BETÆNKNING om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum (forordningen om animalske biprodukter) - A6-0087/2009\nPE 418.148v03-00 A6-0087/2009\nom forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum (forordningen om animalske biprodukter)\n(KOM(2008)0345 – C6–0220/2008 – 2008/0110(COD))\nOrdfører: Horst Schnellhardt\n– der henviser til Kommissionens forslag til Europa-Parlamentet og Rådet (KOM(2008)0345),\n– der henviser til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, og artikel 152, stk. 4, litra b, på grundlag af hvilke Kommissionen har forelagt forslaget (C6-0220/2008),\n– der henviser til betænkning fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed og udtalelse fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter (A6–0087/2009),\n(2) Animalske biprodukter fremkommer primært under slagtning af dyr til konsum og i forbindelse med bortskaffelse af døde dyr og sygdomsbekæmpelsesforanstaltninger. Uanset kilden udgør de en potentiel risiko for dyre- og folkesundheden og miljøet. Der er behov for, at denne risiko styres på passende vis, enten ved at de pågældende produkter bortskaffes ved en sikker fremgangsmåde, eller ved at de anvendes til diverse formål, forudsat at der gælder strenge betingelser, som minimerer de dermed forbundne risici.\n(2) Animalske biprodukter fremkommer primært under slagtning af dyr til konsum, under fremstilling af levnedsmidler af animalsk oprindelse, såsom mejeriprodukter, og i forbindelse med bortskaffelse af døde dyr og sygdomsbekæmpelsesforanstaltninger. Uanset kilden udgør de en potentiel risiko for dyre- og folkesundheden og miljøet. Der er behov for, at denne risiko styres på passende vis, enten ved at de pågældende produkter bortskaffes ved en sikker fremgangsmåde, eller ved at de anvendes til diverse formål som f.eks. bioenergiprocesser, forudsat at der gælder strenge betingelser, som minimerer de dermed forbundne risici.\n(13) For at undgå risici forårsaget af vildtlevende dyr bør også kroppe eller dele af kroppe af sådanne dyr, der mistænkes for at være inficeret med en overførbar sygdom, være omfattet af bestemmelserne i denne forordning. At de således bliver omfattet af bestemmelserne, bør ikke betyde, at der er krav om indsamling og bortskaffelse af kroppe af vildtlevende dyr, som er døde eller nedlagt i deres naturlige habitat. Hvis god jagtskik overholdes, kan tarme og andre dele af kroppe af vildtlevende vildt bortskaffes på sikker vis på stedet. Animalske biprodukter fra nedlagt vildt bør kun være omfattet af denne forordning i det omfang, fødevarehygiejnebestemmelserne gælder for omsætning af det pågældende vildt og indebærer aktiviteter, der gennemføres af vildthåndteringsvirksomheder.\n(13) For at undgå risici forårsaget af vildtlevende dyr bør også kroppe eller dele af kroppe af sådanne dyr, der mistænkes for at være inficeret med en overførbar sygdom, være omfattet af bestemmelserne i denne forordning. At de således bliver omfattet af bestemmelserne, bør ikke betyde, at der er krav om indsamling og bortskaffelse af kroppe af vildtlevende dyr, som er døde eller nedlagt i deres naturlige habitat. Hvis jagtlovgivningen overholdes, kan tarme og andre dele af kroppe af vildtlevende vildt bortskaffes på sikker vis på stedet. Animalske biprodukter fra nedlagt vildt bør kun være omfattet af denne forordning i det omfang, fødevarehygiejnebestemmelserne gælder for omsætning af det pågældende vildt og indebærer aktiviteter, der gennemføres af vildthåndteringsvirksomheder.\nFormuleringen "god jagtskik" er et ubestemt retligt begreb, som ikke findes i denne form i jagtlovgivningen, og som derfor kan føre til manglende retssikkerhed og forskelle. Da jagtuddannelsen afhænger af den pågældende medlemsstats jagtlovgivning, er det hensigtsmæssigt at anvende denne klare definition.\n(21) Aktiviteter, der involverer animalske biprodukter, og som indebærer en betydelig risiko for folke- og dyresundheden, bør kun gennemføres på virksomheder, der på forhånd er godkendt af den kompetente myndighed til sådanne aktiviteter. Denne betingelse bør især gælde for destruktionsanstalter og andre anlæg, der håndterer og forarbejder ubehandlede animalske biprodukter. Det bør tillades, at animalske biprodukter, der tilhører mere end én kategori, håndteres på en og samme virksomhed, forudsat at krydskontaminering undgås. Endvidere bør det tillades at ændre disse betingelser, hvis mængden af materiale, der skal bortskaffes og forarbejdes, stiger som følge af et stort sygdomsudbrud, forudsat at det sikres, at den midlertidige anvendelse ifølge sådanne ændrede betingelser ikke medfører en spredning af sygdomsrisici.\n(21) Aktiviteter, der involverer animalske biprodukter, og som indebærer en betydelig risiko for folke- og dyresundheden, bør kun gennemføres på virksomheder, der på forhånd er godkendt af den kompetente myndighed. Denne betingelse bør især gælde for forarbejdningsanlæg for animalske biprodukter og andre anlæg, der håndterer og forarbejder ubehandlede animalske biprodukter. Det bør tillades, at animalske biprodukter, der tilhører mere end én kategori, håndteres på en og samme virksomhed, forudsat at krydskontaminering undgås. Endvidere bør det tillades at ændre disse betingelser, hvis mængden af materiale, der skal bortskaffes og forarbejdes, stiger som følge af et stort sygdomsudbrud, forudsat at det sikres, at den midlertidige anvendelse ifølge sådanne ændrede betingelser ikke medfører en spredning af sygdomsrisici.\nBegrebet destruktionsanstalt anvendes ikke længere, begrebet forarbejdningsanlæg for animalske biprodukter er i mellemtiden blevet klart defineret og har vundet indpas.\n(25) Animalske biprodukter bør på grundlag af risikovurderinger klassificeres i tre kategorier, som afspejler, hvilken risiko de udgør for folke- og dyresundheden. Mens materiale, der udgør en høj risiko, kun bør anvendes til formål uden for foderkæden, bør det på sikre betingelser tillades at anvende materiale, der udgør en lavere risiko.\n(25) Animalske biprodukter bør på grundlag af risikovurderinger klassificeres i tre kategorier, som afspejler, hvilken risiko de udgør for folke- og dyresundheden. Mens materiale, der udgør en høj risiko, kun bør anvendes til formål uden for foderkæden, bør det på sikre betingelser tillades at anvende materiale, der udgør en lavere risiko. Navnlig bør der gøres enhver mulig bestræbelse på at fremme anvendelsen af animalske biprodukter som kilder til bioenergi.\n(29) Det er ikke nødvendigt at bortskaffe gylle og indhold fra fordøjelseskanalen, forudsat at det ved en korrekt behandling sikres, at sygdomme ikke overføres ved anvendelse på jordarealer. Biprodukter fra selvdøde dyr og dyr, der er aflivet med henblik på udryddelse af sygdomme, dog ikke TSE, bør ikke anvendes i foderkæden. Denne restriktion bør også gælde for importerede animalske biprodukter, som tillades indført til Fællesskabet, selv om de ikke overholder fællesskabslovgivningen ved kontrol på EF-grænsekontrolstedet, og for produkter, der ikke overholder de gældende krav ved kontrol, der gennemføres i Fællesskabet.\n(29) Det er ikke nødvendigt at bortskaffe gylle og indhold fra fordøjelseskanalen, forudsat at det ved en korrekt behandling sikres, at sygdomme ikke overføres ved anvendelse på jordarealer. Biprodukter fra selvdøde dyr og dyr, der er aflivet med henblik på udryddelse af sygdomme, bør ikke anvendes i foderkæden. Denne restriktion bør også gælde for importerede animalske biprodukter, som tillades indført til Fællesskabet, selv om de ikke overholder fællesskabslovgivningen ved kontrol på EF-grænsekontrolstedet, og for produkter, der ikke overholder de gældende krav ved kontrol, der gennemføres i Fællesskabet.\nDet er en misforståelse at nævne TSE her. Biprodukter fra dyr, der er smittet med TSE, er omfattet af forordning (EF) nr. 999/2001.\n(34) Bortskaffelse af animalske biprodukter og afledte produkter bør ske i overensstemmelse med miljøbestemmelserne om deponering og affaldsforbrænding. For at sikre konsekvente bestemmelser bør forbrænding ske i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/76/EF af 4. december 2000 om forbrænding af affald. For medforbrænding af affald - hvad enten der er tale om nyttiggørelse eller bortskaffelse – gælder der samme betingelser vedrørende godkendelse og drift som for forbrænding af affald, navnlig hvad angår grænseværdier for emission til luften, udledning af spildevand og restprodukter, kontrol og overvågning samt målekrav. Direkte medforbrænding, uden forudgående forarbejdning, bør derfor tillades for alle tre materialekategoriers vedkommende.\n(35) Anvendelse af animalske biprodukter eller afledte produkter som brændsel ved forbrændingsprocessen bør tillades, og der er ikke tale om en affaldsbortskaffelsesaktivitet. En sådan anvendelse bør dog ske på betingelser, der sikrer beskyttelse af folke- og dyresundheden og overholdelse af de relevante miljønormer.\n(35) Anvendelse af animalske biprodukter eller afledte produkter som brændsel ved forbrændingsprocessen eller som kilde til bioenergi bør tillades, og der er ikke tale om en affaldsbortskaffelsesaktivitet. En sådan anvendelse bør dog ske på betingelser, der sikrer beskyttelse af folke- og dyresundheden og overholdelse af de relevante miljønormer.\n(41) Kravene til omsætning af animalske biprodukter og afledte produkter bestemt til foderbrug og af organiske gødningsstoffer og jordforbedringsmidler bør gøres klarere for at sikre beskyttelsen af fødevare- og foderkæden. Kun kategori 3-materiale bør anvendes til foderbrug. Gødningsstoffer, der er fremstillet på basis af animalske biprodukter, kan påvirke fødevare- og foderkædens sikkerhed. Når de er fremstillet af proteinholdigt materiale, bør der tilsættes en bestanddel, f.eks. et uorganisk eller ufordøjeligt stof, for at hindre, at de anvendes direkte til foderbrug.\n(41) Kravene til omsætning af animalske biprodukter og afledte produkter bestemt til foderbrug og af organiske gødningsstoffer og jordforbedringsmidler bør gøres klarere for at sikre beskyttelsen af fødevare- og foderkæden. Kun kategori 3-materiale bør anvendes til foderbrug. Gødningsstoffer, der er fremstillet på basis af animalske biprodukter, kan påvirke fødevare- og foderkædens sikkerhed.\n(45) I henhold til forordning (EF) nr. 1774/2002 er det tilladt at fodre truede arter af ådselædende fugle, der lever i deres naturlige habitat, med kategori 1-materiale. For at tilvejebringe et passende redskab til bevarelsen af sådanne arter, bør den pågældende fodringspraksis fortsat være tilladt i henhold til nærværende forordning under overholdelse af betingelser, der fastsættes for at hindre sygdomsspredning.\n(45) I henhold til forordning (EF) nr. 1774/2002 er det tilladt at fodre truede arter af ådselædende fugle, der lever i deres naturlige habitat, med kategori 1-materiale. For at tilvejebringe et passende redskab til bevarelsen af sådanne og andre truede eller beskyttede arter, bør den pågældende fodringspraksis fortsat være tilladt i henhold til nærværende forordning under overholdelse af betingelser, der fastsættes for at hindre sygdomsspredning.\nDet er hensigtsmæssigt at undlade at fastlægge betingelser for indretning af særlige foderstationer, ifølge hvilke disse stationer reserveres til ådselædende fugle. Andre fugle, der til tider spiser ådsler og er truede eller beskyttede, som f.eks. lammegribben eller kejserørnen, kan ligeledes drage nytte deraf.\n(51) Der kan foreskrives tryksterilisering og supplerende transportbetingelser med henblik på at sikre styring af eventuelle risici. For at sikre sporbarhed og samarbejde mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, der kontrollerer materialestrømmen, bør Traces-systemet, der blev indført ved Kommissionens beslutning 2004/292/EF af 30. marts 2004 om anvendelse af Traces-systemet og om ændring af beslutning 92/486/EØF, anvendes til at give oplysninger om afsendelse af alt kategori 1- og kategori 2-materiale og alle afledte produkter fra afsmeltningsaktiviteter samt forarbejdet animalsk protein i kategori 3.\n(51) Der kan foreskrives tryksterilisering og supplerende transportbetingelser med henblik på at sikre styring af eventuelle risici. For at sikre sporbarhed og for at undgå ulovlig ommærkning af kød og kødprodukter, der tidligere har resulteret i skandaler med råddent kød, bør samarbejdet mellem de kompetente myndigheder i medlemsstaterne, der kontrollerer materialestrømmen, øges. Traces-systemet, der blev indført ved Kommissionens beslutning 2004/292/EF af 30. marts 2004 om anvendelse af Traces-systemet og om ændring af beslutning 92/486/EØF, bør derfor anvendes til at give oplysninger om afsendelse af alt kategori 1- og kategori 2-materiale og alle afledte produkter fra afsmeltningsaktiviteter samt forarbejdet animalsk protein i kategori 3.\n(63) I henhold til forordning (EF) nr. 1774/2002 er visse produkter, bl.a. guano, visse huder, der er blevet behandlet på en bestemt måde, f.eks. ved garvning, og visse jagttrofæer, blevet undtaget fra kravene i forordningen. Lignende undtagelser bør fastsættes i gennemførelsesforanstaltninger, f.eks. for oliekemiske produkters vedkommende. For at bibeholde et passende niveau for beskyttelse af foderkæden, bør det imidlertid fortsat kræves, at driftsledere, der håndterer kategori 1- og kategori 2-materiale med henblik på fremstilling af foder til selskabsdyr, skal være omfattet af en godkendelse.\n(63) I henhold til forordning (EF) nr. 1774/2002 er visse produkter, bl.a. guano, visse huder, der er blevet behandlet på en bestemt måde, f.eks. ved garvning, og visse jagttrofæer, blevet undtaget fra kravene i forordningen. Lignende undtagelser bør fastsættes i gennemførelsesforanstaltninger, f.eks. for oliekemiske produkters vedkommende.\nDer bør ikke være mulighed for, at råmateriale af kategori 1 og 2 anvendes til fremstilling af foder til selskabsdyr. Dette kommer også til udtryk i ændringen af artikel 22, litra e), nr. ii), og artikel 45, stk. 3.\n1. Denne forordning finder anvendelse på animalske biprodukter og produkter afledt heraf:\na) som ikke må anvendes til konsum i henhold til fællesskabslovgivningen, eller\na) animalske biprodukter og produkter afledt heraf, som ikke må anvendes til konsum i henhold til fællesskabslovgivningen, eller\nb) som kan anvendes til konsum i henhold til fællesskabslovgivningen, men som i henhold til en driftsleders beslutning er bestemt til andre formål end konsum.\nb) animalske produkter, som kan anvendes til konsum i henhold til fællesskabslovgivningen, men som i henhold til en driftsleders beslutning er bestemt til andre formål end konsum. Denne beslutning er irreversibel.\nDer er en sammenblanding af definitioner her, idet animalske biprodukter i artikel 3 allerede defineres til ikke at måtte anvendes til konsum, og kun animalske produkter kan anvendes til konsum (artikel 3, nr. 17)). Virksomhederne skal ikke have mulighed for igen at bringe produkter i omsætning, der én gang er udelukket fra konsum.\nArtikel 2 – stk. 2 – litra a – nr. i\ni) som ikke mistænkes for at være inficeret med sygdomme, der kan overføres til mennesker eller dyr, bortset fra vanddyr, der landes til kommercielle formål\ni) som ikke mistænkes for at være berørt af sygdomme, der kan overføres til mennesker eller dyr, bortset fra vanddyr, der landes til kommercielle formål\nBegrebet "berørt" foreslås under henvisning til parasitangreb.\nArtikel 2 – stk. 2 - litra a – nr. ii\nii) som, hvis der er tale om vildtlevende landdyr, i overensstemmelse med god jagtskik ikke indsamles efter nedlæggelsen\nii) som, hvis der er tale om vildtlevende landdyr, i overensstemmelse med jagtretlige bestemmelser ikke indsamles efter nedlæggelsen\n"God jagtskik" er et udefineret juridisk begreb, der ikke findes i jagtretten som sådan.\nb) animalske biprodukter fra vildtlevende vildt og fra kød af vildtlevende vildt, jf. artikel 1, stk. 3, litra e), i forordning (EF) nr. 853/2004\nArtikel 2 – stk. 2 – litra b a (nyt)\nba) råt foder til selskabsdyr til brug på stedet, når det kommer fra dyr, der i overensstemmelse med national lovgivning er slagtet på oprindelsesbedriften alene med henblik på landbrugerens og dennes families anvendelse heraf som fødevarer\nDen nuværende lovgivnings udelukkelse af disse produkter fra anvendelsesområdet bør opretholdes.\nArtikel 2 – stk. 2 – litra d\nd) flydende mælk, colostrum og produkter heraf, der frembringes, opbevares, bortskaffes eller anvendes på oprindelsesbedriften\nd) mælk, mælkebaserede produkter og colostrum, der frembringes, opbevares, bortskaffes eller anvendes på oprindelsesbedriften\nFor at præcisere forordningen og gøre den lettere at læse. Den valgte formulering svarer til formuleringen i artikel 20, litra f). Derudover er det tvivlsomt, hvad der menes med begrebet "flydende mælk".