Blog: ud af psykisk sygdom uden psykofamaka - JFNMUSIK.DK GRATIS MUSIK / FREE MUSIC\nMed udgangs punkt i Peter Gøtzsche nye bog:”Mentalt overlevelseskit og udtrapning af psykofarmaka”\nOg min egen rejse til at blive et helt menneske og et debat oplæg til at også ryde op i det indre klima.\nDette er hen afvejen også en del af klima debatten\naf Jan Fischer-Nielsen\nHvis du mangler noget godt live musik: Se video og hør min Duo:Fischer og Weirsøe på Facebook\nVi er nød til at ændre måden at opfatte psykisk sygdom og hvad er årsagen til at der i dag bliver spist så meget farlig medicin. Og at jeg i det her 1 kapitel blandt andet. Har jeg fået den fantastiske mulighed at anmelde og fortælle om Peter Gøtzche nye bog “Menralt overlevelseskit og ud trapning af psykofarmaka”. Det er også rigtigt godt, at jeg kan starte den her blog for at fortælle om nogen vigtige ting vi bør tage nogle snakke om hvor vi vil hen rent samfundsmæssigt. Vi er til at lave om på nogen måder at leve på, sådan at vi bliver mere et med os selv og naturen, hvis vi fortsat skal være på den her jord.Det det jeg gerne vil fortælle om i den blog. Så efter at ha læst og nu også anmelde Peter Gøtzsche’s nye Bog er et udemærket udgangspunkt at også at skrive min historie.\nMedicinal industrien, vil ikke opgive en så så lukrativ en forretning, uden sværslag, det er jeg godt klar over. Men da medicin er den “3 støreste dræber efter hjerte kar sygdomme og kræft“ i følge Peter Gøtsche, ja så må vi være flere der gør noget ved det.. Desuden bruger samfundet vildt mange penge på medicin og da det er både farligt og altså ikke den vej man skal gå.\nJeg er af den overbevisning, at det ikke er bare medicinal industrien, der er skyld i det hele, men også det kapitalistiske system, det vil jeg forklare om i de næste kapitler.Jeg stiller spørgsmålstegn ved nogle tendenser, der er i samfunde,t til hvorfor der er mange der er psykisk ustabile. Jeg vil fremkomme med sikkert for nogen ikke nok dokumenterer udsagn, men jeg håber,med den her blog, at der er andre der vil begynde at undersøge mine påstande, da det ligger uden for min formåen at undersøge disse ting.\nJeg vil fortælle om det alternativ til medicinen, som faktisk at Peter efterlyser. Jeg viser min vej, men der findes sikkert mange forskellige måder at gøre det på, da vi alle er forskellige. Jeg håber du kan bruge min blog til at lade dig inspirere til at du får måske en forståelse og at du kan vælge at gå den rette vej, som er den rigtige for dig. Som vi sagde i gamle dage, brug det du kan af det og smid resten væk. Det er det samme med den her blog. Det kan også være at du skal en hel anden vej end jeg skulle. Med noget helt andet indhold. Men du er velkommen til, at lade dig inspirere. Selvfølgelig bliver jeg lige nød til at understrege, at alt hvad jeg skriver i den her blog, er der copyright på og at der ikke må kopires fra denne side. Men man må altid gerne lave link til denne side. Desuden er min egen korrekturlæsning noget mangelfuldt og der rigtig mange sætnings fejl, manglende tegnsætning etc. Det håber jeg du bærer over med. Hvis du bare ikke kan holde det ud, så ret copy/paste det og send det til mig på en mail til jfn@musik.dk og jeg sætter det ind i stedet. Men der må ikke gå mening tabt i det.\nJeg har oplevet to gange at få en mini psykose og der var jeg glad fo,r at der var noget medicin, der kunne stoppe det. Men så heller ikke mere. Jeg har valgt udelukkende, at bruge terapien, det spirituelle og de redskaber jeg nu har i min psykiske værktøjskasse, som jeg har lært ved at gå på “lilleskole for voksne, til at få et positivt liv. og blive et så helt menneske som muligt Jeg gik der i 10 år med den indstilling, at koste hvad det ville, jeg ville blive et helt menneske. Med det resultat, at jeg i dag ikke har nogen former for angst, hverken den sociale, har ikke noget alkohol misbrug, at alle mine traumer endelig ikke fylder mere i mit voksne liv. Jeg håber og tror, at den her proces er vigtigt, at få fortalt, da jeg tror, at vi generelt er mennesker, der er meget mere påvirket af det, end bare de psykisk syge. Det er også vigtig i Corona og I klima problematiken, at få et opgør med den farlige tendens, i sær over for de psykisk syge, men også mennesker i almindelighed.