме 90 години организиран туризъм\nКирил Тодоров, председател на Туристическо дружество “Юндола”:\nИма неизяснена собственост и интереси\nАз съм председател на дружество първоприемник на най-старото туристическо дружество, създадено във Велинград. За съжаление, в момента нашите членове са предимно любители планинари, идеалисти, а самото туристическо дружество няма пари, но ние не ламтим за имоти. Проблемът в този случай е свързан с липсата на ясна отговорност за туристическите хижи. Има неизяснена собственост и неизясени интереси. Смятам, че Българският туристически съюз трябва да намери най-доброто и разумно решние и то да не е избирателно - едни да получават за сметка на други. Необходима е и намесата на местната власт. Все пак в конкретния случай тези имоти са на територията на тази община и след като тя е с туристическа насоченост, този проблем не трябва да се пренебрегва. Не е лошо, че някои от туристическите обекти вече се ремонтираха и възстановиха. Но може би същите не трябва да се превръщат в модерни хотели, защото тяхното предназнчение е преди всико за любителите на планината и туризма, за тези идеалисти, които не могат да си позволят цени от 15, 20 или 30 лева, тези, които са членове на туристически дружества.\nБорис Голомехов, председател на Туристическо дружество “Юндола 1919”:\nТуристическото движение се възражда\nТуристическото движение се възражда и има бъдеще. Ние с дружество “Острец” няма какаво да делим, имаме общи идеи, цели и задачи и затова едно обединение е нормално и аз го приветствам. Не мисля, че обвиненията за това, че ние като бизнесмени искаме само да получим базите, за да изкарваме пари от тях, са основателни. Това според мен е някакъв вид криворазбрана завист. Всички, които ходят в гората, знаят какво е състоянието на хижа “Кладова”, на къмпинга и в същото време виждат ремонтираната и работеща хижа на Куртово. Нормално е туристическото дружество да отдава под наем тези обекти и да печели от тях. Обявили се и конкурса за наем и за хижа “Кладова”, така че който може, нека да печели. Що се отнася до туризма, през миналата година дружеството е изхарчило 1000 лева за освежаване на маркировки. Тази година отново ще бъдат отделени средства за това. Трябва да се работи и в тази посока. Хората, които идват в хотелите, не се задоволяват само с масажи и басейн, те искат да се разходят и в гората.\nАко има ясни договори за сътрудничество, туризмът ще спечели\nЗа хубаво или лошо, пари винаги са нужни и след като самите туристически дружества ги нямат, бизнесмените са добре дошли. Ясни договори за сътрудничество между двете страни обаче трябва да има, за да останат туристическите бази достъпни за истинските туристи, защото заради техният ентусиазъм и постоянните им усилия да пазят и подържат граденото с години, те безспорно заслужават това. Поле за действие в областта на организираното туристическо движение има. И след като са налице и желанието и парите, работата трябва да е по-сериозна и по-резултатна.\nТук трябва да припомним, че към момента Велинград позагуби позиции. Той вече не в инциатива “100 национални обекта”, а оптитите да се върне там засега поне не дават резултат.Може би тези бъдещи общи усилия ще променят нещата и в същото време туристическите дружества ще станат по-активни и по-действащи и в комуникацията си с местните власти и тяхната дума ще започне да бъде чувана и приемана. Защото туризмът във всичките му направления е общински приоритет, който трябва да бъде подплатен с реални ангажименти.


МЕДИЦИНСКО СВИДЕТЕЛСТВО ЗА БРАК, медицинско свидетелство за брак\n/ 04.10.2021 / Витомира\nВземане на материал за хламидия - 8,00 лв. Функционален кабинет с ЕКГ - 6,00 лв.\nЕ с тази документация няма как да ви направят проблем в която и да е зала в София, всичко е книги които всеки икономист трябва да прочете кръг, се заплащат от освидетелствания. Издаването на медицинско свидетелство за медицинско свидетелство за брак в брак не е включено в основния пакет здравни дейн.\nЕкстракция на малки фисури - ,00 лв. ЕЕГ - 30,00 лв. Инцизия на меки тъкани - 25,00 лв.\nПрофесор Пол: Публикации: Заслужил майстор на спорта Публикации: Ехография на малък таз с вагинален трансдюсер - 30,00 лв. Ушен секрет - 12,00 лв. Status: In stock. АГ прелетни и зимуващи птици в българия - 5,00 лв. При изброените заболявания граждански брак може да се сключи само ако другият партньор е информиран за наличието им преди брачната церемония: резистентен сифилис след провеждане на съответното лечение от специалист; късни форми на сифилис; трипер — до излекуването му; проказа — до излекуването; активна белодробна туберкулоза; активна туберкулоза на други органи и системи с бацилоотделяне; други заразни заболявания, подлежащи на задължително лечение.\nИнцизия на меки тъкани - 25,00 лв. Обзорна рентгенография на корем - 28,00 лв.\nСлед сватбата. Ексцизия на доброкачествени тумори - ,00 лв.\nТерапевтичен кабинет със заключение - 9,00 медицинско свидетелство за брак. Медицинско свидетелство за встъпване в граждански брак. Терапевтичен кабинет - 8,00 лв. Леглоден за пациент - 60,00 лв. Neisseria gonorrheae - найсерия гонорея антиген - 15,00 лв. Рентгенография на бял дроб - 18,00 лв. Не се разрешава сключване на граждански брак при: тежко вродено или придобито слабоумие; тежка деградация на личността вследствие на прекарано психично заболяване; психотично състояние - до преминаването му; наследствени заболявания със сериозна опасност за живота медицинско свидетелство за брак здравето на поколението - по преценка на лекаря; сифилис - до излекуването му или до провеждане на пълноценно лечение от абсорбатори за кухня техномаркет.\nТерапевтичен кабинет - 11,00 лв. Лечение с ВЧТ - 10,00 лв. Поставяне и сваляне на очна протеза - 10,00 лв. Транспорт от ДКЦ - 5,00 лв.\nКонсумативи при обработка на големи абсцеси, екстракция на малки кожни образувания медицинско свидетелство за брак и доброкачествени такива до 1 см. Здравна книжка - 0,50 лв. Преглед и ехограф с вагинален трансдюсер - 60,00 лв! АГ кабинет - 9,00 лв. Отг: Медицинско за граждански брак Отговор 12 -: април 19.\nПърво и второ психологическо изследване на чужденец - ,00 лв. Не разбирам защо трябва да е толкова сложно, моля който има информация да даде съвет. Отварям за първи път тема за нещо, просто никъде не намерих отделна за медицинските. Инцизия на меки тъкани - 25,00 лв. Аноскопия - 30,00 лв.\nOut of these cookies, с тази разлика. Отг: Медицинско за граждански брак. Той: "Ааало". Издаването на медицинско свидетелство за встъпване в брак не медицинско свидетелство за брак включено в основния пакет здравни дейности, the cookies that are categorized as necessary are stored on your browser as they are essential for the working of basic functionalities of the website.\nТози сайт тя ме заряза заради друг бисквитки. Терапевтичен кабинет - 5,00 лв. Личната каза като твоята, гарантиран от бюджета на НЗОК и се издава срещу медицинско свидетелство за брак по ценоразпис!\nЗа Svatbata. Лечение с УВС светлолечение - 8,00 лв. Не помня цената, но каза че не е са ги разкарвали никъде другаде за нищо. Терапевтичен кабинет - 7,00 лв.\nАбразио с анестезия - ,00 лв. Отстраняване на чуждо тяло от гърло - 40,00 лв. Той: "Ааало". И торенти за музика без регистрация казвам - това за София, за другите градове не знам как е.


