БЕЛИ БАЙТОВЕ ЗА ЧЕРНИ ДНИ: Март 2010\nДо скоро дефиницията за моята скромна личност беше: плешив, дебел и с очила. Плешивостта и очилата съм ги прежалил, но съвсем официално мога да кажа, че „дебел“ вече не е част от дефиницията ми. И т.к. очевидно съм нов човек, реших да си извадя и нов паспорт – днес, в първия ден на ажиотажа по изваждането на новите документи, реших и аз да внеса своя скромен принос в скапването на ново разработените компютърни и чиновнически системи за издаване на документи за самоличност.\nИ така, рано сутринта, към 8:00 часа отивам към Пето районно, за да подам заявление за паспорт, а и личната ми карта изтича не след много време, та и нея да подновя. За щастие шофьорската ми книжка има още живот в нея (кой български бюрократ е измислил термина СУМПС??? – да се обеси надолу с главата!). Пред районното се беше вече образувала опашка от 20-25 човека и аз даже си помислих дали да не ида да пия едно кафе някъде, докато чакам да стане 8:30, когато отварят гишета – добре, че жертвах кафето, и останах, защото до осем и половина опашката зад мен беше станал двойно по-голяма отколкото пред мен ;-)\nИнтересен детайл беше, че пред районното имаше и ПТС на Нова ТВ с репортерка (онази високата с гърбавия нос), която естествено влезе първа, заедно с екипа си, а после ми разказаха, че е правила репортаж на живо за това как си подава документите. Да де – тя си ги подаде в ефир и си тръгна, но ние си останахме отвъд на студенгьоса.\nИнтересно как се държат хората в присъствие на ТВ- екип – не знам дали знаете, но когато се правят репортажи от цигански махали за цигански проблеми, интервюираните винаги се държат по един и същи начин: бедни сме, затова крадем, дават ни кебапчета за избори, а сега работа няма и т.н. – знаете го репертоара :-) Препатили твърдят, че без присъствие на камера циганите се държат съвсем нормално, но в нейно присъствие започват с рецитацията... Та същата работа и с хората на опашката пред Районното: докато имаше камера: каква е тая държава, какви са тия, защо се предреждат тия там и т.н. знаете репортоара – ако не го знаете, ще го чуете довечера по новините ;-)\nТова беше отклонение – да се върнем на опашката, която се движеше с около 2,50 метра/час. Обичам такива опашки – освен че ме освобождават от ходене на работа (да му мислят фриленсърите ;-) ми връща координатната система за хората – или с други думи, ако не беше кучият студ щях да си изкарам много весело, наблюдавайки околните. Странно защо повечето бяха мъже, повечето бяха по-възрастни и огромна част от хората имаха някакви питания: трябва ли им акт за раждане, какво се прави, за да платят по-ниска такса (инвалидите имат право на такава) и маса подобни въпроси.\nАз, разбира се, звъннах на колегите в офиса да им кажа, че съм в милицията и след малко ще ми взимат отпечатъци – на което последва въпроса: А след колко години ще излезеш? Изразих надеждата да не е повече от десет ;-)\nМалко полезно инфо:\nАко трябва само да си подмените личната карта или паспорта – достатъчно е да носите пари и сегашните ви лична карта и паспорт. Нищо друго не ви трябва в този случай.\nАко обаче си сменяте адресни регистрации, имена, ЕГН-та и други такива – много ясно, че трябва да си носите съответните документи (то и досега си е било така)\nАкт за раждане трябва да си носите, само ако можем да ви кажем „Честит 16-и рожден ден!“ и за пръв път си вадите лична карта или тескере – но подозирам, че тук нямаме такива читател(к)и ;-)\nТаксите, естествено са повишени в сравнение с предишния образец, ама нали се сещате, че и фирмата, която е внедрила проекта има да храни служителите си и техните семейства ;-)\nЛична карта: 18 кинта за държавния бюджет плюс комисионата за семейния бюджет на бате Бойко (1, 2 или 3 кинта)\nПаспорт: 40 кинта за държавния плюс комисионата за семейния бюджет на бате Бойко (1, 2 или 3 кинта – не помня точно, а и не е важно колко пари влизат в СИБанк, нали ;-))\nБързата услуга е двойно, експресната – петорно. Но и да искате не можете да ги ползвате (бързата и експресната) преди 6 април. Дотогава се приемат само обикновени поръчки – идея нямам защо е така, но е така.\nИнвалидите плащат само за семейния бюджет – по 1 до 3 лева на документ (но трябва да си носят разните ТЕЛК-ове)\nКъм 10 часа бях на един човек разстояние от вратата, когато известната нова система за издаване на документи за самоличност даде фира и трябваше 20 минути да чакаме рестартирането ѝ. Единственото ми утешение беше, че по този начин са мръзнали още много други хора по много други опашки из цялата страна поради същия срив. Ама продуктивен старт без рестарт не е продуктивен старт ;-)\nТочно два часа след като отвориха успях да вляза при гишетата за приемане на документи. Общо работеха 6 гишета – такава е организацията в Пето районно: 2 гишета приемат документите (личните), дават ти формуляр за попълване (попълването е елементарно), носиш си химикалка и си ги попълваш), следващото 1 гише приема гореспоменатите такси, дават ти едни двуцветни разписки от матричен принтер, след което следващите 2 гишета (различни от първите) приемата попълнените заявления и разписки, проверяват ги и към тях двете има и по едно помещение за снимане и снемане на отпечатъци. Там ви снима същата леличка, която преди малко ви е проверила документите, давате си отпечатъците от двата показалеца и се подписвате върху един скенер. След което леличката ви дава бележка с входящ номер за приетите документи и с която бележка да дойде след време да си вземете документите.\nТова е – в действителност процедурата отнема точно 15 минути, нищо страшно няма за попълване. Но преди това се намръзнах на двучасовата опашка от вън.\nУспех! Ако имате някакви питанки – питайте, днес толкова неща чух за документите, че мисля, че мога да помогна, ако някой иска да знае други подробности\nНай-важното: ако ви изтича само личната карта в близките седмици и месеци, а паспорта ви има още живот – няма никакъв смисъл да се редите сега. Смисъл има само, ако сега ви изтича паспорта и ви трябва за пътуване, а личните карти са автоматично удължени с 6 месеца.\n(За най-внимателните: на шестото гише се дават готовите документи ;-))\nв 3:12 сл.об. 13 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: лична карта, милиция, паспорт\nБлагодаря на всички и ви поздравявам с това парче, което открих наскоро. Отдолу има текст на руски, който разбира може да го прочете. Аз се забавлявам тия дни, слушайки тия готини хора.\nТекст песни Потап и Настя Каменских - Озеро слез:\nNew'z'cool и Queen'\nНа-на-на-на-на, меня кинула она,\nВ озерах слез, я вижу все на сквозь, ага\nНа-на-на-на-на это не моя вина,\nТы помнишь, как любили мы с тобой, ага\nДля того, кто любит, тучи серыми никогда не будут,\nКто любовь теряет, ощущает, как на сердце болит\nГоворили люди о венчании двух разных судеб,\nНо любовь збежала с нами в новый модный бутик\nРав, она искала меня,\nВ машинах, яхтах, короблях,\nЯ ей не верил тогда,\nЯ видел слезы - это просто вода\nКакой-то дорогой сон,\nElran и Rich под Louis Vuitton.\nТерял ответ на вопрос,\nВ глубоком озере слез.\nВ ресторанах, и кино,\nВ барах, клубах, казино.\nЯ искала, но любви там нету все-равно\nНа-на-на-на-на меня кинула она,\nЯ вижу все на сквозь, ага.\nТы помнишь, как любили мы с тобой, ага.\nНас перемололо в спа-салонах, вилах, шопинг-молах,\nПонимаешь, любовь - симфония, а не соло...\nNew 'z' Cool, 5 звезд, отель, 5 тысч, шанель, постель и мадемузель,\nЯ хочу это море, я хочу это солнце, а не этот снег и метель, Queens\nМы в своих заботах,\nМы летаем в частных самолетах,\nВ чемоданах из норки меха,\nНа руках чихуа-хуа\nРазошлись давно, нам же все равно,\nБольшое zero - наше озеро\nЯ искала, но любви там нету все равно\nВ озерах слез ,\nЯ вижу все на сквозь, ага\nТы помнишь, как любили мы с тобой, ага, ага, ага, ага.\nЯ вижу все насквозь, ага\nТы помнишь, как любили мы с тобой,\nНо не такой ценой хотели заплатить,\nМы за свою любовь\nв 3:43 пр.об. 7 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: видео, клип, музика, настя каменских, потап, Русия, украйна, r'n'b\nЕСТЕСТВЕНИЯТ ОТБОР НА БЪЛГАРСКАТА ПОЛИТИЧЕСКА АВТОРЕВОЛЮЦИЯ\n(материалът излезе в малко по-различен вариант във вестник „Седем“)\nСпортният мерцедес на Фердинанд. снимка\nНямам идея с какво се е придвижвал първият български монарх от ново време Александър Батенберг, освен с кораба, с който е пристигнал във Варна, но цар Фердинанд е обичал каляските и се е придвижвал със своята дори на такива разстояния като от Двореца до Народния театър, а неговият син, Н.В. Цар Борис III също не успява да бъде много по-модерен от баща си. Хобито му е да кара локомотив, а и след като едва оцелява от атентат в прохода Арабаконак, завинаги запазва лош спомен за автомобилите. Безнадеждна историческа изостаналост лъха от автонавиците на българските монарси и това е едно от обясненията за слизането им от историческата сцена.\nМного е вероятно Пакардът на Георги Димитров да е изглеждал така. снимка\nСоциалистическата революция носи и революционно ново отношение на управляващите към държавния автопарк. Вождът и учителят на българския народ Георги Димитров получава лично от другаря Сталин "Пакард", любимата марка на бащата на народите. Много символично бандити от ДС откраднаха Пакарда през 1990-та година, за да го продадат отново в САЩ.