\nJeg har startet den her blog med at tage udgangs punkt i Peter Gøtzsche nye bog “Menralt overlevelseskit og ud trapning af psykofarmaka”En stærk bog, hvor han igen fastslår, hvor farlig psykofarmakaene er for en dræber, der dræber mange flere mennesker end selve sygdommene. Jeg håber ikke at undertegnet på en eller anden måde bliver chikaneret, som Peter Gøtzsche er blevet, da han blev fjernet fra sit job som Cochrane direktør. Jeg viser min vej, min måde som pionere inden for at blive et helt menneske igen. Jeg harværet på en spændende rejse for at få ryddet op i det psykiske sygstem. Peter Gøtzsche påviser med sin bog, at det er vigtigt og i et meget let og bedre sprog, end en af de første bøger jeg forsøgte at læse, som jeg måtte opgive, at det er muligt at komme ud af psykofarmaka, men at det er vigtigt at trappe langsom ud..Boger er skrevet i et let forståelig sprog så jeg tror der er rigtig mange der kan få noget ud af den.\nCorona og klima problemer er noget vi også,skal gøre noget ved. Men for at vi ordentlig, kan gøre noget ved det, er vi også,nød til at ændre vores indre klima, nemlig de psykiske processer, i det kognitive system og vores holdninger og indstillinger. Det er også det vi kalder for mindfulness, det ord var vistnikke opfundet, da vi startede på lilleskolen for voksne.Det er selvfølgelig også en stor mundfuld, når Peter G lige nu knokler med bare at få folk til at stoppe med at bruge al den medicin. Jeg går skridtet videre, at vise en alternativ vej og faktisk en nødvendig vej. Uden om medicinen, at man slet ikke starter på det, som Peter Gøtzche siger. Jeg mener faktisk, det jeg foreslår, at man skal have kigget på, hvordan kan det være at den negative tænkning, som jeg mener er den reelle årsag til såkaldt “psykisk sygdom”, Psykisk sygdom eller psykisk ubehag eller ubehag er baseret i bund og grund på vores negative tanker. Jeg mener, at det er i tegneserien Radiserne, hvor der er et sted hvor Søren Bruns veninde leger psykolog og Søren Brun konsultere hende. Da han ikke har det godt, hvor hun siger til ham slet og ret “Hold op med Det” Jeg mener hun har har utrolig ret, det er faktisk bare at holde op med det. Det er et valg om man vil tænke negativt eller positivt. Og et valg om ,ikke at bruge medicin, da det ikke er en fysisk sygdom.\nDet som jeg også via min psykiske rejse har lært, at jeg har i dag har en masse psykiske værktøjer i mit værktøjskasse, jeg kan gøre brug af og som jeg vil fortælle løbende om, her på min blog.Faktisk kan man ved hjælp af sine tanker opleve at blive super lykkeligt menneske, at man kan hviler i sig selv. At man kan helbrede fysisk sig selv, som jeg også vil vise, hvordan man gør.Så man opnår det modsatte af depression. Jeg kender ikke det rette ord for det. Men det er ikke mani, hvor man går fuldstændig over i den anden grøft. Denne blog kommer ud før at den er skrevet færdig, da det er vigtig. At det er utrolig vigtigt, at man hurtigt køber og læser Peter Gøtzsche nye bog Menralt overlevelseskit og ud trapning af psykofarmaka” og at man sideløbende kan følger med i den her blog, hvor jeg vil afsnit for afsnit gennemgå de forskelige metoder, som jeg bruger. Det kan være, at jeg forsøger også at samle hele bloggen for at udgive den som en bog, for at komme ud til et større publikum. Heldigvis bliver, alt hvad jeg skriver her oversat af Google til alverdens sprog. Er godt klar over, at det ikke den bedste oversættelse, men håber alligevel at meningen ikke går tabt. Det smarte ved en sådan blog er, at jeg kan ændre i det jeg har skrevet. Jeg skal lære hele livet og hvis der kommer ting ind som også jeg lære af, ja så vil jeg kunne løbende ændre på det, sådan at dig der læser i det også bliver opdateret. Men køb Peter Gøtzsche nye fremragende bog: “Mentalt overlevelseskit og ud trapning af psykofarmaka” køb den her https://www.scientificfreedom.dk/books/\nJeg måtte lave overlevelses strategier i skolen, så jeg brugte meget tid på at finde ud af hvordan jeg skulle både overleve mobningen, men alligevel få noget status, være med i noget leg. Så selve skolegang lærdommen, det var der ikke tid til.(Det ses også her på min nogengange manglende stavning eller sætnings konstruktioner.Det er et levn fra den tids manglende undervisning. Heldigvis er der stave kontrol på og jeg har og forsøger hele tiden at blive bedre til det) Jeg er sikker på at jeg har været med i noget fælles leg. Jeg tror også, at jeg var kreativ på andre områder. Faktisk mens jeg skriver disse linjer her så tror jeg at de andre i klassen så mig, som en fare til deres , der godt kunne se. Men jeg ved det ikke helt. Jeg troede ikke på mig selv.Men det var altså 10 år i helvede. Det var først da jeg som 16 årige kom på Andebølle ungdomshøjskole og det var med min søsters hjælp, at der pludselig skete ting. Der åbnede sig en revolution i mig. Her var pludselig en masse unge mennesker, de var dog et år ældre mange af dem var velfungerende, sådan oplevede jeg det. Der var ingen der mobbede, tvært i mod. Mit selvværd var på det tidspunkt