\nArtikel 2 – stk. 2 – litra g a (ny)\nga) oleokemiske produkter, som er fremstillet af animalske fedtstoffer i overensstemmelse med de bestemmelser, der er fastlagt i gennemførelsesbestemmelserne, ved hydrolyse, forsæbning eller hydrering.\nOleokemiske produkter af animalske fedtstoffer udgør efter hydrolyse, forsæbning eller hydrering ikke længere nogen risiko for menneskers og dyrs sundhed.\nArtikel 2 – stk. 2 – litra g b (ny)\ngb) animalske biprodukter, som er beregnet til fodring af kødædende eller altædende dyr af vildtlevende arter, som holdes i menneskers varetægt og ikke er bestemt til konsum, for så vidt som de pågældende animalske biprodukter svarer til dyrenes naturlige næringsspektrum eller er tilnærmet dette, og for så vidt som der ikke er tale om animalske biprodukter, hvor der må antages at være forhøjet risiko for TSE.\nAnvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1774/2002 skal begrænses yderligere. Fodring af løver eller bjørne med f.eks. hele kreaturer eller antiloper eller fodring af reptiler med mus svarer til disse dyrs naturlige ernæringsrepertoire og bør være mulig uden hindringer.\nUndtagelsesmulighederne i artikel 27, stk. 2, i det foreliggende udkast er ikke tilstrækkelige, da der her kun indføres undtagelser for at anvende døde dyr med specificeret risikomateriale eller dele af dyr som foder til dyr i zoologiske haver, men ikke til dyr i cirkus.\nArtikel 2 – stk. 2 – litra g c (ny)\ngc) foder til selskabsdyr, som fremstilles i registrerede fødevarevirksomheder af fødevareegnet materiale og under samme hygiejnebetingelser som fødevarer;\nFoder til selskabsdyr, som fremstilles i registrerede fødevarevirksomheder af fødevareegnet materiale og under samme hygiejnebetingelser som fødevarer, bør undtages fra anvendelsesområdet. For så vidt angår disse virksomheder er der ikke brug for at indsætte ekstra bestemmelser i lovgivningen om biprodukter. Godkendte fødevarevirksomheder, som har en større afsætning og aktionsradius, bør dog være registreringspligtige som fastsat i artikel 7, stk. 1, litra a), jf. artikel 32.\nArtikel 2 – stk. 2 – litra g d (ny)\ngd) foder til selskabsdyr, som fremstilles udelukkende af slagtekroppe eller -dyr, der er egnet til konsum, og som kommer fra detailhandlere eller lokaler ved salgssteder, hvor opskæring, forarbejdning og opbevaring udelukkende finder sted med henblik på direkte salg til forbrugeren det pågældende sted;\nI forslaget mangler undtagelsen fra anvendelsesområdet i henhold til artikel 1, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1774/2002. Denne bør genoptages og udvides til at omfatte ikkeråt foder til selskabsdyr.\nArtikel 2 – stk. 3 – litra g e (nyt)\nge) slutprodukter fra sikker forarbejdning af biobrændstoffer, der er fremstillet af animalske biprodukter.\nNår talg anvendes som råmateriale til produktion af biobrændsel, kan biprodukter som glycerol og kaliumsulfat betragtes som sikre efter den "oleokemiske" behandling på raffinaderiet. Anvendelse af disse stoffer bør tillades uden yderligere restriktioner.\nArtikel 3 – nr. 1\n1) "animalske biprodukter": hele kroppe eller dele af døde dyr og animalske produkter som omhandlet i artikel 11, 12 og 13, herunder oocytter, embryoner og sæd\n1) "animalske biprodukter": hele kroppe eller dele af dyr og animalske produkter som omhandlet i artikel 11, 12 og 13, som ikke er bestemt til konsum, herunder oocytter, embryoner og sæd\nFor at præcisere, at forordningen kun finder anvendelse på animalske biprodukter som anført i artikel 2, stk. 1, bør definitionen på "animalske biprodukter" indeholde en henvisning til, at konsum er udelukket. Dermed bliver forgængerforordningens definition også anvendt her og misforståelser forebygget.\nArtikel 3 – nr. 5\n5) "selskabsdyr": alle dyr tilhørende arter, der normalt fodres og holdes af mennesker, uden at dette tager sigte på nogen landbrugsproduktion, og som er opført i bilag I til forordning (EF) nr. 998/2003\n5) "selskabsdyr": alle dyr tilhørende arter, der normalt fodres og holdes af mennesker, uden at dette tager sigte på konsum eller nogen landbrugsproduktion\nAf hensyn til konsekvensen i EU's lovgivning bør man anvende eksisterende definitioner. Den valgte definition stammer fra forgængerforordningen (EF) nr. 1774/2002, artikel 2, stk. 1, litra h). I Kommissionens forslag henvises til forordning (EF) nr. 988/2003, der indeholder en ikke komplet liste. Hyppige henvisninger til juridiske kilder er til hinder for forordningens læsbarhed og forståelighed og er derfor ikke i overensstemmelse med god lovgivning.\nArtikel 3 – nr. 11\n11) "producent": enhver, der producerer animalske biprodukter eller afledte produkter\nDefinitionen på "producent" bør udgå, før det første fordi begrebet ikke anvendes inden for rammerne af denne forordning, for det andet fordi det er dækket ind af definitionen på en "driftsleder".\nArtikel 3 – nr. 16\n16) "tryksterilisering": forarbejdning af animalske biprodukter efter findeling til en partikelstørrelse på højst 50 mm ved opvarmning til en kernetemperatur på over 133 °C i mindst 20 minutter uden afbrydelse ved et absolut tryk på mindst 3 bar\n16) "tryksterilisering": forarbejdning af animalske produkter under forhold, herunder trykniveauer, der er fastlagt i gennemførelsesbestemmelserne. De foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 48, stk. 4\nMedtagelsen af tekniske detaljer er ikke i overensstemmelse med systematikken i de øvrige definitioner. Tekniske detaljer bør der fastsættes bestemmelser for i gennemførelsesforordningen, således at der kan foretages ændringer ved hjælp af en udvalgsprocedure, hvis der er behov for tilpasninger.\nArtikel 3 – nr. 17\n17) "animalske produkter": produkter, der er fremstillet af dyr, samt produkter fremstillet af sådanne produkter, herunder dyr, der er levende, når de tilvirkes hertil\n17) "animalske produkter":\n- animalske fødevarer, herunder honning og blod\n- levende toskallede bløddyr, levende pighuder, levende sækdyr og levende havsnegle, der er bestemt til konsum, og\n- andre dyr, der er bestemt til at blive tilberedt med henblik på at blive leveret levende til den endelige forbruger\nI overensstemmelse med, hvad der er konsekvent og god lovgivning, bør definitionen på "animalske produkter" fra bilag 1, nr. 8.1, i forordning (EF) nr. 853/2004 anvendes her. Dette gælder så meget desto mere, som at de virksomheder, der er godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 853/2004, ikke behøver nogen godkendelse i henhold til afløserforordningen.\nArtikel 3 – nr. 23\n23) "fjerntliggende område": et område, hvor dyrepopulationen er så lille, og hvor bortskaffelsesfaciliteterne ligger så langt væk, at de nødvendige ordninger for indsamling og transport af animalske biprodukter ville være uacceptabelt bekostelige i forhold til lokal bortskaffelse\n23) "fjerntliggende område": et område, hvor dyrepopulationen er så lille, og hvor bortskaffelsesanlæggene eller -virksomhederne ligger så langt væk, at de nødvendige ordninger for indsamling og transport af animalske biprodukter ville være uacceptabelt bekostelige i forhold til lokal bortskaffelse\nFor at præcisere teksten og gøre den mere konsekvent.\nArtikel 3 – nr. 25 a (nyt)\n25a) "slagtekrop": et dyrs krop efter slagtning og slagtemæssig behandling\nOrdet slagtekrop anvendes flere gange, men der mangler en definition. Denne definition stammer fra forordning (EG) nr. 853/2004.\nArtikel 3 – nr. 25 b (nyt)\n25b) "Centrifuge- eller separatorslam": materiale, som opstår som biprodukt ved rensning/separering af råmælk i skummetmælk og fløde\nMed dette nye nr. indføres den eksplicitte definition, der er nødvendig i forbindelse med det nye litra ma), der indsættes i artikel 13, jf. nedenfor.\nArtikel 3 – nr. 25 c (nyt)\n25c) "Udnyttelse som brændstof": kontrolleret og hurtig eksotermisk oxidering af animalske biprodukter eller afledte produkter med henblik på at generere brugbar energi i en godkendt forbrændingsproces.\nThis condition is not satisfied where a supplementary fossil fuel is needed to achieve the necessary exothermic conditions under normal operation; the use of a support fuel to achieve safe conditions during start-up and shutdown is allowed. This definition is in accordance with the definitions of “Combustion plant” and “Fuel” within the IPPC recast\nIn addition, the definitions within the IPPC recast of “Waste incineration plant” and “Waste Co-incineration plant”, clearly differentiate between “Fuel for combustion” and “Waste (Co) Incineration”. It is desired to seek the same level of differentiation within the new ABPR.\nArtikel 4 – stk. 1 – indledning\n1. Medlemsstaterne skal have etableret en passende infrastruktur på deres område, som sikrer, at animalske biprodukter:\n1. Medlemsstaterne skal sikre tilstedeværelsen af en passende infrastruktur på deres område, som sikrer, at animalske biprodukter:\nMedlemsstaterne skal sikre overholdelsen af de gældende bestemmelser, men er ikke forpligtede til at tildele bedrifterne de nødvendige midler i henhold til det grundlæggende princip om, at "forureneren betaler".\nArtikel 4 – stk. 2 – litra a\na) have et system til indsamling og bortskaffelse af animalske biprodukter, som fungerer effektivt, og som løbende overvåges af den kompetente myndighed\na) sørge for, at gennemførelsen af foranstaltningerne jf. stk. 1 løbende overvåges af den kompetente myndighed\nDen slettede del af teksten er kun en gentagelse af stk. 1 og bør derfor slettes af hensyn til god lovgivningspraksis. Derudover fremgår det allerede direkte af stk. 1, at man skal have et funktionsdygtigt system.\nArtikel 4 – stk. 2 – litra b\nb) afsætte passende ressourcer til driften af et sådant system.\nb) sikre, at der afsættes passende ressourcer til driften af den i stk. 1 nævnte infrastruktur vedrørende animalske biprodukter jf. artikel 11 og artikel 12, litra b)-h).\nDet anses for uforholdsmæssigt, at medlemsstaterne pålægges en grundlæggende finansieringspligt for samtlige animalske biprodukter, men der bør være en finansieringspligt udelukkende for materialer, der er farlige ud fra et dyresundhedsmæssigt synspunkt.\n1. Uden at artikel 2, stk. 4, derved tilsidesættes, må animalske biprodukter og afledte produkter ikke afsendes fra bedrifter, anlæg eller zoner, der er omfattet af restriktioner\na) i henhold til EF-veterinærbestemmelser eller\nb) på grund af forekomst af en alvorlig overførbar sygdom\ni) der er opført i bilag I til direktiv 92/119/EØF, eller\nii) der er opført på en liste, som er fastsat af Kommissionen.\nForanstaltningerne omhandlet i litra b), nr. ii), til ændring af ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved supplering af den vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 48, stk. 4.\n2. Stk. 1 finder ikke anvendelse, når animalske biprodukter og afledte produkter afsendes på betingelser, der skal vedtages af Kommissionen for at hindre spredning af sygdomme, der kan overføres til mennesker eller dyr.\nSådanne foranstaltninger til ændring af ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved supplering af den vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 48, stk. 5.\nDenne artikel er overflødig, da det er fastlast i detaljer i de hovedsageligt fællesskabsretligt hjemlede bestemmelser vedrørende bekæmpelse af smitsomme dyresygdomme, hvilke produkter der må bringes ud af afspærrede områder. Derfor er det nok med bestemmelsen i artikel 2, stk. 4.\nOmsætning af andre afledte produkter uden for foderkæden\n1. Driftsledere kan bringe andre afledte produkter end de produkter, der er omhandlet i artikel 2, stk. 3, i omsætning, forudsat at:\na) de pågældende produkter:\ni) ikke er bestemt til anvendelse som fodermidler til fodring af opdrættede dyr eller til anvendelse på jordarealer, hvorfra foder til sådanne dyr kommer, eller\nii) er bestemt til fodring af pelsdyr, og\nb) de sikrer kontrol af risici for folke- og dyresundheden ved:\ni) anvendelse af sikre kilder, jf. artikel 42.\nii) sikker behandling, jf. artikel 43, hvis anvendelse af sikre kilder ikke garanterer tilstrækkelig kontrol, eller\niii) verifikation af, at produkterne udelukkende anvendes til sikre endelige anvendelsesformål, jf. artikel 44, hvis sikker behandling ikke garanterer tilstrækkelig kontrol.\n2. Driftsledere kan endvidere bringe de afledte produkter omhandlet i stk. 1 i omsætning uden restriktioner, forudsat at Kommissionen har fastlagt et slutpunkt i fremstillingskæden jf. stk. 3, hvor sådanne produkter ikke længere udgør nogen folke- eller dyresundhedsmæssig risiko af betydning.\n3. Kommissionen kan vedtage foranstaltninger vedrørende de betingelser, der danner grundlag for fastlæggelsen af et slutpunkt i fremstillingskæden, hvorefter der ikke længere gælder nogen folke- eller dyresundhedskrav for det at bringe de omhandlede produkter i omsætning.\nDer er mulighed for at forarbejde animalske biprodukter så meget, at der ikke længere er nogen risiko for menneskers og dyrs sundhed. Slutpunktet er et centralt begreb i den reviderede nye forordning og begrænser forordningens anvendelsesområde som defineret i kapitel 1, afdeling 1. Derfor bør slutpunktet beskrives i denne afdeling og ikke først i artikel 41.\nArtikel 6 - stk. 1 - litra f\nf) håndtering eller fremstilling af foder til selskabsdyr, jf. artikel 45, stk. 3.\nf) håndtering eller fremstilling af foder til selskabsdyr.\nDet fremgår ikke klart, hvorvidt fabrikker, der fremstiller foder til selskabsdyr, skal registreres eller godkendes. Se artikel 6, stk. 1, litra f), artikel 7, stk. 1, litra f) og artikel 45 sammenholdt med lovgivningen vedrørende foderhygiejne. Af hensyn til harmoniseringen i branchen er det nødvendigt med en generel godkendelse af alle virksomheder, der beskæftiger sig med foder til selskabsdyr, for at undgå problemer i forbindelse med handel. Inden for EU kræves der en lokalt godkendt virksomhed til at udstede sundhedscertifikater, således at import ind i EU kan blive godkendt. Derudover bør det forsat ikke være muligt at anvende kategori 1- og kategori 2-materiale til fremstilling af foder til selskabsdyr. Se også artikel 22, litra e).\nArtikel 6 - stk. 1 - litra f a (nyt)\nfa) transport af animalske biprodukter og heraf afledte produkter.\nMed en registreringspligt for virksomheder, der transporterer animalske biprodukter, får myndighederne kendskab til transportvirksomhederne, således at det bliver muligt at overvåge og dermed bedre at forhindre eventuel omdeklarering af animalske biprodukter til fødevarer under transporten. Se også artikel 7, stk. 2.\nArtikel 7 – stk. 1 – litra a\na) aktiviteter, der er omfattet af en godkendelse eller registrering af anlæg og virksomheder, der er godkendt eller registreret i henhold til:\na) aktiviteter, der er omfattet af en godkendelse af virksomheder, der er godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 853/2004\ni) forordning (EF) nr. 853/2004 eller\nii) forordning (EF) nr. 183/2005\nNævnelsen af "anlæg" i denne bestemmelse er ikke konsekvent i forhold til andre relevante bestemmelser i fællesskabsretten (i forordning (EF) nr. 853/2004 og nr. 183/2005 godkendes kun virksomheder, ikke anlæg). Fritagelse fra kravet om godkendelse i forbindelse med forarbejdning, opbevaring og anden håndtering af animalske biprodukter i virksomheder, som er registreret i henhold til forordning (EF) nr. 853/2004 eller 183/2005 eller godkendt i henhold til forordning (EF) nr. 183/2005, afvises, fordi disse virksomheder ikke underkastes en omfattende kontrol, før de indleder deres aktiviteter, og dette fører til huller i kontrollen.\nArtikel 7 – stk. 1 – litra c\nc) biogas- og komposteringsanlæg, hvor animalske biprodukter og afledte produkter omdannes i overensstemmelse med standardparametre, der er fastsat i henhold til artikel 9, litra c)\nEn generel fritagelse fra kravet om godkendelse for biogas- og komposteringsanlæg, som forarbejder animalske biprodukter eller afledte produkter i henhold til standardparametrene i artikel 9, litra c), afvises. Hvis der forarbejdes materialer, som er tvivlsomme ud fra et dyresundhedsmæssigt synspunkt, f.eks. slagteaffald, tidligere fødevarer eller køkken- og madaffald, anses en godkendelsespligt for nødvendig for at udelukke mulige risikokilder, allerede før anlægget tages i brug.