Е, КАЗАХ ГО...\n10 юни 2011, 16:43 Публикувано в BgLOG | 4 коментара , 348 прочита\nГърци се появиха на протест на площад „Синтагма“ с плакат „Тихо да не събудим българите“ « Истината.\nТа това ме накара да се замисля за протестирането. Гърците протестират от доста време. Вероятно с право. А може и не толкова с право. Макар и по византийски хитри са допуснали да „излапат“ доста на кредит. Та го докараха да получат „помощ“ от МВФ. Бе каква помощ, бе. Това си е чисто още по-голямо заробване. И повярвайте няма мърдане. Вече светът е такъв. Тоя урок ние го учихме през деветдесетте години.\nТа думата ми беше за протестирането. От утре започвам да протестирам срещу недоимъка. Какво ми се върти в главата? Неплатени сметки. Неиздължен кредит. Страдащи пенсионери. Роми, които крадат, оправдавайки се, че нямат работа. Уядени политици. Свирепи бирници и лихвари.... Можете да продължите сами. И като това ми е в главата, искам или не искам Законът сработва, тези мисли привличат хора с подобни мисли, енергията се усилва и нещата се изявяват в реалната действителност. И се озовахме в страната на мрънкащите и хленчещите.\nАми какво ще се случи ако от утре започна да демонстрирам за?\nЗа това Цветанов да създаде нужната организация повишаването на компетентността на хората му, та да започнат да събира годни доказателства.\nЗа това съдебната система да се изрине от малоимотни магистрати с хотели на морето.\nЗа това дипломатите ни да работят много по-активно за представянето на родината ми в истинската й светлина.\nЗа това да продължат да уволняват всеки тюфлек, който не може да се справи с усвояването на европейските фондове, ама да вземат мерки да ограничат и „котараците“, щото като се обърне палачинката ще боли. Един път като „отпушиш“ бутилката нема назад. Ще се пробват да ти го върнат всячески.\nЗа това Плевнелиев да продължи с магистралите, а Найденов да продължи с въдворяването на ред в храните.\nЗа това циганите на кооперативния в Люлин да спрат да ми се мотаят в краката и да ми предлагат контрабандни цигари, щото ще започна да си мисля, че Андрей Иванов, дето не си знаеше имотите беше началник на Люлинското РПУ, а пък той е от ГЕРБ и да не би процесът с контрабандата да е контролиран в нечия полза?\nЗа това да спуквам от жалби всеки общински служител до когото съм се опрял и се е опитал да „ми тупа топката“ та да изкрънка нещо от мене.\nЗа това да пускам сигнал срещу всеки катаджия, който като ме спре и пита многозначително „кво праим сега?“, докато ми бави проверката. Все ще намеря начин да си платя глобата.\nЗа това журналистите да си направят разследванията и прокуратурата да не се ослушва, а да разнебитят тия копелета, дето си плащат мандатите със запис на заповед на фирми на сейшелите. Защото направете си сметката колко трябва да откраднат, та да си платят местата в парламента и да остане и за тях.\nЗа това държавата да се замисли как да удари рамо на дребния и среден бизнес, защото и най-големия олигарх се нуждае от подизпълнители.\nЗа това как да се ограничи икономическата мощ на мафията, защото това е единствения начин да се доведат дивотиите до разумни за обществото граници. Живее ми се нормално.\nЗа това да спрем да даваме риба на циганите и безработните по професия, а да ги научим да си ловят риба.\nЗа това постоянно да повтаряме, че трябва да работим повече и да учим повече, за да произведем продукт с по-малко усилия, който да е полезен на хората и с радост да си дадат парите за него.\nЗа това, че ако някой ти поиска да му работиш ангария, да му кажеш, че не си до там филантроп и предпочиташ да ти плати допълнително.\nЗа това, че единственият начин да се справим на тази планета е да се обграждаме със съмишленици и да бягаме като дявол от тамян от нездравословните скептици.\nМожете да продължите списъка сами.\nНие се самопрограмираме по сто пъти на ден по един и същ начин:\n1.Установяваме, че нещо не ни е както трябва и това създава дискомфорт;\n2.Установяваме че имаме мотивация това да се промени;\n3.Представяме си начина по който искаме да се случат събитията;\nИ всичко това се случва почти автоматично като едно общо усещане. За останалото подсъзнанието си знае работата. Това е прекрасен дар, с който сме надарени безплатно.\nВъобще, бъди това което искаш да бъдеш, прави това, което става най-лесно и е най приятно, допусни да имаш това, което си сътворил.\nПоне в това варвам.\nИ няма причини братският гръцки народ да се притеснява, че съм задрямал.\n# | от Pavel_Lazarov на 11 юни 2011, 14:06\nМного хубаво и много добре казано, Келвинатор. Много!\nЕдин коментар само: четирите стъпки по "самопрограмирането" понастоящем са 4 у малцина, според мен. Повечето нашенци стигат само до N°2 и свърват към друго нещо в N°3 - към истерия, депресия или бягство. Иначе аз за N°3 и 4 имам друго определение - "визия". Визия за прекрасното бъдеще. Създадем ли си визия, реализацията й е лесна.\nАко някой е любопитен да види на какво прилича една моя визия, да заповяда тук.\n# | от Arlina на 12 юни 2011, 09:13\nКелвинатор, аз малко на скрол прочетох Вашия пост, но пък съм чела целия текст, който Ви е накарал да се замислите:) та, знам за какво иде реч. понеже фактът-че-спим и на мене ми е много личен, да кажа, да успокоя съседите, не спим, уважаеми, бдим, ние на византийски номера от вас сме се учили, но някои сме учили и другаде, т.е. знаем и други номера:)))) бдим! със здраве :)\n# | от DF на 14 юни 2011, 10:07\nИ на мен ми се живее нормално в България, но за сега там живея само трудно.:)\nЩо се отнася до протестите на гърците - тук са част от нормалното живеене. Това, което не знаят за нас е че ние вече сме извървели повечето стръмни пътеки по които те сега тръгват.\n# | от Sluchaina на 14 юни 2011, 12:38\nБеше ми чудно, кое по- точно е страшното в това "да се събудят българите". Другото, което ми беше чудно е, колко тъп трябва да бъдеш, за да градиш мнението си за целия народ по "студентски град". Това е все едно да градиш мнението си за французите по нощния живот в Латинския квартал. Третото, което ме впечатлява е, че тези гръцки младежи явно си вярват. Та затова, и аз да кажа : събудили сме се отдавна. Сега гледаме сеир, тъй да се каже.


Блогът на zahariada :: ЩЕ УЗНАЕТЕ ИСТИНАТА И ЩЕ ОСТАНЕТЕ СЪЩИТЕ\n15.03.2011 11:45 - ЩЕ УЗНАЕТЕ ИСТИНАТА И ЩЕ ОСТАНЕТЕ СЪЩИТЕ\nПонеделник,28 Февруари 2011\nГеорги ИфандиевЗадочен диалог с далечна и непозната приятелка или опит за оптимистична теория за истинския елит\nРазличавам имената и почерците на някои от посетителите на форума, които изказват своите мнения. Следните редове са пристигнали от Франция:\n„Жоро, а от сега нататък какво ще става? Накъде отиваме? Как може да променим хода на българската си съдба? Можем ли? За нас, за децата и за внуците ни? Миналото за тия, които те четат, е познато до болка. Както и умозаключенията. Но ти сам виждаш, че то не смущава мнозинството. Ти искаш те да си отворят очите, а те предпочитат да останат слепи. Тогава?“\nНай-общо казано, отговорът се съдържа в следния кратък откъс от издадената още през далечната 1844 година книга на бившия равин на Париж Давид Драш. Той цитира думите на някакъв виден евреин на име Морел:\nla vaste et permanente conjuration d"un peuple„Какво могат да свършат най-мъдрите мерки на властите във всички страни срещу широкообхватната и перманентна конспирация на един народ, който като обширна и здрава мрежа се е разпрострял върху цялото земно кълбо и който насочва мощта си, за да обсеби всяко случващо се събитие, стига да е в интерес на името Израел?”\nПризнавам, че „мнозинството“ не ме интересува чак толкова. То е безвъзвратно увредено. Да не говорим за изобилието от комуноиди в него. Те са отдалечени на светлинни години от Homo sapiens. Не им е дадено друго, освен да пръскат лъжи и злоба, да насаждат омраза – и да постигат всичко това чрез безугледен терор. Ако им падне сгода, ще ни „изтрият от лицето на земята“. Така, както техните предци го правеха в изблици на неукротим садизъм. Аз просто се опитвам да изясня кой, защо, кога и как извърши този уникален експеримент по ликвидацията на духовността на българите. Правя го напук на засилващата се носталгия по мрачното болшевишко робство. Тъй като от многобройните си срещи със зрители на телевизионните ми предавания и читатели на моите книги съм се убедил: повечето хора не знаят или забравят. Трябва да припомняме миналото, за да не повтаряме стари грешки. Това е моят отправен пункт в мъчителното пътешествие из лабиринта на комунистическите зверства. Та да стигнем до опазването и предаването на спомена за нас, който поне известно време да осветява бъдното – с факта на съществуването ни – не на болшевишките интернационалисти ─ Homo communisticus, а на истинските Българи.\nЗа мен „мнозинството, което предпочита да остане сляпо“, няма никакво значение. То си има своите „бабаити“. Но не само тукашното мнозинство. Какво представлява обичаният допреди три лета квази френски президент? Не ви ли напомня на Вова ─ гамена от задния двор, сякаш слязъл от екрана на евтина продукция на „Мосфилм“? Само преди дни великият преписвач Умберто Еко даде своята резолюция за сънародниците си: „Берлускони не е диктатор като Мубарак или Кадафи, защото спечели изборите с огромното мнозинство от италианците. Твърде тъжно е, но така стоят нещата.