kørt fuldstændig i bund, jeg fik mine første stesolid, som jeg begyndte at sælge af. Det opdagede lærerne og tog det fra mig. Det var jo ikke så heldig, for så havde jeg jo ikke noget selv. Men det kan have været min redning, at jeg ikke kom ind på den medicinske løbebane. På højskolen blev der bestemt også røget hash og taget andre stoffer, men af en eller anden grund var jeg meget tro og måske i virkeligheden bange for det, at jeg afholdt mig fuldstændig fra at tage noget af det. Jeg havde prøvet at få nogle hash psykoser og det kan også have været medvirkende. Det var 10 måneders fantastisk pause, hvor jeg nød at være et sted ,hvor der skete en masse spændende, sammen med en masse unge der hvilende i sig selv, sådan var min oplevelse af dem.\nMIN HISTORIE Jeg flygtede som 16 årige hjemmefra fra en dysfunktionel familie,med så mange overgreb, tæsk, alkohol misbrug i hjemmet, skænderier, total manglende omsorg. Total manglende på kærlighed, total manglende den basale fundament for et godt liv.Jeg måtte selv tigge om at få kærlighed. Jeg måtte selv kravle op på min mor og far for at få noget tryghed. Jeg blev aldrig bare taget op. Jeg kunne få tæsk lige pludselig og det skete tit, uden at jeg vidste, hvad jeg havde gjort galt, lige pludselig mens man sad og spiste morgen mad og faktisk hyggede sig kunne der komme et slag i nakken. Det var altid min mor, der sørgede for det. Så altså klart et omsorgssvigt. Min bror var også altid efter mig.Så han gjorde også mange rigtig grimme ting mod mig. Min søster led jo også i familien. Jeg så op til min bror, han havde alt det spændende legetøj, som jeg slet ikke kun få noget af. Jeg var jo for lille. Han var kreativ, kunne bygge alt. Min bror har fortalt mig, at han opdagede, at jeg pludselig bare var der, der var ikke nogen ,der havde forberedt ham på, at jeg var der. Jeg kan da sagtens forstå,som voksen, at nu var der en konkurrent, man skulle slåes med om den sparsommelig kærlighed. Alt det blev være, da han blev ældre især i teenager alderen. Han var altid efter mig. Det værste, at selv som voksen ændrede det mønstre sig ikke. Jeg blev og bliver stadig kørt,ud på,et side spor.Min stor søstre, der er 7 år til min bror og 9 års forskel til min søster på os, altså de er ældre end undertegnet. Min stor søster blev jo min reserve mor, hun var den eneste jeg kunne få lidt tryghed fra. Min søster er i dag død. Hun døde af en alkohol relateret sygdom, jeg mener at det var et slags selv mord. Min søster var meget vred på min mor. Jeg har aldrig fået af vide, hvad det handler om. Jeg har gættet, at det kunne være et overgreb fra min fars side. Vi blev passet af en ung pige i huset, vores forældre var der bare ikke. De havde nok at gøre med at leve det spændende liv i København, min mor arbejde på et pladeselskab og min far var også musiker. Så der var altid spændende kunstner i hjemmet. Jeg mener at jeg har mødt Tommy steel, Johnny Reimar har vist også været hjemme hos os. Det er der jeg har min musik fra. Jeg begyndte at spille guitar som 13 årige og flygtede hjemmefra som 16 årige. Jeg må have startet med guitaren tidligere. Nå der er noget erindrings forskydelse. Så heldigvis havde jeg min musik, og at tegne. Jeg havde også opbygget en fantasi verden, det sagde min psykolog, at det var godt at jeg havde det. Så altså et helvede i hjemmet og kunne heldigvis flygte ind i musikken og fantasiens verden. Når jeg så kom i skole, så var det som at komme fra asken til ilden. Det bestod ikke andet en forfærdelig mobning. Gennem ti år, blev jeg slåede og sparkede til fysik og psykisk af kammarater fra skolen og af mange af lærerne også. Så jeg begyndte at tro på det mine omgivelser sagde jeg var og det er kimen til psykisk “sygdom” man begynder selv at man tror på det og begynder selv at banke sig selv oven i hovede:”Der er nok noget om det, jeg er nok dum” og en masse andre sætninger i den der negative kaliber. Det bliver man “psykisk syg af.\nJeg havde bare den konstante angst i mig, jeg anede ikke hvordan jeg skulle gebærde mig. Jeg var bare en tilskuer til de andre, men alligevel lærte jeg en masse spændende ting. Begyndte at læse bøger. I sær bøgerne om marxisme, Freud fik jeg fat i. Det var godt nok noget kompliceret stof. Faktisk forstod jeg ikke et klap af det. Men jeg tvang mig selv til at blive ved. Det var måske en måde at blive accepteret, rigtigt af de andre. Jeg nåede også at blive kørt ned af en bil og kom på hospitalet heldigvis, var der ikke sket noget alvorligt, men med erstatningen derfra kunne jeg få råd ril en bedre guitar. Jeg spillede rigtigt meget og vi havde også forstærker og trommer, det var fedt at spille i et