\nArtikel 7 - stk. 1 - litra f\nf) anlæg og virksomheder, der er omfattet af kapitel VI, afdeling 2, bortset fra anlæg, der er omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra f).\nf) anlæg og virksomheder, der er omfattet af kapitel VI, afdeling 2, bortset fra virksomheder, der fremstiller foder til selskabsdyr.\nSom i artikel 6, stk. 1, litra f): Det fremgår ikke klart, hvorvidt fabrikker, der fremstiller foder til selskabsdyr, skal registreres eller godkendes. Se artikel 6, stk. 1, litra f), artikel 7, stk. 1, litra f) og artikel 45 sammenholdt med lovgivningen vedrørende foderhygiejne. Af hensyn til harmoniseringen i branchen er det nødvendigt med en generel godkendelse af alle virksomheder, der beskæftiger sig med foder til selskabsdyr, for at undgå problemer i forbindelse med handel. Inden for EU kræves der en lokalt godkendt virksomhed til at udstede sundhedscertifikater, for at import ind i EU kan blive godkendt. Derudover bør det fortsat ikke være muligt at anvende kategori 1- og kategori 2-materiale til fremstilling af foder til selskabsdyr. Se også artikel 22, litra e).\n2. Anlæg og virksomheder, der i henhold til stk. 1, litra a), b) og c), er fritaget fra godkendelseskravet, registreres af den kompetente myndighed efter ansøgning fra driftslederen.\n2. Driftsledere, hvis anlæg eller virksomheder i henhold til stk. 1, litra a), b) og c), er fritaget fra godkendelseskravet, skal, før aktiviteterne indledes og med henblik på registrering, give den kompetente myndighed meddelelse om anlæggenes eller virksomhedernes eksistens på den af denne myndighed forlangte måde.\nDriftslederne skal mindst give følgende oplysninger:\na) kategorien af de anvendte animalske biprodukter\nb) karakteren af de aktiviteter, der gennemføres ved anvendelse af animalske biprodukter eller afledte produkter som udgangsmateriale, og som ansøgningen vedrører\nVisse virksomheder, som ikke er godkendelsespligtige i henhold til forordningen om animalske biprodukter, skal i henhold til artikel 32 registreres hos den ansvarlige myndighed, før de indleder deres aktiviteter. Af betragtning 23 følger det, at virksomhederne bør foretage respektive opnå en sådan registrering. Derfor bør man i formuleringen af bestemmelsen om registreringsforpligtelsen undgå enhver henvisning til en ansøgning og indføre en pligt til at indsende oplysninger til myndighederne. Ellers ville også artikel 31 (navnlig stk. 2) blive meningsløs.\nArtikel 8 – titel\nGodkendelse af anlæg\nGodkendelse af virksomheder og anlæg\nDenne bestemmelse (godkendelse af anlæg efter inspektion, betinget godkendelse) bør også omfatte virksomheder. Ordlyden bør tilpasses til den tilsvarende bestemmelse i artikel 31, stk. 2, i forordning (EF) nr. 882/2004. Desuden bør det præciseres, at der til såvel den betingede som den endelige godkendelse kan knyttes specifikke krav.\n1. Den kompetente myndighed godkender et anlæg, forudsat at driftslederen sammen med sin ansøgning fremlægger dokumentation for, at:\n1. Den kompetente myndighed godkender en virksomhed eller et anlæg, forudsat at driftslederen sammen med sin ansøgning fremlægger dokumentation for, at:\nDenne bestemmelse (godkendelse af anlæg efter inspektion, betinget godkendelse) bør også omfatte virksomheder. Ordlyden bør tilpasses til den tilsvarende bestemmelse i artikel 31, stk. 2, i forordning (EF) nr. 882/2004. Desuden bør det præciseres, at der til såvel den betingede som den endelige godkendelse kan knyttes pålæg om at opfylde specifikke krav.\nb) anlægget håndterer animalske biprodukter og, hvis det kræves i henhold til denne forordning eller i henhold til bestemmelser vedtaget i henhold til denne forordning, afledte produkter i overensstemmelse med hygiejnekrav fastsat i henhold til artikel 9\nb) anlægget håndterer animalske biprodukter og, hvis det kræves i henhold til denne forordning eller i henhold til bestemmelser vedtaget i henhold til denne forordning, afledte produkter i overensstemmelse med hygiejnekrav fastsat i henhold til artikel 9 og bilag I til denne forordning\nDe almindelige hygiejnekrav skal ikke indgå i de gennemførelsesbestemmelser, der fastlægges ved udvalgsproceduren, tværtimod er de af så grundlæggende betydning, at det er nødvendigt at behandle dem i basisteksten.\nArtikel 8 – stk. 1 – litra d a (ny)\nda) hvis animalske biprodukter som defineret i artikel 2, stk. 1, litra a), opbevares eller forarbejdes, holdes forarbejdningen af disse produkter permanent adskilt fra forarbejdningen af produkter til konsum ved hjælp af organisatoriske og bygningsmæssige foranstaltninger, og der foretages en mærkning som henholdsvis fødevarer og animalske biprodukter; slutprodukter opbevares i et separat lokale eller i en separat indretning, som er mærket tilsvarende. Den erhvervsdrivende sikrer, at slutprodukterne ikke kan komme ind i den menneskelige fødekæde.\nHvis animalske biprodukter i henhold til artikel, 2, stk. 1, litra a), og fødevarer forarbejdes på samme virksomhedsadresse, bør biproduktvirksomheden have en særskilt godkendelse og særskilte forarbejdningslinjer. En lokalemæssig adskillelse er ikke nødvendig, hvis forarbejdningen foregår i fuldstændig lukkede anordninger eller udstyr, som udelukkende anvendes til forarbejdning af biprodukter.\n2. Anlægget godkendes først, når den kompetente myndighed har aflagt et besøg på stedet.\n2. Hvis en driftsleder ansøger om godkendelse i henhold til denne forordning, gennemfører den kompetente myndighed en besigtigelse på stedet.\nDen kompetente myndighed kan give betinget godkendelse, hvis det konstateres, at anlægget opfylder alle krav omhandlet i stk. 1, litra a) og b).\nDen godkender kun virksomheden eller anlægget til de pågældende aktiviteter, når driftslederen har påvist, at den/det opfylder kravene i denne forordning.\nDen giver kun fuld godkendelse, hvis det ved fornyet offentlig kontrol af anlægget senest tre måneder efter den betingede godkendelse konstateres, at anlægget opfylder alle de andre gældende krav.\nDen kompetente myndighed kan give en betinget godkendelse, hvis det konstateres, at virksomheden eller anlægget opfylder alle krav i denne forordning til infrastruktur og udstyr. Den fulde godkendelse gives kun, hvis en fornyet officiel kontrol af virksomheden eller anlægget, som foretages senest tre måneder efter tildelingen af den betingede godkendelse, viser, at virksomheden eller anlægget opfylder de øvrige relevante krav i denne forordning. Hvis der er gjort tydelige fremskridt, men virksomheden eller anlægget stadig ikke opfylder alle relevante krav, kan den kompetente myndighed forlænge den betingede godkendelse. En betinget godkendelse må dog ikke være gyldig i mere end seks måneder i alt.\nHvis der er gjort klare fremskridt, men anlægget stadig ikke opfylder alle gældende krav, kan den kompetente myndighed forlænge den betingede godkendelse. En betinget godkendelse kan dog ikke være gyldig i mere end seks måneder i alt.\nDen kompetente myndighed tager godkendelsen af virksomheder og anlæg op til revision, når den foretager officielle kontroller. Hvis den konstaterer alvorlige mangler, eller hvis den gentagne gange må standse produktionen i en virksomhed eller et anlæg, og hvis driftslederen ikke kan give tilstrækkelige garantier for den fremtidige produktion, indleder den kompetente myndighed procedurer med henblik på at fratage virksomheden eller anlægget godkendelsen. Den kompetente myndighed kan dog udsætte godkendelsen af virksomhed eller et anlæg, hvis driftslederen kan give garanti for, at han vil afhjælpe manglerne inden for en rimelig frist.\n3a. Anlæg og virksomheder, der allerede er godkendt eller registreret i henhold til forordning (EF) nr. 1774/2002, er undtaget fra eventuelle yderligere krav om godkendelse eller registrering.\nDenne bestemmelse har til formål at mindske bureaukrati, uden at det medfører en højere risiko. Dette er hidtil blevet nævnt i artikel 51 (Overgangsforanstaltning), men der er mere mening i at anbringe det her, hvor det drejer sig om godkendelse.\nArtikel 9 – litra d – nr. i\ni) generelle hygiejnekrav, der gælder på godkendte anlæg og virksomheder\nDe almindelige hygiejnekrav skal ikke indgå i de gennemførelsesbestemmelser, der fastlægges ved udvalgsproceduren, tværtimod er de af så grundlæggende betydning, at det er nødvendigt at medtage dem i basisteksten. De relevante tilpasninger er foretaget i artikel 8, stk. 1, litra b).\nArtikel 11 – litra c\nc) animalske produkter fra dyr, der har været underkastet en ulovlig behandling som defineret i artikel 1, stk. 2, litra d), i direktiv 96/22/EF og artikel 2, litra b), i direktiv 96/23/EF\nc) animalske produkter fra dyr, der har været underkastet en ikkeforskriftsmæssig behandling som defineret i artikel 1, stk. 2, litra d), i direktiv 96/22/EF eller artikel 2, litra b), i direktiv 96/23/EF\nOrdet "ulovlig" synes upassende i denne sammenhæng. Mellem de to nævnte direktiver skal der af logiske årsager være et "eller", fordi det ellers ville være nødvendigt med en behandling i henhold til begge bestemmelser.\nArtikel 11 – litra e\ne) køkken- og madaffald fra transportmidler i international fart\ne) (Vedrører ikke den danske tekst)\n(Ifølge den tyske begrundelse indsættes med ændringsforslaget samme formulering som i forgængerforordningen. Forgængerforordningens formulering er allerede indsat på dansk).\nArtikel 12 – litra d\nd) animalske produkter, der er blevet erklæret uegnet til konsum på grund af mulig forekomst af restkoncentrationer af fysiske stoffer i de pågældende produkter\nd) animalske produkter, der er blevet erklæret uegnet til konsum på grund af mulig forekomst af fremmedlegemer i de pågældende produkter\nArtikel 12 – litra f\nf) dyr og dele af dyr, der ikke er omhandlet i artikel 11 eller 13, og som er døde på anden måde end ved slagtning til konsum, eller, når det drejer sig om vildt, som er døde på anden måde end ved nedlæggelse med henblik på konsum, herunder dyr, der er aflivet i sygdomsbekæmpelsesøjemed, samt fostre og embryoner af drøvtyggere og svin samt kyllinger, der er døde i ægget.\nf) dyr og dele af dyr, der ikke er omhandlet i artikel 11 eller 13, og som er døde på anden måde end ved slagtning til konsum, eller, når det drejer sig om vildt, som er døde på anden måde end ved nedlæggelse med henblik på konsum, herunder dyr, der er aflivet i sygdomsbekæmpelsesøjemed;\nDen sidste sætning burde placeres i et særskilt litra.\nArtikel 12 – litra f a (ny)\nfa) fostre og embryoner af drøvtyggere og svin samt kyllinger, der er døde i ægget\nÆndringen sker i overensstemmelse med ændringsforslaget til artikel 12, litra f), hvis sidste afsnit bør placeres i et særskilt litra.\nArtikel 13 – litra b – indledning\nb) følgende dele hidrørende enten fra dyr, der er blevet slagtet på et slagteri, og som er fundet egnet til slagtning til konsum efter en undersøgelse før slagtning, eller fra vildt, der er nedlagt med henblik på konsum, i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen:\nb) følgende kroppe eller dele hidrørende enten fra dyr, der er blevet slagtet på et slagteri, og som er fundet egnet til slagtning til konsum efter en undersøgelse før slagtning, fra fjerkræ og haredyr, som er slagtet på bedriften i henhold til artikel 1, stk. 3, litra d), i forordning (EF) nr. 853/2004, eller fra vildt, der er nedlagt med henblik på konsum, i overensstemmelse med fællesskabslovgivningen:\nOgså sådanne dyr er egnede til slagtning og konsum, og de tilsvarende animalske biprodukter skal derfor kategoriseres som materiale i kategori 3. Derudover bør der også henvises til kroppe, så der er konsekvens i ordlyden sammenlignet med litra b), nr. i).\nArtikel 13 – litra b – nr. ii\nii) fjerkræhoveder, der ikke er bestemt til konsum\nVed hjælp af denne tilføjelse bliver det klart, at der kun henvises til bestemte fjerkræhoveder, idet det skal tages i betragtning, at høns i nogle tilfælde også sælges med hoved i EU.\nArtikel 13 – litra b – nr. iii\niii) huder og skind, herunder fraskæringer og spalt heraf\niii) huder og skind, herunder fraskæringer og spalt heraf, der ikke er bestemt til fremstilling af gelatine eller andre fødevarer bestemt til konsum\nFødevarehygiejne reguleres i forordning (EF) nr. 853/2004. Det skal præciseres, at gelatine (til konsum) ikke fremstilles af kategori 3-materiale. Denne misforståelse har tidligere forårsaget store problemer.\nArtikel 13 – litra c – indledning\nc) blod fra dyr, der ikke udviste tegn på nogen sygdom, som via dette blod kan overføres til mennesker eller dyr, idet blodet skal komme fra:\nc) blod fra dyr, der ikke udviste tegn på nogen sygdom, som via blod kan overføres til mennesker eller dyr, idet blodet skal komme fra:\nFormuleringen, ifølge hvilken der ikke må udvises tegn på nogen sygdom, som "via dette blod" kan overføres til mennesker eller dyr, antyder, at der foreligger en undersøgelse af blodet. Men det, der menes her, er vel undersøgelsen af slagtedyret (ante mortum-undersøgelse).\nArtikel 13 – litra d\nd) animalske biprodukter fra fremstilling af produkter bestemt til konsum, herunder affedtede knogler og grever\nd) animalske biprodukter fra fremstilling af produkter bestemt til konsum, herunder animalske biprodukter fra detail- og engroshandel, herunder affedtede knogler og grever\nAffald fra detail- og engroshandel indebærer en risiko ligesom køkken- og madaffald, og det bør derfor også eksplicit defineres som kategori 3-materiale.\nArtikel 13 – litra e\ne) animalske produkter, bortset fra køkken- og madaffald, som efter at have været bragt i omsætning med henblik på konsum eller foderbrug ikke længere er bestemt til konsum eller foderbrug af kommercielle grunde eller på grund af fremstillingsvanskeligheder, mangler ved emballagen eller andre fejl, der ikke indebærer nogen risiko for folke- eller dyresundheden\ne) animalske produkter, bortset fra køkken- og madaffald, som ikke indebærer nogen risiko for folke- eller dyresundheden, og som efter at have været bragt i omsætning med henblik på konsum eller foderbrug ikke længere er bestemt til konsum eller foderbrug af kommercielle grunde eller på grund af fremstillingsvanskeligheder, mangler ved emballagen eller andre fejl\nSætningen "der ikke indebærer nogen risiko for folke- eller dyresundheden" flyttes for at præcisere, at den refererer til køkken- og madaffald.\nArtikel 13 – litra h\nh) ferske animalske biprodukter fra vanddyr med oprindelse på anlæg eller virksomheder, der fremstiller produkter til konsum\nh) animalske biprodukter fra vanddyr med oprindelse på anlæg eller virksomheder, der fremstiller produkter til konsum\nOrdet "ferske" skal udgå. Det er ikke forståeligt, hvorfor biprodukter fra vanddyr, der netop langt fra er ferske, ikke skal være omfattet. Derudover er begrebet fersk i den grad afhængigt af, hvordan det tolkes i det enkelte tilfælde, og der foreligger ingen objektive kriterier herfor.\nArtikel 13 – litra j\nj) hvirvelløse landdyr, bortset fra arter, der er patogene for mennesker eller dyr\nj) hvirvelløse vand- og landdyr, bortset fra arter, der er patogene for mennesker eller dyr\nVandfaunaen og dens biprodukter omfatter også andre vanddyr end de nævnte, navnlig hvirvelløse dyr på forskellige livsstadier, såsom insektlarver og orme, som f.eks. anvendes til fremstilling af foder til selskabsdyr.\nArtikel 13 – litra l\nl) huder og skind, hove, fjer, uld, horn, hår og pelsskind fra døde dyr, der ikke udviste tegn på nogen sygdom, som via dette produkt kan overføres til mennesker eller dyr, bortset fra dyr omhandlet i litra c)\nl) huder og skind, hove, fjer, uld, horn, hår og pelsskind fra døde dyr, der ikke udviste tegn på nogen sygdom, som via dette produkt kan overføres til mennesker eller dyr, bortset fra dyr omhandlet i litra b)\nHer vil man tydeligvis henvise til litra b), ikke litra c).\nArtikel 13 – litra m a (ny)\nma) centrifuge- eller separatorslam fra mælkeforarbejdning, som har gennemgået en termisk behandling i henhold til bilag VIII, kapitel I, punkt H (metode 8)\nI henhold til Kommissionens betragtning 36 skal materiale, der underkastes en rensningsproces i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF af 7. maj 2002 om uønskede stoffer i foderstoffer også kunne anvendes til foderformål. Når centrifuge- eller separatorslam fra mælkeforarbejdning har gennemgået den senere i dette dokument beskrevne proces i henhold til bilag VIII, kapitel I, punkt H (metode 8), må det anses for renset i den forstand, som fremgår af betragtning 36.\nArtikel 15 – stk. 2 – afsnit 1\n2. Driftslederen sikrer, at animalske biprodukter og afledte produkter under transporten ledsages af et handelsdokument og - hvis det kræves i henhold til denne forordning eller i henhold til bestemmelser vedtaget i henhold til stk. 5 - af et sundhedscertifikat.