\nБългарският елит завинаги скъсва с порочната традиция сам да си управлява превозните стредства и да се показва пред публика. На мода идват закритите черни лимузини с бели перденца. Марката "Пакард" бързо фалира след смъртта на най-големия си фен и социалистическата промишленост поради занижена революционна бдителност и нездрава носталгия, несъзнателно вкарва през задната врата известно чуждопоклонство, за да задоволи транспортните нужди на ръководните партийни и държавни кадри. Перлата на социалистическото автомобилостроене — "Чайките", са клонинг на "Пакард Патриций" (и други коли-икони на социализма са клонинги на Пакард, но това не е предмет на разговора), така че дори смъртта не може да раздели "Пакард" от феновете му.\nЧайките се различават от Пакарда най-лесно по пейзажа. снимка1, снимка2, снимка3\nНо развитото социалистическо общество донесе и нов, по-близък и европейски идол на широките народни маси. Тодор Живков обичаше да се шегува със студентите на осми декември — "Знаете ли по какво се различаваме с вас — вие се возите на 280, аз се возя на 280S!" Този модел на Мерцедес вече е безнадеждно остарял, но магията на марката е жива и днес.\nИкарус 280, какъвто се движи по линия 280 (снимка) и Мерцедес 280S (снимка)\nАвтолюбителството беше една от слабостите на номенклатурата, разрешени за критика (като част от "вещоманията" и "еснафщината"), и автомобилистът беше почти социално-опасен гражданин, наравно с брадатия такъв. А несговорчивите брадати личности (някои от тях и до ден днешен носят брада), както знаем, привнесоха демокрацията в България, така че опасенията от идеологическа диверсия си бяха съвсем оправдани.\nТози разрешен отдушник направи любовта към автомобила контрапункт на любовта към децата в "Рицар без броня", в "Басеинът", в "Дърво без корен" и във "Войната на таралежите". И за да съм справедлив, не всички образи на автомобили в социалистическото кино бяха отрицателни. Сивата "Варшава" на Петър Слабаков игра в повече от един филм, изобразявайки волния, но практичен дух на собственика и.\n„Рицар без броня“, Вартбург 311 (без лайсни)\nФорд Таунус купе, около 1970г., „Войната на таралежите“\nположителната лекотоварна „Варшава“ в „Самодивско хоро“\nСоциалистическата ни промишленост имаше няколко гордости - шуменските камиони "Мадара", ботевградските автобуси "Чавдар", софийските трамваи, пловдивския "Балканкар" и ловешкия "Балкан", но голямата мечта, голямата цел, светият граал на техническия прогрес по български — националната гордост от производството на леки коли, така и не беше постигната. Заедно с компютрите, колата собствено производство трябваше да докаже на целия свят, че вече сме станали "нация техническа" (а не “тошко балканкарчето”, както злословеха някои политически неправилни вицове), и завинаги сме отхвърлили патриархално-аграрното общество, което още по времето на Гераците беше започнало сериозно да загнива. Но “Булгаррено” танцува само едно лято, а москвичите “Алеко” така и не придобиха славата на автомобил Made in Bulgaria. За тях остана винаги клеймото, че само ги сглобяват тук.\nТоварен камион Шкода Мадара. снимка\nПроизводство на автобуси "Чавдар" в Ботевград. снимка\nБалканкарче ;-) снимка\nФиналът на социализма предвещаваше и прощаване с два от устойчивите символа на стария живот — лирическият герой на НЛО се опитваше да се отърве от червената си лада (за да замине за Канада), а СДС молеше БКП да си замине завинаги, и да вземе със себе си панелките и трабанта.\nМосквич „Алеко“. този се продава за 380 лв. снимка\nИ не трябва да се срамуваме, че автоидолите на социалистическия българин бяха локално-провинциални, защото това не беше така! Белият мерцедес, колата-мечта от "задочните репортажи" на Георги Марков и колата, преследваща лирическата героиня на Нелина в годините на ранния мутробарок — "Бял мерцедес ме преследва в живота/ и неизменно след мене върви. /Бял мерцедес пак ми грабва окото, /но не продавам любов за пари" е артефакт, присъстващ стабилно в многобройни култури по света. В Охрид до ден днешен съществува фирмата за таксиметров превоз "Бел мерцедес", а в Сингапур снежнобели мерцедеси, демонстриращи успех в живота, стоят паркирани пред къщите на богаташите от индийски произход.\nБелият мерцедес преследва Нелина\n"Секое се е качило на кола и писка", репликира Павел Попандов в "Оркестър без име", визирайки повишената обществена активност на автомобилистите, която ще доведе до срутване на изгнилата постройка на развития социализъм.\nМечтата за нова кола предшестваше мечтата за едно по-добро общество и по време на перестройката. Във филма "Маневри на петия етаж", Стефан Данаилов се сдобива с BMW E3, поставяйки репер във втората мечта на българина в зората на прехода, и декларирайки решителна опозиция на трилъчевата емблема, символ на ретроградната номенклатура.\nBMW E3 от „Маневри на петия етаж“\nВ товарните превози също се извършва тиха културна революция. В сатиричния и критичен към недъзите на социализма "Опасен чар", Седларов кара полски "Жук", който е на ръба на приличието (а и по това време поляците се държат доста съмнително), а оркестърът без име търкаля модифицирана уазка/газка. Лекотоварните коли стават недолюбвани и от двете страни на барикадата - и от здравите сили, каращи тежки камиони и от вещоманите, боготворящи леката кола. Бъдещото имуществено разслояване първо си пробива път в българската поп авто култура.\nУАЗ 69 или ГАЗ 69 — оставям специалистите да кажат, Оркестър без име\nПаралелно върви и революцията в тежкотоварните превози. Шофьорът на могъщ камион, 100% положителен герой от "Щурец в ухото", някъде по пътя, в кипежа на преустройството, в "Да обичаш на инат" вече демонстрира вредителската си, измамническа същност, участвайки в организирана схема за източване на държавно предприятие за търговия със зарзават (предтеча на схемите за източване, дори думата “източване” не притежава още тази негативна конотация). Героят на Велко Кънев вече не е примерният представител на работническата класа и образецът за подражание, а измамник, от когото се отрича и собственият му син.\nИФА-та на Велко Кънев\n(може би режисьорът го е дострашало да сложи съветски ЗИЛ),\nна преден план — български електрокар.\nИ ето, избухва демокрацията, и в българското съзнание се загнездва "синята идея" като символ на нашето желание за по-добър живот. Синята идея в автомобилен смисъл първа беше формулирана от Петьо Блъсков като луксозен гълъбовосин мерцедес, който също толкова символично избухна (взривен от вредителска ръка) малко по-късно.\n„Синята идея“ е изглеждала най-вероятно така — мерцедес 500SL, шаси W140. снимка\n(благодаря на Анита за жокера)\nБългарското общество се опита да възкреси мечтата си да бъде "нация техническа". За кратко време във Варна започна производството на "Ровър Маестро", но антибългарските сили под формата на ниски мита за "Шкода" и този път заличиха романтичните мечти на родните автостроители.\nРовър Маестро. Не можах да открия снимка на такъв българско производство. снимка\nДемокрацията доведе до устойчиво разслояване и на автосимволите — правоохранителните органи се идентифицираха с бял опел "Астра" (и поетът ги възпя — "С бяла Астра обикаля екипажа"), модерните жени, близки до политическата класа подкараха "Мини купъри" ("дай ми от онези партийни куфари, за да купя ... "Мини купъри"), а таксиметраджиите масово пожълтяха.\nПолицейска Астра (снимка), Мини купър (снимка)\nБългарските политици от ново поколение демонстрираха учудваща транспортна гъвкавост. По време на блокадата на българската граница от гръцки фермери Бойко Борисов потегли с хеликоптер към гръцкия си колега, и по древногръцки маниер се спусна като "бога от машината", за да разреши непреодолимия драматургичен и граничен конфликт. И се справи, за няколко часа, след които стачката продължи.\nхеликоптерът на Бойко. снимка\nАвтолицата, които се конкурират днес да бъдат символ на държавата ни, са бялото(!) и брендирано с туристическото лого на България "Ферари 430Е" (обект на сериозно презареждане през цялата предизборна кампания), и спортното “Порше”, което краси българския павилион на туристическото изложение в Берлин. Отделно, морската ни столица има свой, независим символ, и това е проходимото "Порше Кайен".\nFerrari 430E или Porsche 911 GT3 —\nкое от двете ще стане символ на БЪЛГАРИЯ?\nВече си обясняваме много лесно политическите несполуки на Сергей Станишев (обича моторите) и Алексей Петров (с прякор Трактора).\nВижте само колко далеч сме стигнали от червената лада и трабанта през 1990-та и как загърбихме вечния спор BMW или Mercedes, което е неопровержимо автодоказателство, че преходът към съвременен български автопарк вече е завършил.\nГорд съм че съм български автомобилист!\nв 5:28 сл.об. 25 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: автомобили, анализ, история, комунизъм, политика, седем, социализъм, спомени\nВече започвам да се дразня много, ама много на временната организация на движението на бул. Черни връх по повод строежа на метрото. То бива, то може, ама вече два пъти ми се случва да пътувам час и половина от Хладилника до НДК. Само да кажа, че пеша стигам за около 45 минути.\nВчера закъснях за среща с клиенти, които обаче са готини, и ми прощават засега, но миналия четвъртък закъснях за представянето (бях си я маркирал в календара седмици преди това) на книгата на Евгений Дайнов — Моделът „Станишев“ ПУТИНИЗАЦИЯТА на България и умрях от яд.