Реактивен артрит - симптоми и лечение - Менискус\nРеактивен артрит - симптоми и лечение\nРеактивният артрит (ReA) е възпалително увреждане на ставите, което се проявява като реакция на инвазията на всички инфекциозни агенти.\nВажно е да се отбележи, че съвместната кухина запазва своята стерилност (т.е. възпалението е асептично).\nДълбоките причини за ReA все още остават непокрити. Смята се, че инфекцията играе ролята на спусък, който в присъствието на генетично предразположение предизвиква имунопатологична реакция.\nТова заболяване може да бъде предизвикано от различни бактериални инфекциозни заболявания, често инфекции на стомашно-чревния тракт и пикочо-половата система. При реактивен артрит, който се предизвиква от инфекция на пикочно-половата система, началният фактор е инфекция в уретрата, пикочния мехур и гениталните органи.\nВ случай на инфекция, свързана с хранително отравяне, се появява състояние, наречено ентероартрит. Един до два процента от хората, които са били отравяни с храна, страдат от развитието на възпалителния процес на ставите няколко седмици след отравянето. Определена роля играе наследствената предразположеност, тъй като много хора, страдащи от реактивен артрит, имат гена HLA-B27.\nКакто вече беше споменато, реактивният артрит е частично генетично обусловена болест. Има някои генетични маркери, които се появяват много по-често при пациенти с реактивен артрит, отколкото тези, които никога не са страдали от заболяването. Например, пациентите с реактивен артрит често имат HLA-B27 ген. Но дори при пациенти с генетично предразположение реактивният артрит се развива само в случай на инфекция.\nРеактивният артрит може да възникне след венерически инфекции. Най-честата бактерия, която е свързана с тази пост-венероална форма на реактивен артрит, е хламидиална инфекция. Също така се появява след инфекциозна дизентерия, когато се заразяват с бактерии като Salmonella, Shigella, Yersinia, Campylobacter. Като правило, артритът се развива една до три седмици след появата на бактериална инфекция.\nРеактивният артрит най-често засяга хора на възраст 20-40 години. Интересното е, че след полово предавани инфекции мъжете са девет пъти по-склонни да се разболяват от жените, докато след чревни инфекции рискът е еднакъв. Мъжете са малко по-тежки от жените. Рискът е повишен при индивиди, които имат HLA B 27, но изследванията му преди развитието на болестта не са необходими.\nРеактивен артрит при деца\nПо-рядко, но все още има реактивен артрит при децата. Болестта е не по-малко сериозна от тази на възрастните и може значително да повлияе на бъдещия живот на детето, особено ако това е спортно бъдеще.\nСимптоматичното в детството зависи от вида на артрита, възрастта. Но основните симптоми могат да бъдат идентифицирани, както следва:\nПреди директното проявяване на симптоми на артрит, детската треска, диарията често минава към тоалетната на малка. Същите тези симптоми могат да говорят на чревни инфекции (дизентерия, салмонелоза) или проблеми в инфекциозен характер на пикочно-половата система (уретрит, цистит, хламидия).\nПри реактивен артрит при деца, главно ставите на краката - глезена, бедрото или колянната става - възпаление. Ставите увеличават значително размера.\nПри активно физическо натоварване се усеща силна болка.\nВъзпаление на очите, разкъсване, страх от ярка светлина.\nАко болестта се диагностицира във времето, резултатите от лечението ще бъдат положителни, отстраняването на реактивния артрит ще премине достатъчно бързо. В допълнение към антибиотици, противовъзпалителни лекарства, имуномодулиращи лекарства, много ефективни са упражнения терапия, други здравни процедури.\nПрез първите две-четири седмици пациентът има чревно разстройство, остра респираторна болест или заболяване, много подобно на цистит в началния стадий.\nОсвен това симптомите на реактивен артрит стават класически и условно разделени на три групи:\nвъзпаление на лигавиците на очите (развива конюнктивит) и самите очи;\nима болезнени усещания в ставите (тяхната дейност е ограничена, зачервяване и подуване се появяват);\nразвиват възпаление в пикочо-гръдната сфера.\nВ повечето случаи първоначалното възпаление възниква в една става, и едва тогава болестта засяга цели стави. Клиничните прояви на реактивния артрит варират от преходен моноартрит до сравнително тежко мултисистемно заболяване.\nЧестите симптоми включват: слабост, общо неразположение, треска. Тежестта на тези прояви може да бъде твърде малка или много силна.\nМоже да има полиартрит или асиметричен олигоартрит, който засяга главно пръстите на краката или големите стави на долните крайници. При тежко заболяване е възможно болка в гърба.\nЗа да разберете как да лекувате реактивния артрит, първо трябва да го диагностицирате правилно. От точността и своевременността на диагнозата, успехът на всяко следващо лечение ще зависи много.\nНа снимката можете да видите външните симптоми на заболяването, но в противен случай трябва да се консултирате с лекар, ако имате следните оплаквания:\nналичието на всякаква характерна инфекция, която се прояви няколко седмици преди проблемите със ставите;\nпроблемът възниква при не повече от 4 до 5 стави наведнъж;\nбелязана асиметрия при проблеми със ставите;\nповечето проблеми със ставите на краката.\nСимптомите са понякога измамни и подобни на други заболявания и затова е важно специалистът да прилага диференциална диагноза.\nПрофилактиката на реактивния артрит се свежда до предотвратяване на инфекциозни заболявания: хигиенни процедури, правилна подготовка на храната, спазване на срока на годност на храната.\nКогато възникнат заболявания, е необходимо адекватно лечение, назначено от специалист. През следващите 1-3 седмици е необходимо да се спазва защитният режим и да се избегне повторна инфекция.\nЛечение на реактивен артрит\nВ случай на диагностициран реактивен артрит, лечението трябва да се извърши от ревматолози. При успоредно развитие с остра инфекциозна болест специалистът по лечение може да се превърне в лекар с инфекциозна болест.\nТъй като причинителят на реактивния артрит обикновено е инфекция, една от най-важните точки на лечение е да се освободи тялото на тези инфекциозни агенти. Относно колко добре може да се направи това, ще зависи от резултата от заболяването.\nЛечебното лечение може да бъде разделено на няколко основни области:\nлечение на чревна или респираторна инфекция;\nтерапия на хламидиите;\nлечение на конюнктивит при синдрома на Reiter.\nАнестетици също са предписани за облекчаване на болки в ставите, а в тежки случаи - глюкокортикоиди и имуносупресори. Лечението на това заболяване от пациент, хоспитализация се извършва само в случаите, когато диагнозата не е ясна и изисква постоянно наблюдение, както и много изразени прояви на заболяването и общото състояние.\nЗа пациенти, които са претърпели комплексно лечение на реактивен артрит, има следната прогноза за по-нататъшен живот:\nВ 20% от случаите симптомите изчезват в рамките на 6 месеца;\nСлед подходящо избрано лечение няма повторение на заболяването;\nВ 25% от случаите, реактивният артрит преминава в хроничен стадий, напредвайки само във фазата на обостряне;\nВ 50% от случаите заболяването след определен период от време започва да прогресира с подновена сила;\nСамо в 5% от случаите тежката форма на реактивен артрит води до деформация на гръбнака и ставите.\nВажно е да се следва диета. Диетата трябва да включва естествени омега-3 мастни киселини, които са богати на морска риба и ленено масло. Диетата не трябва да съдържа вълнуващи, прекалено остри и солени храни.\nЗабелязва се, че някои зеленчуци от семейство Solanaceae могат да причинят влошаване на заболяването и да засилят симптомите на реактивен артрит. Затова използвайте внимателно картофи, домати, патладжан и сладки пиперки. Диетата трябва да бъде балансирана: не е посочена ниска или висококалорична диета.\nВъзпаление на ставите след инфекция - реактивен артрит\nВ домашна и чуждестранна литература тази болест е описана за дълго време като Болестта на Рейтер или Синдром на Райтер - (ако беше тетрад или триада от признаци) и непълна (ако беше наблюдавана само комбинация от тях) уретрит с артрит). Понастоящем терминът "болест на Рейтер" в чужбина практически не се използва.\nИма три групи реактивен артрит:\nреактивен артрит, свързан с назофарингеални инфекции;\nреактивен посттероколитичен артрит, свързан с чревни инфекции;\nреактивен артрит, свързан с избухването инфекции в генито-уринарния тракт.\nПредпоставки за реактивен артрит\nВ момента, реактивен артрит разглежда като вариант на имунния отговор на инфекциозен агент в урогениталния тракт или червата в резултат на специфична имунологична регулиране на организма на фона на генетично предразположение - наличие на антиген HLA-B27 клас 1 МНС човек.\nФактът, че около 8% от хората са носители на HLA-B27 - ген хистосъвместимост алел, което води до риск от реактивен артрит. Например разпространение анкилозиращ спондилит в тези хора е 1,3%. В този случай ролята на HLA-B27 е по-скоро намалена до обстоятелствата, определящи тежестта на хода на заболяването и риска от образуването на хроничен артрит.\nПредпоставки за реактивен артрит:\nсе развива след инфекцията;\nпо-често хора с генетично предразположение към артрит (наличие на ген HLA-B27).\nПричини за реактивен артрит\nУрогенният реактивен артрит (UreA)\nВ общата структура на реактивния артрит водещата позиция е заета от урогенен реактивен артрит (UreA), особено в групата с висок риск - сред пациентите с не-гонококов уретрит (NSU). Според различни автори честотата урогенитален артрит сред пациентите с неспецифични (не-гонококови) възпалителни процеси в пикочо-половия тракт варира от 0.9-10 до 7.6-9% от случаите.\nПонастоящем географското разпределение на артрита, свързан с урогенитална инфекция; най-често се срещат в Европа, Северна Африка, Средиземно море. В Далечния изток тази форма на болестта рядко се записва.\nПикът на болестта е предимно през есента. Дебютът на реактивен артрит се случва, като правило, на възраст от 20 до 40 години. Причините за реактивен артрит са предимно фактори, свързани с урогенитална инфекция (цистит, уретрит, пиелонефрит, хламидия, гонорея и др.).\nХламидиален реактивен артрит\nНай-добре проучена и описана патогенеза урогенен реактивен артрит хламидиална етиология, който се развива на фона урогенитална хламидиална инфекция, предадени предимно сексуално. В допълнение, генетичният фактор е важен - наследствена предразположеност, която се определя от носителя на антигена HLA-B27.\nВ клиничната картина на заболяването, урогенитални, очни, кожни и ставни синдромиуретро-окуло-синовиален синдром).\nИзвестно е, че микроорганизми, иницииращи артрит, по-специално хламидия (Chlamydia), Разпространете (проникват) в ставата. По-често се среща в големи и средни стави (коляно, глезен), изложени на микротраума в резултат на това, че те носят натоварване.\nЖизнеспособните хламиди се откриват в мембраната на ставите и течността на ставите. Въпреки това, с рутинната диагностика на хламидиите от ставата е почти невъзможно да се разпределят. Смята се, че хламидията се "набира" в ставата чрез синовиалната мембрана в състава на макрофаги и дендритни клетки. Последният, вероятно директно в ставата, стимулира специфичен Т-клетъчен имунен отговор.\nРеактивен артрит на чревната етиология\nДруга група бактерии, които причиняват реактивен артрит, са чревни бактерии (Yersinia, Salmonella, Shigella, Campylobacterи други).. По-специално жизнеспособните ентеробактерии iersinia (Yersinia), също намерени в ставната кухина. Това се улеснява от нарушаване на бариерната функция на чревната стена поради локални възпалителни процеси в червата.\nПричините за реактивен артрит, свързан с инфекции на храносмилателния тракт, могат да бъдат съпътстващи заболявания, свързани с инфекция Helicobacter pylori (Н. pylori), например, като: антрален гастрит, пептична язва на стомаха и дванадесетопръстника.\nРеактивен артрит при мъжете\nСмята се, че това урогенитален реактивен артрит при мъжете са по-чести отколкото при жените. Различните автори дават различни съотношения: от 10: 1 до 3: 1. В повечето случаи млади мъже и млади мъже се разболяват. Урогениталният синдром при мъжете най-често се свързва с фактори като хламидиален баланопостит, уретрит и простатит.