\n2. Den, som transporterer animalske biprodukter og afledte produkter, skal sikre, at animalske biprodukter og afledte produkter ledsages af et handelsdokument og - hvis det kræves i henhold til denne forordning eller i henhold til bestemmelser vedtaget i henhold til stk. 5 - af et sundhedscertifikat.\nDet skal præciseres, hvem der har ansvaret for, at handelspapirerne medbringes, så bestemmelsen kan håndhæves og overtrædelser sanktioneres. Ansvaret for dette bør ligge hos fragtføreren.\nArtikel 15 – stk. 3 – afsnit 1 a (nyt)\n1a. Handelsdokumentet nævnt i første afsnit kan også være udstedt elektronisk. I så fald skal producenten, fragtføreren og modtageren af de animalske biprodukter eller afledte produkter hver især have elektronisk dokumentation for de nødvendige oplysninger. Disse oplysninger skal til enhver tid være til rådighed for de kompetente myndigheder efter disses anmodning.\nLigesom i den aktuelle forordning (EF) nr. 1774/2002 mangler der bestemmelser om et elektronisk handelsdokument. For at lette samhandelen bør disse bestemmelser indarbejdes.\nArtikel 16 – stk. 1 – afsnit 1\n1. Enhver, der afsender, transporterer eller modtager animalske biprodukter eller afledte produkter, fører fortegnelser over sendingerne og dertil hørende handelsdokumenter eller sundhedscertifikater.\n1. Enhver driftsleder, der afsender, transporterer eller modtager animalske biprodukter eller afledte produkter, fører fortegnelser over sendingerne. Hvis alle relevante oplysninger er indeholdt i handelsdokumenterne eller sundhedsattesterne, er det ikke nødvendigt at føre yderligere fortegnelser.\nFor at være korrekt, bør det hedde: "Enhver driftsleder ...", da "Enhver, der" ikke er defineret i artikel 2, medens "driftsleder" er defineret i artikel 2, nr. 12). Det bør ikke være obligatorisk at føre fortegnelser over handelsdokumenter. Hvis de nødvendige oplysninger er indeholdt i handelsdokumenterne, bør der ikke indføres yderligere pligter til at føre fortegnelser.\nArtikel 17 – stk. 3\n3. På anlæg, der forarbejder animalske biprodukter, på anlæg, hvor animalske biprodukter omdannes til biogas og kompost, og på anlæg, der håndterer mere end én kategori af animalske biprodukter, etableres proceduren omhandlet i stk. 1 i overensstemmelse med HACCP-systemets principper (Hazard Analysis and Critical Control Points).\n3. På anlæg, der forarbejder animalske biprodukter, på anlæg, hvor animalske biprodukter omdannes til biogas og kompost, og på anlæg, der håndterer mere end én kategori af animalske biprodukter, etableres en eller flere procedurer omhandlet i stk. 1 i overensstemmelse med HACCP-systemets principper (Hazard Analysis and Critical Control Points).\nSådanne anlægs driftsledere skal navnlig:\na) identificere og føre kontrol med de kritiske kontrolpunkter i anlæggene\na) identificere risici, som skal forebygges, fjernes eller reduceres til et acceptabelt niveau\nb) indføre og iværksætte metoder for overvågning af og kontrol med kritiske kontrolpunkter\nb) identificere de kritiske kontrolpunkter på det eller de produktionstrin, hvor det er vigtigt at have produktionen under kontrol for at forebygge eller fjerne en risiko eller reducere den til et acceptabelt niveau\nc) hvis det produkt, der fremkommer ved forarbejdningen, ikke bortskaffes direkte på samme sted ved forbrænding, medforbrænding, udnyttelse som brændsel eller ved en alternativ bortskaffelsesmetode, der er godkendt i henhold til artikel 22, litra a), udtage repræsentative prøver for at kontrollere, at:\nc) fastsætte kritiske grænser på kritiske kontrolpunkter, som adskiller acceptable forhold fra uacceptable forhold, med henblik på at forebygge, fjerne eller reducere identificerede risici\ni) hver enkelt forarbejdet batch overholder normerne, navnlig med hensyn til forarbejdningsmetoder og slutproduktets mikrobiologiske sikkerhed, der er fastsat i forskrifter, som er vedtaget i henhold til stk. 6\nii) de i fællesskabslovgivningen fastsatte grænseværdier for restkoncentrationer af fysiske og kemiske stoffer overholdes\nd) registrere og i en periode på mindst to år opbevare resultaterne af den kontrol og de prøver, der er omhandlet i litra b) og c), alt efter hvad der er relevant, således at de kan forelægges for den kompetente myndighed\nd) fastlægge og gennemføre effektive overvågningsprocedurer på kritiske kontrolpunkter\nda) fastsætte korrigerende foranstaltninger, hvis det ved overvågningen viser sig, at et kritisk kontrolpunkt ikke er under kontrol\ndb) fastsætte procedurer for regelmæssigt at kontrollere, at de foranstaltninger, der er beskrevet i litra a)-e), fungerer effektivt, og\ndc) udfærdige dokumenter og føre registre, der svarer til anlæggets eller virksomhedens art og størrelse, for at dokumentere, at foranstaltningerne i litra a)-e) anvendes effektivt. Hvis der ændres ved produktet, fremstillingsprocessen eller ethvert andet trin i produktionen, tager driftslederen proceduren op til revision og foretager de nødvendige ændringer.\ne) etablere en ordning, der sikrer sporbarheden af hver afsendt batch.\nFor at gøre teksten nemmere at forstå og gennemføre er formuleringen fra hygiejneforordningen (EF) nr. 852/2004 blevet sat ind her.\nArtikel 18 – stk. 1 – litra a\na) fodring af landdyr med forarbejdet animalsk protein afledt af kroppe eller dele af kroppe af dyr af samme art\na) fodring af landdyr med undtagelse af pelsdyr med forarbejdet animalsk protein afledt af kroppe eller dele af kroppe af dyr af samme art\nDet drejer sig om grundlæggende bestemmelser i denne forordning, når der er tale om fodring af pelsdyr med forarbejdet animalsk protein, jf. artikel 18, stk. 1, litra a), og om afgræsning af arealer, der er behandlet med organiske gødningsstoffer eller fodring med høst fra sådanne arealer. Det bør ikke fastlægges i gennemførelsesbestemmelser i henhold til artikel 18, stk. 2. Derfor skal der foretages relevante tilpasninger i artikel 18, stk. 1 og 2.\nArtikel 18 – stk. 1 – litra c\nc) fodring af opdrættede dyr med foderplanter, både direkte ved afgræsning og ved fodring med høstede foderplanter, fra jordarealer, hvorpå organiske gødningsstoffer og jordforbedringsmidler, bortset fra gylle, er blevet anvendt\nc) fodring af opdrættede dyr med foderplanter, både direkte ved afgræsning og ved fodring med høstede foderplanter, fra jordarealer, hvorpå organiske gødningsstoffer og jordforbedringsmidler, bortset fra gylle, er blevet anvendt, medmindre høstningen eller afgræsningen finder sted efter en venteperiode, der sikrer passende kontrol af risici for folke- og dyresundheden og varer mindst 21 dage\nDet bør være muligt at anvende kompost og organisk gødning af høj kvalitet på landbrugsarealer ud fra en betragtning om bæredygtig udnyttelse af ressourcerne. I det gældende direktiv nævnes da også et tidsrum på 21 dage. Da virkningen af et tidsrum, hvor man skal vente, kan være vejrafhængigt, bør der fastsættes en risikoafpasset ventetid på ikke mindre end 21 dage. Se også begrundelsen til artikel 18, stk. 2.\nArtikel 18 – stk. 1 – litra d\nd) fodring af opdrættede fisk med forarbejdet animalsk protein afledt af kroppe eller dele af kroppe af opdrættede fisk af samme art.\nUnklar ist, was unter "Zuchtfischen" zu verstehen ist, da eine Definition fehlt. Ferner fehlt die fachliche Grundlage für das Verfütterungsverbot von aus Schlachtabfällen einer Fischart gewonnenen Fischmehl an dieselbe Art. In der Praxis würde die Regelung bedeuten, dass Fischmehlfabriken gezwungen wären, zu sortieren und Fischmehle getrennt für jede Art herzustellen. Das ist unrealistisch. Mit dieser Regelung würde schließlich eine wichtige Eiweißquelle beschränkt, die zumindest zu einem kleinen Teil das Problem der Fischmehlgewinnung aus den Weltmeeren reduzieren würde.\n2. Kommissionen kan fastsætte gennemførelsesbestemmelser med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af forbuddene fastsat i stk. 1 samt bestemmelser, der:\n2. Kommissionen kan fastsætte gennemførelsesbestemmelser med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af forbuddene fastsat i stk. 1 samt fastsætte grænseværdier for dyrefoder, under hvilke en tilfældig forurening med forarbejdet animalsk protein, jf. stk. 1, litra a) og b), som teknisk ikke kan undgås med rimelige midler, betragtes som ubetydelig.\na) uanset stk. 1, litra a), tillader fodring af pelsdyr med forarbejdet animalsk protein afledt af kroppe eller dele af kroppe af dyr af samme art\nb) uanset stk. 1, litra c), tillader fodring af opdrættede dyr med foderplanter fra jordarealer, hvorpå organiske gødningsstoffer og jordforbedringsmidler er blevet anvendt, forudsat at afgræsningen eller høstningen finder sted efter et tidsrum, der sikrer passende styring af risici for folke- og dyresundheden\nDisse foranstaltninger til ændring af ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved supplering af den vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 48, stk. 4.\nFodring af pelsdyr med forarbejdet animalsk protein i henhold til artikel 18, stk. 2, litra a), og engdrift på arealer, som er behandlet med organisk gødning, er grundlæggende bestemmelser i forordningen. De bør ikke som nævnt i artikel 18, stk. 2, reguleres i gennemførelsesbestemmelser. Derimod bør tekniske detaljer vedrørende overholdelse af forbuddene og grænseværdier for forurening af dyrefoder med animalsk protein reguleres i gennemførelsesbestemmelser.\nBortskaffelse af biprodukter\nKategori 1-, kategori 2- og kategori 3-materiale:\na) bortskaffes som affald i et godkendt eller registreret forbrændingsanlæg:\ni) direkte uden forudgående forarbejdning eller\nii) efter forarbejdning i et godkendt anlæg ved tryksterilisering, hvis det kræves af den kompetente myndighed, og permanent mærkning af det deraf resulterende materiale\nb) bortskaffes eller genindvindes, hvis der et tale om affald, i et godkendt eller registreret medforbrændingsanlæg:\nc) bortskaffes på et godkendt deponeringsanlæg efter forarbejdning i et godkendt anlæg ved tryksterilisering og permanent mærkning af det deraf resulterende materiale.\nFor at undgå at gentage den endelige anvendelse af biprodukterne, som er identisk for alle kategorierne, tilføjes en ny artikel, hvori bortskaffelsesmulighederne for alle kategorierne af biprodukter beskrives én gang for alle.\nArtikel 19 – litra d\nd) kategori 1-materiale omhandlet i artikel 11, litra c), i denne forordning skal underkastes en rensningsproces fastlagt i henhold til artikel 8, stk. 2, i direktiv 2002/32/EF og anvendes i overensstemmelse med artikel 21, litra c), d) og e), i denne forordning\nDenne artikel indebærer, at kategori 1-materiale kan anvendes som råmateriale til foderstoffer. Det bør fortsat kun være muligt at omdanne visse typer af kategori 3-materiale til foder inden for rammerne af denne forordning.\nArtikel 20 – litra e – nr. ii\nii) efter eller uden forudgående forarbejdning, hvis der er tale om gylle, indhold fra fordøjelseskanalen, der er adskilt fra fordøjelseskanalen, mælk, mælkebaserede produkter og colostrum, som i henhold til den kompetente myndighed ikke frembyder risiko for at sprede nogen alvorlig overførbar sygdom\nii) efter eller uden forudgående forarbejdning, hvis der er tale om gylle, indhold fra fordøjelseskanalen, mælk, mælkebaserede produkter og colostrum samt æg og ægprodukter, som i henhold til den kompetente myndighed ikke frembyder risiko for at sprede nogen alvorlig overførbar sygdom\nAnvendelsen af indhold fra fordøjelseskanalen i biogas- og komposteringsanlæg bør ikke forpligte driftslederne til forinden at gennemføre en dyr og unødvendig adskillelsesprocedure. En ren og adskilt fordøjelseskanal kan betragtes som kategori 3-materiale. Derudover foreslås det at sidestille æg og ægprodukter med mælk og uforarbejdede produkter, for så vidt angår tilladt anvendelse.\nArtikel 21 – litra c – nr. i\ni) som fodermiddel til opdrættede dyr eller til fodring af andre opdrættede dyr end pelsdyr, og det skal bringes i omsætning i overensstemmelse med artikel 24, undtagen hvis der er tale om materiale omhandlet i artikel 13, litra l) og m)\ni) som fodermiddel til opdrættede dyr, og det skal bringes i omsætning i overensstemmelse med artikel 24, undtagen hvis der er tale om materiale omhandlet i artikel 13, litra l) og m)\nDet står ikke klart hvilke dyr, der omfattes af formuleringen "eller til fodring af andre opdrættede dyr end pelsdyr". Der er øjensynligt tale om en gentagelse. Når denne del slettes, står det klart, at kategori 3-materiale både må anvendes som råmateriale til fodermidler og til direkte fodring af pelsdyr. Se også artikel 23, stk. 1, litra f), artikel 24, stk. 1, og artikel 41, stk. 1, litra a).\nArtikel 21 – litra c – nr. ii\nii) til fodring af pelsdyr eller\nii) til fodring af pelsdyr\nFor at tilpasse dette nummer til ændringsforslaget til artikel 21, litra c), nr. iiia.\nArtikel 21 – litra c – nr. iii a (nyt)\niiia) til fodring af selskabsdyr\nSe begrundelsen til ændringsforslag til artikel 22, litra e).\nArtikel 21 – litra h a (nyt)\nha) det skal anvendes på jordarealer uden forarbejdning, hvis der er tale om mælk, mælkebaserede produkter og colostrum\nFor at præcisere at det er muligt at anvende de omhandlede materialer på jordarealer, også når der er tale om kategori 3-materiale. Artikel 20, litra f), tillader i forvejen anvendelse af kategori 2-materiale.\nArtikel 21 – litra h b (nyt)\nhb) det skal omdannes i et biogas- eller et komposteringsanlæg efter regler, der er fastlagt i overensstemmelse med den i artikel 48, stk. 3, omhandlede forskriftsprocedure eller, indtil der er vedtaget sådanne regler, efter national lovgivning, hvis der er tale om køkken- og madaffald jf. artikel 13, litra m).\nI det nugældende direktiv gives der mulighed for at anvende national lovgivning på anvendelsen af køkken- og madaffald i biogas- eller komposteringsanlæg. Den gældende lovgivning bør fortsat finde anvendelse, indtil der er vedtaget effektive fællesskabsbestemmelser.\nArtikel 22 – litra e – nr. ii\nii) anvendes til fodring af selskabsdyr\nBestemmelsen om medlemsstaternes ret til at anvende uforarbejdede kategori 2- og 3-materialer til fodring af selskabsdyr strider mod principperne om harmonisering af bestemmelserne om animalske biprodukter og kan føre til, at produkter til fodring af selskabsdyr ikke kontrolleres i tilstrækkeligt omfang. Uforarbejdede kategori 2-materialer bør ikke anvendes til fodring af selskabsdyr. Derfor er litra c), nr. ii), blevet til artikel 21, litra c), nr. iv) (nyt).\nArtikel 22 – litra e a (nyt)\nea) anvendes til fodring af selskabsdyr, hvis der er tale om kategori 3-materiale, og hvis den kompetente myndighed har givet tilladelse hertil\nÆndringen har til formål at fjerne henvisningen til anvendelse af kategori 1- og kategori 2-materiale som foder til selskabsdyr.\nArtikel 22 – litra f\nf) bortskaffes på bedriften, hvis der er tale om kategori 3-materiale omhandlet i artikel 13, litra f), og andre animalske biprodukter, der fjernes under et operativt indgreb på levende dyr, og hvis den kompetente myndighed har givet tilladelse hertil.\nf) bortskaffes på bedriften, hvis der er tale om kategori 3-materiale omhandlet i artikel 13, litra f), og andre animalske biprodukter, der fjernes under et operativt indgreb på levende dyr, og hvis det er tilladt ifølge national ret.\nDet kan ikke være hensigtsmæssigt, at dyrlægen efter hvert enkelt kirurgisk indgreb skal spørge den kompetente myndighed, hvad der skal ske med det opståede materiale.\nArtikel 23 – stk. 1 – litra e\ne) anvendelse på jordarealer af visse animalske biprodukter, organiske gødningsstoffer og jordforbedringsmidler\nSe også begrundelsen til artikel 18, stk. 1, litra c), og artikel 18, stk. 2.\nArtikel 23 - stk. 1 - litra g a (nyt)\nga) opbevaring, indsamling og transport af køkken- og madaffald\nDer bør også gælde ensartede bestemmelser for opbevaring, indsamling og transport af køkken- og madaffald for at sikre ensartede økonomiske vilkår i EU.\nArtikel 24 – stk. 2 – litra b\nb) betingelser, der har til formål at sikre sporbarhed og hindre krydskontaminering, og som vedrører anvendelse af materiale, der er egnet til konsum, til foderbrug eller til anvendelse som fodermiddel.\nb) betingelser, der har til formål at sikre sporbarhed og hindre krydskontaminering, og som vedrører anvendelse af godkendt materiale til foderbrug eller til anvendelse som fodermiddel.\nUdtrykket "egnet til konsum" er her for begrænset til at omfatte alle materialer, det er tilladt at omdanne til råmaterialer til fodermidler.