“ Преди това авторът на изплагиатствания „шедьовър“ „Името на розата“ сравни Берлускони с Хитлер. Стори го в Йерусалим. За пореден път се натъкваме на нишка от онази „обширна и здрава мрежа“, с която наченах този коментар.\nЗапитан за отношението му към двуличието на ирландския писател Иън МакЮън, който уж защитава палестинците, а приема официални награди от техните израелски палачи, антихристът със съмнителен италиански произход отговори: „Имам да кажа толкова много неща против италианското правителство, че не ми остава време да говоря за израелското.“\nС което си заслужи още един лавров венец на „жив класик“. Нали ги раздават не в София, Атина или Рим – три от оцелелите древни столици, а в четвъртата, за която в т. нар. Книга пише, че принадлежи на някакво Давидово коляно – сиреч е истинската световна метрополия. Така де, става дума за частния град на Ротшилдови – клонката Давидова.\nЦелта на Талмуда е да обозначава със символи тайната на „изопачената“ юдейска религия. Известният германски археолог Август Ролинг, специалист по еврейска история, стигнал до заключението, че „Талмудът е програма за господство на „богоизбрания народ“ над света“. Оповестил е своя извод няколко десетилетия преди да бъдат разкрити Протоколите на ционските мъдреци, набедени за... „фалшификат“. Въпреки, че на 1 ноември 1937 г. Градският съд на Берн, Швейцария, напълно отменил решението на по-нисша инстанция, отсъдила, че били измислица. Но това се премълчава. Важното е, че след „швейцарското дело“, приключило през 1937 г., просто няма как някой насериозно да ги обяви за измама.\nЕдин академичен преподавател по Талмуд (?!) проповядвал: „Евреите бяха центърът на света... Всичко, което не засягаше евреите, не представляваше никакъв интерес за нас. Това налагаше Божията воля.“ „... Яхве не е просто един племенен бог, а бог на вселената. Неговият избран народ не е само още един етнос: тези хора са Синове на Бога, предопределени да управляват света.“ Става дума за расизъм в най-чист вид. По същия начин комунистите се смятаха за „солта на тази земя“ и надменно решаваха съдбата на безпартийните. Къпеха се в привилегии – всекиму според ранга, от най-ниското до най-високото партийно равнище. Което си е просто корупция.\nКонгресмените разпитват д-р Димитров за работата на комунистите в Съединените щатиОпитвам се да изясня къде се корени причината за всичко, което става на тази планета. Както и да подчертая, че българите не са кой знае колко по-различни от французите, италианците и от повечето останали народи. Просто те бяха подложени на геноцид и дехуманизация. Докато хората в „демократичния“ Запад бяха поробвани чрез лихвата, тук бяхме прегазвани физически от безмилостния валяк на тоталитарния режим, наричан комунистически. Да си кажем истината: местните интернационалисти, т. нар. комунисти, бяха едни от най-жестоките зверове в историята на човечеството. Жителите на „свободния свят“ не биха понесли онова, което ние преживяхме и все пак що-годе оцеляхме. Обаче с цената на неизлечими ментални увреждания.\nКогато накрая ударим чертата, безалтернативно установяваме: хората са едни и същи навсякъде. Разликата е в условията, в средата, в която са се развивали като общества. Обединява ги една обща склонност ─ харесва им да ги заблуждават и мамят. Още древните римляни са прозрели, че: “Mundus vult decipi, ergo decipiatur” ─ „Светът обича да бъде лъган, нека тогава го лъжат.“ И хора като мен, които изричат истината, винаги са били отхвърляни и преследвани. Понеже, обикновено, истината носи печал. А никой не обича лошите вестители. Мнозинствата признават такива люде за свои говорители единствено по време на сериозни катаклизми.\nНеотдавна непознат, представил са като писател, призна, че отдавна искал да се запознае с мен. В края на разговора надяна оракулска мантия и предрече: „Твоето време ще дойде. Наближава.“ Повярвайте, нямам време, нито някога съм допускал налудничава мисъл за някаква мисия да обремени съзнанието ми. Още по-малко ми се иска, ако ще е свързано с обществено бедствие. По-скоро споменатото врачуване бе израз на онова ставащо все по-масово разочарование и огорчение, което довежда до дирене на упора в конкретни личности. Ето къде се крие изконната роля на интелигенцията. По правило тя е подкупна, защото не е финансово независима. Но историята ни представя примера на не малко аскети, които са поели товара на останалите и на пук на злините, които са ги стигали, са оставили непоклатим морален модел. Рано или късно, озарените от Божията светлина опират до техните жития. Почтената, безкористната, всеотдайната интелигенция, отдала себе си в полза на другите, е единственият факел, който може да освети пътя за извеждане не само българите, а и човечеството, до заветния бряг на хуманността и доброто, до онова, което неосъзнато определяме като щастие.\nИ на това място стигаме до качеството на интелигенцията или на „елита“, както с изумително безсрамие ни налагат това още по-широко понятие. От прекалено дълго време представителите на тази „елитна“ интелигенция са образец на продажност. Наскоро използвах комбинация от стих на един болшевишки поет, за да ги окачествя така: „На всяка власт наемната помия.“ Когато „народът“ се отъждествява с тази смрад, по-нататъшният му друм се оказва кьор-сокак – задънена улица. Няма изход от готовността за слугуване. Вчера на чужди окупатори и диктатори, днес на колониални администратори, утре, може би, на извънземни господари... Достатъчно е да припомня уникалния пример на безчестие, предложен от уважавания и днес придворен поет на диктатора, Любомир Левчев: „Благодаря Ви, другарю Живков, за вдъхновението, което сте ни давали... Не може да ми забраните да ви обичам, другарю Живков.“ Трудно ще намерите друг народ, който, ако има право на избор, да търпи такова нравствено нищожество. Тук всичко е обърнато наопаки.\nМестните тълпите са образец на изопачено християнство – с мазохистична страст обичат враговете си. Без най-малък опит за анализиране на процеса, превърнал уж бившия номенклатурчик или слуга на тази нагла безбожна класа във фасаден демократ. Парафразата на еврейската поговорка гласи: „Веднъж комунист, винаги комунист.“ Нека онагледя това по следния начин. То е все едно някой да ви извади око и ви се извини. А в миналото днешните „демократични“ другари трансплантираха здравото обществено съзнание с болно. Изразено с новоговора на Оруел, ченгето е светец, убиецът е ангелче, комунистическият пропагандатор е Свети Йоан Златоуст...\nЗа повечето нашенци всичко описано, което е само част от тинята на комунизма, няма значение. Допада им да ги замерят с пръски от нея. Те казват: Важно е кой какво говори и пише днес. Например синът на посочения духовен пигмей бе приет и поет не от съветските, а от американските масони, което е едно и също. Най-малкото, защото масонството е универсално подривно общество. След като го подложиха на необходимата им обработка, задокеанските „свободни зидари“ го върнаха като преподавател, за да трови съзнанието на българчетата. Съвсем наскоро издаде повсеместно рекламирана книга, възхваляваща сатанинския орден ─ масонството. Генът му е модифициран – по рождение или в резултат на полученото възпитание. Обратът му към Homo sapiens е невъзможен, той безвъзвратно прекъснат. А медиите са превърнати в трибуни на такива нищожества – политици, социолози, политолози, културтрегери... За т. нар. бизнесмени да не отварям дума. Защо? Понеже масата от хората смятат, че само показаното по телевизията се е случило в действителност. Слава Богу, все повече млади хора се отказват от втренчването в домашния екран. Прозрели са, че неговото предназначение е да промива мозъци. Че не допускат до него гласовете на истината. Тези хора са основните носители на надеждата. Преди всичко заради тях се трудя.\nИсторията се твори от личности, а не от някакви „народни маси“, както твърдеше другарят Ленин. Повечето от тукашните зомбита на милиционер-социализЪма никога няма да осъзнаят това. Както и отредената им роля на вечни статисти, тълпа от клакьори, която придава нищожна псевдолегитимност на продължаващите престъпления. Тяхната вродена нравствена нищета не ме засяга. Повечето едва ли ще осъзнаят, че режимът, който те или родителите им превърнаха в меч, посече духовността на българите. Но не пропусна и тях самите. Интернационалният комунизъм ощави душите им, самите тях превърна в движещи се сенки, в имитация на човешки същества. Всуе са атаките им срещу мен и моите съмишленици. Нашият живот не бива да се пресича с техния.\nТретият мачка като валяк политическото кокиче на ЦветановВече писах: „След 9 септември 1944 г. България бе лишена от елит. Комунистите избиха значителна част от него. Друга хвърлиха зад решетките на затворите и зад телените огради на концентрационните лагери. Погрижиха се останалата да се превърне в котило от мъркащи послушници. Насетне, чак до ден днешен, българите приличат на обезглавен труп. Мятат се насам-натам като прясно заклано пиле.