\nРискови фактори за урогенитален реактивен артрит при мъже:\nпродължителност на уретропороза, особено в продължение на три години;\nпредишна история на гонореята;\nфактор на неправилно лечение на урогенитална инфекция;\nфактор на смесена инфекция;\nповеденчески фактор (наклон към нежелание);\nмлада възраст - до 40 години;\nналичие на вътрешни (съпътстващи) инфекции;\nналичие на съпътстващи заболявания, причинени от H. pylori - антрален гастрит, пептична язва на стомаха и дванадесетопръстника.\nПознаването на тези рискови фактори може значително да увеличи ранната диагностика на ставния синдром при реактивен артрит при пациенти с урологични и венерически болести. ранното откриване на тази патология в населението е трудно.\nРеактивен артрит при жени\nВ същото време, урогенен реактивен артрит (карбамид) жените са много по-често, отколкото е описано в литературата, и по-обстойна проверка с пациенти серонегативни артрит да се идентифицира техният фокус пикочо-половата инфекция и връзката му с синдрома на ставния.\nРискови фактори за урогенитален реактивен артрит при жени:\nинфекциозни заболявания на урогениталния тракт (цистит, уретрит, колип, цервицит);\nзаболявания на репродуктивната система (бактериална вагиноза, вагинална кандидоза, гонорея и др.);\nналичието на урогенитални инфекции в сексуалните партньори;\nналичие на съпътстващи заболявания, причинени от Helicobacter pylori (H. pylori) - антрален гастрит, пептична язва на стомаха и дванадесетопръстника.\nИнфекция на пикочните пътища, което причинява реактивен артрит често се случва в тайна, malosimptomno и пациентите не могат да се справят дълго, за да уролози, гинеколози, venereologists. Често лекарите не винаги терапевти и ревматолози може да се проследи ясно хронологичен връзка между патологията ставния и фокус на инфекция в урогениталния тракт.\nРеактивният артрит често засяга деца и юноши. Смята се, че новородените са заразени урогенитална инфекция от болни майки по време на раждане - така наречената вертикална предаване на инфекции, и инфекцията се проявява в утробата по време на бременност.\nКато цяло децата са по-склонни да се разболеят посттероколитични форми реактивен артрит, свързан с чревни инфекции. В допълнение, при деца, ревматоиден артрит може да бъде причинен от заболявания, причинени от назофарингеална микрофлора.\nВ повечето случаи реактивният артрит засяга хора на възраст от 15 до 40 години. Ако артикуларният синдром по вид реактивен артрит дебютира в детска възраст, е необходимо да се подозира, че има онкохематологично заболяване.\nКлинична картина на реактивен артрит\nПонастоящем острите форми на реактивен артрит са добре проучени. Има определени клинични признаци, характерни за всички видове на тази ставна патология:\nмлада възраст (20-40 години);\nхронологична връзка с инфекцията;\nпо-често остра начало;\nпоражение на сакроилиак (съкровище);\nналичие на извънредни лезии;\nотсъствие на ревматоиден фактор;\nотносително доброкачествен курс, но при 30% от пациентите може да възникне повторение и хронизиране на процеса;\nсвързване с HLA-B27 антиген.\nВидовете артрити, причинени от инфекциозни агенти, се комбинират под термина "артрит, свързан с инфекции".\nНай-честият патоген на урогениталния артрит - Chlamydia trachomatis. Често и патогени Yersinia enterocolitica, Salmonella enteritidis, Shigella flexneri, Campylobacter jejuni (патогени с ентероколитен артрит).\nСредната честота на реактивен артрит по време на инфекция с различни патогени е:\nChlamydia trachomatis - 1%;\nCampylobacter jejuni - 2-3%;\nShigella flexneri - 1,2%;\nSalmonella - 1,2-14%;\nYersinia enterocolitica - 5-33%.\nИнфекции, предхождащи реактивен артрит\nЛатентни урогенитални инфекции (около 50% от случаите):\nОстри чревни инфекции (15%):\nНазофарингеални инфекции (10%):\nЗъбни инфекции (10%):\nгрануломи, кисти на корените на зъбите.\nВирусни инфекции (5%):\nВ острата фаза на инфекциозния процес реактивният артрит се развива рядко (но при хематогенна инфекция на ставите е възможно инфекциозен артрит).\nвъзпаление на коляното;\nвъзпаление на ставите на пръстите на краката;\nвъзпаление на тазобедрената става;\nвъзпаление на ставите на пръстите;\nвъзпаление на раменната става;\nвъзпаление на лакътната става;\nвъзпаление на глезена.\ntsiit, achillodynia (болка в ахилесовото сухожилие), ахилотединдит, ахилообърстит.\nСакралиаковото свързване често е засегнато (не-анкилозиращ сакроилеит), В редки случаи възникват възпаления на междузвездните фасети (не-анкилозиращ спондилит).\nза сакроилеит характеризираща се с болка и скованост в долната част на гърба, наподобяваща лумбоскалгия с херния междупрешленни дискове на лумбалния гръбнак.\nпри спондилит има болка и скованост в долната част на гръбначния стълб, напомнящи за dorsalgia при остеохондроза и spondyloarthrosis. Болката и сковаността в гърба и долната част на гърба се усилват през нощта и сутринта, а през деня, на фона на движенията, намаляват.\nПри реактивен артрит, свързан с антиген HLA-B27, може да има признаци на други заболявания от тази група, например, болест на Бехтерев. Възможни извънредни системни прояви - увреждане на очите (конюнктивит, еписклерит, склерит, ирит, иридоциклит, увеит), кожа (псориазис-подобни обриви), червата (ерозивен язвен проктосигмоидит, улцерозен колит).\nтреска е чести признаци на реактивен артрит, главно придружава остри, явни форми, но може да бъде удължен. При остър процес е фебрилен, понякога достигащ 39 ° C и по-висок, с по-често и по-дълъг поток долнокачествен. Треската винаги съпътства влошаването на процеса.\nВъзпаление на ставите при реактивен артрит\nПромените в ставите с реактивен артрит са възпалителни - развива се синовит (възпаление на синовиалната мембрана на ставата). Възможно е да има продължителна артралгия (болезнени ставни болки). По-често една или повече стави са засегнати, но може да има полиартрит.\nБолестта като правило започва с големи (коляно) или средно (глезен) стави, т.е. тези, които са по-често изложени на микротраума. Участието на малките стави може да дойде по-късно - като правило, ставите на стъпалото (глезенната, метатарзална кост на стъпалото, метатарзофалангеалните и интерфаланговите).\nУчастието на интерфаланговите и метатарзофалангеалните фугите с околоставните оток срещащи се форми един вид клинични явления, наречена "psevdopodagrichesky пръст" (ако удари първите палеца ставите) или "sosiskoobrazny пръст" (ако е изумен стави на пръстите на краката 2-4).\nВключването на ставите обикновено е асиметричен тип "стълба" или "спирала" - когато настъпи повреда поетапно последователно от дъното нагоре (вляво глезена - десния глезен - лявото коляно и т.н.). В хронично състояние могат да се включат и ставите на ръцете - китката, малките стави на ръката.\nПри някои пациенти възпалението в ставите има упорит, остър характер, което позволява на някои автори да идентифицират така наречения ревматоиден вариант. При изразен синовит характерът на болките е възпалителен, т.е. неприятности и почивка през нощта; с леки възпалителни промени на болката имат ритъм на зареждане.\nСпоред честотата на лезията, колянните стави са на първо място, глезенните стави на второ място и по-малките фуги на краката; При по-продължителен и хроничен ход по-често се засягат ставите на ръцете. За УЕЕ от природата се характеризира с увреждане на парциалната тъкан, причинено от ентеропатии, т.е. участие в възпалителния процес на местата на прикрепване на сухожилията към костите, сухожилията, капсулите на ставите, фиброзна част на междупрешленните дискове.\nВъзпалението на мястото на привързване на ахилесовото сухожилие към калтенеуса се проявява чрез подуване, болка и се нарича - achillodynia.\nВъзпалението на подгиоточният сак и плантарната апонеуроза протича под формата на подклавиански бурсит и плантарен фасциит. Тези прояви заедно образуват особена промяна в стъпалото, което преди е било наречено "гонореално стъпало", защото патогени все още не са идентифицирани при урогенитален реактивен артрит.\nМного автори вярват, че характерните промени в такава спирка, които включват: ахилодиния плантарен фасциит, подклавиански бурсит, дъговидна платина са същата "визитна карта" на пациенти с урогенитален реактивен артрит като промяна в четката при ревматоиден артрит.\nРезултатът от подклавианския бурсит и а achillodynia са т.нар. "Хлабави токчета". Понякога те могат да бъдат доминиращият и дори единственият симптом на клиничната картина.\nМускулно увреждане при реактивен артрит\nПациентите с урогенитален реактивен артрит от първите дни на заболяването се оплакват от мускулна болка, особено в мускулите на краката. В сърцето на тези болки може би е поражението на съдовете. Впоследствие, мускулната атрофия се поставя, което може да прогресира, пациентите губят тегло, губят тегло.\nЛезия на аксиален скелет. За реактивен артрит е характерно лезията на аксиалния скелет, тазовите кости, илесокралните (сакроилиак) стави. В основата на това поражение са и ентеропатиите. Тези промени правят възможно класифицирането им като серонегативни спондилоартропатии.\nДорсалгия при реактивен артрит\nПовече от половината от пациентите се оплакват от болки в гърба, най-често в лумбосакралната част, по-рядко - в цервикалната и гръдната тъкан. Болката често носи ритъм на стрес. По-рядко през нощта, по-лошо от сутринта. Последният вариант на болка се наблюдава главно при пациенти с дълъг ход на заболяването.\nПри палпиране по спинозните процеси на прешлените, тези пациенти се характеризират с болезненост. Физиологичните криви на гръбначния стълб се запазват. Значително ограничаване на подвижността в тази или частта от гръбначния стълб, както се наблюдава в анкилозиращ спондилит, при пациенти с реактивен артрит не се случва. Симптомите на Ott, Forestier, Tomayer са отрицателни.\nЛезия на тазови кости и илеосакрални стави\nМного характерно е сакробилитит. Сакролилитът при реактивен артрит като правило е едностранчив, но може да бъде и двустранен, асиметричен. Клинично се проявява в болките в кръста, задните части, понякога пациентите сочат към тазобедрената става, но когато се изследват, се проявяват признаците на сакроилеит.\nБолката в сакрума при пациенти с реактивен артрит има ритъм на зареждане, изключително рядко са в покой. Промените в сакроилиачните стави могат да бъдат определени с помощта на симптомите на Kushelevsky 1-3, те са позитивни в присъствието на сакроилеит при пациента.\nПроявите на синдрома на ставния могат да носят подробно характер: артрит на периферните стави, гръбначния стълб ileosakralnyh ставите, но могат да се появят във формата на изолирани enthesopathies (капилярен ахилобирус и плантарен фасциит), както и изолирана сакроилеита.\nПоражението на сърдечно-съдовата система\nТе се срещат много по-често, отколкото са диагностицирани. Най-често се срещат при остър и субакутен поток.\nмиокардит проявена от недостиг на въздух, тахикардия, често нарушения на ритъма, като екстрасистол, преходно предсърдно мъждене. Най-страшното поражение в прогностичния план е поражението на аортните клапи, което води до аортна недостатъчност, която понастоящем е изключително рядко.\nПролапт на митралната клапа възниква доста често и често изисква проверка на място. Нарушенията на ритъма могат да бъдат от самостоятелен характер без включване на миокарда. Пациентите с реактивен артрит имат тенденция към тахикардия.\nЧесто има екстрасистол и дори преходно предсърдно мъждене. Особеността на аритмиите е, че те преминават или намаляват на фона на антиинфекциозната терапия.\nПонякога сърдечен удар може да бъде "електрокардиографска находка", т.е. при липса на оплаквания от пациентите. В този случай има: единични екстрасистоли, нарушения на проводимостта от типа на непълна блокада на дясната част на фаскулуса, промени в крайната част на вентрикуларния комплекс.\nПо-често те се наблюдават под формата на периферен моно- и полиневрит, особено при тях е необходимо да се обърне внимание при наличие на мускулна атрофия. Понякога има менингоенцефалит. Нарушаването на нервната система вероятно е причинено от васкулит.\nПоражението на вените с реактивен артрит\nЧесто срещан симптом, понякога излиза на преден план, се проявява под формата на флебит, по-често вени от долните крайници. Често пациентите се лекуват дълго време и наблюдават ангиохирургии и едва след това стигат до ревматолог.\nБолест на очите с реактивен артрит\nСиндром на очите. В повечето случаи дебютът на реактивен артрит развива катарален конюнктивит, по-рядко еписклерит или склерит. В редки случаи може би тежко увреждане на очите - ирит, иридоциклит, увеит.\nХарактерна особеност на синдрома на очите е, че той може да се появи с интервал от няколко седмици, месеци и често дори години, често с преходен характер. Пациентите, приблизително при половината от случаите на заболяване, първоначално се лекуват при очници.