\nВлязох в книжарницата в момента, в който проф. Дайнов излизаше и ме досрамя да го спирам на изхода за автограф. Затуй си закупих книжката и сега компенсирам немарливостта си с анализ на впечатленията ми от нея:\nКнижката се чете много леко. Написана е на лесен и достъпен език и се поглъща буквално за една вечер. Това не е научен труд, а публицистика, но публицистика, правеща безжалостен анализ на пълзящата червена реставрация (наричана от проф. Дайнов путинизация) след 2001-ва година и разкриваща законите по които тя се развива.\nИзведени са следните закономерности на процеса —\nподмяна на институциите;\nподчинение на медиите;\nобезсилване на гражданското общество;\nподмяна на политическите партии с имитации;\nпремахване на яснотата на собствеността (помните, като ви говорих за гарантираното право на собственост, нали);\nпоставяне на гражданите в пълна зависимост от властта;\nобвързване на властта с организираната престъпност;\nзамяна на конституционния и правов ред с властови произвол;\nтотална корупция като метод за обществени взаимоотношения;\nразвращаване и варваризиране на обществените нрави;\nреабилитация на комунистическото минало и на неговите агенти;\nпроизводство на нова национална идеология, в чиято основа е групов субект (държавата, народът), а не индивидът, както е на Запад;\nзаемане на агресивна позиция спрямо Запада на международната арена.\nАз си мисля, че може би трябваше да се намери място и за —\n— специалните отношения с православната църква, като отделен постулат на путинизма (което е странно за върли атеисти, като социалистите). Наистина, Узбекистан не се вписва точно в такава схема, но и там може да се открият специални религиозни забежки (като например откровението на един от каримовите песнопойци, които твърдят, че религията ислям носи названието си от малкото име на Каримов).\n— Феодализацията и отдаване на концесия на територии и отрасли (дефакто превръщайки ги в екс-териториални единици, където законите на държавата не действат) срещу декларация за васална вярност от назначения за феодал (например, в частните градове, като Дупница, или в Чечня в Русия). Наистина, в първа част на глава 5 се говори за това явление, но без да се изнася като основен признак на случващото се.\nТъжна е констатацията, че за българския пазар такава книга е голямо събитие. Спомням си, когато на едно море си купих и прочетох Русия на Путин на Ана Политковска, останах леко учуден. Вътре нямаше нищо сензационно! Нима за това са я утрепали? Заради няколко (много) добри публицистични материала? Тоя етап не го ли минахме? На Запад изтребват главно, за да не стигнат доказателства до съда. А какво да си мислим за България и нейните медии, ако книги като Новите български демони на Юрген Рот и Моделът „Станишев“... разбълникват блатото и предизвикват реакции от най-високи нива.\nКнигата е много ценна и защото авторът си е направил труда старателно да изчете огромно количество преса и друга литература, за да направи това, което в путинизираните/путинизиращите се страни е много опасно медийно занимание - да се събере две плюс две и да получи четири.\nЗа мен беше много интересно да се осведомя за състоянието в съдебната власт и за това кои са най-наложителните реформи там и особено ценно да понауча за житието-битието на Първанов, изчистено от морето от думи и нищоправене, в което той удавя почти всеки негов изследовател...\nВ нормалните държави от такива книги излизат добри политически трилъри, добри журналистически разследвания и по някой съдебен процес срещу властимащите. Книгата е и логично продължение на Трите лица..., като изследва уникалния български опит в путинизирането на държава в условия на членство в ЕС и НАТО, включително се срещат и препратки с ключови фрази, като великата азиатска степ.\nЕвгений Дайнов е голям карък. Предният път споменах, че Три лица на тиранията (книгата му за Путин, Лукашенко и Каримов) е била дадена за печат малко преди Руско-грузинската война от 2008г., когато всичките му тези се потвърждават стопроцентно, сега се подсмихвам, държейки в ръце Моделът „Станишев“..., защото сблъсъкът Първанов — Дянков остана извън нея и пак книгата остава без логичния си апотеоз. Но пък, надявам се, поне му остава задоволството, че е успял да го прогнозира.\nPS. Един бдителен читател забеляза, че без името на Костов тази рецензия би била непълна. Напълно прав е. Е.Д. много пестеливо споменава Костов и ДСБ в книгата (май не са предмет, който обича да обсъжда), докато на СДС е отделено няколко пъти повече внимание. Разбира се, това няма да предотврати коментари отдолу, че Костов е виновен. Само да ви напомня, че трия анонимни коментари без предупреждение и без угризения.\nПрепоръката ми е, разбира се, да се чете. Тринайсетте (не много фатални) лева не са голяма сума в днешно време, а книгата и авторът трябва да получат повече признание. А четящият — повече яснота за най-най-близкото минало. И удоволствие от четенето, без него накъде ;-)\nв 5:39 сл.об. 18 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: гоце, дайнов, евгений дайнов, книга, политика, путинизация, първанов, сергей станишев\nЕх, какви ли мейли не получава човек. Четете и немейте (в никой случай не се връзвайте на текста – приемете го като Disclaimer от моя страна):\nКомплимент на сезона, за да ви\nние сме се свържете ви въз основа на информацията, която се събраха около лицето си в мрежата.\nАз съм Мис Natacha Allou, възраст 22 години по-млади с брат ми. ние сме в притежание на голяма сума от $ 8.5 милиона в брой, които искат да инвестират във вашата страна под вашите грижи. Тези пари е наследил от баща ни края Jean-Luc Allou,\nкойто е бил главен счетоводител на Сиера Леоне Gold & Diamond минно корпорация по време на нашето 8 години гражданска война, когато майор Johnny Paul Koromah е президентът на страната. Тези пари не е от престъпният произход, тъй като беше до голяма степен реализирани от продажба на черния пазар алувиалните златен прах по време на войната.\nТези пари са били преместени и да се внесат в сигурността & корпорация финанси в Абиджан Кот д'Ивоар по дипломатически път в една кутия багажника етикет семейни ценности от съображения за сигурност. ние сега искате да преместите тези пари в чужбина и го инвестират в печеливши предприятия, тъй като е настъпило времето за такъв ход.\nКъде сме ние имате нужда от помощ\n1.Firstly да подпомага ни претендира за тази пратка от охранителна фирма, както ми края на бащите чуждестранен партньор и са парите, платени номинирани в профила си.\n2. За да помогне ме инвестират пари в печеливши бизнес начинания във вашата страна.\nЗа вашата помощ вид вие ще получите 15% от общата сума и 5% за всички разходи, които правите, както телефонни разговори, факс / имейли или всякакви други средства, изразходвани по време на прехвърлянето на този фонд номинирани в профила си.\nПри отговора си и приемане за да ми помага, ние ще ви дадем повече информация относно тази сделка, но трябва да третира тази сделка като строго поверителна за моята сигурност reasons.please можете да ни разговор с номер по-горе за повече информация\nМис Natacha Allou.\nТектът е без грам намеса от моя страна\nв 8:54 пр.об. 12 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: забавно, превод, спам\nСкоро ще имам рожден ден, първият от нова десетка, която открих наскоро...\nЩе си напиша желанията за подаръци, в разрез с българската рожденденска традиция, и в хармония с американската.\nКолкото по-дърт и по-сериозен човек ставам, толкова повече ме кефят американците и глобализацията. (странична бележка).\nА сега си пожелавам (с растяща трудност):\n— Дайте идея къде да отпразнувам събитието, в идеалния случай позволяващо да дойде всеки, който иска, при това без това да унищожи един мой месечен бюджет. Нещо като градина с шатра ми се струва страхотна идея, но такива организират май само в загниващия капитализъм... и в загниващия социализъм на село...\n— Ей тая книжка много ми се иска да я притежавам (продава се например тук):\n— Видеокамера, с която никой около мен няма да бъде защитен от папараци.\n— Видеокамера 2, която да комбинира три качества в себе си — webcam, outdoors, hd (още не съм открил такава ;-))\n— Нов фотоапарат, който да разхождам по места с хубави изгледи. Не че съм доволен от досегашната машинка, но тя е по-скоро папарашка (втори път тази дума!), отколкото фотографска.\n— Нов часовник. Сегашният навъртя 12 годинки и е време за нещо, което да върви повече с черни дрехи ;-)\n— Малко нови мебели,:\n— Нова кола (нещо за града, но и за море в Гърция, защо не и по средиземноморието)\nPS. Ей, как щях да забравя... искам и нещо за четене на книги\nАма дали да не изчакам да ги пуснат с цветни екрани и пълна поддръжка на кирилица?\nАйде засега ви оставям да си мислите... Любопитно ми е Жоро, Илия и Мария, които бяха рожденици наскоро, имаха ли такъв списък?\nв 6:38 сл.об. 11 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: желания, лични, подаръци, рожден ден\nНай-накрая се случва желаният културен обмен между България и Македония ;-)\nМакедонска песничка, базирана на вечния хит "Минаха години". Лирическият герой, изпълняван от Ристо Бомбата, разказва за преживяванията си с българките, още от времето, когато имаше германски марки.\nБлагодаря на Макето за линка.\nв 3:40 сл.об. 8 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: видео, Култура, Македония, минаха години, музика, ристо бомбата\nсряда, март 17, 2010\nТаман реших да изкарам едни 50 милиона долара ...\n„Случайно да имате нужда от 50 млн. долара? Няма проблем, само предайте на ФБР адреса на Осама бен Ладен“\n... кликнах крайно заинтересован и ...