band. 10 måneder sluttede brat, forsøgte at blive på skolen, ved at blive der og arbejde, men det var bare ikke det samme. Jeg kom hjem Bang. Hjem igen til alle rædslerne, skænderierne. Min mor ville igen slå mig, men jeg Greb hendes arm, som i virkeligheden var meget tynd. Jeg sagde til hende vredt, at nu var det nok, nu skulle set være slut med at slå mig. Jeg var nu meget stærkere både fysisk og psykisk. Jeg ved ikke hvor længe jeg var hjemme, men jeg kunne simpelthen ikke holde ud af at være der. Jeg blev stadig skældt ud, jeg havde det ad helvedet til, jeg måtte gøre noget og under en af mine skænderier med mine forældre flygtede jeg bare hjemmefra, nød kort min nye frihed, men stod pludselig i København rigtigt alene – Bang. Der fra og til jeg begynder på lilleskolen vil jeg måske hen advejen ud dybe. Men et helvede, fra jeg var 16 til jeg var 43 år, til jeg tager beslutningen at nu vil jeg ha et liv som de andre koste hvad det vil. Den vigtigeste og fedeste beslutning i mit liv.\nLilleskolen for voksne På det er her tidspunkt har jeg kæreste, villa, vovse og Daihatsu ( en bil). vi bor næsten helt ude ved Kongelunds skoven og jeg går en tur ,ude på fælleden, med min hund, i nærheden af hvor vi bor. Jeg er uddannet pædagog og jeg kan ikke få fast arbejde, jeg prøver at skjule mine psykiske problemer. Men det skinner nok meget i gennem, at man kan se og min egen erkendelse af, at jeg egner mig faktisk ikke til at være almindelig pædagog. I virkeligheden vil jeg heller spille musik. Den dag hvor jeg tog beslutningen, gik jeg ude i bakkerne ved fælleden, det er et yndet hundelufter sted for her kan hundene få rigtig motion. Da jeg først havde taget den vigtigeste beslutning i mit liv, skete de rigtige forandringer for mig, nu begyndte en af se mest spændende rejser på det psykologiske plan om at blive et så helt menneske det nu kan lade sig gøre med den opvækst som baggrund. Jeg ville ha det lige så godt som alle de andre. Jeg troede, at jeg var den eneste der havde det sådan i hele verden, men opdagede senere, at det var jeg langt fra, der var mange der havde det værre end jeg.\nDet første jeg gjorde var at jeg tog op på Arbejdsformidlingen og der sad en meget flink sagsbehandler. Jeg forelagde hende tingene som de var, at det her kunne ikke gå længere. Jeg kunne ikke holde fast på et arbejde, jeg blev fyret hele tiden og jeg havde det psykisk ad helvede til. Hun var ikke dansker, hun fortalte mig at hun var fra Polen. Men hun sagde til mig, at nu skulle jeg melde mig syg og tage ud og snakke med dem her på,den her skole, det troede hun bestemt var noget for mig. Det hed Lilleskole for voksne, en skole for folk i krise og psykisk syge, tror jeg det hed.\nSamme dag kørte jeg der ud i dejligt solskinsvejr, ud i de gamles by, der lå det lille gul hus, i dag ligger der et eller andet større som udefra ligner et muslim kirke, eller noget i den retning. Men den gang, var det et sødt lille gult hus, i en dejlig stor have.Jeg kan huske, at jeg gik på fortorvet, bag ved en meget sød kvinde og en fyr, hvor altså kvinden skulle blive min kæreste gennem 10 år, dog on and off, som I sig selv også var noget af en historie. Men som jeg ikke ved, om jeg kommer ind på. Men jeg kom til det gule hus og ind ad døren og der er et stort rum, hvor der ikke var nogen at se. Jeg kunne hører stemmer oppefra og gik opad trappen, hvor der sad en masse mennesker i nogle lækker sidde stole. Jeg mødte skolens afspændings pædagog, en utrolig sød fyr, som vidst nok var bøsse, men det mærkede man ikke noget til. Jeg fortalte ham hurtig, hvorfor jeg var kommet og jeg mener at han fortalte, at så var jeg kommet til det rigtige sted. Det kunne jeg bestemt også,bare mærke ,at det var det rigtige sted. På det tidspunkt vidste jeg ikke noget om, det at mærke efter, men faktisk allerede, der brugte jeg et psykisk redskab uden at vide det. Jeg skulle lære mange flere psykiske redskabe. Jeg der troede, at jeg bare skulle være der i 3 måneder, og så ud og arbejde igen, men nej jeg var det i 10 år fordi det var super spændende og der var noget dybt nede jeg skulle have fat på og det er det jeg vil fortælle jer om i, de følgende afsnit.