\nВсяко възможно поражение е описано, по-специално с UREA, това е: конюктивит (се появяват най-често), ирити, хориоидит, кератит, увеит, уртикария на сърцето, катаракта. Дори и отделянето на ретината е описано.\nконюктивит като най-честата намеса, може да се появи преди заболяването, по време на ставния синдром, понякога след него. увеит често възникват по време на повтарящи се атаки, присъствието им често се свързва с хистосъвместимостта антиген HLA B27. С повтарящи се атаки увеит излиза на преден план и "изглажда" синдрома на ставите.\nКожни прояви с реактивен артрит\nНаблюдавайте повече от 50% от случаите. Имат разнообразен характер. Сега се доказва, че левкоцитокласният васкулит е основата на кожни прояви. На кожата често се появяват обриви, подобни на псориазис (понякога неразличими от класическия псориазис), хиперкератозата е характерна за петите и краката, по-рядко върху дланите.\nПромените се проявяват чрез безболезнена улцерация на устната лигавица, независимо от лечението; псориазис-подобни изригвания, които от време на време могат да дават обобщени форми, до екстензивен пустуларен псориазис. А специфичното тегло на псориазисните промени се увеличава с продължителността на синдрома на ставите.\nПромените в кожата под формата на блео-бъбречна кератодерма са много характерни за урогениталния артрит - появата на малки мехури по дланите, често подметки, бързо покрити с люспи на кожата. Много характерна и патогномонична за UREA кожна лезия е т.нар. Циркониерен баланнит - язвени промени около уретрата по главата на пениса.\nИзследване на реактивния артрит\nРеактивен артрит винаги протича с висока лабораторни и имунологична активност - увеличение на ESR, Dysproteinemia, хиперимуноглобулинемия, висок титър CEC (в отсъствието на имунологични маркери на SLE и RA).\nЗа да се потвърди диагнозата за потвърждаване на болестта на хламидиалната урогенитална инфекция чрез електронна микроскопия на биологичен материал, е необходима PCR или RIF.\nСхема наРеакции на реактивен артрит:\nпротеинограма (обща протеинова и протеинова фракции);\nCIC титър (циркулиращи имунни комплекси);\nимунологични маркери на RA (ревматоиден фактор, анти-кератинови антитела, антиперпептиден фактор, антитела към циклични цитрулинирани пептиди);\nимунологични маркери на системен лупус еритематозус (SLE) - антинуклеарни фактори, антитела срещу ДНК;\nлабораторна диагностика на чревни инфекции;\nлабораторна диагностика на латентни пикочни инфекции;\nРентгенови лъчи на засегнатите стави, сакроилиачни стави, гръбначен стълб.\nПациентът трябва да бъде отнесен за преглед до оториноларинголог, зъболекар, уролог или гинеколог за откриването на огнища на инфекция, причиняващи реактивен артрит.\nДиагностика на латентни урогенитални инфекции е много важно, което трябва да бъде взето не само елементи, но останки от лигавицата на уретрата или шийката на матката, които могат да бъдат открити хламидии, микоплазма, Ureaplasma. Много по-информативна от светлинната микроскопия на намазките и отломките е електронната микроскопия. Молекулярно-биологични реакции - често се използват PCR и RIF. "Златният стандарт" за диагностициране на хламидиалната инфекция е културен метод (поради сложността и високата цена той рядко се използва).\nАко пациентът има болка и скованост в долната част на гърба, е необходимо да се определи рентгенография на кръвоносните съдове и гръбначния стълб. Сакролилит и спондилит с реактивен артрит протича без анкилозиране (сливане на прешлените), докато анкилозиращ спондилит и сакроилеит заболяване са специфични особености болест на Бехтерев.\nРеактивният артрит доста добре е закачен нестероидни противовъзпалителни средства (НСПВС), но понякога изисква локално вътре-артикуларно приложение глюкокортикостероиди.\nСхема за лечение на реактивен артрит:\nлокално лечение на синовит, артрит, бурсит, тендинит, лигаментити;\nАнтибиотична терапия за реактивен артрит\nПричината за реактивен артрит е инфекциозен процес, така че антибиотичната терапия е незаменим компонент на лечението на реактивния артрит.\nАнтибиотици, активни срещу причинителите на реактивен артрит (инфекции на урината и назофарингелите) се използват: макролиди, тетрациклини и флуорохинолони.\nПрепоръчва се дълъг курс на антибактериална терапия (28-30 дни) с промяната на антибиотиците от различни групи.\nПротивовъзпалителни лекарства с реактивен артрит\nСредства избор при лечението на реактивен артрит на - нестероидни противовъзпалителни средства (НСПВС), което се препоръчва за всички, без изключение, реактивен артрит пациенти, независимо от възрастта и характеристиките на заболяването.\nАко неефективността на НСПВС или когато клиничната, лабораторната и имунологичната активност на реактивния артрит е висока, трябва да се предписват глюкокортикостероиди (SCS).\nНСПВС инхибират активността на циклооксигеназа (СОХ) - ензими, които превръщат арахидонова киселина до простагландини (PG), простациклини и тромбоксани, който определя техния терапевтичен ефект - аналгетик, антипиретик, противовъзпалително.\nВъпреки това, трябва да се има предвид, че повечето НСПВС предизвикват ерозивно-язвена лезия на стомашно-чревната лигавица. Най-често срещаното усложнение при приемането на НСПВС е гастропатията с образуване на ерозии и язви. Тежки усложнения при приемане на НСПВС вътре - кървене от ерозии или язви в стомаха.\nЗа предотвратяване на гастропатия, НСПВС трябва да се приемат само след хранене и да се измиват с мляко или желе. Ако имате нужда от дългосрочен прием на НСПВС, трябва да назначите гастропротектори. Гел-антиацидите нямат защитен ефект. Единствените ефективни гастропротектори за предотвратяване на НСПВС - гастропатия са блокери на протонната помпа (омепразол, рамепразол, лансопразол).\nМодерни интестинално-разтворими форми на НСПВС, безопасни за стомаха, са създадени. Ректалните форми на НСПВС в свещи предизвикват обостряне на хемороидите и повишават риска от колоректален рак.\nЗа да се намали рискът от нежелани реакции, селективните блокери на COX-2 - нимесулид, мелоксикам, целекоксиб. Тези лекарства имат добра поносимост, но техният противовъзпалителен ефект е по-слаб, отколкото при неселективните НСПВС.\nСелективните блокери на СОХ-2 не притежават отрицателен ефект, присъщ на неселективните НСПВС, и целекоксиб дори увеличава агрегацията и следователно е противопоказан при коронарна и церебрална атеросклероза.\nнимезулид потенциално хепатотоксичен и строго противопоказан при всяка чернодробна патология. в мелоксикам доминира аналгетичния ефект и противовъзпалителният ефект е по-слаб.\n"Златен стандарт" НСПВС - диклофенак, има мощен противовъзпалителен и аналгетичен ефект. диклофенак - неселективни НСПВС и инхибира и двата COX изоензима.\nНевродиклавит за лечение на реактивен артрит\nЗа да се намали рискът от нежелани ефекти на диклофенак, е създадено комбинирано лекарство - Neurodiclovit (Lannaher, Австрия), който съдържа диклофенак натрий 50 mg, тиамин хидрохлорид (витамин В1) 50 мг, пиридоксин хидрохлорид (витамин В6) 50 мг цианокобаламин (витамин В12) 250 мкг.\nДиклофенак невротропно и витамини (тиамин, пиридоксин, цианокобаламин) еднозначно комуникират един с друг и подсилват взаимно лечебни ефекти.\nОсновният компонент Neyrodiklovita - диклофенак - се характеризира със силен противовъзпалителен и аналгетичен ефект, а невротропните витамини от група В имат невропротективен и собствен аналгетичен ефект.\nтиамин е необходим за синтеза на ацетилхолин (медиатор на парасимпатиковата нервна система), импулси по протежение на нервните влакна и невромускулно предаване; има аналгетични, кардиометаболитни и антиоксидантни ефекти.\nпиридоксин необходими за синтезата на невротрансмитери в централната нервна система регулира протеин метаболизъм и метаболизъм аминокиселина, стимулира еритропоезата и синтез на хемоглобин и има антитромбоцитно хипохолестеролемичен действие.\nцианокобаламин необходими за синтезата на миелиновата обвивка на нервните стволове, подобрява провеждането на импулси по нервните влакна и невромускулна трансмисия, има аналгетично действие, активира фолиева киселина и синтез на нуклеинова киселина, клетъчна пролиферация, и стимулира хематопоеза.\nНевротропните витамини B потенцират терапевтичните (противовъзпалителни и аналгетични) ефекти на диклофенак и отслабват неговия нежелан (улцерогенен) ефект. В резултат на това комбинираната подготовка Neurodiclovit има мощен и многостранен терапевтичен ефект - противовъзпалително, аналгетично, неврозащитно и метаболитно.\nУникална функция Neyrodiklovita - наблюдение в ставите. Ето защо, това лекарство ефективно премахва всички клинични прояви на синовит и артрит - болка, подуване, зачервяване, хипертермия - и подобрява функцията на засегнатата става.\nДиклофенак в състава на Neurodiclovitis е под формата на минигранули, всеки от които има собствена ентерична мембрана. Гранулите на диклофенак се смесват с тиамин, пиридоксин, цианокобаламинови гранули и се капсулират.\nЧревната мембрана от гранули на диклофенак защитава стомаха от дразнене и прави лекарството безвредни за храносмилателния тракт. Невродиклавитът, за разлика от обикновения диклофенак, не предизвиква гастропатия, ерозия и улцерации в стомаха.\nКогато назначаването на това лекарство не увеличава риска от стомашен кръвоизлив. Neurodiclovit лишени и други нежелани ефекти на НСПВС - не предизвиква главоболие, виене на свят, левкопения, агранулоцитоза, задържане на течност и интерстициален нефрит.\nИндикация за назначаване на невродиклавит:\nболка с различен произход; артрит и артроза от всякакъв произход:\nзаболявания на меките периартикуларни тъкани:\nентеропатия, бурсит, теносиномит, лигаменти;\nдегенеративно-дистрофични заболявания на гръбначния стълб:\nхерния на междупрешленни дискове с мускулно-тоничен синдром на рефлекторна болка.\nВ допълнение, невродиlavвитът се използва за такива заболявания на периферната нервна система като:\nрадикулит, плексит, ганглионит;\nневропатия на лицето;\nПротивопоказания за назначаване на невродиклавит:\nерозивно-язвена лезия на стомашно-чревния тракт;\nНевродиклавитът се предписва на възрастни, включително на възрастните и старците. Дневна доза Невродиклавит - 2-3 капсули (в една капсула съдържа 50 mg диклофенак). Лекарството трябва да се приема след хранене.\nГлюкокортикостероиди при реактивен артрит\nглюкокортикостероиди предписват с цел задържане на клиничната и лабораторната активност на реактивния артрит. Лекарството по избор - преднизолон, който се прилага чрез интравенозно капково инжектиране на 150 mg дневно в продължение на 5-10 дни. В случай на недостатъчна ефикасност на преднизолон, diprospan (интрамускулно в 1,0 ml веднъж на всеки 10-15 дни).\nАко курсът на интрамускулно инжектиране на diprospan не спре действието на реактивен артрит, е необходимо да се назначи преднизолон в рамките на 20-30 mg / ден кратък курс (10-15 дни), последвано от постепенно намаляване на дозата, докато лекарството бъде напълно преустановено. Продължителният прием на преднизолон е противопоказан при реактивен артрит, тъй като той допринася за хроничното и прогресиращо заболяване.\nПри тежък курс на реактивен артрит с висока клинична и лабораторна активност се препоръчва импулсна терапия метилпреднизолон интравенозно капково за 500-1000 mg в продължение на 3 последователни дни. Импулсната терапия ефективно намалява активността на реактивния артрит и в повечето случаи се понася добре.\nЗа лечението на реактивен артрит са ефективни интраартикуларните и парациалните инжекции на SCS. В малките стави въведете хидрокортизон на 25-50 mg, средно и големи стави - diprospan на 0,5-1,0 ml.\nПлазмафереза с реактивен артрит\nЗа целите на спиране висока активност klinikolaboratornoy rkaktivnogo се използва артрит плазмафереза, което позволява да се отстранят от провъзпалителни цитокини тялото, имунни комплекси, автоантителата, подобрява и увеличава ефективността на противовъзпалителната терапия. В курса се предписват 3-5 сесии плазмафереза с интервали между процедурите от 1-2 дни. Плазмафереза изчиства тялото на имуноглобулини и коагулационни фактори, и следователно е противопоказан при гнойни процеси и повишено кървене.\nИмуносупресивна терапия на реактивен артрит\nОсновна имуносупресивна терапия (сулфасалазин или цитостатици) е показан за продължителен, рецидивиращ или хроничен курс на реактивен артрит със системни извънредни прояви на заболяването. Трябва да се приложи имуносупресивна терапия за всички пациенти, тъй като това заболяване се характеризира с тенденция към повторение и хронично.