\nArtikel 25 – stk. 1 – afsnit 1 – litra b\nb) de er produceret i overensstemmelse med betingelserne med hensyn til tryksterilisering eller andre betingelser med henblik på at hindre, at der opstår risici for folke- og dyresundheden, jf. kravene i afdeling 2, og bestemmelser, der måtte være fastsat i henhold til stk. 2\nb) de er produceret i overensstemmelse med betingelserne (tryksterilisering eller andre betingelser) med henblik på at hindre, at der opstår risici for folke- og dyresundheden, jf. kravene i afdeling 2 i dette kapitel, og bestemmelser, der måtte være fastsat i henhold til stk. 2\nMed henblik på præcisering. Ud over tryksterilisering kan der også anvendes andre foranstaltninger, f.eks. den i det nugældende direktiv nævnte pasteurisering.\nArtikel 25 – stk. 1 – afsnit 1 – litra c\nc) de er blevet blandet med en bestanddel, der udelukker efterfølgende anvendelse af blandingen til foderbrug, hvis der er tale om organiske gødningsstoffer eller jordforbedringsmidler afledt af proteinholdigt materiale\nArtikel 25 har til formål at forhindre, at gødning udvundet af animalsk protein misbruges til foderbrug, og også at understøtte gennemførelsen af forordning (EF) nr. 999/2001. Denne artikel indfører en yderligere forpligtelse over og ved siden af forpligtelserne i direktiv 181/2006/EF. Artikel 18, stk. 1, litra c), gælder endvidere allerede her. Det er ikke realistisk med en generel mærkningspligt. Som eksempel kan nævnes gødningsstoffer af horn og blodprodukter. Hvad kompost og fermentat angår, er der ingen fare for, at de indtages af opdrættede dyr.\nArtikel 25 – stk. 2 – afsnit 1 – litra c\nc) bestanddele, der skal blandes med organiske gødningsstoffer og jordforbedringsmidler\nEftersom der fastsættes en tidsfrist i ændringsforslaget til artikel 18, stk. 1, litra c), er det ikke nødvendigt at blande andre materialer med jordforbedringsmidler af animalsk oprindelse. Se også begrundelsen til ændringsforslag til artikel 25, stk. 1, litra c).\nArtikel 25 – stk. 2 – afsnit 1 – litra d\nd) supplerende betingelser, f.eks. de stoffer eller metoder, der skal anvendes til mærkning, og de minimumsandele, der skal overholdes, når blandingen tilberedes, med henblik på at udelukke, at sådanne gødningsstoffer og jordforbedringsmidler anvendes til foderbrug.\nArtikel 26 – stk. 1 – afsnit 1\n1. Uanset afdeling 1 og 2 kan den kompetente myndighed tillade, at animalske biprodukter og afledte produkter anvendes til udstillinger og i forbindelse med diagnosticering, undervisning og forskning på betingelser, der sikrer styring af risici for folke- og dyresundheden.\n1. Uanset afdeling 1 og 2 i dette kapitel kan den kompetente myndighed tillade, at animalske biprodukter og afledte produkter anvendes til udstillinger og i forbindelse med diagnosticering, undervisning og forskning på betingelser, der sikrer styring af risici for folke- og dyresundheden.\nMed henblik på præcisering, da henvisningen ellers er uklar.\nArtikel 27 – stk. 1 – indledning\n1. Uanset afdeling 1 og 2 kan den kompetente myndighed på betingelser, der sikrer styring af risici for folke- og dyresundheden, tillade indsamling og anvendelse af:\n1. Uanset afdeling 1 og 2 i dette kapitel kan den kompetente myndighed på betingelser, der sikrer styring af risici for folke- og dyresundheden, tillade indsamling og/eller anvendelse af:\nMed henblik på præcisering, da henvisningen ellers er uklar. Denne ændring giver medlemsstaterne mulighed for at bruge kategori 2- og kategori 3-materiale til vildtlevende dyr (artikel 27, stk. 1, litra b), nr. v)) uden nødvendigvis at skulle indsamle det. Af de nedenfor anførte grunde (se ændringsforslag 4) er det særlig vigtigt at tillade denne type afvigelse i medlemsstater, hvor en effektiv bevarelse af truede eller beskyttede ådselsædende vilde pattedyr og fugle kræver, at disse arter kan finde spredte ådsler i det åbne land. Døde dyr fra ekstensivt husdyrbrug er en vigtig kilde til sådanne ådsler.\nArtikel 27 – stk. 2\n2. Uanset afdeling 1 og 2 og under overholdelse af betingelser fastsat i henhold til stk. 3 kan den kompetente myndighed tillade fodring med det kategori 1-materiale, der er omhandlet i artikel 11, litra b, nr. ii), til dyr i zoologiske haver og til truede eller beskyttede arter af ådselædende fugle, der lever i deres naturlige habitat.\n2. Uanset afdeling 1 og 2 i dette kapitel og under overholdelse af betingelser fastsat i henhold til stk. 3 kan den kompetente myndighed tillade fodring med det kategori 1-materiale, der er omhandlet i artikel 11, litra b, nr. ii), til truede eller beskyttede arter, der lever i deres naturlige habitat.\nMed henblik på præcisering, da henvisningen ellers er uklar. Anvendelsesområdet for forordning (EF) nr. 1774/2002 skal begrænses mere nøjagtigt. Fodring af løver eller bjørne med f.eks. hele kreaturer eller antiloper eller fodring af reptiler med mus svarer til disse dyrs naturlige ernæringsrepertoire og bør være mulig uden restriktioner. Undtagelsesmulighederne i artikel 27, stk. 2, i det foreliggende udkast er ikke tilstrækkelige, da der her kun indføres undtagelser for at anvende døde dyr eller dele af dyr med specificeret risikomateriale som foder til dyr i zoologiske haver, men ikke til dyr i cirkus.\nForordningen bør udvide muligheden for at anvende biprodukter til fodring af arter af ådselsædende fugle, således at den bliver mere fleksibel, end den er nu, da det er konstateret, at de pågældende undtagelser er utilstrækkelige til at hindre nedgangen i fuglebestandene. Der bør endvidere indføres en tilsvarende undtagelse for foder til andre beskyttede arter, hvor der konstateres fødevaremangel og et konstant fald i artsbestanden, og som på ingen måde kommer ind i fødekæden til hverken mennesker eller dyr.\nArtikel 27 – stk. 3 – afsnit 1 – litra b – nr. i\ni) hvilke arter af ådselædende fugle i visse medlemsstater der kan fodres med det pågældende materiale\ni) hvilke arter i visse medlemsstater der kan fodres med det pågældende materiale\nArtikel 27 – stk. 3 – afsnit 1 – litra b – nr. ii\nii) de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at andre arter hindres adgang til det materiale, der gives som foder.\nDet er hensigtsmæssigt at undlade at fastlægge betingelser for indretning af særlige foderstationer, ifølge hvilke disse stationer reserveres til særlige arter, da andre fugle, der til tider spiser ådsler, som f.eks. lammegribben eller kejserørnen, ligeledes kan drage nytte deraf.\nArtikel 27 – stk. 3 – afsnit 1 – litra b – nr. ii a (nyt)\niia) de betingelser, der skal være opfyldt for at undgå risici for folke- og dyresundheden.\nI tilknytning til ændringsforslaget om at lade stk. 3, litra b), nr. ii) udgå, er det nødvendigt, at medlemsstaterne garanterer, at der ingen risici er for folke- og dyresundheden.\nArtikel 27 a (ny)\nMedlemsstaterne kan med notifikation til Kommissionen vedtage foranstaltninger til gennemførelse af denne artikel med henblik på at udelukke indsamling af kategori 1-, kategori 2- og kategori 3-materiale i visse områder i Natura 2000-nettet og andre områder, hvor sådanne foranstaltninger af hensyn til bevarelsen af truede og beskyttede arter eller beskyttede ådselædende fugle er nødvendige for at overholde direktiv 79/409/EØF og 92/43/EØF. Sådanne undtagelser skal være tilladt under nærmere fastsatte betingelser for at undgå risici for menneskers og dyrs sundhed.\nDisse undtagelser berører ikke beslutning 2005/830/EF og undtagelserne i artikel 27, stk. 2.\nThis amendment deals with the fact that it is known that only using feeding stations, or ‘muladares’, is not enough to maintain the current populations of carrion-feeding birds (e.g. 100,000 Griffon Vultures in Spain). In Spain, particularly in the north, extensive goat and sheep farming is widespread, and dead livestock help to maintain carrion-feeding bird populations.\nFurthermore, some of these feeding stations already attract thousands of vultures to feed, and there are inherent risks in relying on them too heavily as a food source for necrophagous birds. This carries grave risks if there were to be a poisoning incident at one of these locations. Evidence of mass death of millions of vultures in India has highlighted the extreme vulnerability of these populations where carrion is contaminated, causing increases in rabid dogs and therefore rabies in humans.\nArtikel 28 – stk. 1 – indledning\n1. Uanset afdeling 1 og 2 kan den kompetente myndighed tillade bortskaffelse:\n1. Uanset afdeling 1 og 2 i dette kapitel kan den kompetente myndighed tillade bortskaffelse:\nArtikel 28 – stk. 1 – litra a\na) ved nedgravning af døde selskabsdyr\na) ved nedgravning af døde selskabsdyr og hovdyr\nArtikel 28 – stk. 1 a (nyt)\n1a. Uanset artikel 15, stk. 1, kan de kompetente myndigheder tillade foranstaltninger til midlertidig opbevaring af dyr og dele af dyr, der er omfattet af definitionen i artikel 12, litra f), under forhold, som hindrer, at der opstår risici for folke- og dyresundheden, forud for deres bortskaffelse i henhold til artikel 20 i denne forordning.\nIndførelsen af disse muligheder for opbevaring øger fleksibiliteten i forbindelse med indsamling af animalske biprodukter uden at udgøre en risiko for folke- og dyresundheden. Denne fleksibilitet forbedrer bæredygtigheden og den miljømæssige profil, hvad angår indsamling af animalske biprodukter, eftersom indsamlingernes hyppighed og eventuelt den indsamlede mængde mindskes.\nArtikel 28 – stk. 4 – litra a\na) betingelser, der har til formål at styre folke- og dyresundhedsmæssige risici i forbindelse med brænding og nedgravning på stedet\na) betingelser, der har til formål at styre folke- og dyresundhedsmæssige risici i forbindelse med brænding og nedgravning af materiale på stedet samt midlertidig opbevaring af dyr og dele af dyr, indtil de bortskaffes;\nArtikel 29 – stk. 2\n2. Interesserede parter indgiver deres ansøgning til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor de agter at anvende den alternative metode.\n2. Interesserede parter indgiver deres ansøgning til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor de agter at anvende den alternative metode. Ansøgninger behandles fortroligt, indtil der er truffet en endelig afgørelse.\nDe interesserede parter har en økonomisk interesse i at indgive ansøgninger, og andre ansøgere bør derfor ikke have adgang til ansøgningerne.\nArtikel 29 – stk. 3 – afsnit 1\n3. Den kompetente myndighed vurderer senest to måneder efter modtagelse af en komplet ansøgning, om ansøgningen er i overensstemmelse med standardformatet for ansøgninger, jf. stk. 10.\n3. Den kompetente myndighed vurderer senest en måned efter modtagelse af en komplet ansøgning, om ansøgningen er i overensstemmelse med standardformatet for ansøgninger, jf. stk. 10.\nEn periode på en måned må være tilstrækkelig til at kontrollere, om en ansøgning er i overensstemmelse med det angivne standardformat. Alt andet ville forsinke virksomhedens aktiviteter i længere tid end nødvendigt.\nArtikel 29 – stk. 6 – afsnit 1\n6. I behørigt begrundede tilfælde kan autoriteten anmode ansøgere om supplerende oplysninger, og i så fald kan fristen, jf. stk. 5, suspenderes.\n6. (Vedrører ikke den danske tekst)\nArtikel 30 – stk. 1\n1. Den kompetente myndighed skal med regelmæssige mellemrum foretage offentlig kontrol af og føre officielt tilsyn med godkendte eller registrerede anlæg og virksomheder samt steder, der er forelagt oplysninger om, jf. artikel 40, stk. 3.\n1. Den kompetente myndighed skal med regelmæssige mellemrum foretage offentlig kontrol af og føre officielt tilsyn med godkendte eller registrerede anlæg og virksomheder, sendinger til andre medlemsstater, import, transit og eksport samt steder, der er forelagt oplysninger om, jf. artikel 40, stk. 3.\nTilføjelsen af "sendinger til andre medlemsstater, import, transit og eksport" er nødvendig, eftersom en omfattende risikostyring ikke kun bør omfatte kontrol af anlæg og virksomheder, men også af varer under transporten (se f.eks. artikel 50 i forordning (EF) nr. 1013/2006).\nArtikel 30 – stk. 1 a (nyt)\n1a. Hele den kæde, animalske biprodukter gennemløber fra det sted, hvor de opstår, og til behandlingen, brugen eller bortskaffelsen af dem, skal underkastes officielle kontrolforanstaltninger.\nArtikel 31 – stk. 1 – afsnit 1\n1. Hvis det ved den kompetente myndigheds offentlige kontrol viser sig, at et eller flere af kravene i denne forordning ikke er opfyldt, træffer myndigheden de nødvendige foranstaltninger.\n1. Hvis et eller flere af kravene i denne forordning ikke er opfyldt, træffer den kompetente myndighed de nødvendige foranstaltninger.\nDie Vorschrift kann sprachlich verschlankt werden. Unklar ist, weshalb nur amtliche Kontrollen und Überwachungsmaßnahmen zu Maßnahmen führen können, dies muss auch in anderen Fällen möglich sein, wenn der Sachverhalt hinreichend eindeutig ist. Die Norm ist jedoch als Ermessensvorschrift auszugestalten, da Fälle nur geringer Verstöße denkbar sind, in denen keine Maßnahmen ergriffen werden müssen. Dass ggf. nur die erforderlichen Maßnahmen ergriffen werden können, folgt bereits aus dem Verhältnismäßigkeitsgrundsatz und braucht nicht mehr ausdrücklich aufgenommen zu werden.\nArtikel 31 – stk. 1 – afsnit 2 – litra b – nr. ii – led 1\n– af årsager, der skyldes anlæggets infrastruktur\n– af årsager, der skyldes anlæggets eller virksomhedens opbygning\nBegrebet infrastruktur er for omfattende. En driftsleder kan ikke gøres ansvarlig for sit anlægs eller sin virksomheds infrastruktur.\nArtikel 31 – stk. 1 – afsnit 2 – litra b a (nyt)\nba) udstede konkrete påbud til anlæg og virksomheder med henblik på afhjælpning af eksisterende mangler.\nDet må stå klart for driftslederen, hvilke konkrete påbud, der skal opfyldes. Dette giver et mere pålideligt grundlag for planlægningen.\nArtikel 33 – stk. 1 – indledning\n1. Når en driftsleder agter at afsende kategori 1-materiale, kategori 2-materiale eller kød- og benmel eller animalsk fedt afledt af kategori 1-materiale til en anden medlemsstat, beslutter bestemmelsesmedlemsstatens kompetente myndighed efter ansøgning fra driftslederen:\n1. Når en driftsleder agter at modtage kategori 1-materiale, kategori 2-materiale eller kød- og benmel eller animalsk fedt afledt af kategori 1-materiale fra en anden medlemsstat, meddeler driftslederen dette til den kompetente myndighed i sin medlemsstat, som beslutter:\nDen foreslåede ordning giver anledning til sprogproblemer og problemer med identifikation af den kompetente myndighed, hvorfor det forekommer at være mere enkelt at lade driftslederen på bestemmelsesstedet være ansvarlig for at sende en meddelelse til sin kompetente myndighed.\nArtikel 33 – stk. 5\n5. Uanset stk. 1-4 må animalske biprodukter eller afledte produkter, der er omhandlet i nævnte stykker, og som er blevet blandet eller kontamineret med affald, der er opført som farligt affald i beslutning 2000/532/EF, kun sendes til andre medlemsstater, hvis kravene i forordning (EF) nr. 1013/2006 overholdes.\n5. Uanset stk. 1-4 må animalske biprodukter eller afledte produkter, der er omhandlet i nævnte stykker, og som er blevet blandet eller kontamineret med affald, kun sendes til andre medlemsstater, hvis kravene i forordning (EF) nr. 1013/2006 overholdes.\nUdeladelsen af "der er opført som farligt affald i beslutning 2000/532/EF" er nødvendig for at sikre, at animalske biprodukter, der falder ind under eksportforbuddet i artikel 36 i forordning (EF) nr. 1013/2006 (f.eks. husholdningsaffald), ikke kan blandes og eksporteres. Se endvidere artikel 35, stk. 2, litra b), og artikel 37, stk. 5, litra b).\nArtikel 33 – stk. 7 – afsnit 1\n7. Kommissionen kan give dispensation fra stk. 1-4 med hensyn til afsendelse af gylle, der transporteres mellem to steder på samme bedrift eller mellem bedrifter i grænseregioner i medlemsstater, der støder op til hinanden.\n7. Kommissionen kan give dispensation fra stk. 1-4 med hensyn til afsendelse af gylle eller materiale til bioenergi, der transporteres mellem to steder på samme bedrift eller mellem bedrifter i grænseregioner i medlemsstater, der støder op til hinanden.\nDer bør gives mulighed for undtagelser ikke blot for transport af gylle, men også for transport af materialer, der anvendes til vedvarende energi.\nArtikel 35 – stk. 2 – litra b\nb) Import og transit af animalske biprodukter eller afledte produkter, som er blevet blandet eller kontamineret med affald, der er opført som farligt affald i beslutning 2000/532/EF, må kun foregå, hvis kravene i forordning (EF) nr. 1013/2006 overholdes.