\nJeg møder Gud.Min overordnet plan var, at jeg ville gå på den her skole i 3 måneder og så ville jeg ud at arbejde som pædagog igen. Jeg skal lige sige at alle navne på de rigtige personer bliver selvfølgelig anonymiseret og der er selvfølgelig ting, jeg ikke fortæller om direkte. Men altså min plan var altså ud at arbejde igen. Men jeg havde også min store internet ide, som faktisk denne blog er en del af og den gratis musik. Det en flere trinet raket Selve min store internet ide, er ikke i nu kommet ud. Jeg fik den ide under en kæmpe brandert allerede som 17 årige og som jeg den dag i dag, stadig arbejder med. Det er et system som vi alle vil kunne få noget ud af.Jeg håber at der på et tidspunkt kommer nogen der har nogle penge, eller at jeg på en måde tjener nogle penge på mine reklamer, som I ser ser ligger her på min blog. Der er kommet en lille smugle ind, men slet ikke nok til at jeg kan få det op rigtigt at køre. Det kan også være at jeg vil på et senere tidspunkt vil skrive et støre afsnit omkring dette projekt.Men altså jeg havde gået på Lilleskole for voksne sådan en ca 3 måneder. Jeg kan ikke huske til hvilke fag,eller om det bare var i forbindelse med en af vores pauser, hvor snakken gik rigtigt højt om al det vi lærte. Men vores psykolog kastede bare det ud “ Man kan også bare begynde at tro på Gud” “på Gud!!” Tænkte jeg – og fik faktisk noget af et chock, Hvad har det her med psykisk sygdom at gøre, faktisk en hel del. Måske er psykisk sygdom, faktisk manglende på Gud. Men jeg tænkte det var godt nok noget af en nyhed. Jeg tror også i den forbindelse, at vi så en meget vigtig film. Den hed “på dybt vand” handlede om astral rejser og om det spirituelle. En meget vigtig indstilling at have, man skal selv ville det, ellers kommer man ingen vejne. Koste hvad det ville. Jeg ville bare lære, hive alt ned fra den skoles hylder. og det skulle helst gå stærkt\n.Men det med at have fart på tog en smugle tid at få mig ned i tempo. En af grund pillerne på skolen var at en snegl kommer hurtigere frem end noget der har travlt og man ike får det hele med, så jeg kom selv ned i tempo. Jeg fandt jo hurtigt ud af det sted, var det rigtige for mig.Jeg kan huske at jeg spurgte dem om de nu kunne samle mig op, hvis jeg faldt psykisk og det forsikrede de mig at de kunne. Jeg syntes i starten at de tog sig lidt for meget af mig. Jeg var jo vant til,den rolle, at være i en eller anden observerende rolle, men jeg følte, at jeg blev for meget trukket frem. Jeg kan desværre ikke huske om jeg protesterede over det. Nå men som sagt havde jeg gående de tre månede og var blevet mere og mere overbevist, at jeg kunne jo prøve på min egen måde at gi Gud en chance.\nJeg havde bil den gang eller mig og min kæreste havde bil en Daihatsu. Deres reklame slogan var “Du skal ha dig (en) hat su” nå men jeg kan huske at jeg havde sat mig ind i bilen, for at køre hjem til vores hus på Amager og jeg tænkte nu prøver jeg lige det der bøn noget. og jeg kiggede mig rundt om der var nogen der så noget. Men jeg var helt alene på parkerings pladsen. Jeg follede mine hænder lukkede øjene og bad virkelig min første rigtige bøn.\nJeg kan ikke huske hvad jeg sagde men jeg så et sådan russisk ikon med en Jesus figur på. Og da jeg havde sagt ammen kom den der reaktion at jeg blev fyldt med en kraftig Lykke fornemmelse, som jeg aldrig havde oplevet tidligere. Det var en fantastisk fed fornemmelse, alkohol kunne slet ikke måle sig med den fornemmelse, det var vildt. Det mest fantastiske at den fornemmelse har været den samme lige siden den dag jeg bad første gang. Det er nu 23 år siden. De rigtige kristene sagde at det var helligånden der fyldte hos mig I virkeligheden vil jeg jo mene at den form for religion er den rigtige, men vi er forskellige og faktisk kunne der findes lige så mange forskellige religioner, som der er mennesker på den her planet. Nu har jeg sunget gospel gennem 20 år og har set på den måde både pinsekirken og (kan ikke lige huske i skrivende stund, hvad den anden kirkes tros retning er ), men også kristen dommen. At de bruger alt for meget opmærksomhed på biblen i stedet for bare at tro på Gud og følg ham gennem din bøn og intuition og så bare lev dit liv. Det er den måde jeg har gjort her de sidste 23 år. Det er Gud og hans energi der giver den rigtige fede følelse af lykke, som bare er som et kærligt underlag, som alt andet bare hviler på.\nJeg kunne næsten ikke vente til jeg skulle møde på lille skolen næste dag for at fortælle om den oplevelse. Jeg kan ikke lige huske om det var den samme dag, eller en af de andre første dage at jeg have stiftet bekendt skab med Gud, at energien som jeg kalder det for var så stærk at da jeg kørte bil. at jeg var nød til at holde ind til siden for at lige at sunde mig. Jeg havde faktisk svært ved at køre bil, ind til jeg fandt ud af at bede Gud om at skrue ned for blusset. Det gjorde han så, nu i dag er det i det stille og roligt leje. Jeg ber ikke hver dag, men nå jeg syntes at jeg har behov for det. Jeg bruger faktisk Gud til at tømme min hardisk, vasker tavlen ren, faktisk hjerne vask i den bedste betydning. Selv med alle mine psykiske redskaber, kan jeg ikke helt lade være med at tænke negativt og derfor har jeg brug for rense tavlen ind i mellem. Jeg lukker øjene og ber Gud om at fjerne alle de tanker der ikke er i harmoni med ham. Så dukker der forskellige ting op og lige som forsvinder som på en film rulle. Og når der lige som ikke er flere billeder tilbage, ja så ber jeg Gud om han vil hjælpe mig at tænke positivt. Og så amen. Nogen gange har jeg temaer eller jeg ber jeg for mennesker vi ikke altid kan lide. Eller mennesker i omgivelserne, sådan en som Trumps omgivelser kunne jeg godt finde på at be for, så de lige holder ham lidt i ørene,så han ikke gør helt vilde ting.