\nИзбраните лекарства за лечение на реактивен артрит - сулфасалазин. Лекарството се прилага в таблетки по 500 мг: в първите 3 месеца - 2 таблетки 3 пъти на ден (3000 мг / ден), след това се редуцира до поддържаща доза (1000-1500 мг / ден). Продължителност на лечението - 6-18 месеца.\nНа фона на допускането сулфасалазин могат да развият левкопения и неутропения, както и синдром на холестаза, индуциран от лекарството. Следователно, при продължително допускане сулфасалазин Необходим е редовен мониторинг на периферната кръв и маркери за чернодробна цитолиза (амино трансфераза) и холестаза (алкална фосфатаза). В случай на лоша толерантност или развитие на усложнения, сулфасалазин трябва да се преустанови.\nАко лечението със сулфасалазин е неефективно или лекарството не се толерира добре, се предписват цитостатици: метотрексат, азатиоприн, хлорамбуцил или циклофосфамид.\nметотрексат предписвайте вътре в доза от 10-15 mg на седмица. Дневна доза азатиоприн за орално приложение - 100-150 mg, хлорамбуцил - 4-6 mg. циклофосфамид инжектиран интрамускулно или интравенозно при 200 mg 2-3 пъти седмично или предписан за орално приложение в доза от 100-150 mg / ден.\nЦитотоксични агенти - мощни имуносупресори, но те са опасни много странични ефекти и усложнения. Всички цитостатици инхибират хематопоетията на костния мозък: Възможно е развитие на левкопения и неутропения до токсична агранулоцитоза, тромбоцитопения, апластична анемия. В случай на хематологични усложнения, цитотоксичните лекарства трябва спешно да бъдат преустановени.\nКато силни имуносупресори, цитотоксичните агенти провокират различни инфекциозни усложнения; повечето от тези лекарства са хепатотоксични. На фона на приемането на цитостатици е необходимо редовно мониториране на периферната кръвна картина (1 път седмично) и маркери на чернодробна цитолиза (2 пъти месечно). Цитотоксичните лекарства са строго противопоказани при бременност, тъй като причиняват хромозомни аберации и вродени малформации.\nЛечение на реактивен артрит с димексид\nМестното лечение на синовит и артрит включва компресира с димексид.\nДимексид (диметилсулфоксид) - разтвор за външна употреба, който има противовъзпалителен, анти-едематозен и аналгетичен ефект. Димексидът се използва също и за транспортиране на други лекарства (НСПВС, глюкокортикостероиди) в ставите.\nЗа лечение на синовит и артрит се използва 50% димексид (лекарството се разрежда с вода, тъй като 100% димексид причинява изгаряне на химически кожа). Разтворът за готвене трябва да бъде в гумени ръкавици, за да се избегнат химически изгаряния на ръцете. В никакъв случай не можете да разтривате лекарството в кожата си с масажистки движения дори в разредена форма.\nМази и гелове с реактивен артрит\nМази и гелове, съдържащи НСПВС, се прилагат върху засегнатите стави и се втриват до пълно абсорбиране. Геловете по-лесно се абсорбират в ставите и следователно са по-ефективни от мехлемите. За лечението на реактивен артрит се използват мехлеми и гелове като: Индометацин маз, Ибупрофен маз, диклофенак, Fastum-gel, Voltaren-gel, Finalgon, Finalagel и други.\nПонякога се прилага Хидрокортизон мехлем. Хидрокортизонът е синтетичен аналог на хормоните на надбъбречната кора. Той има подчертан противовъзпалителен ефект, облекчава сърбежа и облекчава болката в сцената. Хормонални препарати не е желателно да се използва при пациенти, които имат съпътстваща патология на възловите процеси: нодуларен бърдър, полипи на различни места и др.\nПродължителност на курса на реактивен артрит\nВарианти на курса на реактивен артрит:\nостър (до 3 месеца);\nсубакутен (от 3 до 6 месеца);\nпродължително (от 6 месеца до 1 година);\nхроничен (повече от 1 година);\nЗа реактивен артрит, провокиран остри инфекциозни заболявания (остри чревни, назофарингеални, вирусни инфекции), характеризиращи се с остър или подостър обратим курс с продължителност от 1 до 6 месеца.\nЗа реактивен артрит във фонов режим хронични инфекции на пикочните пътища характеризиращи се с бавен, продължителен ход, склонност да се повтаря и хронично. Може би прогресивен курс на реактивен артрит, включващ нови стави и постепенно генерализиране на синдрома на ставите; резултатът от такъв реактивен артрит - хроничен ревматоиден полиартрит.\nПри остър или субакутен поток на реактивен артрит в продължение на до 6 месеца няма промени в рентгеновите лъчи в засегнатите стави. При продължителен поток от реактивен артрит (повече от 6 месеца) се открива периферна епифизиолна остеопороза. В хроничен курс на реактивен артрит се формират ревматоидни ерозии (usuras) върху ставните повърхности. Деструктивните промени и анкилозата на реактивния артрит не са типични.\nУпражнение при реактивен артрит и физиотерапия\nфизиотерапия с ReA се препоръчва в периода на възстановяване и в остър период на фона на висока активност на ReA е противопоказан. Засегнатите стави са с ултразвук или фонофорезата се използва с противовъзпалителни мазила. Ефективна електромагнитна терапия и лазерна терапия на засегнатите стави.\nКак да се лекува реактивен артрит: симптоми, причини, диагноза\nРеактивен артрит - възпалително заболяване, което засяга ставите, в резултат на прехвърлените чревни, генитални, назофарингеални инфекции. Периодът на заразяване е до 28 дни. Болестта прилича на прояви на инфекциозен артрит, но патологиите се различават по механизма на развитие. При реактивен артрит възпалението на ставите няма връзка с проникването на патогенни бактерии в тъканта.\nРеактивната форма се развива като отговор на имунитета към въвеждането на микроорганизми в човешкото тяло.\nНай-често патологията засяга хора с предразположение към автоимунни заболявания, както и генът HAL-B27. Под въздействието на инфекцията, имунитетът унищожава антигените на патогени и неговите антигени, които са в клетките. Това предизвиква появата на възпаление в големите стави - коляното, глезена, хип, и промени в тъканите разположени около ставите.\nНИЕ СЪОБЩАВАМЕ! За лечението и профилактиката на ЗАБОЛЯВАНИЯ нашите читатели успешно използват метода за бързо и нехирургично лечение, който придобива популярност, препоръчван от водещи немски специалисти в заболявания на опорно-двигателния апарат. След като внимателно го проучихме, решихме да Ви я предложим.\nПонякога се появява хроничен ревматоиден и реактивен артрит, което значително усложнява диагнозата.\nНай-често заболяването засяга мъже на възраст от 20 до 40 години след инфекции на пикочните пътища.\nПри жените патологията се проявява, когато червата са засегнати от патогенни бактерии.\nПри децата артропатията се появява на 9-14 години.\nОбща информация за реактивния артрит\nРеактивният артрит (синдром на Reiter) е възпалително ставно заболяване, което се развива след инфекция (не в ставата, но в друга част на тялото). Инфекцията, която причинява развитието на реактивен артрит, обикновено засяга пикочните пътища или стомашно-чревния тракт.\nРеактивният артрит не е свързан с разпространението на инфекцията през тялото и влизането му в ставата. Смята се, че възпалението на ставата се развива благодарение на факта, че микроорганизмите съдържат вещества (антигени), които са подобни на антигените на телесните тъкани.\nИмунната система "обърква" антигените на ставите и микроорганизмите, в резултат на това атакува както микробите, така и ставите. В ставата се развива възпаление, което причинява проблеми.\nВероятните причини за реактивен артрит са наследствено предразположение и наличието в организма на ген, несъвместим с антигени на бактерии. Имунната система реагира на въвеждането на микроорганизми, удряйки собствените си клетки.\nРеактивният артрит, провокиран от хранително отравяне, се нарича ентероартрит. Патологията провокира:\nВАЖНО! Единственото лекарство за ARTHRITIS, ARTHROSE и OSTEOCHONDROSIS, както и други заболявания на ставите и опорно-двигателния апарат, препоръчани от лекарите!\nОсновните фактори за развитието на реактивен артрит са инфекциозни заболявания на гениталните органи:\nАртритът се развива в 80% от случаите в резултат на хламидиална инфекция. Често срещаните начини на инфекция са сексуалните контакти, начинът на живот, както и генеричният процес. Бактериите, които предизвикват чревни нарушения, могат да навлязат в тялото на човек с храна, прах, въздушни капчици.\nРеактивният артрит е постфактор на инфекциозни заболявания, точно както бъбречните заболявания могат да бъдат предизвикани от грип или сърдечни проблеми, причинени от ангина.\nГрип може да доведе до развитие на реактивен артрит\nДългосрочните изследвания на болестта дадоха своите резултати. Беше разкрито, че има ген, който е отговорен за предразположението на тялото към развитието на болестта. След това този ген получава име - HLA-B27. Ако детето е установено, че има този ген, тогава тези деца са по-склонни да развиват реактивен артрит. И болестта може да се появи на всяка възраст и без основателни причини, т.е. дори грипът може да доведе до развитие на реактивен артрит.\nАко при възрастни заболяването се развие поради инфекция в сексуалната или храносмилателната система, реактивният артрит при децата може да бъде провокиран от следните патогени:\nИнфекции, причиняващи респираторни и органни заболявания. Това може да бъде възпаление на белите дробове и бронхите, пневмония и др.\nИнфекции, причиняващи дразнене на назофаринкса: фарингит, тонзилит.\nИнфекции, попадащи в стомашно-чревния тракт и предизвикват заболявания на храносмилателната система (Salmonella, Е.коли, Yersinia).\nЧесто обаче причината за реактивен артрит при дете е генетично предразположение. При преобладаване на свръхчувствителност към артрит има реакция, която в природата прилича на автоимунен процес с колагенози. В случай на потискане на фокуса на инфекцията, симптомите на болестта ще изчезнат с течение на времето. Ако по някаква причина патогенът, на който тялото е чувствително, ще се появи отново, тогава картината на болестта ще се повтори.\nПо този начин, основните причини, които причиняват реактивен артрит при хората са:\nИнфекции, които засягат различни системи и органи на човека.\nГенетично предразположение организъм към един или друг причинителен агент на заболяването.\nАнормални феномени в имунната система.\nПознавайки причините за предизвикване на болестта, е необходимо да се разгледа картината на симптомите на заболяването. Симптомите могат да идентифицират заболяването на най-ранните етапи на по-нататъшно лечение. Следващата секция ще ви разкаже какви симптоми са причинени от реактивен артрит.\nРискови фактори за реактивен артрит\nРеактивен артрит най-често засяга хора на възраст 20-40 години. Интересното е, че след полово предавани инфекции мъжете са девет пъти по-склонни да се разболяват от жените, докато след чревни инфекции рискът е еднакъв. Мъжете са малко по-тежки от жените.\nРискът е повишен при индивиди, които имат HLA B 27, но изследванията му преди развитието на болестта не са необходими.\nПонякога реактивната форма се провокира от гонококи и хламидии, както и от салмонела и шигела. При заразяване пациентът показва симптоми на цервицит, колит, конюнктивит, уретрит. Тази патология се нарича синдром на Рейтър.\nВ зависимост от протичането на възпалителния процес реактивната форма е разделена:\nОстър реактивен артрит, продължаващ до шест месеца.\nХроничен тип артропатия. Екзацербацията настъпва повече от шест месеца след началото на заболяването.\nПовтарящи се признаци на патология се появяват една година след острия стадий.\nПо причини, които предизвикват възпаление на ставите, има:\nАртрит при инфекции на храносмилателния тракт;\nАртропатия в бактериалния механизъм на лезията на урогениталната система.\nНай-често симптомите на реактивен артрит се усещат в големите стави: лактите, коленете, раменете, бедрата и глезените.\nСимптомите се появяват едновременно или известно време след инфекциозно заболяване.\nПатология засяга артикулация, от една страна, и от време на време в този процес включва лумбосакрални, сухожилия, ключицата, врата, малките стави.\nРеактивният артрит може да завладее едно или повече стави или много отделения наведнъж.\nОсновните симптоми на реактивен артрит са:\nвъзпаление в засегнатите части на тялото;\nувеличаването на болезнеността вечер;\nболезнен и стрелящ характер на болката;\nболезнени симптоми, когато докоснете ставата;\nскованост на мястото на нараняване;\nподуване на коленете и глезените;\nтежък дискомфорт по време на движение;\nвъзпаление в петите;\nСистемните прояви на заболяването са, както следва:\nболезнени симптоми в областта на сърцето;\nКлиничната картина може да се присъедини симптомите, свързани заболявания: простатит, конюнктивит, цистит, вагинит, уретрит, чревни заболявания, както и язви и ерозия на мукозни повърхности, кожен обрив. Промени в кожата се изразяват кератодерма, обрив, локализиран на дланите и стъпалата на краката. Ноктите на пациента могат да се сринат и да придобият жълтеникав оттенък.