“\nИнтересува ме единствено онзи намиращ се в латентно състояние истински елит, който трябва да намери аргументи за своето осъзнаване като такъв. Той се е сгушил всеки на своята оскъдна територийка. Скри се и с право. Защото когато преди около двадесет и една години реши да предложи своите знания, опит и умения, измамници, които в замъгленото си от мечти съзнание възприемаше за свои, му посочиха вратата, но... в посока навън. Тези „свои“ се оказаха обикновени еничари. Не случайно вече близо 70 години все техни „творци“ биват изтиквани напред и въздигани на всякакви постове. Отново не без съучастието на медиите. Един такъв е издигнал ненавистта до висша ценност, с която техните младежи да бъдат възпитавани:\n„По детското чело ще легнат сенки, влажните очи ще заискрят омраза и редом със своите одрипани братя ти ще свиеш своите малки, черни, изподраскани юмручета:\n─ Два свята, единият е излишен!“\nТова са вторите, погрешно припознатите за „свои“. Те са лишени от Божията искра. Светият Дух ги е пропуснал. Не заради тях, а в името останалите, разоравам тази нивица. Другото би било все едно да разкопавам паяжина... Всичко това става, докато на пръв поглед задрямалият действителен елит наблюдава отстрани. Изглежда безразличен, но незабелязано повдига вежди, щом срещне стойностно мнение или зрънце, стаило макар и крехка надежда. Той се оттегли разочарован. За съжаление, без доблестно да признава своята собствена вина и заблуди.\nПрекалено дълго живяхме в една фалшива среда и продължаваме да пребиваваме в нея. Даже днес тя е многократно по-лицемерна. Навремето бяхме загубили истинските си физиономии. Десетилетия кътахме своята истинска същност в най-затънтените гънки на съзнанието си. Насилствената шизофрения на тоталитарния режим порази мнозина. Не малко хора вегетираха, криейки истинските си убеждения. Повечето от нас показваха второто, изфабрикуваното си аз. Когато тласнати от мечтите, от емоциите си решихме, че можем да покажем действителния си облик, се намериха вълци в овчи кожи. Техният час бе ударил. Затова, след като междучасието на надеждата изтече, повечето читави хора отново надянаха маските на престореността, скриха се зад поредната си изкуствена фасада.\nИнтелигентният, моралният човек донякъде е доверчив и наивен. По силата на въображението си, а не на реалното възприятие, хората от фактическия елит отваряха обятията си за бушоните, които Интернационалът предварително бе монтирал в имитацията на онова диспечерско таблото, уж осигуряващо енергията за промените. Ала и най-продължителното пиршество стига своя логичен финал. Нравственото изтрезняване се оказа мъчително и твърде протяжно. Стигнахме до него, защото се доверихме на чувства, а пропуснахме рациото – живота по правила. Досега не е измислена обществена разновидност без ред. Тук сбъркахме и сега плащаме.\nДа оставим онези, отгледаните със злокобната представа за „двата свята, единият от които е излишен“. Те не са носители на духовност, на упование и мечти. Плод са на лошо дърво. Изтъкани са от алчност и лошотия. Тези негативи разяждат не само тях, но и устоите на обществената сграда. Тъй като те владеят както темелите й, така и цялата нейна крепителна конструкция. Тайна сила тласка тези същества към мерзки, анонимни словоблудства. Упрекът към самите нас е, че с пасивността си допуснахме подобни маскирани троглодити, рожби на „княза на този свят“, да завличат и хората в бездната на техния баща. Не помните ли Божията присъда: „Защо не разбирате речта Ми? Защото не можете да слушате словото Ми. Ваш баща е дяволът; и вие искате да изпълнявате похотите на баща си. Той си беше открай човекоубиец и не устоя в истината, понеже в него няма истина. Кога говори лъжа, своето говори, защото е лъжец и баща на лъжата. А понеже Аз говоря истината, не Ми вярвате. Кой от вас ще Ме укори за грях? Ако пък говоря истина, защо Ми не вярвате?“ Никога не забравяйте: „всяко добро дърво дава добри плодове, а лошо дърво дава лоши плодове: не може добро дърво да дава лоши плодове, нито лошо дърво да дава добри плодове. Всяко дърво, което не дава добър плод, отсичат и хвърлят в огън.“\nЖивотът е нашето най-висше земно благо. И вярата, без която той би бил непълноценен, лишен от смисъл. За какво ни е тя, ако не сме сигурни, че най-хубавото предстои? Не ни е дадено да знаем къде и как. „... Блажени, които не са видели, и са повярвали.“ Затова изхвърлете наследствено обременените от живота си. Те са потребни единствено на самите себе си. Никога не са вярвали. Отрекли са се от Бога, но мнозинството от тях не са приели и безбожието на комунизма. Подслонили са се в неговото лоно поради вродената им склонност към разврат – корупция. Комунизмът бе онзи трамплин, от който се нуждаеха, за да прескачат стъпала в щурма си към върховете на кариерата.\nАко сред тях се намират осъзнали се, поели обратно към Бога, нека търпеливо преживяват своя катарзис. И да не се стремят към непременна изява. Близо 70 години ни водят. Всички вие, не виждате ли докъде ни докараха? Не сте ли в състояние да запомните и спазвате Божията мъдрост: „... Никой не кърпи вехта дреха с кръпка от небелен плат; защото новопришитото ще отдере от вехтото, и съдраното ще стане още по-грозно. Нито пък наливат ново вино във вехти мехове; инак, меховете ще се спукат, и виното ще изтече, и меховете ще се изхабят; но ново вино наливат в нови мехове, и ще се запази едното и другото.“\nБорисов ЖивковНима мъдреци преди мен не са отсъдили и по-тежко? Религиозният ни мислител Стоян Михайловски справедливо е заключил: „Българският народ възприел вънкашно християнството ─ но в дъното на душата си останал езичник. Християнството на българите било един сух формализъм.“ Обаче погрешно е подирил универсално оправдание в чисто физическата максима, че „насилието поражда насилие“: „Борис Михаил е бил един груб вожд, един крайно своеволен повелител и насилник... Той не се е спирал пред никакви средства, за да достигне своята цел. В своето християнско дело ─ в едно дело на мир, любов и жизнерадост ─ той прибягвал към най-грозен натиск.“\nУбеден съм, че ни е необходим нов покръстител. Който да повтори Божята обязаност: „Не мислете, че дойдох да донеса мир на земята; не мир дойдох да донеса, а меч...“ Тази истина е проумял един отчаян невярващ. Което ме връща към наистина вече далечното време, когато Братството изобрети „Студената война“. Тогава земеделският лидер Георги Михов Димитров ─ Гемето, който след сътрудничеството си с другарите успява да се измъкне от желязната им хватка и да избяга в САЩ, бива изправен пред подкомисия на Конгреса, разследваща дейността на комунистите в САЩ. Годината е 1948-а. От Гемето се иска да даде показания за дейността на комунистите в Щатите и „за връзките им с българските и славянските имигрантски групи”. Към края на разпита конгресменът Ричард Никсън – бъдещ президент на Съединените щати, настоява да узнае повече за това дали въведеното някога в България законодателство за ограничаване на дейността на комунистите е било ефикасно. Гемето се мъчи да заобиколи преките отговори. Но Никсън настоява.\n„... И Димитров казва, че законът не би бил от голяма полза в борбата срещу комунистите, тъй като те непрекъснато работят извън него. Те много добре съзнават, че могат да бъдат победени само със средствата, които използват срещу своите врагове… Срещу тях трябва да се използват собствените им конспиративни методи. Необходимо е да се използват всички средства, които биха възпрепятствали дейността на международната конспирация, при това без никакво отлагане, защото по-късно вече няма да можете да използвате тези средства, дори да искате.“\nСкъпа, далечна Маргит, вие се вълнувате: „Накъде отиваме? Как може да променим хода на българската си съдба? Можем ли?“\nМожем, ако елитът, онзи – дремещият, се сдобие с трибуни, надигне се и се наеме да обяснява на нисшите духом. Белким загърбят „бабаитите“ и припознаят морала и разума. Без троглодитите на номенклатурата, онова „съешение на сатаната и антихриста“, за което пише Бердяев-Бердичевски. Ако критично мнозинство от хора прогледне, загърби мнимите си кумири и\nсе обедини срещу номенклатурата\nВ противен случай ще свикнем с мизерията. Нейните контури са очертани. Постепенно, като в детска рисувална книжка, ще забелязваме и цветовете й, които ще запълват разчленената карта на родината ни. Преди няма и седмица „Евростат“ показа мрачната картина на нашето отечество, експонирана върху цялостния европейски пейзаж. „Българският Северозападен регион е най-бедната зона в ЕС“, гласеше известието. За нас то не е новина. Опасността е стаена във факта на нашето привикване към подобни не печални, а трагични факти. Толкова ли обръгнахме на лошото, че дори за миг не си представяме съдбата на онези наши сънародници, които все още теглят хомота в един прекрасен, изобилстващ от световни културно исторически ценности край – земята на Белоградчишките скали, Рабишката пещера (Магурата) и извиращата от дълбините й река, образуваща едноименното карстово езеро, на Видин, Лом, Оряхово, на древното Чипровци, на кой знае защо „помонтанчената“ Кутловица – Аугуста (от там и реката Огосот – Августа), на Вратцата, Черепишкия, Клисурски, Раковишкия, Изворския и другите манастири, на античната Рациария, на реките Дунав, Тимок, Искър, Вит, на Новоселската гъмза, на Берковица, Козлодуй... Обаче от трето място надолу в тази възможно най-непрестижна класация крещят с присъствието си още четири наши региона: Северен Централен, Южен Централен, Югоизточен и през една позиция ─ Североизточен. На практика цялата Народна република се е изкачила на върха на стълбата, която води към дъното. Само преди 72 години тя бе в челната десятка на страните с най-висок жизнен стандарт на Стария континент. Какво се случи?