\nb) Import og transit af animalske biprodukter eller afledte produkter, som er blevet blandet eller kontamineret med affald, må kun foregå, hvis kravene i forordning (EF) nr. 1013/2006 overholdes.\nUdeladelsen af "der er opført som farligt affald i beslutning 2000/532/EF" er nødvendig for at forhindre, at animalske biprodukter, der falder ind under eksportforbuddet i artikel 36 i forordning (EF) nr. 1013/2006 (f.eks. husholdningsaffald), kan blandes og eksporteres. Se endvidere Artikel 33, stk. 5, og artikel 37, stk. 5, litra b).\nArtikel 37 – stk. 5 – litra b\nb) Eksport af animalske biprodukter eller afledte produkter, som er blevet blandet eller kontamineret med affald, der er opført som farligt affald i beslutning 2000/532/EF, må kun foregå, hvis kravene i forordning (EF) nr. 1013/2006 overholdes.\nUdeladelsen af "der er opført som farligt affald i beslutning 2000/532/EF" er nødvendig for at forhindre, at animalske biprodukter, der falder ind under eksportforbuddet i artikel 36 i forordning (EF) nr. 1013/2006 (f.eks. husholdningsaffald), kan blandes og eksporteres. Se endvidere Artikel 33, stk. 5, og artikel 35, stk. 2, litra b).\nb) de sikrer styring af risici for folke- og dyresundheden ved:\nii) sikker behandling, jf. artikel 43, hvis anvendelse af sikre kilder ikke garanterer tilstrækkelig styring, eller\niii) verifikation af, at produkterne udelukkende anvendes til sikre endelige anvendelsesformål, jf. artikel 44, hvis sikker behandling ikke garanterer tilstrækkelig styring.\n2. Driftsledere kan endvidere bringe de afledte produkter omhandlet i stk. 1 i omsætning uden restriktioner, forudsat at Kommissionen har fastlagt et slutpunkt i fremstillingskæden, jf. artikel 46, stk. 2, litra a), hvor sådanne produkter ikke længere udgør nogen folke- eller dyresundhedsmæssig risiko af betydning.\nDer er mulighed for at forarbejde animalske biprodukter så meget, at der ikke længere er nogen risiko for menneskers og dyrs sundhed. Slutpunktet er et centralt begreb i den reviderede nye forordning og begrænser forordningens anvendelsesområde som defineret i kapitel 1, afdeling 1. Derfor bør slutpunktet beskrives tidligt og ikke først i artikel 41. Se også ændringsforslaget til artikel 5 (ny).\nAnlæg, virksomheder og brugere, der er godkendt eller registreret i henhold til forordning (EF) nr. 1774/2002 inden den [anvendelsesdatoen for nærværende forordning], anses for at være godkendt eller registreret, alt efter hvad der kræves, i henhold til nærværende forordning.\nFlyttes til artikel 8, stk. 4, for at lette forståelsen. En godkendelse af brugere i henhold til forordning (EF) nr. 1774/2002 er ikke mulig, eftersom begrebet ikke eksisterer der.\nBilag I (nyt)\nGenerelle hygiejnekrav for håndtering og forarbejdning af animalske biprodukter\nHygiejnekrav for håndtering af kategori 1-, kategori 2- og kategori 3-materiale i anlæg for mellemprodukter\nHygiejnekrav for kategori 3-materiale i anlæg for mellemprodukter\n1. Anlægget må ikke anvendes til andre aktiviteter end indførsel, indsamling, sortering, opskæring, nedkøling, frysning i blokke, midlertidig oplagring og afsendelse af kategori 3-materiale.\n2. Sortering af kategori 3-materiale skal foregå på en sådan måde, at enhver risiko for udbredelse af dyresygdomme undgås.\n3. Under hele indsamlingen og oplagringen skal kategori 3-materiale håndteres og oplagres adskilt fra materiale fra andre kategorier, så udbredelse af patogener forhindres.\n4. Kategori 3-materiale oplagres hensigtsmæssigt og nedkøles eller nedfryses om nødvendigt, indtil det sendes videre.\nHygiejnekrav for kategori 1- og kategori 2-materiale i anlæg for mellemprodukter\n1. Anlægget må ikke anvendes til andre aktiviteter end indførsel, indsamling, håndtering, midlertidig oplagring og afsendelse af kategori 1- og kategori 2-materiale.\n2. Sortering af kategori 1- og kategori 2-materiale skal foregå på en sådan måde, at enhver risiko for udbredelse af dyresygdomme undgås.\n3. Under hele indsamlingen og oplagringen skal kategori 1- og kategori 2-materiale håndteres og oplagres adskilt fra kategori 3-materiale, så udbredelse af patogener forhindres.\n4. Kategori 1- og kategori 2-materiale oplagres forsvarligt under passende temperaturforhold, indtil det sendes videre.\n5. Spildevand behandles, så vidt det er muligt i praksis og med rimelige omkostninger, på en sådan måde, at det sikres, at der ikke er nogen patogener tilbage.\nHygiejnekrav for forarbejdning af animalske biprodukter i forarbejdningsanlæg\n1. Animalske biprodukter forarbejdes hurtigst muligt efter ankomsten. Indtil de forarbejdes, opbevares de forsvarligt.\n2. Containere, beholdere og køretøjer, der anvendes til transport af uforarbejdet materiale, rengøres i et dertil indrettet område. Dette område skal være beliggende og indrettet på en sådan måde, at risikoen for overførsel af patogener til forarbejdede produkter undgås.\n3. Personer, der arbejder i den urene sektor, må ikke få adgang til den rene sektor, medmindre de har skiftet eller desinficeret arbejdstøj og sko. Udstyr og redskaber må ikke bringes fra den urene sektor til den rene sektor, uden at det forinden er blevet rengjort og desinficeret. Der fastlægges en procedure for personers bevægelser med henblik på at kontrollere personers bevægelser og beskrive den korrekte anvendelse af fodbad og hjulbad.\n4. Spildevand fra urene sektorer behandles, så vidt det er muligt i praksis og med rimelige omkostninger, på en sådan måde, at det sikres, at der ikke er nogen patogener tilbage.\n5. Der træffes systematiske forholdsregler mod fugle, gnavere, insekter og andre skadedyr. I den forbindelse anvendes et dokumenteret skadedyrsbekæmpelsesprogram.\n6. Der fastlægges rengøringsprocedurer for alle dele af anlægget, og de dokumenteres. Egnet rengøringsudstyr og egnede rengøringsmidler stilles til rådighed.\n7. Hygiejnetests skal omfatte regelmæssig kontrol af miljø og udstyr. Kontrolplaner og -resultater skal dokumenteres og opbevares i mindst to år.\n8. Faciliteter og udstyr holdes i god stand, og måleudstyret kalibreres med regelmæssige mellemrum.\n9. Afledte produkter håndteres og oplagres i forarbejdningsanlægget på en sådan måde, at udbredelse af patogener ikke kan forekomme.\n10. Prøver af afledte produkter, som er bestemt for biogas- eller komposteringsanlæg eller deponering, og som tages direkte efter varmebehandling, skal være fri for varmeresistente patogene bakteriesporer (ingen clostridium perfrigens i 1 g af produktet).\nSpecifikke krav til forarbejdning af kategori 3-materiale\n1. De kritiske punkter, der danner grundlag for udmålingen af omfanget af den varmebehandling, der skal anvendes i forarbejdningsprocessen, fastsættes for hver forarbejdningsmetode i gennemførelsesbestemmelserne til denne forordning. Følgende kritiske punkter medtages:\na) råvarens partikelstørrelse\nb) den opnåede temperatur ved varmebehandlingen\nc) det tryk, råvaren udsættes for, og\nd) varigheden af varmebehandlingen eller anvendelsen af et kontinuerligt system.\nDer fastsættes minimumsforarbejdningsstandarder for hvert af de aktuelle kritiske punkter.\n2. Fortegnelser, hvoraf det fremgår, at minimumsforarbejdningsstandarderne er anvendt for hvert af de kritiske punkter, opbevares i mindst to år.\n3. Der anvendes nøjagtigt kalibrerede måleinstrumenter/ registreringsanordninger til løbende overvågning af forarbejdningsbetingelserne. Der føres fortegnelser over kalibreringsdataene.\n4. Inden forarbejdningen kontrolleres animalske biprodukter for forekomst af eventuelt uvedkommende materiale. Dette skal, hvis det forekommer, fjernes omgående.\n5. Materiale, der ikke i fuldt omfang har fået den specificerede varmebehandling, skal på ny gennemgå varmebehandling eller indsamles og forarbejdes på ny eller bortskaffes i overensstemmelse med denne forordning.\nForarbejdningsstandarder for kategori 1- og kategori 2-materiale\nBortset fra tilfælde, hvor den kompetente myndighed kræver anvendelse af forarbejdningsmetode i henhold til artikel 19, litra a), nr. ii), eller artikel 20, litra a), nr. ii), forarbejdes kategori 1- eller kategori 2-materiale, der er bestemt til forbrænding eller medforbrænding, i overensstemmelse med afdeling III i dette bilag. De foranstaltninger, der har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne forordning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 48, stk. 4.\nDe almindelige hygiejnekrav skal ikke indgå i de gennemførelsesbestemmelser, der fastlægges ved udvalgsproceduren, tværtimod er de af så grundlæggende betydning, at det er nødvendigt at medtage dem i basisteksten. Se også artikel 9, litra d), nr. i).\nPå grund af de talrige kriser i årene 1997 til 2002 (BSE, kloakslam, dioxin, gammelt kød) blev det nødvendigt med europæisk lovgivning på mange områder inden for fødevareproduktion. Navnlig produkter, der ikke må anvendes til konsum, kom i den offentlige kritiks krydsild. Det blev især nødvendigt at inddrage konceptet "fra jord til bord" på alle områder af fødevareproduktionen. I tilfælde af kriser skal det være muligt at sikre, at produkter kan spores tilbage, for at man hurtigst muligt kan finde årsagen til smitsomme dyresygdomme eller andre faktorer med negativ indvirkning på sundheden. Med det for øje vedtog Europa-Parlamentet forordning (EF) nr. 1774/2002 med virkning fra 1. maj 2003. Denne forordning drejer sig om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, der ikke er bestemt til konsum. I tiden efter forordningens ikrafttræden høstede man nogle erfaringer fra forskellige inspektionsbesøg og medlemsstaternes indberetninger. Dertil hører følgende: Den nødvendige sporbarhed er ikke altid sikret. Det indbyrdes forhold mellem de eksisterende forordninger og andre EU-bestemmelser, f.eks. hygiejneforordningerne, skal afklares. Det er stadigvæk forbundet med vanskeligheder at nå til en klar sondring mellem biprodukter fra slagtning og afledte produkter. For at løse disse og andre identificerede problemer har Kommissionen fremsat et forslag til ændring af forordning (EF) nr. 1774/2002.\nDet har især været vigtigt at afklare, hvornår slutpunktet i animalske biprodukters livscyklus nås. Det har også været nødvendigt at fjerne den retlige usikkerhed med hensyn til anvendelsesområdet for bestemmelserne om animalske biprodukter fra vildtlevende dyr.\nDen nye forordning har også til formål at forbedre samspillet med andre forordninger. I det væsentlige må man gå ud fra, at den nye forordning løser mange af den tidligere forordnings problemer. Men man må tage i betragtning, at der i forbindelse med begrebsafklaringen indføres nye definitioner, der er forskellige fra definitioner i de hidtidige bestemmelser. Dette er ikke i overensstemmelse med ønsket om en sammenhængende tilgang. Brugeren må altså indstille sig på nye begreber, og det bør ikke gentage sig. Dette findes der meget forskellige løsninger på. Man kan enten dokumentere definitionerne i disse forordninger, eller man kan henvise til eksisterende bestemmelser, f.eks. hygiejneforordningerne.\nEuropa-Parlamentet er enig med Kommissionen i, at forordningen i princippet skal være en horisontal retsakt. Men det må ikke være ensbetydende med, at artiklerne her kun kommer til at indeholde almengyldige udsagn, og at de bestemmelser, der er vigtige for brugeren, fastsættes i gennemførelsesforordninger. Derfor foreslår Parlamentet, at forskellige gennemførelsesbestemmelser medtages i bilag til forordningen. Dette gælder ikke bestemmelser om tekniske detaljer, idet disse fortsat skal reguleres i gennemførelsesforordninger.\nEuropa-Parlamentet har i årevis lagt vægt på afbureaukratisering og brugervenlig lovgivning, men disse principper overholdes ikke altid i Kommissionens forslag. Derfor bør forslaget opdeles på en ny måde, så bestemmelserne bliver fremstillet på en klarere og mere letforståelig måde.\nSom i de hidtidige bestemmelser på området fødevareproduktion vil man fortsat arbejde ud fra princippet om, at driftslederen er ansvarlig.\nDer bør også vedtages bestemmelser, hvoraf det fremgår, i hvilket omfang den vigtige proteinreserve køkken- og madaffald kan anvendes til dyrefoder, eller om en sådan anvendelse ikke er mulig af hygiejniske årsager.\nUDTALELSE fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter (22.1.2009)\nom forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. .../... om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum (forordningen om animalske biprodukter)\n(KOM(2008)0345 – C6-0220/2008 – 2008/0110(COD))\nForordningen om animalske biprodukter indgår i et omfattende regelsæt med henblik på at opretholde et højt sikkerhedsniveau i hele produktions- og distributionskæden ("fra jord til bord"). Dette forslag til forordning vedrører alle former for animalske materialer og landbrugsmaterialer, der ikke er beregnet til at indgå i fødekæden. Det inddeler de forskellige biprodukter i tre forskellige kategorier, der er baseret på risikoniveauet, angiver acceptable anvendelsesmuligheder for biprodukterne i de enkelte kategorier, opstiller regler for effektiv og sikker overførsel, forarbejdning og bortskaffelse af biprodukterne i godkendte eller registrerede anlæg og etablerer et overvågnings- og reguleringssystem (der varetages af medlemsstaternes kompetente myndigheder og Kommissionen) for hele processen.\nDenne forordning bygger på forordning (EF) nr. 1774/2002. Kommissionen har aflagt beretning om lovgivningens effektivitet i 2005. Den bemærkede, at de grundlæggende regler om beskyttelsesforanstaltninger og medlemsstaternes opfyldelse heraf var tilfredsstillende. Der var dog behov for en yderligere indsats på visse områder som f.eks. med hensyn til at sikre sporbarheden af materialer og afklare reglerne om animalske biprodukter i forhold til anden EU-lovgivning, og der var behov for en mere risikobaseret tilgang i forbindelse med klassificeringen af animalske biprodukter og kontrolforanstaltninger.\nKommissionens forslag drejer sig om klarere regler for anvendelsesområdet og en mere risikobaseret tilgang. Kommissionen indfører et slutpunkt i animalske biprodukters livscyklus, så det gøres klart, hvornår i fremstillingskæden animalske biprodukter ikke længere er omfattet af forordningens krav. Unødvendig overlapning med hensyn til godkendelse af anlæg undgås også ved at skabe sammenhæng med anden EU-lovgivning.\nFor at indføre en mere risikobaseret tilgang styrker Kommissionen driftsledernes primære forpligtelse til at sikre opfyldelse af kravene i denne forordning (under tilsyn af den kompetente myndighed). Med hensyn til fremstilling af produkter uden direkte relevans for fødevare- og foderkæden "får driftslederne større ansvar for omsætning af sikre produkter. Forudsat at de anvender sikre råvarer til produktionen, udvikler sikre fremstillingsprocesser eller anvender animalske biprodukter til endelige anvendelsesformål, som alt taget i betragtning er sikre, kan animalske biprodukter af alle kategorier anvendes", og nye produkter med begrænset risiko kan indføres i klassificeringen af animalske produkter.\nOrdføreren er i det store og hele tilfreds med Kommissionens forslag, navnlig med den øgede fleksibilitet for de endelige anvendelsesformål for animalske biprodukter, og med den større mulighed for at tilpasse kategorierne til den nye videnskabelige forskning. Ordføreren har imidlertid en række forslag til forbedring af lovgivningen.\na) Selvdøde dyr\nAlle selvdøde dyr er omfattet af lovgivningen, selv når der ikke er mistanke om sygdom eller anden risiko for mennesker eller miljø. Det betyder, at landbrugerne skal have overført deres animalske biprodukter til et registreret forarbejdnings- eller bortskaffelsesanlæg. Det indebærer unødvendigt høje finansielle og administrative omkostninger for landbrugere, der bor langt væk fra det nærmeste registrerede anlæg, i forhold til den dermed forbundne reelle risiko. Den foreslåede forordning giver mulighed for en undtagelse for "fjerntliggende områder" (landbrugere skal have mulighed for at bortskaffe deres selvdøde dyr i kategori 2 og 3 ved nedgravning eller brænding på bedriften). Definitionen af "fjerntliggende områder" er imidlertid for vag til at være til nogen hjælp for de fleste landbrugere. Ordføreren mener, at denne undtagelse skal udvides, og at medlemsstaterne skal fastlægge disse områder efter eget skøn med henblik på at indføre en ordning, der passer til deres situation. Ordføreren går også ind for en undtagelse for små driftsledere, men mener, at grænsen igen bør fastlægges af medlemsstaternes kompetente myndighed.