\nСпоред резултатите от многобройни проучвания е установено, че първите симптоми на това заболяване се появяват 2 седмици след заразяването на пациента:\nТемпературата в зоната на засегнатите стави се повишава. За да се определи топлината в ставата, е достатъчно да се приложи дланта към мястото на нараняване. Препоръчва се компреси за отстраняване на топлината.\nПодути стави (глезен и коляно, както и лакът и китката, ставите на ръцете и краката). Понякога отокът бързо се разпространява извън контурите на ставите.\nСиндромът на болката се развива в ставите. Има болезнени усещания, главно при ходене или извършване на други движения на засегнатия долен или горния крайник. Много пациенти изпитват тъпа, усукваща или болезнена болка във всяко физическо движение, което през нощта леко понижава. Дискомфорт, опит и палпиране на засегнатата област на ставата.\nПоявяват се скованост на движенията, причинени от нарушение на изтичането на съединителната течност. Болните хора не могат активно да се движат, да извършват физически упражнения.\nПоявява се синдром на ставите, който се съпровожда от болка, асиметричен олигортит, увреждане на ставите, подуване и т.н.\nИма инфекции в пикочно-половата система, назофаринкса, червата (придружени от характерна симптоматика). Урогениталните инфекции придружават такива заболявания на пикочно-половата система като уретрит и цервицит и усложнения, развиващи се на техния произход.\nИма разширение на ставното пространство и оток (периартикуларен) на меките тъкани (лесно се определя чрез радиография).\nВъзпалените очите, кожата (конюнктивит, възпаление, отслабване на зрителната активност, уртикария, обриви psoriaziformnye, стоматит и други подобни. Г.).\nВ началния стадий на развитие на реактивен артрит пациентите показват признаци на сакроилеит (увреждане на гръбначния мозък), бъбречно заболяване, сърдечно заболяване (тахикардия), нарушения на нервната система.\nУмора, загуба на ефективност.\nОбщи неразположение, тежка загуба на тегло.\nТреперещи състояния, често придружени от повишаване на температурния режим или студени тръпки и др.\nХламидиите са бактерии със сферична форма, важна част от жизнения цикъл на които е задължителният вътреклетъчен паразитизъм. Извън клетката животът им е почти невъзможен. Поради голямата прилика в жизнения цикъл с вирусите, хламидията отдавна се споменава в този клас. В момента те принадлежат към семейството Chlamydiaceae, което включва един род Chlamydia. Родът от своя страна включва три вида, които са патогенни за хората и някои животни.\nНай-често срещаните видове хламидии са:\nПоследният вид е от най-голямо значение за развитието на синдрома на Reiter. Той е причинителят на урогениталната хламидиоза в повече от 90% от случаите. Причината за автоимунния процес са антигените - специалните протеини, присъстващи в структурата на хламидиите.\nНай-важните антигени на хламидиите са:\nТези антигени са визитната картичка на бактерията. Поради тях е възможно да се определи типът и подтипът на патогена. Антигените стимулират производството на антитела при търсенето на серологични изследвания.\nУрогениталните хламидии са една от най-често срещаните генито-уринарни инфекции както при мъжете, така и при жените. Това отчасти обяснява честотата на случаите на реактивен артрит в медицинската практика (а именно синдрома на Райтер).\nВ допълнение към хламидиите, в редки случаи болестта може да бъде провокирана от уреаплазма или микоплазмена инфекция. Тези микроорганизми също носят антигени, способни да предизвикат патологична верига, водеща до развитие на реактивен артрит. За разлика от хламидиите в случай на микоплазмоза, рядко се засяга лигавицата на очите. По този начин говорим за поражението само на ставите.\nГрупата от микоплазми, способни да причинят реактивен артрит, включват:\nРеактивният артрит може да възникне и след определени чревни инфекции. Патогените в този случай ще бъдат бактерии, които паразитизират храносмилателния тракт. Те навлизат в тялото главно с храна и вода, тъй като те могат да оцелеят извън тялото за дълго време. В структурата на тези бактерии също присъстват антигени, способни да предизвикат автоимунна реакция.\nСледните чревни инфекции могат да доведат до развитие на реактивен артрит:\nдизентерия (причиняващ агент - бактерии от род Shigella);\nТипично за синдрома на Reiter, нарушението на очите след тези инфекции, по правило, не се наблюдава. Тези микроорганизми могат да останат в организма дълго време, подпомагайки възпалителния процес в ставите. В тази връзка е необходима задълбочена диагноза и пълно лечение на инфекцията, за да се постигне възстановяване.\nВ медицинската практика има случаи на развитие на реактивен артрит след дихателна (дихателен) инфекции. Най-често това са някои видове грип или други вирусни заболявания. В общата структура на реактивния артрит респираторните инфекции не съставляват повече от 5-10% от случаите. Белтъците в вирусите рядко имат много прилики с клетките на тялото. Обикновено развитието на артрит изисква наличието и присъщото генетично предразположение.\nВ редки случаи реактивен артрит може да се развие след вирусен хепатит, с ХИВ или други вирусни или бактериални инфекции. Механизмът на развитие на възпаление в същото време остава същият като при горните инфекции.\nНай-важната особеност е, че микроорганизмите, които са подходящи за реактивния артрит, никога не се срещат в ставите.\nЗагубата на съединителната тъкан се извършва изключително с антитела.\nМного лекари бързат да направят диагноза, поради това, което се определя от реактивния артрит, без да се изключва обичайната септична лезия (Когато самият микроб навлиза в ставата, с кръвния поток в ставата и предизвиква възпаление).\nОтделно се взема предвид реактивен артрит, развит след ваксинация при деца. Те са рядко усложнение, което се наблюдава в не повече от 0,2 - 0,5% от случаите. Поражението на ставите в тези случаи се дължи на въвеждането в тялото на микробни агенти, които предизвикват автоимунна реакция. Първите симптоми на заболяването се появяват в рамките на един месец след ваксинацията. Заедно със ставните увреждания, обикновено има умерено повишение на температурата, обща тревожност, лош апетит. Обикновено реактивният артрит при деца след ваксинацията протича лесно, спонтанното възстановяване често се наблюдава в рамките на 10-15 дни.\nВъпреки това, за да се избегне развитието на болестта, е необходимо да се консултирате с ревматолог за съвет.\nРеактивният артрит в редки случаи се развива след употребата на ваксини срещу следните инфекции:\nВаксинирането на възрастни със специални показания може също да предизвика автоимунен процес. При възрастни, артритът ще бъде малко по-тежък и ще изисква отделен курс на лечение.\nВ допълнение към инфекциозните агенти, генетичните фактори играят роля в развитието на реактивния артрит и синдрома на Reiter. Преди всичко това е специален антиген HLA-B27. Това е протеин, разположен на повърхността на клетките, който предразполага към развитието на автоимунни увреждания на ставите. Ако този антиген присъства, шансът, че инфекциозният процес ще бъде усложнен от реактивния артрит, се повишава от 5 до 10 пъти. Освен това заболяването в тези случаи ще бъде по-трудно да изтече и да реагира по-лошо на лечението.\nПредполага се, че съществуват и други вродени генетични фактори, които могат да бъдат предразположени към развитието на реактивен артрит.\nСимптоми на съпътстващи инфекции\nКакто е обяснено по-горе, реактивният артрит се развива след прехвърлените инфекциозни заболявания. Някои от тях вече преминават по време на поражението на ставите, но някои от тях получават хроничен курс. В такива случаи, в допълнение към симптомите на действителния артрит, пациентът ще има умерени симптоми на инфекциозни заболявания. Те са предопределени от местоположението на основния фокус на инфекцията в тялото.\nУспоредно с увреждането на ставите има признаци на следните видове инфекции:\nГенитуроинерални инфекции. Признаци на урогенитална инфекция са зачервяването на отварянето на уретрата (при мъжете), изгаряне с уриниране, често желание за уриниране. Жените с хронична инфекция могат да получат дисменорея (неизправности на менструалния цикъл) и повишена болка по време на менструацията. В допълнение, урогениталните инфекции с екзацербация водят до секрети от уретрата (този симптом е по-забележим при мъжете).\nЧревни инфекции. При хронични чревни инфекции, симптоматиката обикновено е слаба. Пациентите обаче могат да си припомнят епизоди на диария (които траят от няколко дни до няколко седмици), повръщане. Типичните симптоми са гадене, лека коремна болка, загуба на апетит, повишено производство на газ.\nРеспираторни инфекции. Основните симптоми на заболявания на дихателните пътища са дълги суха кашлица, кихане, пресипналост, назален секрет, умерено зачервяване на гърлото мембрани. Всички тези симптоми са типични за обикновените настинки. Въпреки това, както е споменато по-горе, такива инфекции също са в състояние да започне автоимунен процес засяга ставите.\nСимптомите на увреждане на ставите са водещи във всеки вариант на реактивен артрит. По правило те се появяват вече на 2-3 седмици след началото на заболяването. Интензитетът на проявите може да нараства бавно, в рамките на няколко дни или да се развива бързо, в рамките на 12 до 24 часа. В повечето случаи симптомите, свързани с възпаление на ставите, водят пациента до консултация с лекар.\nСтавите са главно засегнати от долните крайници. Симптомите на възпалението са асиметрични (т.е. ако колянната става е ранена на десния крак, а в ляво аналогичните симптоми обикновено не се наблюдават). Едновременно с това се появяват признаци на възпаление на 3 до 4 стави (олигоартрит). Поражението възниква по възходящ тип - от долните стави нагоре. Често първите засягат ставите на пръстите на краката.\nТипични съвместни прояви на реактивен артрит са:\nУмерена болка в ставите. Като правило, те са по-изразени сутрин и могат да бъдат усилени чрез движение.\nОток на ставите. Подуването понякога може да се забележи дори с невъоръжено око. С палпиране (палпация) тъканта около ставата не е гъста, леко подута.\nЗачервяване на кожата над ставата. Зачервяването на кожата се обяснява с възпалителния процес, при който кръвта тече към тъканите.\nЛезия на периартикуларните структури. Възпалителният процес с реактивен артрит не се ограничава до ставните повърхности на костите. С развитието на заболяването, възпаление на съвместната торбичкабурсит), сухожилия (тендинит) и обвивки на сухожилията (теносиновит). Ако тези възпалителни процеси се развият в областта на краката (плантарен фасциит), пациентът може да изпитва силна болка по време на ходене. Външно това се проявява с осезаема глупост.\nРазширяване на лимфните възли. В значително възпаление на лимфните възли се увеличава поради повишената изтичане на течност от тъканта. Ако това се отразява на ставите на горните крайници осезаеми лимфните възли в подмишниците и в разгрома на ставите на долните крайници - ингвиналните лимфни възли. По време на палпиране, те обикновено са безболезнени и подвижни (лесно да се движи под кожата).\nВ зависимост от други предразполагащи фактори (наличието на антиген HLA-B27, предишни наранявания в областта на ставите и т.н.) симптомите на реактивен артрит могат да прогресират. Понякога заболяването възниква под формата на полиартрит (множество увреждания на ставите). Пикът обикновено се проявява 5 до 7 седмици след като острите инфекциозни симптоми утихнаха.\nПри реактивен артрит могат да бъдат засегнати следните стави (от по-често засегнати стави до редки варианти):\nинтерфалангеални стави на пръстите и пръстите на краката;\nленти за киткатаръка);\nдруги (междупрешленна, сакробиликална, стерноклавикуларна, долночелюстна).\nКожните симптоми при пациенти с реактивен артрит са относително редки. Обикновено те се появяват едновременно със съвместни прояви на болестта, но могат да се появят и в други периоди на заболяването. Кожните симптоми могат да варират - от зачервяване на отделни зони на кожата до появата на малки ерозии. Последните приличат на кожни лезии при псориазис. Засегнатите области на кожата са гъсти, но безболезнени. Понякога има кератодерма - зачервяване на кожата и увеличен пилинг. Преди всичко този симптом засяга кожата на дланите и краката.