\nHolistisk indgang. Jeg kan huske at jeg havde en lidt speciel oplevelse omkring Gud. Jeg lå i min seng med en ret stor brandert på og jeg spurgte ham om han ikke kunne lige komme med et bevis på at deråt nu også var Gud jeg talte med. Pludselig lå jeg oppe i loftet på et psykisk plan og jeg fik frem stammede Ok..ja jeg tror på dig og så løftede han mig stille og roligt, ned i min egen krop igen.\nMen min oplevelser var med at skolen forsøgte, at komme psykisk sygdom til livs ved en holistisk tilgang til problematiken. Det vil sige at man angriber den psykiske uligevægt med forskellige metoder. Jeg valgte udelukkende at gøre det. Der var andre der også tog medicin, men desværre syntes jeg ikke de fik hjulpet sig selv godt. Det blev på en måde bare en sove pude og folk arbejde i mine øjene, ikke nok med sig selv. Der var specielt en fyr der holdt krampagtigt fat i det med at spise medicin, han ville bare ikke se det for min side. Han er idag død. Jeg er af den overbevisning at der er netop medicinen skyld. Det er jo også det Peter Gørzcher har gang på gang har på vist at medicinen er dødsens farlig. At en af bivirkningerne er at man dør af det. Der er også masse af mennesker der spiser medicin og man tager også på i vægt af det.\nMen jeg lærte de forskelige metoder, at kende samtidig fik jeg også speciel enetimer med psykologen. Jeg blev så god at vi hurtigt kunne komme ind til det som det psykologen menter var problemet, der skulle arbejdes med. Jeg kan huske at vi startede med at skulle lære at registrere følelser. Først skulle man altså øver sig i at registrere følelsen og så skulle man finde ud af hvad man tænkte forinden. Det var en meget mekanisk proces i starten.\nLilleskole for voksne var opdelt i semestre, så man havde et fag i en periode. Et af de første fag jeg vil omtale her var “krop og sjæ”l tror jeg det hed. Eller krop og psyke. Det vi lærte på det fag, var noget om at hvordan kroppen og sindet eller psyken hænger sammen. At man faktisk ved hjælp af tankens,kraft kan helbrede sig selv. Jeg kombinere det også med et andet fag vi havde som jeg skal for tælle mere om senere. Men at ved hjælp af sin forestillings evne faktisk kan vandre mentalt rundt i kroppen. Man kan faktisk massere ømme steder bare ved hjæp af forestillings evne eller visualisering. Jeg visualiserede faktisk et begyndende mavesår væk, som jeg havde da jeg lige var startet på lille skolen. Jeg var jo stærkt motiveret som jeg sagde tidligere for at lære, så jeg prøvede straks metoderne af i mit eget regi. Det jeg valgte at bruge metoderne i mit system på mine præmisser. Så jeg forestillede mig mit mave sår, som et blodigt, væskende sår. Jeg visualiserede, at jeg lagde forsigtig et stykke gaze bind omkring det, jeg havde også en kærlig tanke om det og jeg så at lige som om skåret begyndte at hele ude i siderne. Jeg forbandt de to ting såret og min visualisering, jeg kunne mærke i maven hvor jeg var. Man kan også når man gør disse ting, at lade den energi som jeg omtale i afsnittet om Gud, at lade hans energi gennemstrømme et sygt sted.\nVi arbejde jo holistisk med tingene og et andet fag var simpelthen noget gymnastik, som vor afspændings pædagog stod for. At det er er super godt for kroppen, at også at lave motion. Jeg tror at på den måde komme man til at handle på sin uro i kroppen og man får fokus væk fra det, at man ikke har det godt. Når man lige kommer ude fra et samfund ,hvor der er stress og jag at man skal nå så meget, så var det altså en befrielse, at komme ind på et sted, hvor man bare skulle øve sig i, på mange planer, at blive et helt menneske igen. Det er det der må være vigtigt at det må blive udbredt til hele menneskeheden. Når vi så havde knoklet fysisk med de gymnastiske øvelser på en time eller halvandet, så var det tid til afspænding. Vi bredte en masse madrasser ud på gulvet og fik et tæppe over os, hvor vores afspændings pædagog satte noget smukt roligt musik på CD afspilleren. Eller nærmeste melodi løst, måske lyd af noget roligt bølgeskvulp ved stranden, i baggrunden. Lige som jorden der bare ånder i en rolig puls.