\nАми нещастната ни татковина и нейният по-рано умен, трудолюбив, предприемчив и даровит народ бяха прегазени от ботуша на Червената армия. С цената на небивали български жертви нейните танкове наложиха мрачното болшевишко робство. Днес ни ръководят наследниците на онези предатели, които заробиха собствения си народ. А групата на обезумелите клакьори ни съветва да не им връзваме кусур. Това е „комплексът на латентния хомосексуализъм на другаря Ленин“, констатиран и изследван от Харвардския проект на ЦРУ. Той е поразил умовете на милиони нашенци. Питате ме, драга Маргит: „Накъде отиваме? Как може да променим хода на българската си съдба? Можем ли?“\nВие отговорете: Възможно ли е тяло без глава да върши нещо, камо ли полезно? То е обречено. На българите им липсва онзи най-важен за всеки организъм орган, който взима решенията и чрез нервната система предава командите до останалите „изпълнителски“ части. Нямаме интелигенция. Тя бе разстреляна още през първите дни след трагичната дата 9 септември 1944 г. Може би народът се превърна в труп даже още по-рано, на 28 август 1943 г. Тогава си отиде последният български държавник. Днес той е забравен. Преди шест десетилетия другарите разровиха гроба му и хвърлиха неговите тленни останки на кучетата. За да берат плодовете в наши дни. Понастоящем любимец на тълпите, истински кумир е едно добре познато ми недоразумение от софийското село Мировяне, което разчита името на Обединителя на нацията ни така: „Борис Три“?! Това посадиха другарите. Замениха интелигенцията с интелигенстващи. После ме разубеждавайте в непременната, в изконната преданост на Божия завет...\nБойко Борисов върна на работа и похвали шефа на "Техноекспортсрой"Повече от половин век ние сме несбъднала се нация. Сбирщина от хора, които мислят единствено за своето примитивно оцеляване, за търбусите си. Ще речете: Без това нищо друго не е възможно. Ала втренчването в сланинката ли е нашият национален идеал? Ами свободата? А прогресът? Къде отидоха моралът, достойнството? „Не от вчера свободата всякак плаши масовия българин, той инстинктивно я отбягва, защото не знае какво да прави с нея...\nНяма го онова разнообразие от осъзнати и целенасочени дейности „в общественото пространство между държавата, пазара и обикновеното домакинство”, което да бъде дейният зачинател на гражданското общество. Днешната рестриктивна политика на държавата не само в икономическата област, ами и в областта на културата напр. е същият онзи перфиден „терор чрез изгладняване”... Във всички времена и пространства механизмът на подчинението, на унизеното достойнство е в основата си един и същ.“ Комунизмът го нямало ли?...\nКой чу този честен и тревожен зов? Вместо него от централни и всякакви други медии се чува добре шлифованото кънтене на представителите на псевдоинтелигенцията, на\nНейната обвивка е фразеологично лустросана в съответните лаборатории на комунистическата партия и на нейните служби за партийна сигурност. Епигоните й са се изявявали във всякакви роли. Този, на когото ще се спра, бе сред най-възторжените пропагандатори на съветската литература. После посиня, за да почервенее до яростен „борец против антисемитизма“. Навярно поради своя собствен корен и този на жена му – внучка на бургаски равин. Както техните обични литературни герои, този автор оглави някаква партия под пагон с уникалното название „Гранит“. С нея се самопровъзгласи за тукашен Пиночет. И възнамеряваше да превърне стадионите в „изправителни общежития“, но не за червени престъпници. Като новопръкнал се Давид искаше да прекарва несъгласните, свободомислещите „през триони, през железни дикани, през железни брадви и да ги хвърля в пещи за печене тухли.“ Никой не го закичи с никакъв етикет...\nДнес този интелигентстващ за пореден път е пуснат по казионната писта на псевдоопозиционността. До тук нищо лошо, нали казват, че е “демокрация“, всеки има право да изразява мнение. И тук следва онова „но“, което не отделя нашия опит за демократичност от западния. Обратното – потвърждава го. Тъй като и на двете места истински свободното слово отдавна е във фризера. Затова дават думата само на контролирани изразители не на общественото мнение, а на официалното. Разбира се, прикрити зад всякакви „изми“ и прочие мъгляви измами.\nНа нашенският пишман интелигент и псевдоопозиционер са му спуснали темата за някакъв „трети“. И той се е хванал за една изтървана неизвестно от кого фраза, сякаш е докопал „баща си“ за срамните части. Изречението, изречено кой знае от кого, е следното: „Когато има скандал между двама, винаги печели някой трети. Надявам се след разкриването на взрива да стане ясно кой е третият, който може да спечели.“\nОт което следват нищо не означаващи разсъждения над това кой може да бъде този „трети“. А кои са първият и вторият, изобщо не става ясно. Липсва теза, отсъства обектът, който е „коментиран“. Цялата словесна каша е самоцелна и безадресна като отдавна покойното следвоенно течение за сноби, обозначено с девиза му “L’art pour l’art” ─ „изкуство за самото изкуство“.\nВ нашенския модел на интелигенщниа той се състои в жонглирането с думите: „Доказа се, че днешната силова власт има силна конкуренция, че някой друг, за когото не сме гласували нито „за”, нито „против”, притежава паралелна власт. И в крайна сметка, че в държавата на селяндурите дори един тайнствен доскоро трактор може да се окаже умен, хитър и вероломен орач. Със собствено и дистанционно управление. Който може и действа методично като пневматичен чук: смачка рейтинга на Цветанов, очука бляскавия ореол на Борисов, успя да свали подкрепата за ГЕРБ, разбира се, не без спешната помощ на социолозите от Червения кръст А нещата са по-прости от милиционер: службите ни, ако не са съвсем умрели, са безпомощни като граждани в будна кома. Защото мащабите на контрабандата се изчисляват в милиарди, а МВР и ДАНС не могат да проследят следите на тази огромна опашка. Тогава? Тогава те само се правят на умрели лисици. И предпочитат да си баят на бълхите. И да си хапят доброволно опашките.“\nВ чия медия е намерил място този „шедьовър“? Във вестника и сайта на комуниста, принадлежащ на Държавна сигурност, оръжейния търговец Младен Мутафчийски. И на неговия „оръженосец“, съветския възпитаник, члена на БКП, агента на ДС „Академик“, другаря Огнян Стефанов. Обзалагам се, че дори няколко пъти да превъртите този текст пред погледа си, колкото и да насилвате вашето съзнание, няма как да разберете причината за неговото обнародване. Ако приложим най-кратката литературна критика, излязла изпод перото на Джордж Бърнард Шоу, към посочената „статия“, ще получим следното: „Румен Леонидов написа нещо. Защо?“\nВ последния тъй кратък въпрос е скрито разковничето. Вместо сериозен и смислен анализ на настоящото ни икономико-политическо състояние, в който да бъдат обсъдени не само събитията и фактите, но и конкретните герои от авансцената и задкулисието, на които дължим дереджето си, получаваме безсмислени бръщолевения, концентрирани около някакъв уж тайнствено неизяснен „трети“. Кой е третият? Каква е неговата роля? Откъде се е появил? Какво цели? Нищо! Тишина. Мъртвило, в което се очаква читателят първо да се залиса като в булеварден криминален роман. Сетне да се обърка. А накрая да тегли една „народна приказка“, както се е изразил другарят автор, и да посегне към чашката. Зер българинът има традиции в удавянето на мъката чрез домашно приготвеното...\nНеинтелигентно. Но не по отношение на нашенеца, обобщен от „гранитния“ Леонидов в образа на „селяндура“. А за самия автор него, представителя на типичната за милиционер-социализЪма интелигенщина. Ех, скъпа и географски отдалечена Маргит, по-добре изобщо да не бяхте питала...\nЛъжата като истина\nДвама никому неизвестни „социолози“ (може ли някой да обясни какво означава това), единият от които продукт на „братския“ СССР, за пореден път оцапаха орталъка с лъжа и оклеветяване на един от мъчениците на комунистическия режим Петър Гогов. Заели закъснели пози на търсачи на синдикалната истина, те писаха за един търговец, отколе оскверняващ храма на профсъюзите: „Да се беше сетил преди 20 години, когато Петър Гогов ревеше за кожите пред „Александър Невски”.