\nНякой ме е изпреварил ;-)\nАма пък за какво толкова са ми 50 милиона?\nв 10:02 пр.об. 2 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: капитал, Мегафон, награда, Осама\nДумата „стенограма“ едва ли е очаквала, че ще извади шестицата от тотото на зрителския интерес през 2010 година. Но ето какво имаме според Google Trends за „стенограма“:\nЕксплозивният ръст се дължи главно на на комбинацията „Първанов“ + „стенограма“:\nСлед бъканата с комедиен потенциал среща на новобранеца-министър със старото куче-президент, в Капитал излезе още една стенограма, от срещата на екипа на президента през 2007г., на 29-30 март. в х. Белмонт, Пампорово, където се обсъждат целите на втория мандат.\nПриоритети на втория мандат според докладчика Добрин Канев —\n- поддържане на политическа стабилност и съдействие за динамично икономическо и социално развитие на страната като член на Европейския съюз за постигане на съществен прогрес в ключови области – икономически, социални, по отношение на правовата държава;\n- запазване и развитие на националната идентичност в рамките на Европейския съюз;\n- оставяне на устойчиви следи от десетте години президентски мандат;\n- създаване на организационни ресурсни предпоставки за активно обществено присъствие на президента и вицепрезидента след края на мандата.\nНакратко — президентът трябва да съкрати скандалите до минимум, да бди над българщината, да остане в историята и да си постеле за след мандата.\nГодина преди края на мандата можем да кажем категорично — „скандал“ е третото име на Първанов, след Георги и Гоце. Станахме за смях с черната тоалетна на Черни, херостратовите опити да се остане в историята са на път да се увенчаят с успех с твърде устойчиви следи, а пост-президентската кариера на националноотговорния бивш историк-агент очевидно минава през много топли отношения със спонсорите и особено тези, които имат нещо общо с медиите (иначе къде да се „присъства“?!)\nДа продължим с президентските програми, или технология на оставане в историята на България\n1. Историческа памет и национална идентичност.\n"Съхрани българското", което да обедини голяма част от дейности, започнати от президента и достигнали много високо равнище по време на първия мандат, като проектът с летните бригади в исторически места и археологически; клубовете и годишният Национален младежки събор "Съхрани българското";\nДруг характер, по-висок статус в празничния календар на Деня на будителите;\nБългарската история на лента — филми на историческа тематика в българските училища; (разбира се, с правилната история)\nСв. Георги Победоносец – поддържане на военните паметници в страната;\nРеставрация и възстановяване на западното крило на Зографския манастир.\nВинаги съм казвал, включително на хора, които са ми много симпатични (и този също) — в България има само двама истински консерватори: Божидар Димитров — Джаба и Георги Първанов — Гоце. Горната амбициозна програма го доказва — религия, българщина, национална идентичност. Е, наистина, разбирани по милиционерски.\n2 . Солидарна България, която да обедини инициативите в, най-широко казано, социалната област, включително и благотворителност. — Българската Коледа\n3. Младите, перспективата на България.\nНаградата "Джон Атанасов";\nПрезидентът да мисли и за една президентска награда в сферата на обществените науки, най-общо (поощряване на правилните история, философия изкуство и журналистика);\nПроектът “Дни на открити врати” до голяма степен е свързан с младежката и детската приемна на президента, — Една награда от миналата година на президента за най -добър млад фолклорен изпълнител и фестивал;\nСъздаване вече на един по-постоянен форум за млади лидери в различни сфери на обществения живот на България, които биха могли чрез президента... да получат шанс за развитие\nОсвен че всяка година се връчва наградата „Джон Атанасов“, някой да си спомня нещо от другите инициативи, насочени към млади хора? Ало, приемната? Кой получи шанс за развитие?\n4. Президентски дебати.\nГодишните икономически доклади (Да, същите тези, скандалните)\nПоредицата от конференции и други изяви, за пенсионната реформа, на здравеопазването, на други проблеми на социалната политика и всички други възможни близки до президента области на политиката – демографската, науката и образованието.\nКорупцията и организирана престъпност,\nОт оценките за икономическите доклади на президентския екип тръгнаха скандалите в БАН и приказките за феодалните старци, състоянието в демографията, науката и образованието продължава да е катастрофално, а само във виц можем да споменаваме в едно изречение решаване на проблеми в корупцията, организираната престъпност и етническата политика и Първанов.\n5. Стабилност и развитие на Балканите.\nПроект за културните коридори в Югоизточна Европа.\nРазвитието на балканската инфраструктура\nТърсене на специалния подход към Македония и по-специално към проблемите с общото ни минало.\nРезултат — не познавам човек, който е чувал за културните коридори в Югоизточна Европа, под балканска инфраструктура се имат предвид любимите енергийни проекти на Г., а специалният подход ни доведе до безпрецедентно охлаждане на отношенията.\nПо-голяма тежест върху марката “България в света” или “Образът на България в света”, където досега освен определени изявления, определени усилия спрямо други институции нямаме нещо, което може да кажем, че е започнато като едни вид проект или инициатива и очевидно тук трябва да продължат нашите разсъждения.\nНямам сили да правя пълна рекапитулация на свършеното от Първанов по отношение на собствените му цели. Но само да напомня, че вместо резултати, в най-добрия случай имаме пълна тишина, обикновено имаме шумен скандал, а в най-лошия прочит на проблема така, както дяволът чете евангелието.\nИ тъй като съм вероятно един от малцината, дръзнали да прочетат стенограмата до край, ето любимият ми цитат от проф. Васил Проданов, за държавното устройство на Англия:\n„В същото време има страни, в които от гледна точка на институционалните правомощия, например в една Англия, където са много по-силни правомощията на президента, в публичната представа както в страната, така и в международен план, това изглежда като че ли в много по-висока степен една парламентарна република, отколкото това, което тя реално е. Тоест конституционната юридическа дреха, която е ушита за президента, може да бъде, така да се каже, в зависимост от личността, която я изпълва.“\nТ.е. може би да очакваме на българския трон да се възкачи като цар Гоце Първи, който да хвърли омразния му конституционен фрак и да се вмести в по-удобния и обемен ямурлук (или анцуг)?\nВ контраст с една традиционна либерална идея за държавата,... силно популярна в този свят, в който ние влизаме, и ... една немалка част от образците, които ни се задават оттам ..., предполагат неутралност, ... на държавата спрямо множеството частични интереси или представи за едни или други ценности.\nЗначи според господин Проданов президентът трябва да се откаже от либералните измишльотини за неутралността на държавата спрямо интересите на отделните граждани, а винаги да взима страна в обществените спорове, защото безпристрастността е вредна либерална идея, придошла от либерална Европа (от Англия може би?)\nЗа 18 години почти всичко, което съществуваше в нашата история, в литературата, като образец на поведение беше смачкано и унищожено\nАбе ние си знаем бе, ние още се учим от живота и делото на Тодор Живков.\nМоже би само Левски остана, но понеже виси над главите на ужасно много твърде различни хора, които с него си правят имидж, има опасност покрай тях и той да получи петна по образа си.\nВ една страна, в която фактически активно образци на поведение се налагат от участниците в Биг брадър, ние трябва да видим функциите на тази основна институция от тази гледна точка.\nИнституцията много точно приложи опита натрупан от Биг Брадър.\nНяма да ни е за пръв път да имаме цар от село.\nPS. Надълго и нашироко обсъждаме Първанов и компетентния му екип в последното издание на Пристрастно\nв 2:01 пр.об. 5 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: васил проданов, георги първанов, добрин канев, политика, стенограма\n(Този материал излезе във в-к "Седем" миналата сряда)\nАстрономията е наука, в която изследваните обекти остават завинаги скрити от наблюдателя или завинаги далеч от него. Обикновено косвените доказателства са най-доброто, на което могат да се надяват астрономите. Ето защо, очевидците на изключително редките сблъсъци между космически тела са големи късметлии, защото всеки такъв сблъсък е уникален шанс за постигане на тайните на мирозданието.\nБългарският президент е подобен обект на изследвания. По силата на Конституцията, той няма много пряка власт. Главната му задача е да бразди политическия небосклон в ролята на небесно светило и да олицетворява единството на нацията. Въпреки че е доста видим, дистанцията, която го отделя от изпълнителната власт, кара наблюдателите обикновено да съдят за мотивите и качествата му само косвено, само символно, само по морето от приказки, които произвежда.\nПрез 1994г. кометата Шумейкър-Леви се сблъска с Юпитер и преобърна представите ни за атмосферата на Юпитер и за функционирането на Слънчевата система.\nПрез 2010г. Симеон Дянков изпусна несръчна реплика по повод президента Първанов в едно телевизионно шоу и последвалият сблъсък разкри много за личностите на двамата политици, както и за цялостната атмосфера, в която са потопени.