\nЗаедно с кожни лезии, често има признаци на увреждане на лигавиците.\nЕрозиите на лигавицата на устата и гениталиите могат да допълнят основната триада на симптомите при синдрома на Reiter.\nЛезиите на кожата и лигавиците с реактивен артрит никога не са гнойни, защото гной предполага наличието на микроби.\nСпецифични лезии на други органи\nВ редки случаи автоимунният процес може да засегне работата на други органи и системи, което води до възпаление на тъканите. Това ще доведе до появата на необичайни симптоми на реактивен артрит. След това лекарят може да има проблеми с диагнозата, особено ако признаците на увреждане на ставите са незначителни.\nВ редки случаи, при реактивен артрит, могат да се появят симптоми на увреждане на следните органи и тъкани:\nПоражението на бъбреците. Това може да се прояви чрез забавяне на урината и промени в нейния биохимичен и клетъчен състав.\nПоражението на сърдечния мускул. Поражението на миокарда се проявява чрез периодични нарушения на сърдечния ритъм. Специфични признаци могат да се видят върху ЕКГ (електрокардиограма).\nПерикардна травма (сърце торба). Перикардитът след предшестваща инфекция може да предизвика лека гръдна болка и шум от перикарден триене по време на аускултация (прослушване).\nПолиневрит (възпаление на периферните нерви). Полиневритът се развива изключително рядко при пренебрегвани форми на заболяването. Пациентът може да се оплаче от умерена болка при мигрена, нарушено чувство, бърз поток на крайниците.\nПо този начин симптомите на реактивен артрит могат да бъдат много разнообразни. Симптомите на увреждане на ставите са почти винаги налице. Възпалението на лигавицата на очите и свързаните с нея симптоми са характерни за синдрома на Reiter след хламидиална инфекция. Останалите прояви на заболяването могат да варират в зависимост от случая.\nВ зависимост от продължителността на горните симптоми се различават следните форми на развитие на реактивен артрит:\nостър курс на реактивен артрит - до шест месеца;\nпродължителен ток - от шест месеца до една година;\nхроничен курс - повече от 1 година.\nТази класификация играе роля при избора на лечение. Ако заболяването стане хронично или хронично, трябва да се обърне специално внимание на изкореняването на инфекцията, която изглежда е слабо лечима.\nСимптоматичният реактивен артрит при деца има свои собствени отличителни черти, които са присъщи на следния модел на симптоми:\nПри дете, за разлика от възрастен, заболяването засяга една или две стави (рядко до четири), но не повече. При възрастни заболяването може да засегне всички стави.\nОбикновено детето страда от по-ниски стави на ставите или пръстеновидни стави. Изтритият пръст прилича на колбас със синкав цвят.\nВече първите симптоми показват, че формата на заболяването е преобладаващо остро. Детето има слабост, обща неразположение, треска и липса на желание да играе.\nАко коляното е ранено в детето, тогава ходенето до проблемния крак ще бъде наблюдавано. Децата по-лесно страдат от признаци на болка в ставата, но до момента на влошаване на заболяването.\nТемпературата се покачва, има подпухналост, главоболия.\nИма възпаление на сухожилията в областта на привързаността към костната тъкан. Символите на детето на заболяването оставят своя белег върху петата на бедрата, гръбначния стълб и тъканите на костите на костите.\nЧувство на болка в гръбначния стълб.\nРядко има обрив, но почти винаги има зачервяване на очите, устната кухина и външните гениталии.\nДетето може да има симптоми на болестта от една до три седмици.\nЗа да може предварително да се елиминират признаците на заболяване, при първите подозрения е необходимо да отидете в болницата за диагностични методи.\nЗа да се потвърди диагнозата на специалист е необходимо да се прави визуална проверка на пациента и оценка на потенциалния предразположение към увреждане на ставите. Най-честата болест се среща при мъжете през репродуктивната им година. Лекарите оценка на състоянието на кожата и лигавиците, за наличие на възпаление в долните крайници, както и прехвърлени бактериално заболяване на стомашно-чревния тракт и репродуктивната система през последните няколко месеца.\nАко се подозира съмнителната патологична форма, следните изследвания се извършват от специалист:\nанализ на урината на пациента;\nанализ на хламидии и гонококи;\nизследване на изпражненията за наличие на салмонела, шигела;\nскрининг за антинуклеарни антитела;\nоткриване на ревматоиден фактор;\nПо-рядко се предписва пункцията на ставата.\nНеобходимо е също да се извърши радиографията на засегнатите части на тялото. Ехокардиографията може да бъде предписана за оплаквания от сърдечна дисфункция.\nАнализът на кръвта с реактивен артрит е от голямо значение, тъй като е възможно да се открият много характерни промени в него. В зависимост от целта на изследването могат да се приемат като кръв от вената и кръв от пръста. Ако е необходимо, по време на лечението се взема кръв няколко пъти, за да се потвърди положителната тенденция. Промените в реактивния артрит и синдрома на Reiter ще се наблюдават както като цяло, така и при биохимичен кръвен анализ. На първо място, те показват наличието на възпалителен процес.\nПри реактивен артрит се наблюдават следните промени в кръвния тест:\nЛевкоцитоза. Увеличаването на нивото на левкоцитите на повече от 9 милиона / ml е признак на възпалителния процес. При реактивен артрит левкоцитозата ще бъде умерена, обикновено до 11-12 хиляди.\nУвеличаване на скоростта на утаяване на еритроцитите (СУЕ). Този индикатор също е знак за възпалителния процес. Стандартът е при мъжете до 10 мм / ч, при жените - до 15 мм / ч. По време на бременност или при хора в напреднала възраст може да се получи фалшиво увеличение на честотата на сърдечно-съдовата система (след 60 години).\nУмерена анемия. Намаляване на нивото на еритроцитите и хемоглобина (по-малко от 110 g / l).\nОткриване на С-реактивен протеин в кръвта. Този протеин показва наличието в тялото на остър възпалителен процес. Концентрацията му обикновено е пряко пропорционална на интензивността на възпалението. В допълнение към С-реактивния протеин, могат да бъдат открити и други признаци на възпалителния процес: сиалови киселини, серомукоидни.\nДруги специфични тестове се извършват, за да се изключат някои заболявания. На първо място, той е ревматоиден фактор и LE-клетки. Тези тестове не се провеждат във всички лаборатории и изискват отделно сезиране от лекар.\nАнализът на урината в определени случаи може също да показва наличието на възпалителен процес. В допълнение, много ревматични заболявания, които засягат ставите, засягат функционирането на бъбреците. По този начин се извършва анализ на урина, включително за откриване на бъбречно увреждане.\nТипични промени в анализа на урината при реактивен артрит са:\nпротеинурия - уринарна екскреция на повишен брой кръвни протеини.\nmicrohematuria - наличието на малко количество кръв в урината. Обикновено тази сума е толкова малка, че не променя цвета на урината и не може да се види с просто око. Кръвта се открива, като се използва специален биохимичен анализ.\nлевкоцитурия - повишено отделяне на левкоцити с урина. Може да се наблюдава поради левкоцитоза, инфекциозен или възпалителен процес в бъбреците.\nАнализ на изпражненията се извършва за откриване на чревна инфекция, която може да причини развитието на реактивен артрит. С негова помощ понякога е възможно да се открие увеличен брой бактерии от семействата Salmonella, Shigella, Yersinia. От изпражненията на пациента се изисква да бъде докаран сам в специален стерилен контейнер. Възможно е да се наложи повторен анализ в края на лечението, за да се потвърди успехът му.\nТипизиране на HLA-B27 антиген\nКакто е отбелязано по-горе, този антиген значително увеличава риска от развитие на редица заболявания на ставите, включително реактивен артрит. Анализът е предписан на пациенти със симптоми на увреждане на ставите в ранен стадий, когато симптомите, които позволяват точното диагностициране, все още не са се появили. В присъствието на HLA-B27 антиген при пациент, вероятността, че увреждането на ставите причинява реактивен артрит е много висока. Поради това лекарят може да започне лечението рано и да предотврати възможни усложнения.\nАнализът се извършва чрез PCR (полимеразна верижна реакция).\nТя позволява да се определи с висока точност наличието на гени в ДНК, отговорни за образуването на този антиген.\nЗа анализа е необходима венозна кръв на пациента.\nПреди даването на кръв не се препоръчва да пушите (най-малко един час преди анализа), тъй като това може да повлияе на крайните резултати.\nАко резултатът от анализа е положителен, това увеличава вероятността пациентът да има реактивен артрит около 20 пъти. С други думи, един лекар може да бъде почти сигурен в правилността на диагнозата още в ранен стадий на заболяването. Шансът, че при положителен резултат от теста, възпалението на ставите все още не е автоимунно естество е приблизително 10 до 15%. Отрицателният резултат от анализа на HLA-B27 не изключва диагнозата "реактивен артрит", но значително намалява вероятността от него.\nМикробиологичните изследвания се извършват за откриване на различни инфекции, които могат да доведат до развитие на реактивен артрит или до увреждане на ставите от друго естество. На първо място, потърсете урогенитални и чревни инфекции, защото обикновено са усложнени от възпаление на ставите. При диагностицирането на респираторни инфекции почти не се използват микробиологични методи на изследване.\nЗа откриване на инфекциите, довели до реактивен артрит, можете да изследвате следните материали от пациента:\nсиновиална течност (течност, получена от свързващата кухина по време на пробиването);\nРазмазване от лигавицата на гениталните органи.\nСъщността на микробиологичните изследвания е точното определяне на видовете бактерии. Когато се извършва кръвен тест, микробиологичният анализ ще бъде положителен само за бактеремия (когато патогенът циркулира в кръвта). За реактивния артрит това не е типично, но анализът може да бъде определен, за да се изключат други форми на увреждане на ставите. В урината патогенни микроорганизми могат да се появят при едновременно увреждане на бъбреците или с развитието на инфекция в долните части на пикочните пътища. По-надеждно е, обаче, в този случай да се направи намазка или изстъргване от лигавицата.\nЗа откриване на инфекция при пациенти с реактивен артрит се използват следните микробиологични методи:\nмикроскопия. Микроскопското изследване включва обичайния анализ на пробата под микроскоп. Докторът в същото време обръща внимание на формата на бактериите и тяхната чувствителност към тези или други багрила. Микроскопията може да бъде извършена чрез смазване от лигавицата на гениталните органи или чрез изследване на изпражненията.\nСеене върху хранителни среди. Друг начин за откриване на микроби е да ги посея на специални хранителни среди. При благоприятни условия микроорганизмите се размножават, образувайки цели колонии. При наблюдаване на растежа на колониите и техните особености, лекарят може да установи вида патоген. Сеитбата може да се направи от проби от анализ на изпражнения, урина, кръв, синовиална течност, смазка от лигавицата.\nAntibiotikogrammy. Антибиотикограмата е микробиологичен анализ, който се извършва след получаване на колония от патогени. В лабораторията лекарите проверяват кои антибиотици са най-чувствителни към този патоген. Това помага да се предпише най-ефективното лечение. Антибиотикограмата се предписва при пациенти с хронични чревни или урогенитални инфекции, които в миналото вече са преминали курс на лечение.\nPCR. Полимеразната верижна реакция, която вече е посочена по-горе, може успешно да се използва за откриване на различни инфекции. В този случай се търси ДНК на патогена. Изследването е скъпо, но дава много надеждни резултати. PCR разкрива признаци на инфекция, дори когато острите периоди на заболяването са свършили и други микробиологични тестове не са довели до резултати. При реактивен артрит това е много важно, тъй като увреждането на ставите обикновено се случва няколко седмици след заболяването.