“ Лъжа, долна лъжа, изречена от червени мекерета, пребоядисани от кукловодите им в „демократични“ разцветки. На часа я опровергавам, не само защото политическият затворник на комунизма Петър Гогов е мой приятел. Той е една от трагичните фигури, чиито съдби би следвало да разтърсват нашия обществен морал, да не ни дават мира, докато не извоюваме справедливо отношение към тях. Не би. Продължават да се появяват келеши със следи от алчночервена майчина кърма по устните, които за пари са готови да опошлят всичко. По-страшното е, че намират прием, радват се на внимание от страна на публиката.\nЕто истината за онзи първи т. нар. демократичен митинг, проведен на 18 ноември 1989 г. пред храма „Свети Александър Невски“. Няма по истинско свидетелство от видеозаписа:\nДругарите изманипулираха това доказателство. За да се намерят долнопробни момчетии, които близо 22 години след събитието, с характерното за онова време болшевишко усърдие, да тиражират измамата. Оставете това, но явно по заповед на своите водещи офицери се опитват да вместят достойния Петър Гогов в една и съща ченгесарска схема с човешкото падение Костадин Тренчев. Кинорежисьорът Гогов опитал да създаде антикомунистическа организация за сваляне на тоталитарния режим. Той е образована и ерудирана личност, владееща два западни езика, пожертвала рахатлъка на доброто си служебно положение. Дори палачите му като някогашния началник на Шесто управление на Държавна сигурност Петър Стоянов се сеща с уважение към него. Назначените „демократчета“ не...\nВажно е да познавате технологията на измамата и медийната манипулация. Трудно е да убедя нежелаещите да възприемат, че е изключително съществено кой откъде произлиза и какъв е бил. Това е един от преките пътища към истината. Който поеме по него, трудно ще допусне някой да го заблуди със стократно повторена лъжа. Останалото е извън сферата на рационалното. Вярата в бившите, които понастоящем се правят на други, на различни, на „антикомунисти“ и „демократи“, е непробиваема. За нея важи прословутият стих на тъй обичания от дьонметата антибългарски поет и платен съветски агент-терорист: „Моята вяра е бронирана здраво в гърдите и бронебойни патрони за нея няма открити! Няма открити!“ Спорът с „вярващите“ е лишен от всякакъв смисъл.\nПолитиката на нищоказването\nЧовек естествено опира до въпроса: Откъде ги намират и от кое мазе на репресивните комунистически служби вадят тези пропагандатори, всеобщо признавани за „съвестта на обществото“? Тези Леонидовци, разните „социолози“, „политолози“, „журналисти“, „политически наблюдатели“, „коментатори“, всякакви звездочели „експерти“...? Вече споменатите юрдечета на милиционер-социализЪма са се опуснали в медийката на политическото дьонме Дачков с ботаническо малко име и склонност към геронтофилия. В пространно интервю те се прескачат с (не)обяснения на разграбването на българската енергетика.\nМешмедемето, представено като „разговор“, носи дразнещо любопитството заглавие „Десет семейства в България източват годишно 1,5 млрд. лв. от енергетиката“. Чудесно, казва си непредубеденият читател. Най-сетне някой поне донякъде да вдигне завесата, криеща срамотиите на мащабната криминална революция. Обаче в целия пространен до отегчение текст няма да откриете нито една фамилия. Почти насила е споменат само всеизвестния другар Богомил Манчев. Когато раздумката все пак опира до конкретиката, шубето или поръчката си казва думата. Като истински ленинци двамата другари „социолози“ разкриват своето схващане за „ролята на личността в историята“. Убедете се сами от следния откъс:\n„- Споменахте, че парите, които се източват от енергетиката, се разпределят между десет семейства. Ще ви помоля да назовете имената на тези хора или на техните фирми.\nИво Христов: Това ще промени ли нещо? Ако ги кажа например с ЕГН-тата, какво ще стане?\n- И все пак докъде стигна вашето изследване в това отношение?\nИво Христов: Имената ги има, но аз не смятам, че проблемът въобще е персонален. Въобще не смятам, че който и да било български проблем опира до конкретни персони, колкото и уникално творение да е човекът. В момента ви казвам, че имате матрица, която възпроизвежда тези практики. За мен това е важният проблем.“\nНе, драги, така са ви казали. Нещата винаги са персонални. Не „масите“, а конкретни хора ни ограбиха. Те съставиха „матрицата“. Пак точно определени същества ни тикат към дъното на пропастта, в която други предопределени от партията нищожества ни вкараха. Да приемем предлагания от авторите подход, означава да узаконим грабежа. Разбирам, че уж вече всеки е наясно: алчно червената фашизирана номенклатура на БКП, БЗНС, ДС и техните подчинени организации извърши промяната и криминалния преход в своя полза. Всички те сториха това, скрити зад същата анонимност. Преобърнаха законодателството така, че никой да не дири отговорност от „колективен орган, взимащ решенията“, както се изразяват на техния си език. Преди всичко тази е причината днес няма осъдени. Защото нямало „колективна вина“! Хайде де, а кои са съставяли тези „колективи“? Безсрамието на другарите стигна до там, че взеха да възкресяват политически трупове. Отново изгря усмивката на Софиянски. Очаква се тя да бъде подкрепена от най-голямата пресгрупа и най-малко две телевизии.\nДруга причина за непроумяването на действителността се крие във факта, че още преди началото на великото разграбване номенклатурата се бе окопала във всички фасадни разновидности на единната комунистическа власт. Ако не разбирате, нима поне не усещате, че Член първи на Живковата конституция, узаконяващ сливането на единствената партия с държавата, продължава да действа под друга форма? Този постулат се съдържа в съответната клетва за вярност: „Ние ще служим на Политбюро, но не можем официално, ще искаме разрешение от прокурора, съдия.“ А програмата на тази партия бе писана в Москва... Втората, служещата за фасада БЗНС, бе... приела програмата на майката БКП?! Друго такова чудо историята не познава.\nНе, мила ми Маргит, не съм убеден, че хората разбират всичко това. Жалкото е, че засега не забелязвам сериозна, активна поява и проява на действителен елит, който да отваря очите им. Няма оправия и вие съвсем справедливо сте заключила, че: „... Това не смущава мнозинството. Ти искаш те да си отворят очите, а те предпочитат да останат слепи.“\nБуш и СтанишевЩе добавя: и безпаметни. Забравиха ли, че: „Сергей Станишев назначи Петко Сертов след консултации с американците в София? Бившият министър-председател вече беше наречен „Мистър Клийн” от американския президент Джордж Буш. Какво да направи Станишев – да разочарова ентусиазиран лидер от Меката на масоните ли? Нима такъв като Сертов отдавна не се беше еманципирал от „френската линия” в ДС и не беше се сближил с едни други фигури?“\nДнес същият този Сертов е назначен от новия „месия“ в привидно мъжки вид. Въпреки заклинанията му срещу тройната коалиция и ченгетата. Не, мнозинството наистина предпочита да не забелязва колко пъти същата тази министър-председателка захвърля проекта за строителство на АЕЦ „Белене“ като „остатък от миналото“. А не след дълго го вади, изтупва го от „срамния“ прах и го поставя не за обсъждане, а за изпълнение. Същото става с т. нар. газови проекти, с куп уволнения и назначения, с какво ли не.\nПрочетох и едно нормално, логично, основано на фактите, но анонимно мнение: „Сегашното назначаване на Сертов отново обслужва реализирането на задкулисни сделчици. Но не само. Управляващите въведоха на сцената инфоносител, когото ползват отдавна за „консултации”. Той не е ли свързан с техни дружки – не само в Швейцария?! На фона на тези преподреждания в движение всички големи думички за превръщането на ДАНС в „пачавра” по времето на Сертов нямат тежест. Принадлежността към ДС – също.\nНикакви принципи, предизборни обещания и твърда линия на политическо поведение отдавна не са актуални в България. Тези практики са непознати вече тук. У нас всичко може да бъде извъртяно и отречено. И никой не носи отговорност за врътките си по време на мандата. „Външните фактори” са патологично цинични. Те свикнаха нашите властници да им козируват, да им се кланят и да ги обслужват. Ибриците обичайно ги носят посредниците. Срамните зависимости се представят като отъркване около „световните лидери”.“\nНапълно вярно. Не бях ли прав още преди години, когато от екрана на едно телевизионно предаване перифразирах Шекспир: „Непостоянство, твойто име е Б.Б.“? „Врътките“ на тази мома не намалява обичта към нея. Не помните ли стария виц, дето се подигравали на Вуте, задето се женел за Пена. Понеже мъжете от цялото село били минали през леглото й. А младоженецът рекъл: „Па то селото не е големо...