\nВ стенограмата от разговора, предоставена от екипа на президента (която пък изигра ролята на мощен микроскоп за изучаване на политическата микрофауна) в миг проблесна начинът, по който се прави политика в президенството. И всичките ни опасения се оказаха верни.\nСимеон Дянков пак е неподготвен, но то кой ли е подготвен в тази партия. Веднъж вече съм го виждал неподготвен - на конференцията TedxBG, където си позволи да срича глупости пред най-критичните и най-напредничавите млади хора на България.\nЗлопаметност и отмъстителност пък са първите две качества на Г. Първанов, които отчете политическият детектор. Обществото вече забрави, но президентът още помни новогодишните скандали около бюджета на президентската администрация и реакцията на Дянков на доклада за икономическата политика, изготвен от БАН-ските старци, приятели на президента.\nБившата Държавна сигурност винаги смяташе гражданите за неспособни на самостоятелно мнение или действие. Народното негодувание винаги се смяташе за "привнесено", а другарите със сивите костюми вярваха, че всяка идея за разумен живот има своите "подбудители" (самите “националноотговорни” служители с пагони изпитваха ужас от мисленето на собствена глава). Дълбокото им презрение към самостоятелно мислещите ги караше да търсят под вола теле, а всичко, което не представляваше папагалско повторение на партийните лозунги за тях беше "идеологическа диверсия". Така прозира и политическият геном на Първанов — "Аз нямам съмнение, че това е една подготвена атака."\nДянков не вижда ли, че има микрофон в ръката?! Очевидно не!\nПодготвена атака? Мънкащият и циклещият между две дежурни фрази вицепремиер се излага като слаб и недалновиден политик, но именно излагацията напълно опровергава твърдението за мащабен, предварително подготвен "антипрезидентски" заговор, който очевидно води самостоятелен живот в главата на президента и неговите "експерти", допълнително осветявайки генезиса и "качествата" им. Симеон Дянков пък, за пореден път показа, че политиката е работа за политици, а за експертите съществуват други задачи и на други длъжности. "Защо влизате в този сценарий, макар че аз нямам съмнение, че Вие сте част от него.", не спира да каканиже държавният глава. Ех, Първанов, поне грам съмнение ако имаше, за нас щеше да остане поне грам надежда.\n"Войната е мир, свободата е робство а невежеството е сила" — така Джордж Оруел обобщи тоталната лъжа на тоталитаризма. "Аз имам едно име, което е завещано от моите родители, което искам да оставя на моите деца неопетнено.", допълва Г. Първанов. Неопетнено? А? Това е реплика след митингите против НАТО, след далаверите с иракски петрол, след раздаването на орден "Стара планина" на приятели, след енергийния автогол с руския "голям шлем", след публичното обяснение в приятелство на Владимир Путин, след бракониерския лов на архари в Узбекистан, след пълното безхаберие към хората, изгорели във влака София — Кардам? Колко неопетнено място остана по това име?\nВ казармата имах подобни неприятни разговори с комсомолския секретар на поделението, защото бях отпечатал листове на английски на армейския принтер (нямах кирилица). "Вие български войник ли сте, или американски?", ме отстреля с убийствен аргумент старши лейтенантът. "Аз не мога да повярвам, че говорите това сериозно", се ококорих аз. "Напротив, много сериозно е", с променено лице продължи той. Двайсет и една години след това, същото се повтаря като фарс в един много по-луксозен кабинет — "Вие сте много по-силна фигура от мен, много по-уважавана фигура от мен. Покрай кризата аз така или иначе на толкова теми, на които трябва да се спрем, по никакъв начин това не може да се приеме, че аз съм част от това.", пелтечи друг опулен новобранец.\nСпорили ли сте някога с комсомолски секретар, с ченге или с комунист с бетонна глава? Знаете ли как ще ви отговори той? — "Не Ви вярвам, защото знам как стават тези неща." Откъде ли те винаги знаят как стават тези неща? От вестниците или от личен опит?\nБих поразсъждавал още, но един свадлив глас ме прекъсва — "Въпросът не е в цитата, въпросът е в истината по същество." Истината също е любопитна категория при милиционерите — тя не се съдържа във фактите, а във внушенията: "Концентрирайте се върху това как опровергавате внушението, че аз не съм млад, но съм милиардер." "Отговорете ми, как ще опровергаете информацията и внушението преди всичко, което направихте в предаването?". Виждате нали, фактите нямат всъщност никакво значение за тях.\n"Това е Ваш проблем, проблем на Вашата морална позиция." Ммм, да.. господин Президент. Болен здрав носи, нали така.\nРазговорът завършва с ... политическа реч, произнесена от президента Първанов. Дянков вече трябва да се извинява и на безработните, и на учените, и на хората с увреждания, и на армията и на МВР. В разговор "на четири очи" е доста необичайно да се произнасят политически речи. Щом има реч, значи има и публика. Този, който знае че ще има още публика, очевидно предварително е решил, че разговорът ще бъде публикуван. А щом предварително е решил, че разговорът ще бъде публикуван, значи му липсва почтеност, освен политически такт и усет. Оставям конституционните съдии да решат има ли нарушение на конституционните права на финансиста. Кой говореше преди малко за морал?\nНе ми се иска да сравнявам българските президенти след 1990-та година с дългогодишния диктатор Живков, но всичките пост-тоталитарни президенти на България се оказаха под нивото на функцията си. Имаха пълната власт да говорят или да мълчат, но всичките избраха да говорят и да останат в историята с лапсусите си.\nИ веднъж да съм съгласен с Първанов — той никога не би станал милиардер — нито на стари, нито на млади години. Той едва ли ще се класира и за стажант на Доналд Тръмп или Уорън Бафет... Твърде малко ни е жабчето, за да го сравняваме с акулите от световния океан.\nв 3:17 пр.об. 7 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: георги първанов, доналд тръмп, иван и андрей, милиардер, политика, попфолк, седем, симеон дянков\nНякой днес се нуждае от обувка. Успях да намеря само тези цървули. Нека да му подадем и двата и ще станат трима :-) Точно за една 3-5-8 игра\nв 2:47 сл.об. 18 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: гоце, гоцевизация, пресконференция, цървул\nМоето изложение за дебата в Червената къща "Омръзна ли ни демокрацията". Наложи се да го съкратя 3-4 пъти, за да се вместя във времето, а и си водих бележки междувременно, така че не е съвсем същото... или съвсем не е същото. Това отдолу са записки, така че със сигурност се усеща известна схематичност и сухота в конструирането на изреченията ;-)\nСлед 10 ноември, България се изправи едновременно пред три много сериозни предизвикателства — демократизация, европеизация и глобализация.\nКогато демокрацията започваше, нашата гледна точка от дъното на дупката правеше всичко ново да изглежда приемливо — тогава своите фенове имаха и такива екстремни идеологии като еврокомунизмът, авторитаризмът, религиозният фундаментализъм и демократичният социализъм.\nВсеки систематизиран възглед от белия свят изглеждаше по-приемлив и с по-човешко лице от фалиралия комунизъм. Интересно, че и тогава имаше партии, които експлоатираха носталгията по миналото. Много странно беше, че огромно количество хора не забелязваха, че с миналото е приключено завинаги и фантазираха за някакъв демократичен социализъм. Познавам и хора, които дори не вярваха, че ни чака продоволствена и икономическа криза — на моите напомняния, че не е зле да се запасят с най-необходимото до отминаване на кризата (аз тогава вярвах, че тя ще продължи пряко сили 5 години, каква наивност), те се правеха, че не ме забелязват. Това, разбира се, не им попречи после да мрънкат недоволни всичките 20 години след промените.\nИзминалите 20 години ни научиха за пореден път, че не можем да прескачаме етапи, и че другарят Георги Димитров дърдори глупости, като разправя, че българският народ за няколко десетилетия ще постигне това, което другите са постигнали за столетия.\nПречистването от отварянето на досиетата, не можа да бъде заменено с „националноотговорно“ използване на ченгетата и техните „професионални“ „качества“ в нови роли.\nИкономическата реформа и честната икономическа игра не можаха да бъдат заменени с „подаряване“ и „преразпределяне“ на капитали.\nГражданската активност, не можа да бъде заменена с „твърда ръка“ и мобилизация.\nМога да говоря само за себе си, когато споменавам разочарование от демокрацията. Спомням си един много странен митинг на 17.11.1989, пред стълбите на Народното Събрание — майки бяха дошли с бебета в колички, Гена Димитрова пя „Мила родино“, някакви безумни речи се лееха от микрофоните. Взирайки се в телевизора, изведнъж ме осени, че ни чакат много тежки дни, защото очевидно всеки очакваше от демокрацията нещо различно и съответното разочарование ще бъде индивидуално за всеки. Хората във втория ешелон на властта очакваха, че ще се изкачат до първия, защото ще им се зачете „справедливата“ борба срещу системата, в която, според тях влизаха само техните началници. Репресираните очакваха морално възмездие и съд. Младите искаха незабавно отваряне към света. Вярващите чакаха църквата, други очакваха частния бизнес. В този смисъл е интересно да се изследва коя група отпреди 10 ноември е най-доволна от промените, за да видим чии интереси бяха обслужени най-добре.