\nOrdføreren mener, at materialer, der fanges ved fiskeri, ikke bør være omfattet af denne forordning. Videnskabelig forskning viser, at fiskesygdomme og parasitter er naturlige for miljøet og ikke udgør nogen risiko for menneskers sundhed hverken ved kontakt eller ved forurening; Desuden er det ikke sandsynligt, at udsmid af inficerede fisk i havet skulle øge forekomsten af infektioner i fiskebestanden. I øvrigt vil det være en kæmpebyrde for fiskerierhvervet, hvis fiskerne forhindres i at kaste inficerede fisk tilbage i havet og tvinges til at tage alt materiale med i havn (således at det derefter kan overføres til behandling og bortskaffelse i et godkendt anlæg, eventuelt som et kategori 2-produkt), og det er desuden yderst vanskeligt at håndhæve dette uden enorme udgifter.\nDenne forordning skal gennemføres med fuld deltagelse af alle myndigheder under nationalt niveau, og decentraliserede myndigheder under nationalt niveau med relevante beføjelser bør spille en ledende rolle. Ordføreren har fremsat en række ændringsforslag i forbindelse med ovenstående. Desuden ønsker han, at medlemsstaternes kompetente myndigheder får mere at sige i forbindelse med at flytte individuelle animalske biprodukter mellem kategorierne på grundlag af de relevante organers seneste videnskabelige forskning. Ordføreren accepterer imidlertid, at Kommissionen skal have det sidste ord i forbindelse med klassificeringen for at forhindre misbrug af denne bestemmelse.\nOrdføreren har fremsat andre forslag om biobrændstoffer, lavkapacitetsforbrændingsanlæg, køkken- og madaffald og foder til kæledyr.\nUdvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter opfordrer Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, som er korresponderende udvalg, til at optage følgende ændringsforslag i sin betænkning:\n(1) Animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum, er en potentiel risikokilde for folke- og dyresundheden. De kriser, der har været i forbindelse med udbrud af mund- og klovesyge, spredning af transmissible spongiforme encephalopatier, f.eks. bovin spongiform encephalopati (BSE), og forekomst af dioxiner i foderstoffer, har vist, hvilke konsekvenser en forkert anvendelse af visse animalske biprodukter har for folke- og dyresundheden, fødevaresikkerheden, fødevarekædens sikkerhed og forbrugernes tillid. Dertil kommer, at sådanne kriser også kan have mere omfattende negative virkninger for samfundet som helhed som følge af deres betydning for de berørte landbrugeres og erhvervssektorers socioøkonomiske situation og for forbrugernes tillid til sikkerheden ved animalske produkter. Sygdomsudbrud kan desuden have negative konsekvenser for miljøet, ikke blot som følge af problemerne med bortskaffelse, men også med hensyn til biodiversitet.\n(1) Animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum, er en potentiel risikokilde for folke- og dyresundheden. De kriser, der har været i forbindelse med udbrud af mund- og klovesyge og spredning af transmissible spongiforme encephalopatier, f.eks. bovin spongiform encephalopati (BSE), har vist, hvilke konsekvenser ulovlig eller forkert anvendelse af visse animalske biprodukter har for folke- og dyresundheden, fødevaresikkerheden, fødevarekædens sikkerhed og forbrugernes tillid. Dertil kommer, at sådanne kriser også kan have mere omfattende negative virkninger for samfundet som helhed som følge af deres betydning for de berørte landbrugeres og erhvervssektorers socioøkonomiske situation og for forbrugernes tillid til sikkerheden ved animalske produkter. Sygdomsudbrud kan desuden have negative konsekvenser for miljøet, ikke blot som følge af problemerne med bortskaffelse, men også med hensyn til biodiversitet.\nPræcisering. Forureningen af foder med dioxin skyldtes ikke forkert anvendelse af animalske biprodukter.\n(2) Animalske biprodukter fremkommer primært under slagtning af dyr til konsum og i forbindelse med bortskaffelse af døde dyr og sygdomsbekæmpelses–foranstaltninger. Uanset kilden udgør de en potentiel risiko for dyre- og folkesundheden og miljøet. Der er behov for, at denne risiko styres på passende vis, enten ved at de pågældende produkter bortskaffes ved en sikker fremgangsmåde, eller ved at de anvendes til diverse formål, forudsat at der gælder strenge betingelser, som minimerer de dermed forbundne risici.\n(2) Animalske biprodukter fremkommer primært under slagtning af dyr til konsum og i forbindelse med bortskaffelse af døde dyr og sygdomsbekæmpelses–foranstaltninger. Uanset kilden udgør de en potentiel risiko for dyre- og folkesundheden og miljøet. Der er behov for, at denne risiko styres på passende vis, enten ved at de pågældende produkter bortskaffes ved en sikker fremgangsmåde, eller ved at de anvendes til diverse formål som f.eks. i bioenergiprocesser forudsat at der gælder strenge betingelser, som minimerer de dermed forbundne risici.\n(8a) Europa-Parlaments og Rådets forordning (EF) nr. 1923/2006 af 18. december 2006 til ændring af forordning (EF) nr. 999/2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier gør det juridisk muligt på bestemte betingelser igen at tillade anvendelsen af kød- og benmel i foder til ikkedrøvtyggere. Som udtrykkelig betingelse for lempelse af det eksisterende forbud imod kød- og benmel anføres, at der skal være undersøgelser til rådighed, som er i stand til at skelne animalske proteiner fra forskellige dyrearter fra hinanden. Kommissionen iværksætter derfor alle nødvendige tiltag for så hurtigt som muligt at kunne stille validerede, artsspecifikke undersøgelser til rådighed, således at kød- og benmel, hvor der ikke foreligger kannibalisme, kan anvendes som værdifuld proteinkilde i dyrefoder til ikkedrøvtyggere.\n(8b) Brugen af køkkenaffald og madrester i foder har tidligere flere gange ført til udbrud af smitsomme dyresygdomme. Såfremt der tillades køkkenaffald og madrester i foder, kan det endvidere ikke garanteres, at dyr af en bestemt art ikke fodres med materiale fra dyr af samme art.\n(19) Det primære ansvar for aktiviteter i henhold til denne forordning påhviler fortsat driftslederne. Samtidig kræver almenhedens interesse i at forebygge risici for folke- og dyresundheden, at der er etableret et indsamlings- og bortskaffelsessystem med henblik på at garantere sikker bortskaffelse af animalske biprodukter, som ikke må anvendes, eller som af økonomiske grunde ikke anvendes. Medlemsstaterne bør afsætte passende ressourcer til den infrastruktur, der er nødvendig til formålet, og de bør sikre, at den fungerer uden problemer. Rækkevidden af indsamlings- og bortskaffelsessystemet bør tage hensyn til den faktiske mængde animalske biprodukter, der fremkommer i den givne medlemsstat. Den bør desuden ud fra forsigtighedsprincippet afspejle behovet for øget bortskaffelseskapacitet i tilfælde af store udbrud af overførbare sygdomme eller i tilfælde af midlertidige tekniske svigt på eksisterende bortskaffelsesfaciliteter. Medlemsstaterne bør have tilladelse til at samarbejde med hinanden og med tredjelande, forudsat at denne forordnings målsætninger opfyldes.\n(19) Det primære ansvar for aktiviteter i henhold til denne forordning påhviler fortsat driftslederne. Samtidig kræver almenhedens interesse i at forebygge risici for folke- og dyresundheden, at der er etableret et indsamlings- og bortskaffelsessystem med henblik på at garantere sikker bortskaffelse af animalske biprodukter, som ikke må anvendes, eller som af økonomiske grunde ikke anvendes. Medlemsstaterne og decentraliserede myndigheder under nationalt niveau med relevante beføjelser bør afsætte passende ressourcer til den infrastruktur, der er nødvendig til formålet, og de bør sikre, at den fungerer uden problemer. Rækkevidden af indsamlings- og bortskaffelsessystemet bør tage hensyn til den faktiske mængde animalske biprodukter, der fremkommer i den givne medlemsstat. Den bør desuden ud fra forsigtighedsprincippet afspejle behovet for øget bortskaffelseskapacitet i tilfælde af store udbrud af overførbare sygdomme eller i tilfælde af midlertidige tekniske svigt på eksisterende bortskaffelsesfaciliteter. Medlemsstaterne og decentraliserede myndigheder under nationalt niveau med relevante beføjelser bør have tilladelse til at samarbejde med hinanden og med tredjelande, forudsat at denne forordnings målsætninger opfyldes.\nDecentraliserede myndigheder under nationalt niveau bør inddrages i behørig gennemførelse af forordningen.\n(34) Bortskaffelse af animalske biprodukter og afledte produkter bør ske i overensstemmelse med miljøbestemmelserne om deponering og affaldsforbrænding. For at sikre konsekvente bestemmelser bør forbrænding ske i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/76/EF af 4. december 2000 om forbrænding af affald. For medforbrænding af affald - hvad enten der er tale om nyttiggørelse eller bortskaffelse – gælder der samme betingelser vedrørende godkendelse og drift som for forbrænding af affald, navnlig hvad angår grænseværdier for emission til luften, udledning af spildevand og restprodukter, kontrol og overvågning samt målekrav. Direkte medforbrænding, uden forudgående forarbejdning, bør derfor tillades for alle tre materialekategoriers vedkommende. Desuden bør der fastsættes specifikke bestemmelser for godkendelse af lavkapacitetsforbrændingsanlæg.\nArtikel 12 og bilag IV i den nuværende forordning (EF) 1774/2002 indeholder specifikke bestemmelser for godkendelse af lavkapacitetsforbrændingsanlæg Disse bestemmelser bør bibeholdes i de gennemførelsesbestemmelser, som fastsættes af Kommissionen.\nBetragtning 40 a (ny)\n(40a) Direktiv 2002/98/EF fastsætter, at animalske biprodukter er underlagt lovgivningen om affald, hvor de bortskaffes gennem forbrænding eller deponering eller anvendes i biogas- eller komposteringsanlæg. Direktivet giver ligeledes Kommissionen bemyndigelse til at fastsætte, under hvilke omstændigheder visse materialer ikke kan betragtes som affald. Før nærværende forordning træder i kraft, skal Kommissionen forelægge passende foranstaltninger til direktivet, som skal præcisere, at animalske biprodukter anvendt som brændsel ikke hører under anvendelsesområdet for lovgivning om affald.\nKommissionen bør præcisere, at animalske biprodukter anvendt som brændsel ikke hører under anvendelsesområdet for den europæiske lovgivning om affald.\n(47) Den eksisterende undtagelse vedrørende nedgravning og brænding af uforarbejdede animalske biprodukter bør udvides til at omfatte områder, hvortil adgang i praksis ikke er mulig, eller som udgør en risiko for indsamlingspersonalets sundhed og sikkerhed. Erfaringerne fra anvendelsen af forordning (EF) nr. 1774/2002 har vist, at bortskaffelse ved nedgravning eller brænding på stedet under sådanne særlige omstændigheder kan være berettiget for at sikre hurtig bortskaffelse af dyr og for at undgå spredning af sygdomsrisici. Den samlede størrelse af områder med status som fjerntliggende områder i en medlemsstat bør være begrænset for at sikre, at det overordnede krav om, at der skal være etableret et ordentligt bortskaffelsessystem i overensstemmelse med nærværende forordning, er opfyldt.\n(47) Den eksisterende undtagelse vedrørende nedgravning og brænding af uforarbejdede animalske biprodukter bør udvides til at omfatte områder, hvortil adgang i praksis ikke er mulig, hvor indsamling af animalske biprodukter ville være finansielt og administrativt byrdefuld, eller hvor det ville udgøre en risiko for indsamlingspersonalets sundhed og sikkerhed. Erfaringerne fra anvendelsen af forordning (EF) nr. 1774/2002 har vist, at bortskaffelse ved nedgravning eller brænding på stedet under sådanne særlige omstændigheder kan være berettiget for at sikre hurtig bortskaffelse af dyr og for at undgå spredning af sygdomsrisici. Den samlede størrelse af områder med status som fjerntliggende områder i en medlemsstat bør fastsættes af medlemsstatens kompetente myndighed.\nMedlemsstaternes kompetente myndigheder bør have ansvaret for at fastlægge omfanget af fjerntliggende områder.\nba) råt foder til selskabsdyr hos detailhandlere eller i lokaler ved salgssteder, hvor opskæring og opbevaring udelukkende finder sted med henblik på direkte salg til forbrugeren det pågældende sted\nArtikel 2 – stk. 2 – litra b b (nyt)\nbb) råt foder til selskabsdyr til brug på stedet, når det kommer fra dyr, der i overensstemmelse med national lovgivning er slagtet på oprindelsesbedriften alene med henblik på landbrugerens og dennes families anvendelse heraf som fødevarer\nArtikel 2 – stk. 2 – litra d a (nyt)\nda) gylle, der frembringes, opbevares eller anvendes som gødningsstof på oprindelsesbedriften\nReglerne om sikker bortskaffelse og anvendelse af animalsk biprodukter har ikke til formål at dække den anvendelse af gylle, der finder sted på bedriften.\nArtikel 2 – stk. 2 – litra d b (ny)\ndb) æggebiprodukter, der frembringes, opbevares, bortskaffes eller anvendes på oprindelsesbedriften.\nDen tilladte anvendelse af nogle produkter, såsom mælk og biprodukterne deraf, bør sidestilles med andre biprodukter med lignende risiko, som frembringes på oprindelsesbedriften, såsom æg og skaller.\nArtikel 2 – stk. 3 – indledning\n3. Denne forordning finder ikke anvendelse på følgende afledte produkter, jf. dog den særlige ordning i kapitel VI:\n3. For følgende afledte produkter finder udelukkende den særlige ordning i kapitel VI anvendelse.\nAfklaring af forordningens anvendelsesområde\nArtikel 2 – stk. 3 – litra f a (nyt)\nfa) slutprodukter fra sikker forarbejdning af biobrændstoffer, der er fremstillet af animalske biprodukter.\nNår talg anvendes som råmateriale til produktion af biobrændsel, kan biprodukter som glycerol og kaliumsulfat betragtes som sikre efter den "oliekemiske" behandling på raffinaderiet. Anvendelse af disse stoffer bør tillades uden yderligere restriktioner.\n(5) alle dyr tilhørende arter, der normalt fodres og holdes af mennesker, uden at dette tager sigte på nogen landbrugsproduktion, og som er opført i bilag I til forordning (EF) nr. 998/2003\n(5) "kæledyr eller selskabsdyr": alle dyr tilhørende arter, der fodres, avles eller holdes af mennesker, uden at dette tager sigte på nogen landbrugsproduktion, men som ikke normalt konsumeres af mennesker eller anvendes som foder til opdrættede dyr i Fællesskabet\nReferencen til forordning (EF) nr. 998/2003 om ikke-kommerciel transport af selskabsdyr bør ikke anvendes som en udtømmende liste, fordi den dermed kunne komme til at begrænse anvendelsesområdet for denne forordning.\nArtikel 3 – nr. 8\n(8) "omsætning": enhver aktivitet, som har til formål at sælge animalske biprodukter eller afledte produkter til tredjemand inden for Fællesskabet eller enhver anden form for levering til en sådan tredjemand, det være sig mod betaling eller gratis, eller opbevaring med henblik på levering til en sådan tredjemand\n(8) "omsætning": enhver aktivitet, som har til formål at sælge animalske biprodukter, afledte produkter eller slutprodukter til tredjemand inden for Fællesskabet eller enhver anden form for levering til en sådan tredjemand, det være sig mod betaling eller gratis, eller opbevaring med henblik på levering til en sådan tredjemand\nBegrebet "slutprodukt" bør indføres af klarhedshensyn og for bedre at sondre mellem "afledte produkter" og "slutprodukter".\nArtikel 3 – nr. 15 a (nyt)\n(15a) "slutprodukt": ethvert produkt forarbejdet i overensstemmelse med denne forordning, som er pakket i forbrugerpakning\nI den nuværende forordning (EF) Nr. 1774/2002 er definitionen af "forarbejdet produkt" lige så bred som den foreslåede definition af "afledte produkter". Både den gamle og den nye definition omfatter produkter af første, anden, tredje … forarbejdning og mellemprodukter og vil sandsynligvis blive fortolket, som om de også dækker slutprodukter. Tvetydigheden ved så bred en definition bør undgås ved at tilføje en definition af "slutprodukt". Det vil også gøre det lettere at definere "livscyklusslutpunktet" i forordningen.