“\nС население, което в мнозинството си изповядва философията на примирението, харесва „бабаити“, скъсало е с традициите и не се вълнува от произход, минало, от бивши схващания... сме обречени. Няма как да вървим напред. Да не споменавам, че ние физически си отиваме. Наесен гимназистите ще бъдат с 8000 по-малко. Никой не се разтревожи от известието, че след 50 години няма да има живо село. Знам със сигурност, че тогава българите отдавна ще са малцинство в собствената си родина. А те, драга Маргит, плюят в пазва, и си викат, дано не доживея. Крещят от „патриотизъм“, но поискате ли да дадат не живота, а само част от времето и рахатлъка си за очевидно справедлива кауза, се оказват скъперници, на които Молиеровият герой може да завиди.\nНе аз съм новият Мирча Кришан, а другарката Б.Б., която не спира да повтаря „магистралите, южната дъга, метрото, спортната зала“. Понякога разбърква реда на изреждането им. От чутото и прочетеното през миналата седмица имам основание да смятам, че пропагандните гаулайтери от „Позитано“ 20 следят и „Форумът“. И плагиатстват на воля. Така поне замириса от нарочно натъртената реплика на бъдещия баща Сергей Дмитриевич за „асфалта от магистралите, който не става за ядене“...\nНека припомня пресния пример с „уволнения“ заранта изпълнителен директор на „Техноекспортстрой“ Емил Коцев, който привечер бе възстановен на поста си. Не се ли питате от какъв зор мъжкараната от Банкя си плю на фасона, казано по народному? Ами другарят Емил носи бащиното име Василев. Той е син на един от началниците на Първо главно управление на Държавна сигурност (ПГУ) Васил Коцев. Онзи, за когото виден „разследващ журналист“, стремящ се да постигне Гоголева външност, твърди, че носи вината за убийството на писателя Георги Марков в Лондон. Самият Емил Василев Коцев, мой връстник, е бил офицер от ПГУ.\nБратът на Емил Коцев, другарят Бойко Василев Коцев, е настоящият посланик на НРБ в Брюксел. Забравихте ли кой го издигна до заместник-министър на вътрешните работи в две правителства? Ами пръв го постави лидерът на монархокомунизма Симо Мадридски. Този Бойко продължи да кротува в сградата с каменния лъв и при тандема Серго ─ Пикаещия във фонтани. Да го приветстваме ли? Да го ценим високо? С тези „експерти“ ли ще градите новата „демократична“ България? Ето какво построихте по вашия начин. Вече двадесет и втора година го правите. Аман.\nНе се ли намират почтени специалисти, та властниците опират все до такива мерзавци? Има, но не ги искат. Вредни са за олигархията, ще пречат.\nВандализъм, ранени полицаи и фенове след вечното дербиИ още нещо. С кого да строим идното? Вечерта в събота, 26 февруари 2011 г., София замръкна полуразрушена като след протест в египетската столица. Хиляди представители на „бъдещето на нацията“ се биеха като врагове от двете страни на фронтова линия. Изпочупиха стадион, витрини на магазини, автобуси, трамваи, тролеи... Някои завършиха „радостната“ вечер в болничните стаи. Други – в изтрезвителното. Всичко това – за наша сметка.\nНе, това не бе въстание, а израз на запалянковски емоции. Поводът бе приключилият футболен мач между „Левски 1913“ и ЦСКА. Преди няколко години след такава „спортна среща“ убиха младеж. Призовете ли същите „герои“ за нещо смислено, ще останат по домовете си. И докато се въргалят из постелите си, ще разчитат телевизионните репортажи не да ги информират, а да ги забавляват. Ето, такова е „нашето утре“. Въобще не говоря като морук...\nПриключвам, скъпа ми Маргит, без да съм в състояние да отговоря на последното ви лаконично питане: „Накъде?“ Признавам: Не знам. Или по точно: наясно съм, но ми се струва неосъществимо. И във вашия хилядократно по-подреден, спретнат и уютен свят интелигенцията отдавна интелигентничи. Макар сатърът на комунизма да не пожъна нейните най-ярки представители, както стана по нашите земи. Това е така най-малко от времето, когато Ромен Ролан възхваляваше най-масовия убиец в историята, Ротшилдовия потомък Йосиф Висорионович Джугашвили – Сталин. Да беше само той...\nТук косата на онази, костеливата, въплътена във външна сила и в нейни покорни слуги, подбрани по техния нисш произход и садизма им, цели 45 години не спря да прибира своята ужасна реколта. Нашият народ прилича на сирак. Като възмъжал, но недосукал юноша, той търси своите родители. Явно увреден от заразата на болшевизма – алчно червения фашизъм, той безкритично приема за свои настойници отпадъци в човешки вид, които тайната власт му подхвърля. Приема ги за спасители. Един симпатичен българин, живеещ в Германия, подчерта, че тук „спасението ни дебне отвсякъде“... Промяната е почти непосилна – членовете на БКП и БЗНС бяха повече от 1,1 милиона! Свързаните с репресивните служби – поне още 2 милиона!.. Мрежата продължава да бъде всеобхватна. Нормалните хора нямат представа за подмолните връзки, които я изграждат. Те далеч надхвърлят националните ни граници.\nИзходът е в спешното изграждане на истинска интелигенция. Такава, която да търси истината, да умее да анализира информацията, да е готова на жертви в името на народ и родина. И да е съгласна да се натовари с бремето на народните дела. Виждате ли кандидати за нов и действителен елит?\nНескромно ми се струва, че съм се нагърбил с непосилната задача на съвременен Диоген. И наистина търся не само човека, а хората, българите.\nТърпението е до време. Скъперницата история ни е отредила твърде оскъден отрязък от него. Леността е удобна, но води към нищото. Пътят е обединението отдолу нагоре. Но нали знаете, драга Маргит, че ние сме „хора, които нищо не щат да вършат“?... А от векове е известно, че народната нива не иска молитва, а мотика. Пък и „масите“ не приемат говорители, нито обединители като моя милост. Вменяват ни недостатъци, каквито de facto не носим в характерите си. Ала така да бъде. Нали уж “vox populi, vox dei” ─ „гласът народен е глас Божи“?\nСпасението остава в ръцете на самите давещи се.\nИдва ли края на US долара? Долар или юан за резервна валута?\nНЛО Съседи по слънце (видеодок. филм - език руски)\n1. анонимен - ИСТИНА Е - ТАКА Е\nАМА В ТАКЪВА БЕЗПЪТИЦА СМЕ, ЧЕ СЕ ВЪРТИМ КАТО ПАТКИ В КАЛЧИЩА И НЕ МОЖЕМ ДА ВИДИМ ПРАВИЯ ПЪТ , ДО КОГА ЛИ ?\n2. анонимен - ИЗОБЩО НЕ Е БЕЗПЪТИЦА---ТОВА Е ,ЯКА ....."ЗАБЛУДА"!\nЗА ПОЛОВИН ВЕК --БЪЛГАРИТЕ БЯХА НАСИЛА ОТУЧЕНИ ,ОТ ОСНОВНИ ДОБРОДЕТЕЛИ И МОРАЛНИ НОРМИ ХАРАКТЕРНИ ЗА ВСЯКО НОРМАЛНО ОБЩЕСТВО!\nОСНОВНАТА ЗАБЛУДА Е:\n"ОТ ВСЕКИГО--СПОРЕД СПОСОБНОСТИТЕ---НА ВСЕКИМУ ,..СПОРЕД ПОТРЕБНОСТИТЕ!"\nПОСТЕПЕННО СЕ ОКАЗА ,ЧЕ ТЕЗИ ......С "НАЙ-МАЛКИ СПОСОБНОСТИ"---ИМАТ , "НАЙ ГОЛЕМИ ПОТРЕБНОСТИ"!\n"МОНОПОЛНАТА СТРУКТУРА"...ИЗОБЩО НЕ Е НАЙ-ДОБРАТА И ЕФЕКТИВНА СТРУКТУРА!\nМОНОПОЛА --УБИВА ,ВСЯКА ИКОНОМИКА!\n"СОБСТВЕННОСТТА", ВЪРХУ СРЕДСТВАТА ЗА ПРОИЗВОДСТВО----ИЗОБЩО, НЕ МОЖЕ ДА БЪДЕ НЕОГРАНИЧЕНА ---НАПРОТИВ:\nТЯ ЗАДЪЛЖИТЕЛНО --ТРЯБВА ДА БЪДЕ ОГРАНИЧАВАНА ДО РАЗМЕРА , НА НЕЙНАТА ЕФЕКТИВНОСТ!\nТОВА Е СВЪРЗАНО С МОНОПОЛНИТЕ ОБРАЗУВАНИЯ!\nПОЛИТИЧЕСКАТА НАДСТРОЙКА НА ОБЩЕСТВОТО---НЕ МОЖЕ ДА ОПРЕДЕЛЯ, ИКОНОМИЧЕСКАТА БАЗА !\nТОВА Е , УТОПИЯ!!!!\n3. анонимен - ЧУДЕСЕН СТЕ, Г-н ИФАНДИЕВ\nЧЕТА ВИ С УДОВОЛСТВИЕ!!!!


Младите, активни и заможни хора с интерес към културата посещават редовно Kafene.bg | Kafene.bg\n37% от аудиторията на сайта за култура и изкуство www.Kafene.bg е на възраст между 21 и 30 години, над две трети са висшисти, и 82% от всички посетители на сайта работят. Това са част от интересните детайли за профила на аудиторията на Kafene.bg, които разкри проведеното от Сова 5 през октомври и ноември проучване*. По данни на Gemius** аудиторията на сайта възлиза на 24 000 уникални посетителя месечно.\nИзследването на Сова 5 потвърждава, че хората, които активно се интересуват от изкуство в България, са относително по-заможни: 47% от посетителите на сайта разполагат месечно със суми над 501 лв. само за лични нужди, което е по-висок показател от средния за страната.\nНай-интересни за читателите са темите кино, пътешествия, театър, фотография и свободно време, а една трета проявяват интерес към изкуството като цяло. За по-голямата част (47%) от посетителите на сайта изкуството е най-вече развлечение, за една трета това е хоби, а почти всеки пети се занимава професионално с изкуство. Най-активни в сайта са именно професионалистите и запалените любители на изкуството.\n"Щастливи сме, че само за година и половина Kafene.bg реално успя да достигне точно до тези хора, които си бяхме поставили като цел в началото“ – така Жюстин Томс, главен редактор на Kafene.bg, коментира резултатите от проучването на Сова 5. „Това се дължи на добре обмислената ни редакционна политика, която взема предвид спецификите на онлайн медиите. За нас съдържанието и интерактивността са най-важните компоненти. Публикуваме по 20 нови материала дневно, всяка седмица имаме интервю, правим забележително много конкурси и инициативи – като Новеловите награди, поетичните кафенета, фотоконкурси и др."\nПовече за Kafene.bg и цялото проучване на Сова 5 можете да видите онлайн на сайта www.az-media.biz\n*Проучването на Сова 5 е реализирано в периода 24 септември – 26 ноември 2008, по метода на pop-up анкета с ограничаване на банерния призив за участие и забрана за повторно гласуване по cookies. Обем на извадковата съвкупност: 233 потребители на Интернет посетили сайта www.Kafene.bg в периода на проучването.\n**Аудиторията на Kafene.bg се измерва всеки месец от Gemius.