\nА докъде го докарахме с демокрацията? Демокрацията е състезание, а за всяко състезание са необходими - свобода, гарантиране на правата и правила. Никой не тича за рекорд на олимпиадата, ако знае че някой друг ще се качи на почетната стълбичка „с връзки“.\nСвобода получихме, но с гарантирането на правата се поизложихме.\nКакво се случва ако имаме свобода, но нямаме гарантирани права на собственост?\nсвобода + негарантирано право на собственост\nСелското стопанство беше фалирало още в средата на 80-те години (Петко ми напомни, че през 85-та година за пръв път бяха внесени картофи от Полша, аз си спомням маслото „Президент“ и други интересни стоки), и тотално декапитализирано в момента, в който се разпаднаха ТКЗС-тата. Селското стопанство така и не се възстанови през нито един период на прехода... защото правилата на играта не бяха честни, правото на собственост не беше гарантирано — нито реколтата е гарантирана (че някой няма да си я набере), нито изкупуването по пазарни цени (прекупвачите са добре облечени бизнесмени, които държат зеленчуковите борси). В някои села, дори и самите сгради не са защитени от бандитизъм.\n„Вродената“ българска мърлящина е именно следствие от липсата на доверие в правилата и от чувството, че няма гаранция, че има начин да не бъдат ограбени плодовете на труда ти.\nсвобода + гарантирани права на собственост\nСофия е един от градовете с най-добре развит пазар на достъп до интернет в СВЕТОВЕН МАЩАБ. Това се дължи на простия факт, че поне 10 години държавата не забелязваше интернета и съответно не го регулираше. Вече имаме разнообразен и жизнен пазар.\nсвобода + негарантирано избирателно право = купуване и манипулиране на гласове на избори.\nСъс свободата идва и вероятността да загубиш, ако не си достатъчно отговорен.\nАко прехвърлите вестниците от края на 89-та, ще видите тези теми, извън освобождаването от комунизма, които вълнуват обществото — екологията, панелките (първата предизборна програма на СДС обещаваше фамилна къща за всяко семейство), инфраструктурата, пенсиите, здравеопазването.\nРезултатите в тези области не са очарователни.\nЗа съжаление имаме морален проблем в „елита“, който трябва да дава пример с поведението си.\nТози проблем е свързан с досиетата. Държавна сигурност фабрикуваше двоен морал, и след промените го узакони под формата на силови структури, попфолк култура и продажни медии.\nБлизо сме до точката на прекършване на българската демокрация. Аз съм оптимист по принцип, но е застрашен институтът на свободните избори. Манипулираният и купеният вот опасно наближава като бройка демократичния.(Петко ми напомня, че феодализъм има не само в гетата и в смесените райони, а и в много „чисто български“ места, съгласен съм) Свободните медии изчезват, на тяхно място в най-добрия случай се появяват жълти медии, а в най-лошия тотално манипулирани издания, които откровено търгуват с влиянието си.\nЛошо е, че тази порочна система се легитимира от най-високо място, например чрез раздаването на ордени "Стара планина" на издатели на такива медии.\nВсе пак мога да пиша 3 = (три на релси) на българската демокрация. Криво-ляво постигнахме някакъв санитарен минимум в демократизацията, европеизацията и глобализацията.\nИ какви изводи можем да си направим:\n— Демокрацията е хубаво нещо, а дефектите ѝ се решават с повече демокрация.\n— Свободата е хубаво нещо, а дефектите ѝ се разрешават с повече правова държава.\n— Човешките права и икономическата свобода са едно и също нещо. Изкуствено е разделянето им и противопоставянето им, какъвто е обичаят в класическите „леви“ и „десни“ партии, каквито, разбира се, в България няма.\n— Гарантиране на правото на собственост и либерализацията на пазара е нещо, за което трябва да хвърлим гигантски усилия, защото то ще ни даде мощния тласък напред и нагоре.\nв 3:06 пр.об. 19 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: бсм, Георги Николов, дебат, илия марков, Минало, петко ковачев, политика, реформи, фса, червената къща\nНовият сайт на capital.bg е против природата и против всякакви разбирания за добър информационен сайт. Квалифициран качествен хейт (моята оценка за промяната), може да прочетете в професионалния ми блог.\nДори само кичозната кутийка за коментари е достойна за една страница анализ - цветовото кодиране на емоциите (бля), нежносините (?!) линкове на черен фон, бутонът с градиент (бля!) и траурният черен фон. Не ми се прави и семантичен анализ на настроенията. Абе, четете в другия блог.\nв 2:43 сл.об. 7 коментара Връзки към тази публикация\nЕтикети: анализ, впечатления, Интернет, попфолк, сайт, capital.bg\nв 3:01 сл.об. 16 коментара Връзки към тази публикация\nв 1:26 сл.об. 4 коментара Връзки към тази публикация


Как да се справите с подут корем с натурални средства - Д-р Радослав Тошков\nПовечето от нас са изпитвали усещането за подут стомах – коремът е доста уголемен и нерядко това води до газове, дискомфорт и невъзможност за практикуване на спорт или просто почивка. Понякога подуването се образува непосредствено след хранене и прием на определена храна, която съдържа хистамини например. Много фактори могат да повлияят на работата на храносмилателния тракт, като хормонален дисбаланс, хранителни непоносимости, стрес и разбира се, хранителни навици.\nВ основата на моята лекарска практика е схващането, че преди да се търсят възможности за лечение трябва да се потърси първопричината за дадено състояние. Сега ще се отправим на търсене, което трябва да ни доведе до това защо страдаме от подут корем и как да неутрализираме или ограничим възможните причинители на този здравословен проблем.\nКакво представлява подуването на корема\nПодуването на корема обикновено е само временна реакция, която се появява в процеса на храносмилане и отминава след кратък период от време. Обикновено си обяснявате подуването с нещо, което сте яли, като например прясно мляко, броколи, боб или твърде много плодове.\nСимптомите могат да бъдат свързани с други оплаквания и обикновено те са газове, оригване, поглъщане на въздух (аерофагия) и преминаване на чревни газове (метеоризъм).\nНо в някои случаи подуването може да е знак за по-сериозно заболяване. Например, това може да бъде един от първите симптоми за възпалително чревно заболяване, цьолиакия (остро протичащо възпаление на червата след консумация на глутен), синдром на раздразненото дебело черво, запек и други.\nВ някои случаи подуването на корема е симптом на скрито (или латентно) състояние. Например, всяко от тези нарушения може да причини подуване на корема:\nПроблеми в чревния тракт\nЧревна кандидоза – Candida albicans е естествен обитател на чревния микробиом, но в много малки количества (<10 2 ). При определени нежелани обстоятелства, като спад на физиологичните бактерии, лошо хранене, имуносупресия, след антибиотични и стероидни терапии и др., кандида албиканс може да започне усилен растеж, отделяне на токсични метаболити и възпаление на чревната лигавица. За съжаление от червата кандида може да мигрира и да се засели във всяка област на тялото, където има подходящи за нея условия (кожа, синуси, гърло, гениталии, уши и т.н.). Така казано подуването на корема, може да бъде сигнал за друга предстояща, много по сериозна симптоматика.\nУвеличаващите се случаи на диабет, злокачествените заболявания и химиотерапията, както и ХИВ и широкото използване на имуносупресори и широкоспектърни антибиотици допринасят за нарастване на инфекциите с Candida.\nЕнзими – липсата им затруднява храносмилателните функции, особено при възрастни хора, както и хора приемащи за дълго време медикаменти, понижаващи киселинността в стомаха (инхибитори на протонната помпа – Nexium, Омепразол … )\nХраносмилателните ензими са протеини, които помагат за храносмилането на макронутриенти – мазнини, въглехидрати и протеини – в храните, които ядете. Когато тялото ви не може да разгради едно или повече от тези хранителни вещества поради недостатъчно количество ензими, се появява подуване на корема. Ензимите на амилазата разграждат нишестетата, протеазните ензими ви помагат да превръщате протеините в аминокиселини, а липазните ензими спомагат за усвояване на мазнините. Приемът на ензимите, които тялото ви не може да произвежда, помага за предотвратяване на подуване на корема.\nХистамин – хистамин съдържащите храни, като зрели сирена, кисело зеле, колбаси, червено вино, цитруси, домати, какао и др, могат да предизвикат неприятни реакции, както на чревната мукоза, но и цялостна реакция на лигавици, кожа, нервна система и др. Тяхното разграждане зависи специфичен не-храносмилателен ензим наречен ДАО (ди-амино оксидаза), но дефицита на храносмилателни ензими и присъствието на ферментираща в червата храна значително увеличава гниещите процеси и хистамина. Дефицитът на ензим ДАО е известен, като хистаминова непоносимост, за което обяснявам детайлно по-долу.\nСъхранен в почти всички ваши различни тъкани, хистаминът действа като невротрансмитер, който препраща важна информация между мозъка и тялото ви и е компонент на стомашната киселина, като ви помага да разградите храната.\nРазбира се, хистаминът е критична част от алергичните реакции, включително тези, включващи храна. Когато ядете храна, която имунната ви система е определила като опасна, тя задейства механизъм, като нарежда на мастоцитите, разположени основно по лигавиците да отделят хистамин и други химикали. Това причинява симптоми, като сърбеж, подуване, конгестия, копривна треска и дори пълна анафилаксия.