\nСерологичните изследвания са група от тестове, които се основават на търсенето в кръвта на специфични антитела срещу определена инфекция. Тези тестове не дават 100% резултат, тъй като инфекциозният процес по време на увреждането на ставите вече е приключил. Антителата обаче продължават да циркулират в кръвта за известно време (обикновено от 2 седмици до 2 месеца, в зависимост от заболяването). През този период, използвайки серологични тестове, може да се потвърди, че пациентът е претърпял една или друга инфекция.\nЗа кръвна серология се взема кръвта на пациента.\nРезултатът обикновено се получава в рамките на един ден.\nВ синдрома на Reiter, например, анализ на антитела срещу хламиди се открива при 50 до 65% от пациентите.\nДостатъчно високи показатели за други патогени.\nОткриването на антитела показва висока вероятност от реактивно увреждане на ставите в отговор на инфекция, което позволява изключването на други ревматологични заболявания.\nСиновиалната течност се получава чрез пробиване на възпалената става. Обикновено този флуид спомага за по-доброто плъзгане на съединителните повърхности и подобрява движението в съединението. Пункцията се извършва при локална анестезия. Лекарят влиза в специална игла и събира определено количество синовиална течност. Впоследствие се използва за микробиологични и цитологични изследвания. При реактивен артрит в синовиалната течност не се откриват патогени, тъй като възпалението се причинява не от инфекция, а от действието на собствения имунитет на организма. В същото време в него може да се открият антитела срещу съответната инфекция (най-често - на хламидии). Ще има и високо ниво на левкоцитите, което показва интензивен възпалителен процес.\nИнструменталната диагноза е необходима, преди всичко, за да се изясни естеството на увреждането на ставите. Много ревматологични заболявания са свързани с деформация на ставните повърхности, които лесно се определят в хода на специални изследвания.\nПри реактивен артрит обикновено не се наблюдават характерни промени.\nСледователно, в първите етапи на заболяването, с остър ход, няма смисъл да се присвояват инструментални изследвания.\nВъпреки това, ако артритът е продължителен или хроничен (което не е много характерно за реактивните автоимунни процеси) съществува необходимост от допълнителни диагностични процедури.\nДългосрочното възпаление на този етап вече води до някои структурни промени.\nПри диагностицирането на реактивен артрит се използват следните методи на инструментално изследване:\nРадиографията е диагностичен метод, основаващ се на получаване на снимка, използваща рентгенови лъчи. Лъчите преминават през дебелината на тъканите и попадат върху специален чувствителен филм. Впоследствие, според получения образ, лекарите правят изводи за промени в ставата.\nВ хроничния курс на артрит следните промени могат да се отбележат на рогенгенограмата:\nПериартикуларна остеопороза. На снимката се проявява като място за омекотяване на костната тъкан близо до ставата, под хрущяла.\nНамаляване на пространството на ставите. Обикновено има определено разстояние между костите в картината. При интензивно възпаление, дължащо се на подуване и подуване на хрущяла, то намалява.\nЕрозия на повърхността на фугата. Този дефект в картината прилича на неравномерност или неравност на повърхността на хрущяла в общата кухина.\nКостни шипове. Костните шипове са малки растения, които обикновено се локализират на калценуса, но понякога се появяват върху костите на китката или на прешлените.\nПризнаци на лезиите на междузобедните стави.\nВъпреки факта, че рентгенологията е бърз, евтин и безболезнен метод за изследване, тя не се предписва толкова често. Само 8-10% от пациентите с реактивен артрит или синдром на Reiter ще могат да забележат характерните промени в изображението. Независимо от това, с помощта на радиография можете да изключите редица други ревматологични патологии. Факт е, че много от тях водят до изразена деформация на ставите, което не е характерно за реактивен артрит.\nМоже да се извърши радиография на ставите, включително при бременни жени, ако има спешна нужда. Модерните устройства Ви позволяват да намалите дозата на лъчението и да фокусирате лъчите в ставата. В допълнение, специални екрани ще бъдат използвани за защита на най-чувствителните части на тялото.\nУлтразвуковото изследване се състои в изследване на връзката с помощта на звукови вълни. Това ни позволява да идентифицираме редица патологии, които са невидими на рентгеновите снимки. В частност, ние говорим за възпалителни процеси в периартикуларните тъкани.\nУлтразвукът може да открие следните признаци на реактивен артрит:\nВ допълнение, ултразвукът може да даде информация за увреждането на бъбреците или перикарда, ако възпалителният процес продължи много интензивно.\nУлтразвукът също е безболезнено, бързо и евтино проучване, което практически няма противопоказания. Проучването трае 3 до 5 минути за всяка от засегнатите големи стави. Използването на този метод за изследване на лезията на малките стави е безсмислено, тъй като апаратът няма достатъчно висока разделителна способност. С други думи, минимални огнища на възпаление и промени в ставите не могат лесно да бъдат разграничени.\nАртроскопията е относително рядък изследователски метод за реактивен артрит. Същността на метода е да се вмъкне специална камера в кухината на съединението. С нейната помощ, лекарят получава възможност да прецени състоянието на тъканите в ставата със собствените си очи. В по-голямата част от случаите артроскопията се разбира като изследване на колянната става. Това е достатъчно голямо за тази процедура. Други стави, дължащи се на анатомична структура, са по-лоши за това изследване.\nПри артроскопия, лекарят може да оцени състоянието на следните структури на колянната става:\nповърхността на менискуса.\nПри реактивен артрит по време на артроскопия се наблюдава възпаление. Често, малко количество флуидни и фибринови отлагания се открива в ставата. Синовиумът може да бъде хиперемичен (зачервена поради повишен кръвен поток).\nТази процедура е болезнена, затова се извършва под анестезия.\nОсвен това, тя изисква специално оборудване, което повишава цената на изследването.\nОт възможните усложнения, най-опасното е въвеждането на инфекция в ставната кухина с развитието на септичен артрит.\nВсичко това ограничава използването на артроскопия в медицинската практика.\nПредписва се само в случаите, когато е невъзможно да се изясни диагнозата или ефективността на лечението по други начини.\nВ допълнение към горните признаци на реактивен артрит има редица индикации за премахване на тази диагноза. Откриване на който и да е от тези критерии, пациентът ще доведе доктора да продължи търсенето на правилната диагноза, въпреки наличието на антиген HLA-B27, скорошно инфекция, както и други характерни симптоми.\nКритериите за изключване на реактивния артрит са следните диагностични данни:\nоткриване на ревматоиден фактор в кръвта (характерни за други ревматични ставни лезии);\nоткриване на тофус-специфични възли със соли на пикочна киселина (характерна за подагра);\nревматични и ревматоидни възли на кожата;\nповишен титър на антистрептолизин-0.\nСлед диагнозата, определяща вида на заболяването, специалистът определя какво да лекува реактивния артрит.\nЛекарствената терапия се предписва, за да се елиминира болката в ставите и да се елиминират микробните патогени.\nАнтибиотици за реактивен артрит се използват за унищожаване на бактериите, които причиняват заболяването:\nПри хламидиална инфекция се препоръчват азитромицин, кларитромицин, еритромицин, амоксицилин. Продължителността на курса е 7 дни. След 21 дни след края на лечението е необходимо да се извърши повторна диагноза.\nПри инфекции на чревни пътища се използват Амикацин, Гентамицин, както и имуномодулиращи агенти - Amiksin, Likopid.\nВ тежкия стадий на заболяването и експресирания синдром се използва имуносупресивно лечение с метотрексат.\nПо време на лечението се използват ентеросорбенти. Във фазата на възстановяване витаминните и минералните комплекси се използват за укрепване на общото състояние на организма.\nНестероидните противовъзпалителни лекарства: Nimesil, диклофенак, глюко-кортикостероидни лекарства: бетаметазон, Diprospan, дексаметазон. За да се намали болката в тъканите на ставите, лекарствата се използват под формата на инжекционни разтвори. Противовъзпалителните лекарства намаляват болезнените прояви, облекчават симптомите на заболяването: ибупрофен, нимезулид. Също така се препоръчва лекарства намаляват възпалението под формата на мехлеми и гелове: диклофенак, хидрокортизон, преднизолон, индометацин.\nКурс на електрофореза с димексид.\nИмуносупресорите се предписват за сложна форма на заболяването и с бързата прогресия на реактивния артрит, например D-пенициламин. Поради автоимунния механизъм на патологията може да се използва сулфасалазин, който потиска активността на имунитета и намалява активността на автоимунните прояви.\nАко няма резултат, се предписват моноклонални антитела: инфликсимаб.\nФизиотерапията, микрокурорната терапия, приложението на кал и парафин, криотерапията са ефективни.\nЗа да се намали възпалението в ставите и премахване на болковите симптоми може да се препоръчва за лечение на народната медицина: местно смилане ароматни масла, чесън и лук компреси. Традиционната медицина обаче не може да премахне причината за заболяването, което често води до прогресиране на артропатията и органичните промени в артикулите.\nПрепоръчва се да се практикуват физически упражнения и да се наблюдават останалите засегнати части на тялото.\nЛечението на реактивен артрит включва комбиниран подход. Терапията на артропатията не изисква хоспитализация на пациента, изключение е състоянието, при което пациентът има обостряне на бъбречни, сърдечни, нервни заболявания.\nНай-често прогнозата е благоприятна.\nОбаче заболяването се характеризира с чести екзацербации и рецидиви. При напреднали стадии на Chlamydia инфекция, онкологични заболявания, ХИВ инфекции, консервативната терапия не показва положителен резултат.\nПри идентифициране на характерна симптоматика или дискомфорт в ставите, пациентът трябва да се обърне към специалист с ограничен специалист - ревматолог.\nНа рецепцията лекарят трябва правилно да събере анамнеза за заболяването и след това да определи пациента за набор от лабораторни изследвания и хардуерна диагностика:\nдруги кръвни тестове, чрез които се определят следните показатели: антитела, антиген, сиалилова киселина и др.;\nСмеси от цервикалния канал и уретрата;\nимунен ензимен анализ;\nсеитба на изпражнения за откриване на патогенна микрофлора;\nрентгенография (гръбначен стълб, стави на долните и горните крайници);\nмагнитно резонансно изображение или компютърна томография и др.\nДиагностиката на реактивния артрит се извършва въз основа на първоначалния преглед, по време на който специалистът идентифицира основните признаци на това заболяване и резултатите от лабораторните и хардуерни изследвания на пациента. Благодарение на навременните рентгенови лъчи, лекарят може да открие всякакви, макар и незначителни промени в мускулно-скелетната система. Понякога хардуерната диагностика може да открие калцификации, които се намират върху костните тъкани, в областта, в която възникват възпалителни процеси.\nАко пациент, който е бил диагностициран с реактивен артрит, има възпаление на окото, лекуващият лекар го насочва да се консултира с офталмолог.\nТясно специализираният специалист не само ще определи зрителната острота, но и ще разкрие степента на възпаление, след което ще предпише лекарствена терапия.\nСлед сложна диагноза на реактивен артрит, специалист избира метод, по който ще се лекува това заболяване.\nМетодът на лечение ще зависи пряко от местоположението на заболяването и от етапа на неговото развитие.\nБез значение какво лечение се прилага при лечението на пациенти с реактивния артрит при препоръчаните на редовни интервали, за да бъдат тествани, които могат да показват наличието на инфекция. При идентифициране на бактерии, способни да провокират развитието на пациенти с артрит повторно реактивен предназначени терапия, включваща нова група антибиотици (при избора на най-ефективните лекарства препоръчва да достави специален анализ на пациенти).\nслед правилно избрано лечение няма повторение на заболяването;\nв 50% от случаите заболяването след определен период от време започва да прогресира с възобновена сила;\nПоследица от реактивната форма на артрита в детството може да бъде младежкият спондилит - патология, засягаща големите стави. Понякога пациентите развиват деформации на ставите, кривина на краката.\nПри неподходящо лечение или при неговото отсъствие болестта провокира анкилоза на ставите. В сложни случаи може да възникне миокардит, гломерулонефрит, причиняващ фатален изход.\nОсновните превантивни мерки за предотвратяване на болестта са предотвратяването на инфекциозни заболявания, които предизвикват появата на артропатия. Те включват:\nспазване на елементарните хигиенни правила;\nизбягване на нечетливи сексуални отношения;\nизползване на бариерни контрацептиви;\nнавременен достъп до лекар за остри заболявания;\nизползването на пресни и качествени храни, преварена вода;\nелиминиране на хипотермия на тялото;\nнавременна ваксинация по време на епидемията.\nСлед лечението е необходимо да се приложи ръчна терапия на засегнатата област, която стимулира притока на кръв. В борбата с болестта трябва да се засили имунната система, както и да се придържат към специална диета, която предполага намаляване на натоварването на храносмилателните органи, да се наблюдава забавяне в използването на мазнини, пържени, пушени храни, подправки.\nВсичко за хондропротекторите тяхното действие и указания за употреба\nРежим на двигателя след ендопротезиране\nКогато бедрата боли\nПодробни инструкции за употреба Arthrosan\nКой лекар третира съвместния артрит - към кого трябва да се свържа\nНие третираме болки в ставите на краката\nСимптоми и лечение на руптура на менискуса на колянната става без хирургическа или хирургична намеса\nОстеоартрит на лакътната става\nБолка в рамото и лакътните стави\nПатологията на ставния хрущял се счита за общ заболяване, тъй като според статистиката това се отразява до 15% от жителите на планетата.\nБолката в долната част на гърба дава на задника какво е това\nПоглъщането на кръста, на което трябва да се занимава лекар\nПравилна тренировъчна тренировка за ревматоиден артрит