\nDet tog mig lang tid at lære at afspænde nok. Jeg kan huske at jeg havde meget svært ved få min hals i ro. Jeg skulle synke hele tiden. Jeg havde meget stress i kroppen. Vores afspændings pædagog (frem over AP) begyndte med meget rolig stemme føring at guide os igennem kroppen. Det kan være at jeg laver nogle guidede lyd afspændingen som man vil kunne høre og måske skal betale en lille smugle for. Vores AP lagde vægt, at vi ikke røg helt ned i søvne, men hans hensigt var at vi skulle være klar over hvad der foregik rundt i rummet. Men alligevel kunne det ikke undgås,at man hørte ind i mellem en svag snorken. Jeg bruger metoden i dag til at falde i søvn på.\nNår vi så havde ligget der i en tyve minutter så skulle man tilbage til rummet og AP,bad om os at stille og roligt i vores eget tempo, at begynde at røre på os, strække lidt og lige kom op og få,kroppen igang igen.Han fik os op og og vi skulle igen lave nogle øvelser for at komme rigtig tilbage i kroppen Den del var jeg ikke så vild med, for det at man havde ligget der, så var kroppen dejlig afspændt og man havde dejlig ro indvendigt. Men der var ingen kære mor AP var meget fast der. Men altså man havde det vildt godt i kroppen bagefter, når man var helt færdig Jeg bruger den form for motion og jeg bruger afspændingen til hvis jeg ikke kan sove, så falder jeg lyn hurtigt i søvn. Det er meget bedre end en sovepille.\nFørtidspension og ny bolig i København K\nFørtidspension. Der er ting jeg ikke vil kunne skrive om, da der er pårørende, som også var er del af nogen ting og som ind på, da stadig ikke er kommet i orden, hvad jeg selvfølgelig er rigtig ked af. Da disse omgivelser ønsker, at det åbenbart skal fortsat være sådan. Jeg aner faktisk ikke hvorfor de ønsker, at det skal være sådan. Måske har de fået den fortælling eller har selv konstrueret den fortælling, at det er noget jeg har valgt. Faktisk så føler jeg det som et skuespil, der bare fortsætter. Jeg undre mig over at der nogen der lader sig fører bag lyset og hvilken interesse, de har i det.? Det undre mig over at der ikke er nogen der stiller spørgsmål til tingenes tilstand. Jeg føler, at der er blevet fortalt en historie om mig. Måske også som har et eller andet psykologisk tilsnit, som jo ikke behøves at være rigtigt. Jeg føler mig anklaget, uden at jeg ved hvad anklagen går ud på. Jeg har ikke en chance for forsvare mig. Man gider ikke engang have en dialog. Jeg har forsøgt at komme med forslag til, hvordan vi kunne begynde en healing proces, at tilgive. Men når nu det hele bare køre videre i samme spor. Der er nogen der forsøger at gå under radaren. Det kunne måske være godt i en fortid, at skulle gøre sådan. Men er det et mønstre der er godt i dag? Der skal lige som to om en tango. Jeg er hel klar over i min fortid, har jeg ikke været så meget for dem, som jeg kunne ønske.Jeg havde ikke det psykiske overskud. Selvfølgelig kan man jo godt sige at vi lever hvert vort liv og hos mig er der fint fart på oh jeg har det fint i mit nuværende liv, men måske kunne der komme noget mere berigelse ud af hvis vi fik redet trådene ud og dik sat noget nyt lys på sagen og kom videre.?\nMen tilbage til Lilleskolen. Jeg begyndte at se på de andre elever der også gik på lilleskolen, hvor der var nogen der direkte lignede zombier, fordi de var fuldstændig bedøvede og var slet ikke til stede i denne verden, nogen af dem sad og små, savlede, det var de på grund af medicinen. Jeg tror vi var omkring de 50 der gik på skolen og jeg mener af de 50 var der 8 der døde af selvmord. Det mener Peter Gøtzsche er medicinens skyld og jeg vil give ham fuldstændig ret. Jeg var fast besluttet, at den bane ville jeg ikke ind på. Hvis man kan komme med en lille kritik punkt af lille skolen, så skulle der have været et fag eller et“ ud af medicinen” hold. Men jeg tror dog ikke at LSV ledelse og lærer vidste, hvor farligt medicinen var. Måske havde skolen heller ikke de resurser der skulle til for at få et menneske ud af medicinen, da det er stærkt vane dannende\nJeg ved ikke helt hvor længe jeg havde gået på lilleskolen, før at jeg begyndte at høre om hvad de andre levede af og de fleste var på førtidspension. Jeg anede ikke at man kunne komme på førtidspension som psykisk syg. Jeg er godt nok klar over heldigvis, at jeg ikke var så syge som mange af de andre, men de var jo også på medicin og at det har været det der gjorde folk syge. Men det vidste jo ingen dengang, at det var sagens rette sammenhæng. Men altså folk levede af at man kunne få en førtidspension Det syntes jeg var meget