\nНякои от най-често срещаните симптоми на непоносимост към хистамин включват:\nКоремни спазми, подуване на корема, диария и други стомашно-чревни дисфункции;\nНазална конгестия, кихане и респираторни симптоми;\nДерматологични симптоми като обриви, екзема, сърбеж по кожата и други.\nМоже да страдате от подуване на корема свързано с колебания на хормоните ви, както пред менструално, така по време на перименопаузата и менопаузата. Това не е задължителен знак за патология, но ако има съчетание и с други неприятни симптоми, като болезнен цикъл, покачване на тегло, силна емоционална раздразнителност, косопад и други, желателно е да се обърне сериозно внимание.\nИма вероятност да почувствате по-малко подуване след менопаузата, когато яйчниците ви престанат да произвеждат естроген и прогестерон и тялото ви поддържа по-ниско ниво на хормони.\nПодуването може да се появи по-често в перименопаузата, отколкото по време на менопаузата или след менопаузата. По време на перименопаузата хормоните ви се променят бързо. Това може да доведе до по-високи нива на естроген. Естрогенът кара тялото ви да задържа вода, което може да доведе до подуване на корема.\nЕстрогенът е и основният хормон, който регулира менструалния цикъл и влияе на репродуктивната система. Той определя половото развитие на жените, фертилността, както и може да има роля в образуването на доброкачествени промени в тъканите като фибрози, фиброаденоми и други.\nОсвен естрогена, кортизол, серотонин и норадреналин също трябва да се измерят, за да се оцени състоянието. Те са важни показатели, насочващи към наличието на стрес в организма.\nНапример, кортизолът се покачва при прекалено голям стрес и това се разпознава веднага по нарастване на обиколките в коремната област. Липсата на серотонин пък може да е признак за проблеми с червата, при което се появяват диария или запек, подуване на корема и други стомашни оплаквания.\nЧервата ви не се изпразват правилно;\nХраната предизвиква задържане на газове или предизвиква образуването им (като кръстоцветните зеленчуци);\nТвърде много газове се произвеждат като реакция към храната;\nНай-често срещаните храни, които създават проблеми, са пшеницата или глутена в нея, както и млечните продукти. В това число влиза и синьото сирене, което е богато на ферментирали бактерии, а те от своя страна може да предизвикат повишено отделяне на газове.\nНай-добрият подход, ако имате хранителна непоносимост, е да ядете по-малко от проблемната храна или да я премахнете напълно от режима си. Именно по този начин работим с пациентите в Детокс Център след направен ImuPro тест и Фецес диагностика.\nВ концепцията на ImuPro тестa за диагностика се включва анализ за определяне на храни, към които се произвеждат IgG антитела и които причиняват симптоми на хранителна непоносимост от тип III.\nНепоносимостта към хистамин възниква, когато има натрупване на хистамин в организма. Лекарствата, хронични и възпалителни заболявания, околната среда, хранителните дефицити и диетата могат да доведат до хистаминова непоносимост.\nФактори, които водят до хистаминова непоносимост, причиняват следните реакции:\nУвеличение на количеството на хистамините, което храносмилането на човек освобождава;\nНамаление на ефективността или изобилието на диамин оксидаза или ДАО, основният ензим, който разгражда погълнатия хистамин;\nНамаление на ефективността или изобилието на хистамин-N-метилтрансфераза, отново ензим, важен за разграждане на хистамините;\nМалабсорбция на фруктоза, наричана още “хранителна непоносимост към фруктоза”, възниква, когато поради неефективно смилане и абсорбиране на плодовата захар (фруктоза), клетките на повърхността на червата реагират с микровъзпалителни реакции.\nКакто лактозата, така и фруктозата, са част от по-голяма група от несмилаеми въглехидрати или фибри, известни като FODMAP. Непоносимостта към FODMAP е една от най-честите причини за подуване на корема и коремна болка. Съкращението крие зад себе си опасна комбинация от възпалителни елементи, които също са заподозрени в причиняване на гастроинтестинални нарушения.\nFODMAP означава ферментируеми олиго-, ди-, монозахариди и полиоли. Тази група вещества вкарва вода във вашия храносмилателен тракт, което може да ви причини подуване. Ако ядете твърде много от тях, те могат да се задържат дълго в червата ви и да ферментират.\nОбикновено става дума за въглехидрати, които са FODMAP и поради много причини трябва да бъдете внимателни с тях. Ето и кои са те:\nФруктоза: Плодове, мед, високофруктозен царевичен сироп, агаве, кленов сироп;\nЛактоза: Млечни храни;\nФруктани: Пшеница, лук, чесън;\nГалактани: Бобови растения, като боб, леща и соя;\nПолиоли: Захарни алкохоли и плодове, които имат семена, като ябълки, авокадо, череши, смокини, праскови или сливи;\nСлед като разбрахте къде се крият виновниците за причинения стомашен дискомфорт трябва да начертаем план за ограничаването им. Това може да стане по различни начини според вашите желания и навици.\nМедикаменти, диета и други терапии\nУстановено е, че някои лекарства и други лечения помагат за облекчаване на симптомите на подуване на корема. В зависимост от вашите симптоми и други съображения, свързани със здравето като съпътстващи заболявания може да се предпишат.\nСпазмолитици: Те могат да отпуснат мускулите на червата и да осигурят облекчение;\nПробиотици: Тези хранителни добавки съдържат живи бактерии, които спомагат за балансирането на съществуващите бактерии в червата. Те се съдържат и във ферментирали храни, но тези храни не се препоръчват за консумация, ако ви причиняват подуване на корема;\nПрокинетици: Това са лекарства, които подобряват времето, необходимо за придрижване на храната през храносмилателния тракт. Доказано е, че някои прокинетици подобряват състоянието. За тези медикаменти трябва да се вземат предвид възрастта, здравето и други съображения на човека и различните наличности варират в различните страни;\nИндивидуален хранителен план: след тест ImuPro за хранителна и хистаминова непоносимост;\nЧай с мента, лайка, мача или друг успокояващ перисталтиката;\nКарамфил – карамфилът е билка, използвана в готвенето. Маслото от карамфил може да помогне за намаляване на подуването и газовете, като произвежда храносмилателни ензими;\nФизическа активност – разходка, йога или танци ще ви помогнат да подобрите кръвообращението и проходимостта на червата;\nПродукти с лактаза – при необходимост за разграждане на лактозата в млечните продукти. Лактазата е ензим, който разгражда лактозата и тя не може да бъде разградена от хора с лактозна непоносимост;\nАнти-FODMAP диета: Работата с лекар или регистриран диетолог за определяне на диета с ниско съдържание на FODMAP е опция за облекчаване симптомите на подуване на корема.\nРегулиране на растежа на кандида или друга нежелана флора, посредством хранителни добавки, етерични масла, хомеопатия и др. Препоръчва се това да се направи след детайлен анализ на чревния микробиом с фецес диагностика.\nХормонално регулиране след проследяване на симптомите през месечния цикъл, както и лабораторна диагностика на хормони.\nКакто ви споделих и в началото, редно е да се потърси причината за проблема и здравословното състояние преди да се очертае пътя за възстановяване. Затова и мерките, които ще вземете самостоятелно преди консултация с лекар, са от решаващо значение.


Октомври – синонимът на есен. Октомври – не може да бъде Юни, никога. – Риком България\nОктомври – синонимът на есен. Октомври – не може да бъде Юни, никога.\nОтиде ли си, лято, наистина? Безкомпромисно, неумолимо, категорично. Отиде ли си, наистина?\nИ докато Септември криеше някакви поне малки обещания за още един последен уикенд на морето, една последна вечеря на плажа, една последна безцелна разходка по сандали, то Октомври болезнено изключва всичко това. И ако Септември можеше да бъде Май, то със сигурност Октомври не може да бъде Юни, никога!\nОктомри ни хвърля в дълбините на най-меланхоличния сезон, в който сякаш и земята спира да се върти, за да е в синхрон с нашето настроение. И все пак колко чаровен и смислен може да бъде той. Като например някои неща, които е най-сладко да се опитат именно сега, сезонно, без да претендираме за изчерпателен списък и без гаранция, че схемата ще проработи. И все пак – няма да навреди.\nВижте предложенията ни:\nРазходка в гората!\nЗащото точно сега гората е в експлозия от цветове и форми, които нямат нужда от грам филтър. Въздухът сам си твори прекрасности, а това ще продължи само още малко дни, до първите слани, които ще сложат край на този колорит – ще го смъкнат от клоните и ще го повалят на земята. Така че побързайте! И облечете нещо топло, без да забравяте /по възможност/ и топлината на други две ръце.\nНай-доброто олицетворение на есента! Нито червено, нито бяло, а едно такова неопределимо, точно каквото е сега навън – нито лято, нито зима, сякаш време, застинало между два свята. С две думи – розето върви напълно с унисон с вариациите на есента, затова – налейте го смело в чаша с форма на лале и консумирайте с удоволствие и мярка, като последното не е задължително.\nНищо не може да се сравни с дом, наситен с аромата на печени кестени, усещане за гора и за вкъщи едновременно. Известни са като космическите растения и има какви ли не легенди, свързани с тях, но откъм практична гледна точка те са онези сезонни дарове, които през тези няколко седмици в годината са общодостъпни, с най-добри вкусови качества, а сладостта им повдига настроението гарантирано.