Еремия 27 BULG - В началото на - Bible Gateway\nЕремия 26Еремия 28\nЙеремия 27 Bulgarian Bible (BULG)\n27 В началото на царуването на Юдовия цар Иоаким, Иосиевия син, дойде това слово от Господа към Еремия и рече:\n2 Така ми казва Господ: Направи си ремъци и дървени части на хомот, и тури ги на врата си;\n3 и прати ги на едомския цар, на моавския цар, на царя на амонците, на тирския цар, и на сидонския цар чрез ръката на ония посланици, които са дошли в Ерусалим при Юдовия цар Седекия;\n4 и дай им заръка за господарите им, като речеш - Така казва Господ на Силите, Израилевият Бог: Така да кажете на господарите си -\n6 И сега дадох всички тия земи в ръката на слугата Си Навуходоносора, вавилонският цар; тоже и полските зверове дадох нему, за да му слугуват.\n7 И всичките народи ще слугуват нему, на сина му, и на внука му, докле дойде времето и на неговата земя; и тогава много народи и велики царе ще поробят и него.\n8 И оня народ или царство, което не би приело да слугува на тоя вавилонски цар Навуходоносора, и което не би приело да тури врата си под хомота на вавилонския цар, - Аз ще накажа оня народ, казва Господ, с нож, с глад, и с мор, догдето го довърша чрез неговата ръка.\n9 А вие недейте слуша пророците си, нито чародеите си, нито предвещателите си, нито омаятелите си, които, като ви говорят, казват: Няма да слугувате на вавилонския цар;\n10 защото те ви пророкуват лъжа, та да ви отдалечат от земята ви, и Аз да ви изпъдя, та да загинете.\n11 А оня народ, който подложи врата си под хомота на вавилонския цар и му слугува, него ще оставя да пребивава в земята си, казва Господ и ще я работи и ще я населява.\n12 Говорих и на Юдовия цар Седекия същите думи, като рекох: Наведете вратовете си под хомота на вавилонския цар, и слугувайте нему и на людете му, и ще живеете.\n13 Защо да умрете, ти и людете ти, от нож, от глад, и от мор, според както Господ говори за народа, който не би слугувал на вавилонския цар?\n14 Затова, недейте слуша думите на пророците, които като ви говорят, казват: Няма да слугувате на Вавилонския цар; защото те ви пророкуват лъжа.\n15 Понеже Аз не съм ги пратил, казва Господ, а те пророкуват лъжливо в Моето име, та да ви изпъдя и да погинете, вие и пророците, които ви пророкуват.\n16 Говорих и на свещениците и на всички тия люде, като рекох - Така казва Господ: Недейте слуша думите на пророците си, които ви пророкуват, казвайки - Ето, съдовете на Господния дом ще се донесат подир малко от Вавилон; защото те ви пророкуват лъжа.\n17 Недейте ги слуша; слугувайте на вавилонския цар и живейте; защо да се запусти тоя град?\n18 Но ако те са пророци, и ако Господното слово е с тях, нека се помолят сега Господу на Силите щото съдовете, които са останали в Господния дом, и в двореца на Юдовия цар, и в Ерусалим, да не отидат във Вавилон.\n19 Защото така казва Господ на Силите за стълбовете, за медното море, за подножията, и за другите съдове, които са останали в тоя град,\n20 които вавилонският цар Навуходоносор не взе, когато заведе в плен от Ерусалим във Вавилон Юдовия цар Иехония, Иоакимовия син, и всичките Юдови и Ерусалимски благородни, -\n21 да! така казва Господ на Силите, Израилевият Бог, за съдовете, които останаха в Господния дом, и в двореца на Юдовия цар, и в Ерусалим:\n22 Те ще бъдат занесени във Вавилон, и ще останат там до деня, когато ще ги посетя, казва Господ; тогава ще ги донеса и ще ги върна на това място.


Би Нюз | Новоизбраният френски президент Макрон обяви „нова глава“ за Франция\nХороскоп вторник, 24 апр. 2018, 23:48 ч.\nпонеделник, 08 май 2017, 9:42 ч.\nНовоизбраният френски президент Макрон обяви „нова глава“ за Франция\nСпоред екзитполовете Макрон печели около 65 на сто от гласовете на балотажа.\nНовоизбраният президент на Франция Еманюел Макрон заяви, че неговата победа на изборите представляват „надежда“ и „нова глава“ за Франция.\n„Нова глава в нашата дълга история започва тази нощ. Искам тя да бъде на надежда и подновена увереност“, заяви Макрон, цитиран от АФП и "Труд".\nСпоред екзитполовете Макрон печели около 65 на сто от гласовете на балотажа. Опонентката му Марин Льо Пен получава 35 на сто. Тя заяви, нейната крайнодясна партия Национален фронт е постигнала „исторически, голям резултат“. Льо Пен добави, че е разговаряла по телефона с победителя Еманюел Макрон и му е пожелала „успех“ в справянето с „огромните предизвикателства“.


Митове и факти за хранителните алергии - delo.bg\nНавигатор:ДЕЛО»неДЕЛОво»Митове и факти за хранителните алергии\nОт Диди Сердева на 22.10.2015 16:37 неДЕЛОво\nДокато една четвърт от хората твърдят, че имат хранителна алергия, истината е, че от алергия са засегнати едва 6% от децата и 2% от възрастните. Много хора бъркат алергиите с непоносимостта към определени хранителни продукти. Например непоносимостта към лактозата, която е причинена от неспособността на организма да разгради захарите в млякото, не е истинска алергия, въпреки че болшинството я нарича така.\nАлергии към ягоди, фъстъци и боите за храна\nПроучванията показват, че 30% от родителите смятат, че детето е алергично към фъстъци, но статистическите данни за такива алергии са много по-ниски. Някои хранителни багрила причинят алергична реакция, но не се срещат често. Честите видове алергии са тези към млякото, яйцата, фъстъците, соята, пшеницата и рибата. Ягодите не са в този списък.\nМогат ли алергиите да се израстат?\nНе и с всяка алергия. Около 80% от децата израстват алергиите към млякото, яйцата и пшеницата, но само 20% от тях успяват да преодолеят алергията към фъстъци. Повечето деца израстват алергията към млякото на около 2-3 годишна възраст. Въпреки че алергията към млякото е по-често срещана при деца, може да се развие във всяка възраст. Съществува много малка вероятност, че алергията към морските дарове може да отшуми след време.\nДали хиперактивността е чест симптом на алергия?\nНе. Най-честият симптом на алергия е уртикария, а най-разпространените хронични заболявания, свързани с хранителни алергии са екзема и астма. Уртикария обикновено се появява два часа след поглъщането на алергена. Възможно е също така наличие на сърбеж в задната част на гърлото. Други чести симптоми включват изтръпване в устата, стягане на гърлото, повръщане, диария, хриптене и затруднено дишане.\nАгнешкото месо и оризът могат ли да причинят алергии?\nМитът, че агнешкото и оризът не предизвикват алергии е широко разпространен, тъй като тези продукти често са изключвани от диетата, за да се установи към какви съставки имаме непоносимост. Алергиите към ориз и агнешко с срещат рядко, но са напълно възможни. Всички продукти, които съдържат протеин, могат да предизвикат симптоми на алергия.\nДали ваксини са опасни за хората, които са алергични към яйца?\nВаксините могат да съдържат яйчни протеини, но относно риска трябва да се консултирате с Вашия лекар, тъй като може да бъде възможно да се приеме ваксината, въпреки алергията. Ваксините за морбили, паротит и рубеола, като цяло са безопасни за деца с алергия към яйца. За да се гарантира безопасността на ваксината, се ваксините се изпитват за кожна алергия. Грипната ваксина, която се приема през носа, съдържа яйчни протеини и не се препоръчва за тези, които са алергични към алергена.\nДали соята е добър заместител, ако сте алергични към млякото?\nСоята се възприема като здравословна храна, за която хората често мислят, че е неутрална храна за страдащите от алергии, което е мит. Алергията към соята е широко разпространена и затова не може да бъде предпочетена по-безопасна алтернатива. Избягването на соята е изключително трудно, защото тя се съдържа в много продукти. Ако сте алергични към тази съставка, може също да сте алергични към други бобови растения, като например фъстъците, граха или бобовите култури.\nИма ли хранителни алергии, които са по-безопасни от други?\nТова е още един мит. Всяка хранителна алергия може да предизвика потенциална смъртоносна анафилаксия. Анафилаксията предизвиква подпухване на тъканта в гърлото, което спира притока на въздух в белите дробове. Тийнейджърите често са потенциално застрашени към получаване на анафилаксия, тъй като те са склонни да поемат риска, като се хранят навън и не обръщат внимание на етикетите, а също така не носят със себе си антиалергични лекарства. Всяка година, анафилактичен шок получават между 1-3% от страдащите от алергии.\nЕтикетите информират ли достатъчно за съдържащи се алергени?\nНа етикетите е изисквана информация за съдържанието на общи алергени. Това определено прави живота по-лесен относно възможността за получаване на хранителни алергии, но бъдете сигурни, като ги прочетете внимателно и сериозно. Ако на етикета на продукта има надпис „може да съдържа“, не купувайте продукта, твърде вероятно алергенът да присъства.\nПредишна публикацияВ Китай създадоха кучета с двойна мускулна маса\nСледваща публикация Криско козината си мени, но качеството – не!


Лампард: Има конкуренция в отбора и това е хубаво - Футбол свят - Англия - Gong.bg\nМениджърът на Челси Франк Лампард намекна, че Кристиан Пулишич ще запази мястото си в стартовата единайсеторка. Американският национал започна слабо престоя си на „Стамфорд Бридж“, но в последния кръг отбеляза на Висшата лига отбеляза хеттрик при успеха с 4:2 над Бърнли.\nКалъм Хъдсън-Одой и Уилиан са конкурентите на Пулишич в стартовия състав на „сините“ и запитан дали бившият играч на Борусия Дортмунд вече ще бъде първи избор, Лампард отговори:\n„Да, имам предвид ситуацията с Кристиан беше началото на сезона. Той игра в Суперкупата на Европа, не игра срещу Манчестър Юнайтед, но започна в следващите няколко срещи. Някои хора смятат, че дебютът му беше срещу Бърнли, но не беше. Той показа на какво е способен още преди тази среща. Далеч съм от тази мисъл“, заяви Лампард.\n„Неговият случай е малко по-специален. Имаше малко почивка, беше голям трансфер в различно първенство. Но разбира се, че представяне като това миналата седмица ще му даде възможността да се хвърли по-надълбоко. Искаме да го виждаме да продължава така“, допълни наставникът.\nНа въпроса дали му е трудно да избира между Пулишич и Хъдсън-Одой, Франки Лампард сподели:\n„Мисля, че да. Защото може да се каже същото и за Педро и Уилиан, които също са топ играчи, но в различна фаза от тяхната кариера. Има конкуренция и това е хубаво. Държа ги на ръба – дава ми проблеми, но е добър такъв. Това ги кара да дават максимума от себе си и да се борят за своето място в тима“.\n„Не е нужно, не. Ще видя какво ще направя както преценя“, отговори бившият играч на „сините“, запитан дали ще прави ротации. „Не съм тук да правя ротации. Това са решения, които взимам всяка седмица“, сподели още Лампард.\nЛампард: Имаше напрежение върху Пулишич, но той се справя перфектно\n27 октомври, 16:49\nЧелси Бърнли Кристиан Пулишич Уилиан Франк Лампард Калъм Хъдсън-Одой Педро Родригес