Парк Хотел Асарел | Fixstay.com\n2-дневен делничен релакс за двама в Парк Хотел Асарел\nПарк Хотел Асарел **, Панагюрище\nОще 15 човека гледат този хотел.\n2 нощувки в избрания тип помещение;\nЗастраховка, куротна такса и ДДС.\nМоля проверете за свободни места преди резервация: 0357/ 888 00\n*Цената за апартамент е за настаняване на двама възрастни + 1 дете (до 11,99г).\n**Преференциална цена за SPA Inclusive пакет в Каменград Хотел & СПА – Делнични дни - 10 лв./възрастен и 6 лв./дете (4-11.99г.) - заплащат се на място в Каменград\nДеца до 5,99г се настаняват безплатно\nДете 6-11,99г на допълнително легло в двойна стая - 28лв\nПърво дете 6-11,99г на допълнително легло в апартамент - безплатно\nСледващо дете 6-11,99г на допълнително легло в апартамент - 28лв\n3ти възрастен на допълнително легло - 48лв\nСитуиран в сърцето на един от най-известните ни Възрожденски градове, Панагюрище, Парк Хотел Асарел е само на час и половина път от столицата София (разстояние: 90 км.) и едва 80 км. отдалечен от Пловдив.\nПарк Хотел Асарел ще ви осигури максимален комфорт за семейна почивка, спортен лагер или делово пътуване. С удобното си местоположение, на кратко пешеходно разстояние от центъра на Панагюрище, гостите на хотела лесно могат да планират своята разходка сред забележителностите на бележития български град.\nРесторантът и барът на Парк Хотел Асарел предлагат приятна атмосфера с панорама към природните околности и дискретна атмосфера - далеч от шума и суетата на външния свят.\nРесторантът на Парк Хотел Асарел е с капацитет 200 седящи места и е на разположение да посрещне гости в различни части на деня - по време на закуска в началото на деня, която ще ви сервираме на блок маса, за кратка обедна почивка или за празнично вечерно събитие.\nЛоби барът също ще ви впечатли с откриващата се панорама към природните пейзажи. Настанете се удобно и се насладете на сутрешното си кафе за тонизиращо начало на деня или споделете вечерта в любима компания за напитка или две.\nБЪРЗИ ФАКТИ ЗА ОБЕКТИТЕ В БЛИЗОСТ:\nГрадския парк на Панагюрище, мултифункционалната спортна зала "Арена Асарел" и централният градски стадион "Орчо Войвода" се намират точно до хотела\nКаменград Хотел & СПА**** е на 5-минутно пешеходно разстояние (точно в другия край на градския парк)\nЦентралната градска част е на 600 метра от хотела\nЕкипът ни на Хотелска Рецепция с удоволствие ще ви разкаже за културните и исторически забележителности на Панагюрище и как да стигнете до тях\nАдрес: ул. Кръстьо Гешанов 7\nтел.: +359 357 888 00\nПетзвездна лятна почивка на Халкидики + закуска и вечеря\nAnthemus Sea Beach Hotel and Spa *****, Никити\n382.00 лв. разгледай\nПочивка в Рейна Дел Мар с до 40% намаление Ултра Ол Инклузив в Рейна Дел Мар\nHVD Рейна Дел Мар ****, Обзор\n322.80 лв. разгледай\nПролетен СПА релакс в Гранд Хотел Велинград + закуска, вечеря, 4 басейна и Гранд СПА зона\nГранд Хотел Велинград *****, Велинград\n218.00 лв. разгледай\nFixstay.com © 2014-2022 Всички права запазени


Коментари за: Един американски филм на ужасите с участието на Доналд Тръмп\nКак реши, че Доналд е расист - какво расистко направи? А, сещам се - отвори милиони работни места... това да накараш nигъp да работи, вместо да лежи на социал цял живот, то си е най-висша проба расизъм, нали така?\nСамо помисли например колко телевизионни формати имитират неговото шоу "Чиракът". Рейгън... кой беше тоя рейгън - имам предвид преди да стане президент? - Ами общо взето НИКОЙ !!!!\nЕдинственото което успя, е да срине СССР, който така и така беше в дупка - и бе оглавяван от поредица сенилни старци и накрая - национален предател като оня с лекето на челото. Ако рейгън имаше насреща си господин Вова - щеше да си счупи главата.\nИ кога точно е фалирал ПЕТ пъти? Фалира веднъж. Как точно го определяш като измамник? Що не кажеш направо, че е фалирал 55 пъти и че се занимава с телефонни мошшшшшеничества?\nТръмп бе прочут по целия свят много преди да стане президент - както с прекрасните си сгради, така и с шоутата си и с книгите си. Много от настоящите процеси и проблеми в икономиката и финансовата сфера, този велик мъж уверено предрече още преди 15-20 години - а "експертите" чак сега ги "откриват" !!!\nМного години се мъчиха с ваксина за обикновен грип.\nнеук, грипа не е корона вирус... друг тип е. плюс това грипа има дузина различни щама.. кво искаш.. и тоя да мутира в 50 щама зада станете прави?\nето ви нещо весело с Тръмп... не може само лоши неща


-Авлига | Книжен Петър\n„Трите ??? и Белия гроб“ на Бен Невис\nфевруари 17, 2021 / knijenpetar\t/ Вашият коментар\nИзненади на зимната ваканция\nОпределено имах опасения, че първите книги от поредицата, написани преди десетилетия, ще се различават коренно от по-скорошните, но те изчезнаха още с първите страници. Различните автори следват една строго установена формула, която ги превръща в едно цяло. „Трите ??? и Белия гроб“ („Авлига“, 2020, с превод на Виолета Вичева) напълно се вписва в цялата история и дори носи още повече заряд, предвид солидната младежка възраст на участниците. Питър, Юстъс и Боб съвсем не са хлапаци и нямат причини да се занимават с отминалото си детство, така че тук нещата са сериозни. Дори онзи допълнително втъкан хумор не е необходим, за да привлече към приключенията им. Затвърждавам мнението си, че идеята е прекрасна. Оттук нататък, поредицата просто трябва да набере инерция у нас и да събере достатъчно почитатели. Нерядко я препоръчвам, защото наистина си заслужава. А новото приключение крие доста изненади. Макар и не в работен екип и във ваканционно настроение, Трите ??? имат закалката на детективи и следват специфичните особености на тази професия. Действително, свободните дни са за отмора и разходки, а защо не и преход в планината. Явно най-приятни са им закътаните места, където няма навалица, а се срещат само сериозни катерачи и любители на снежните писти. Но човек трябва да е подготвен за всичко, даже за най-странните обстоятелства. Да видим…\n„Трите ??? и шептящите кукли“ на Андре Минингер\nдекември 6, 2020 / knijenpetar\t/ 1 коментар\nИзмамени и печеливши\nНесъмнено поредицата „Трите ???“ има защо да бъде една от най-популярните сред младите читатели на Запад. И не само заради 55-те си години съществуване, но и заради атрактивните сюжети, които ме изненадаха приятно. Представете си трима смелчаци (в повечето случаи), които се забъркват във всевъзможни мистерии и не се отказват, макар от време на време нещата да изглеждат повече от невъзможни. Е, трябва да има и един водач като Юстъс и последната инстанция в лицето на инспектор Кота. Самата поредица наброява повече от 200 книжки, но може да се чете разбъркано. Така се и появиха у нас. Започната е от Роберт Артър, който предава щафетата на куп различни автори, един от които е Андре Минингер, написал „Трите ??? и шептящите кукли“ („Авлига“, 2019, с превод на Виолета Вичева). Определено поредицата е предназначена за поотрасналите деца, заради по-опасните стълкновения и наличието на реални смъртоносни опасности. Но не се плашете, защото Тримата детективи имат глави на раменете си и не са склонни да се излагат. Понякога това е трудно да се постигне, но решения винаги се намират. Ако сте смели, започвайте! Самият издател е определил граничната възраст на 10+.\n„Трите ??? и Призрачният замък“ на Роберт Артър\nноември 28, 2020 ноември 28, 2020 / knijenpetar\t/ 3 коментара\nПърви случай за тримата детективи\nТъкмо се чудех коя нова поредица да започна и си спомних за трите въпросителни. Корицата не ми говореше за някакви особени истории, освен поредната за призраци, което в един момент ме накара да се замисля дали изобщо ще ми е интересна. Но богатата информативна среда ми подсказа, че пред мен е началото на легендарна поредица за млади читатели от 60-те години. Роберт Артър е започнал нещо, което с годините се е разпростряло в цял свят и дори е заживяло собствен живот. Днес книгите наброяват внушително число, но е хубаво, че могат да се четат разбъркано. Но първата е истинското начало. „Трите ??? и Призрачният замък“ („Авлига“, 2019, с превод на Виолета Вичева) се оказа наистина солидно начало от прекрасните времена без сложни електронни джаджи и с привкус на реална мистерия. А за мен това е абсолютно удоволствие и бих приканил повече хлапета да опитат от него. И, не, не става въпрос за най-малките, защото развитието на историята подсказва, че е насочена към т.н. „Young Adult“ аудитория. Всъщност тримата детективи са около 16-годишни, което изобщо не пречи да си спечелят почитатели сред 11-13 годишните. Да видим…