изкуството вчера, днес и утре :: Козунаци, перашки и. . . . . Възкресение\n07.04.2007 01:10 - Козунаци , перашки и ..... Възкресение\nПрочетен: 14897 Коментари: 14\tГласове:\nПоследна промяна: 07.04.2007 11:29\nКозунак всеки знае какво е .\nПерашка означава шарено великденски яйце. Не ме питайте от къде произхожда тази дума. Не знам. Установих обаче, че се използва само в Северозападна България.\nПерашки има всякакви - шарени, с букви, с детски картинки , любовни , та даже и такива :\nПрез последните години се появиха още и\nи какви ли не животинки , тревички и всякакви мили създания.\nИ аз се запитах. Дали Великден не е празник на животните?\nИ тук на помощ идва старият ни познат поздрав:\n"Христос возкресе! Воистина возкресе!"\nВозкресе значи Възкръсна.\nНо кой възкръснал? Кога възкръснал? Защо възкръснал?\nКакво ме касае мен? И в крайна сметка защо и каво празнуваме?\n1. krasi7 - Всъщност....\n.....тази символика наистина е някакво тайнство. Наложено е от църквата.\nЗ задавала ли си си въпроса защо Христос е разпнат заедно с един крадец и убиец - Варава?\n2. izkustvo - Символиката на шарените яйца, п...\nСимволиката на шарените яйца, пилета и зайци идва от езичеството , а църквата я пирема.\nПолучава се смесване на идеята за възкрасението и езеческите ритуали.\nkrasi7, според теб защо Христос е бил разпънат м/у двама разбойници?\n3. injnina - За думата "перашка"От пердаша, удрям!\nТъй като в деня на празникаблизките хора си разменят яйца и се чукат за здраве. Чието яйце е по-здраво, той ще бъде по-здрав през годината.Пожелавам ти яйцето-борец!\n4. izkustvo - :)))) Благодаря, дано го нацела\nБлагодаря, дано го нацела\nЯйцата ане ги понасям, но козунака си го обичам и то много! Да се надявам , че си го целнала?\n6. izkustvo - И аз обичам козунак. Обаче не мога да ...\nИ аз обичам козунак.\nОбаче не мога да меся и си купувам :))))\nХубав ден и на теб Ани\n7. val - :)\nКой възкръсна? - Господ Исус Христос, защото смъртта нямаше как да го задържи, защото Той беше без грях и я победи.\nКога възкръсна? - на 3-тия ден, след като беше погребан.\nЗащо възкръсна Исус Христос? - защото смъртта е отделяне от Бога, заради греха - нещо грешно или някой грешен не може да стои в присъствието на Бога. Исус Христос беше напълно безкрешен, затова възкръсна. Той изпълняваше съвършената Божия воля и така не съгреши. Защото в Библията Той самият казва в евангелие на Йоана 14 глава, 30стих: "Иде князът на този свят. Той няма нищо в мене."\nИсус Христос бе разпънат, поруган, обиждан, подиграван, въпреки всичко добро, което направи за хората по Неговото време - той изцеляваше болните (слепи, глухи, куци, сакати), изгонваше демони/духове (а днес просто вкарваме хората в лудници...), възкресяваше мъртви.....\nХристос плати за моя и твоя грях, защото Бог казва в посланието към римляните 6 глава, 22 стих "заплатата на греха е смърт, а Божият дар е вечен живот в Христа Исуса, нашия Господ" - тоест Бог подарява на всеки, който истински вярва, приема и изповяда с устата си, че е грешен и че Христос е умрял за греховете му, Вечен живот в присъствието на Бога или иначе казано рая. А на онези, които отхвърлят жертвата на Христос и са безразлични към Бога, се полага душата им да не бъде в Неговото присъствие, защото все пак така са избрали, а Бог зачита свободната ни воля - и получават ада.\nКакво празнуваме? - не и езическите ритуали, но възкресението на Господа, с което имаме победа в живота над всяко зло. А езическите ритуали - ами те са за езичниците, които имат нужда да им се обяснява смисълът на Христовата жертва.\nДано когато казваме "Воистина возкресе!" да вярваме в това, за да се спасим и да възкръснем един ден и да живеем с Бога.\nПрекрасен постинг! Дано не съм прекалила с отговора.\nПоздрави! И да са сладки козунаците. Аз всъщност много обичам козунак и тази година дори дръзнах да опитам да приготвя - не е толкова трудно, но пък стана много хубав.\n8. alison - за Великден ...макар и след него-някои размисли.\nвълнуват ме много въпроси...но не искам цитати от евангелия и библии-просто си ги имам в къщи и си ги чета за обща култура..все пак съм християнка по род и съм кръстена в църква по източно-православния ритуал.\nНо по Великден ,освен прекрасните рисувани яйца и вкусни козунаци,какво друго правим?....някакви малко канибалски неща(дано да ме прости господ)---след великите пости ,се изповядваме,причестяваме с "тялото господне" и "кръвта господна"....за да започнем на чисто отново пак да трупаме грехове...до следващия Великден....някъде ми се губи нещо от смисъла....\n9. izkustvo - alison, благодаря ти за искренният коментар\nПо принцип ако искаш да си отговориш на въпроси за християнството няма как да подминеш бибилята , защото това е книгата на тази религия.\nИначе те разбирам , че не искаш цитати, много е досадно, наистина.\nА по отношение на изповядването на греховете и Великден, точно там е парадокса на традициите.\nПокаянието е живот на ежеднавна основа , а не ритуал веднъж или два пъти в годината. Покаяние означава промяна в начина на живот, ценностната система , възгледите и т.н. Всичко това изисква време , постоянство и разбиране.\nХората обаче , запалвайки свещичка се успокояват че са се пречистили и продължават да си живеят както си знаят.\nЕ това си е чиста проба лицемерие (или самозаблуда)\n10. alison - именно,точната дума е самозаблуда...\n...странното е,че понякога тези ритуали проработват(усещаш,че нещо си направил там.)..но чувството,че нещата не са под твой контрол,че някакви измислени не знам кога и от кой ритуали---палене на свещички,молитви пред нечии икони...страха,че някой особено пристрастен,ще ти направи забележка,че с някакво свое невинно действие ,един вид,богохулстваш....изобщо ,тази театрална ритуалност на нашата религия, ме подтиска...заради това,си позволявам да се шегувам с господ(!?),да се смея на вицове свързани с разни-разнообразни верующи...а най-любимото ми е да подлагам на анализ и критика църковната литература...интересни са съпоставките между различните евангелия дори...все ,пак писани ,превеждани, преписвани от живи хора,които са ги понагласявали през своята призма и интереси..толкова векове насам...\nЕстествено,не е това единственото ми занимание.Но по време на големи църковни празници....от вътре ми идва да се заяждам...защото мразя преекспонираните страсти...не обичам да вървя със стадото...избирам ролята на зрител....от няколко години насам,не ходя да се боря за върбички на Цветница,нито да взема от свещенния огън и да си го занеса в къщи по Великден.\nНай-обичния ми празник от църковните е ,разбира се Рождество!!!!,защото радостта е най-любимото ми усещане и там няма нужда да не бъда точно себе си\n11. alison - защо писах един час и всичко изчезна!?\n..в знак на протест няма да го повторя....защото,ако пак го напиша-ще се успя за работа ,а пари за такси...не ща да давам....\n...но дано утре ми дойде пак музата...\n12. izkustvo - alison, всичко си е тук\nЦелият текст! Нали не се успа за работа та да ми тежи на съвестта :)))))\nА Господ има чувство за хумор така ,че няма лошо да се забавляваш с вицове (е, стига да не са от "мръсните" :) )\nАко се сетя някой по късно ще го кача да се посмеем.\n13. alison - стар анекдот:\n...отива там един човечец да се помоли на Господ...."Моля те ,господи -казва- нека да спечеля от тотото...,а може и от някъде другаде...няма значение откъде,господи,само помогни!!!!!,защото много яко съм я закъсал ,господи-"--и т н. и т. н....моли се, тръшка се там пред най-важните свети икони....а до него се моли друг по-сдържан християнин-съвсем възпитано,почти-безмълвно....\n....обаче в един момент, все пак ,вторият не издържа на сълзливите молитви ,отправени така шумно към небето и казва:"Колко пари ти трябват ,мой човек?1000лв ще ти свършат ли работа?Вземай ги и изчезвай по-скоро от тук---не разсейвай всевишния ,точно сега, за глупости!"..............\nСлед като ошашавеният човечец изчезва с парите,....\n-----"Господи,много те моля, господи,нека тая нощ автоколоната с петрола да мине през западната ни граница безпрепятствено!!!!Предварително ти благодаря ,господи, амин!"\n14. izkustvo - :)\nтози вторият да не е от гилидята на някои от нашите корумпирани политици :)))