\n(23) "fjerntliggende område": et område, hvor dyrepopulationen er så lille, og hvor bortskaffelsesfaciliteterne ligger så langt væk, at de nødvendige ordninger for indsamling og transport af animalske biprodukter ville være uacceptabelt bekostelige i forhold til lokal bortskaffelse\n(23) "fjerntliggende område": et område, hvor bortskaffelsesfaciliteterne ligger så langt væk, at de nødvendige ordninger for indsamling og transport af animalske biprodukter ville være uacceptabelt byrdefulde i enten finansiel eller administrativ henseende i forhold til lokal bortskaffelse; den kompetente myndighed i den enkelte medlemsstat har ansvaret for at fastlægge, hvad der er fjerntliggende områder på dens territorium\n1. Hver medlemsstat og decentraliserede myndigheder under nationalt niveau med relevante beføjelser skal sikre, at der findes en passende infrastruktur på dens område, som sikrer, at animalske biprodukter:\nArtikel 4 – stk. 2 – indledning\n2. Medlemsstaterne skal:\n2. Medlemsstaterne og decentraliserede myndigheder under nationalt niveau med relevante beføjelser skal:\na) sikre, at der findes et system til indsamling og bortskaffelse af animalske biprodukter, som fungerer effektivt, og som løbende overvåges af den kompetente myndighed\nMedlemsstaterne skal sikre overholdelsen af de gældende bestemmelser, men er ikke forpligtet til at tildele bedrifterne de nødvendige midler til denne overholdelse.\nArtikel 7 – stk. 1 – litra f\nÆndringen sker som følge af det fremlagte ændringsforslag, der tilføjer litra fa) til artikel 6, stk. 1.\nArtikel 9 – litra a\na) krav vedrørende forbrænding, medforbrænding og udnyttelse som brændsel af animalske biprodukter og afledte produkter, jf. artikel 6, stk. 1, litra c), d) og e)\na) krav vedrørende udnyttelse som brændsel og forbrænding og medforbrænding i lav- og højkapacitetsforbrændingsanlæg af animalske biprodukter og afledte produkter, jf. artikel 6, stk. 1, litra c), d) og e)\nArtikel 12 og bilag IV i den nuværende forordning (EF) nr. 1774/2002 indeholder specifikke bestemmelser for godkendelse af lavkapacitetsforbrændingsanlæg Disse bestemmelser bør bibeholdes i de gennemførelsesbestemmelser, som fastsættes af Kommissionen.\nKategori 3-materiale skulle i princippet kunne anvendes som foder og skulle derfor ikke indeholde materiale af tvivlsom oprindelse.\nArtikel 13 – litra k\nk) døde dyr og dele heraf tilhørende de zoologiske ordener Rodentia og Lagomorpha, bortset fra kategori 1-materiale eller kategori 2-materiale som omhandlet i artikel 12, litra a)-g)\nKommissionen kan ændre artikel 11, 12 og 13 for at tage hensyn til videnskabelige fremskridt med hensyn til risikovurderingen, forudsat at fremskridtet kan bestemmes på grundlag af en risikovurdering, der gennemføres af den relevante videnskabelige instans. Imidlertid kan ingen animalske biprodukter, der er anført i de pågældende artikler, udgå af listerne, og der kan kun foretages ændringer af produkternes klassificering eller indsættes ekstra animalske biprodukter i listerne.\nKommissionen kan efter anmodning fra en kompetent myndighed i en medlemsstat eller på eget initiativ ændre artikel 11, 12 og 13 for at tage hensyn til videnskabelige fremskridt med hensyn til risikovurderingen, forudsat at fremskridtet kan bestemmes på grundlag af en risikovurdering, der gennemføres af den relevante videnskabelige instans. Imidlertid kan ingen animalske biprodukter, der er anført i de pågældende artikler, udgå af listerne, og der kan kun foretages ændringer af produkternes klassificering eller indsættes ekstra animalske biprodukter i listerne.\nMedlemsstaterne og deres kompetente myndigheder skal have mulighed for at indlede en drøftelse i Den Stående Komité om eventuel tilpasning af definitionen af de forskellige kategorier til det videnskabelige fremskridt.\nArtikel 16 – stk. 2 – litra a\na) formatet af de fortegnelser, der skal opbevares\na) minimumsindhold af de fortegnelser, der skal opbevares\nDet er logisk, at minimumsindholdet fastsættes gennem udvalgsprocedurer, men dette må under ingen omstændigheder være tilfældet for formatet, hvis reguleringen skal gennemføres af medlemsstaterne.\nb) fodring af opdrættede dyr, bortset fra pelsdyr, med køkken- og madaffald eller fodermidler, der indeholder eller er afledt af køkken- eller madaffald\nb) fodring af opdrættede dyr, bortset fra pelsdyr, med usteriliseret køkken- og madaffald eller fodermidler, der indeholder eller er afledt af denne form for køkken- eller madaffald\nParlamentet har gentagne gange insisteret på, at det er nødvendigt med sikker indsamling, sterilisering og bortskaffelse af køkken- og madaffald for at håndhæve det generelle fodringsforbud (se EP's holdning i lovgivningsproceduren i forbindelse med forordning (EF) nr. 1774/2002 og dets holdning under førstebehandlingen af rammedirektivet for affald, der blev vedtaget den 13. februar 2007).\nArtikel 18 – stk. 1 – afsnit 1 a (nyt)\nI forbindelse med litra a) kan medlemsstaterne fastsætte tærskelniveauer for den utilsigtede forekomst af små mængder animalsk protein i foder, som kun kan undgås ved hjælp af uforholdsmæssigt omfattende foranstaltninger.\nForbuddet mod "genanvendelse inden for samme art" har ført til en opdeling af forarbejdningskæderne for animalske biprodukter fra forskellige arter. Medlemsstaterne bør have en vis fleksibilitet med hensyn til rester af animalsk protein fra samme art.\nArtikel 18 – stk. 1 – afsnit 1 b (nyt)\nI forbindelse med litra b) sikrer medlemsstaterne, at køkken- og madaffald beviseligt fjernes af godkendte virksomheder, steriliseres og bortskaffes på forsvarlig måde ved hjælp af egnede foranstaltninger. Anvendelse af køkken- og madaffald til grisefoder kan kun godkendes af medlemsstaterne, såfremt sikker indsamling, sterilisering og overholdelse af de øvrige bestemmelser i denne forordning overvåges på enhver måde.\nParlamentet har gentagne gange insisteret på, at det er nødvendigt med sikker indsamling, sterilisering og bortskaffelse af køkken- og madaffald for at håndhæve det generelle foderforbud (se EP's holdning i lovgivningsproceduren i forbindelse med forordning (EF) nr. 1774/2002 og dets holdning under førstebehandlingen af rammedirektivet for affald, der blev vedtaget den 13. februar 2007).\nArtikel 20 – stk. e – litra ii\nii) efter eller uden forudgående forarbejdning, hvis der er tale om gylle, indhold fra fordøjelseskanalen, mælk, mælkebaserede produkter, colostrum, æg og ægprodukter, som i henhold til den kompetente myndighed ikke frembyder risiko for at sprede nogen alvorlig overførbar sygdom\nAnvendelsen af indhold fra fordøjelseskanalen i biogas- og komposteringsanlæg bør ikke forpligte bedrifterne til på forhånd at gennemføre en dyr og unødvendig adskillelsesprocedure. En ren og adskilt fordøjelseskanal kan betragtes som tilhørende kategori 3. Den tilladte anvendelse af mælk kan ligeledes sidestilles med uforarbejdede produkter som æg og ægprodukter.\nArtikel 22 – litra e\ne) hvis der er tale om kategori 2- og kategori 3-materiale, og hvis den kompetente myndighed har givet tilladelse hertil:\ni) anvendes til tilberedning og anvendelse på jordarealer af biodynamiske præparater, jf. del A, punkt 2.3, i bilag I til forordning (EF) nr. 2092/91\nii) anvendes til fodring af pelsdyr\nDen nuværende forordning (EF) nr. 1774/2002 giver kun mulighed for at anvende kategori 3-materiale til forarbejdet foder til kæledyr. Fodring af kæledyr med uforarbejdet materiale af kategori 1 og 2 er imod de generelle principper om reglerne for animalske biprodukter. Det vil sandsynligvis også føre til svig, dvs. at sådant uforarbejdet materiale uden kontrol kanaliseres over til nogle former for anvendelse, som det ikke var meningen, at det skulle bruges til.\nArtikel 22 – stk. e a (nyt)\nea) kategori 3-materiale, der på forhånd er godkendt af den kompetente myndighed, anvendes til fodring af selskabsdyr;\nÆndringen har til formål at fjerne bestemmelserne for kategori 1 og 2-materiale såsom foder til selskabsdyr.\nArtikel 23 – stk. 1 – litra g a (ny)\nga) transport, forarbejdning, anvendelse eller bortskaffelse af køkken- og madaffald. Indtil de pågældende forskrifter udstedes, kan medlemsstaterne udstede eller bibeholde nationale forskrifter om transport, forarbejdning, anvendelse eller bortskaffelse af køkken- og madaffald\n2. Uanset afdeling 1 og 2 og under overholdelse af betingelser fastsat i henhold til stk. 3 kan den kompetente myndighed tillade fodring med det kategori 1-materiale, der er omhandlet i artikel 11, litra b, nr. ii), til dyr i zoologiske haver og til truede eller beskyttede arter, der lever i deres naturlige habitat.\nUndtagelsen bør omfatte foder til beskyttede eller truede arter, hvor der konstateres fødevaremangel og et konstant fald i artsbestanden. Gennemførelsesbestemmelserne og den pågældende art fastsættes i henhold til bestemmelserne i artikel 48, stk. 4 (Komité).\nArtikel 27 – stk. 3 – litra b – punkt i\nArtikel 28 – stk. 1 – litra c\nc) ved brænding eller nedgravning på stedet eller ved andre metoder under officielt tilsyn, som hindrer overførsel af risici for folke- og dyresundheden, af kategori 1-materiale som omhandlet i artikel 11, litra b), nr. ii), kategori 2-materiale og kategori 3-materiale i områder, hvortil adgang i praksis ikke er mulig, eller hvortil adgang på grund af geografiske eller klimatiske omstændigheder eller en naturkatastrofe kun ville være mulig under forhold, som udgør en risiko for indsamlingspersonalets sundhed og sikkerhed, eller hvortil adgang ville forudsætte anvendelse af uforholdsmæssigt store indsamlingsressourcer\nc) ved brænding eller nedgravning på stedet eller ved andre metoder under officielt tilsyn, som hindrer overførsel af risici for folke- og dyresundheden, af kategori 1-materiale som omhandlet i artikel 11, litra b), nr. ii), kategori 2-materiale og kategori 3-materiale i områder, hvortil adgang i praksis ikke er mulig, hvortil adgang ville medføre en uforholdsmæssig stor finansiel eller administrativ byrde, eller hvortil adgang på grund af geografiske eller klimatiske omstændigheder eller en naturkatastrofe kun ville være mulig under forhold, som udgør en risiko for indsamlingspersonalets sundhed og sikkerhed, eller hvortil adgang ville forudsætte anvendelse af uforholdsmæssigt store indsamlingsressourcer\nArtikel 28 – stk. 1 – litra d\nd) ved andre metoder end brænding eller nedgravning på stedet under officielt tilsyn af kategori 2- og kategori 3-materiale, som ikke udgør en risiko for folke- og dyresundheden, og som er fremkommet hos driftsledere, der ikke håndterer en større mængde af sådanne animalske biprodukter fremkommet pr. uge end den, der er fastsat i henhold til stk. 4, første afsnit, litra c), under hensyntagen til aktiviteternes art og den dyreart, de pågældende animalske biprodukters hidrører fra\nd) ved metoder, der omfatter brænding eller nedgravning på stedet under officielt tilsyn af kategori 2- og kategori 3-materiale, som ikke udgør en risiko for folke- og dyresundheden, og som er fremkommet hos driftsledere, der ikke håndterer en større mængde af sådanne animalske biprodukter fremkommet pr. uge end den, der er fastsat af medlemsstaternes kompetente myndigheder, under hensyntagen til aktiviteternes art og den dyreart, de pågældende animalske biprodukters hidrører fra\nMedlemsstaternes kompetente myndigheder bør have ansvaret for at fastsætte den maksimale mængde, der må gøres til genstand for forenklet bortskaffelse.\nArtikel 28 – stk. 1 – litra e a (ny)\nea) Uanset artikel 15, stk. 1, kan de kompetente myndigheder tillade foranstaltninger til midlertidig opbevaring af dyr og dele af dyr i henhold til artikel 12, litra f, med henblik på at hindre, at der opstår risici for folke- og dyresundheden forud for deres bortskaffelse i overensstemmelse med denne forordnings artikel 20.\nIndførelsen af disse muligheder for opbevaring øger fleksibiliteten i forbindelse med indsamling af animalske biprodukter uden at udgøre en risiko for folke- og dyresundheden. Denne fleksibilitet forbedrer bæredygtigheden og den miljømæssige profil, hvad angår indsamling af animalske biprodukter, eftersom indsamlingernes hyppighed mindskes, hvilket ligeledes gælder den indsamlede mængde.\nArtikel 28 – stk. 2\n2. Arealet af områder med status som fjerntliggende områder i en given medlemsstat, jf. stk. 1, litra b), må ikke overstige en vis procentdel af landets samlede areal.\n2. Arealet af områder med status som fjerntliggende områder i en given medlemsstat, jf. stk. 1, litra b), må ikke overstige en vis procentdel i henhold til geografiske kriterier og størrelsen af husdyrbestandene i området.\nDet er ikke tilstrækkeligt at tage arealet i betragtning i forbindelse med en udvidelse af definitionen på fjerntliggende områder. Kriteriet bør også omfatte andre aspekter som husdyrbelægningsgraden eller økarakteren.\na) betingelser, der har til formål at styre folke- og dyresundhedsmæssige risici i forbindelse med brænding og nedgravning af materiale på stedet samt den midlertidige opbevaring af dyr og dele af dyr til bortskaffelse;\nArtikel 28 – stk. 4 – litra b\nb) den maksimale procentdel af landets areal, jf. stk. 2\nArtikel 28 – stk. 4 – litra c\nc) mængden af animalske biprodukter under hensyntagen til aktiviteterne art og oprindelsesdyrearten, jf. stk. 1, litra d)\nc) kriterier for fastsættelse af mængden af animalske biprodukter under hensyntagen til aktiviteterne art og oprindelsesdyrearten, jf. stk. 1, litra d)\nMedlemsstaternes kompetente myndigheder bør have ansvaret for at fastsætte den maksimale mængde, der må gøres til genstand for forenklet bortskaffelse. Kommissionen bør imidlertid have ret til at udvikle harmoniserede kriterier for fastsættelse af denne mængde.\nArtikel 30 – overskrift\nOffentlig kontrol og retningslinjer for god praksis\nArtikel 30 – stk. 1 a (ny)\n1a. Hele den kæde, animalske biprodukter gennemløber fra det sted, hvor de opstår, og til behandlingen, brugen eller bortskaffelsen af dem, er underkastet officielle kontrolforanstaltninger.\nArtikel 30 – stk. 2a (nyt)\n2a. Kommissionen sikrer, at retningslinjer for god praksis, der er udviklet, valideret og revideret i overensstemmelse med kapitel III i forordning (EF) 183/2005 om krav til foderstofhygiejne, omfatter praktisk vejleding om kravene i denne forordning til den pågældende sektor.\nRetningslinjer, der er valideret i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 183/2005, giver vejledning til den pågældende sektor og de tilsynsførende myndigheder i forbindelse med sammenfatning og forklaring af sikkerhedskrav og HACCP-krav, der stammer fra flere EU-retsakter. Disse retningslinjer er et væsentligt redskab, især for små og mellemstore virksomheder, til at anvende EU-lovgivningen korrekt og et effektivt redskab for egenkontrol på anlæggene. Forpligtelsen til at medtage kravene i forordningen om animalske biprodukter i disse retningslinjer vil supplere dem med et væsentligt sikkerhedsaspekt i EU-lovgivningen.\nArtikel 30 – stk. 1 – litra b a (ny)\nba) Den udsteder konkrete påbud til anlæg og virksomheder for at afhjælpe eksisterende mangler.\nUd over suspendering eller fratagelse af tilladelser bør de kompetente myndigheder også gives mulighed for at afhjælpe mangler og udstede påbud.\nArtikel 32 – stk. 1 – afsnit 1\n1. Hver medlemsstat udarbejder en liste over de anlæg, virksomheder og brugere på dens område, der er godkendt eller registreret i henhold til denne forordning, og over virksomheder på dens område, som der er forelagt oplysninger om i henhold til artikel 40, stk. 3.\n1. Hver medlemsstat og decentraliserede myndigheder under nationalt niveau med relevante beføjelser udarbejder en liste over de anlæg, virksomheder og brugere på dens område, der er godkendt eller registreret i henhold til denne forordning, og over virksomheder på dens område, som der er forelagt oplysninger om i henhold til artikel 40, stk. 3.\nArtikel 41 – stk. 2 a (nyt)\n2a. Slutprodukter kan bringes i omsætning uden begrænsninger.\nEftersom forslaget indeholder bestemmelser om et såkaldt livscyklusslutpunkt for afledte produkter, der er bestemt til yderligere behandling eller forarbejdning i specialiserede anlæg (f.eks. kosmetiske produkter, lægemidler …), ville det kun være logisk også at have et sådant slutpunkt for slutprodukter, som ikke skal behandles eller forarbejdes mere, men som bringes på markedet i salgsklar emballage, såsom kæledyrsfoder, der er produceret i overensstemmelse med forordningens sikkerhedskrav.\nSundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum\nKOM(2008)0345 – C6-0220/2008 – 2008/0110(COD)\nAdamos Adamou, Margrete Auken, Johannes Blokland, John Bowis, Hiltrud Breyer, Martin Callanan, Avril Doyle, Edite Estrela, Jill Evans, Elisabetta Gardini, Satu Hassi, Jens Holm, Christa Klaß, Urszula Krupa, Peter Liese, Linda McAvan, Roberto Musacchio, Riitta Myller, Péter Olajos, Miroslav Ouzký, Vittorio Prodi, Guido Sacconi, Daciana Octavia Sârbu, Amalia Sartori, Carl Schlyter, Horst Schnellhardt, Richard Seeber, Kathy Sinnott, María Sornosa Martínez, Thomas Ulmer, Anja Weisgerber, Åsa Westlund, Anders Wijkman\nMilan Gaľa, Johannes Lebech, Caroline Lucas\nAlbert Deß, Fiona Hall, Elisabeth Jeggle, Doris Pack\nSeneste opdatering: 12. marts 2009 Juridisk meddelelse