interesant. Der var også flere af mine med elever, der også mente, at det skulle jeg tage at søge. Jeg var godt klar over, at jeg måtte have nogen til at støtte mig i den sag. Det var bestemt også ikke let dengang at få pension. Til alt held havde jeg en rigtig god læge, der støttede op og kom med læge udtalelser. Samtidig var min kæreste og jeg ved at gå fra hinanden. Min kæreste den gang forstod ikke meget af det der skete på lilleskolen, som jeg boede med i villaen, vovsen og Daihatsu Hun mente at jeg skulle passe på. Men jeg var vild med lilleskolen. Jeg havde lært mit super vigtige redskab Gud Jeg kunne mærke at der lang nede var noget vigtigt jeg skulle have op til overfladen, men det kom først rigtigt op efter jeg havde gået på skolen i ti år. Det er faktisk først her for nyligt, at jeg fandt ud af hvad var og at jeg med hjælp af en anden dygtig psykolog fik det ud af mit liv, så det heller ikke fylder noget. Min psykolog på Lilleskolen skrev også en udtale. De ville faktisk også ha mig arbejds afprøvet, men det nægtede jeg, da meget let kunne blive angst at være ude i en sådan situation. Jeg var nød til og jeg er stadig nød til at passe på mig selv den dag i dag, så jeg ikke kommer ud i presset situationer. Så det er nogen af de handikaps jeg stadig har. Det er også en af grundeende at jeg fortæller al det her i skrift form, jeg har forsøgt mig med at lave foredrag, men det var for hårdt. og måske ville jeg værebeder i stand til det nu end tidligere. Det kan være at jegt på et sener tidspunkt vil lave noget video omkring det.\nMen kommunen ville, dengang at jeg skulle forbi en psykiatiker. Der kom jeg også og det var godt nok en meget ubehagelig oplevelse, men han virkede på mig som den der var mest syg af ham og mig, Han havde klinik eller hvad det nu var i en mørke lejlighed på Amager brogade med de skidnegule tapet, hvor det hang i laser nogen steder. Jeg kunne mærke med det samme en ubehag med at være der og da han ville have mig ned at ligge på den briks, lå jeg der et øjeblik og han nævnte noget med,, at jeg skulle ha medicin og det sagde jeg ham lodret i mod. Jeg kunne bare mæreke, at her havde jeg bare ikke lyst til at være. Pludselig jeg sagde til ham, at nu gik jeg, jeg måtte nærmeste flygte ud af stedet og han råbte, at han skulle nok sørge, for at jeg ikke fik pension. Han råbte også,at jeg ikke måtte gå nu, jeg råbte et eller andet tilbage til ham, som jeg ikke kan huske hvad var. Jeg kunne mærke, at han forsøgte at løbe efter mig, men heldigvis kom jeg ud af døren og ned ad trappen ud i det gode solskinsvejr til friheden.\nDen næste dag ringede jeg opstil min gode sagsbehandler og forklarede hende om min oplevelser, at ham måtte de simpelthen ikke bruge, manden var gal, syg. Jeg undgik heldigvis at blive indkaldt til flere af den slags psykiatriske konsulationer Men jeg kan ikke lige huske den kronologiske rækkefølge af det.Men jeg ansøgte officielt om Førtidspension om fredagen Hvis jeg havde søgt om mandagen, fordi der var kommet en ny lov hvor de afskaffede det med at få det med tilbagevirkende kraft. Det var mange penge, jeg tror faktisk at det var 40.000 kr.Men jeg nåede det altså. Der gik faktisk to år og jeg levede af sygedagpenge, før jeg fik min pension.\njeg knoklede på lilleskolen, jeg var blevet skilt fra min kæreste, som var en meget lykkelig skilsmisse, bort set fra min hund som jeg ikke var i stand til at passe, fordi jeg magtede faktisk ikke at komme uden for en dør. I virkeligheden har jeg jo på mange måder været i et selvvalgt fængsel, jeg kunne ikke lide at være ude i samfundet.jeg drak meget før, en slags selv medicinering.Jeg havde forfærdelig masser af angst. Jeg var flyttede ind i en lille bitte lejlighed i Sjællands gade som jeg fik gennem FOA. Det fede var at den lå lige ved siden af lilleskolen, så jeg gik nogen gange hjem og spiste frokost. Der var toiletter på gangen og der var bad i kælderen, det var altså virkeligt i dårlig stand. Selv lejligheden bestod af et værelse og et lille kammer ved siden. Jeg havde indrettet det til lydstudie. Jeg havde den gang også mulighed for at optage jeg brugte rigtig mange timer på at skrive musik, så i dag har jeg rigtigt meget musik. Jeg kan udgive. Men jeg fik også af videst nogle år senere skulle huset by fornyes og jeg kunne selvkomme med ønsker om hvor det skulle være. Jeg fik faktisk en formular, en ønske seddel jeg skulle udefylde. Jeg kunne på den måde springe boligkøen over. Så det jeg skrev, at lejligheden skulle ligge i København K, den måtte godt ligge på første sal (jeg har boet i flere lejligheder der lå højt oppe) der skulle være en gårdhave, der skulle være vaskeri, der skulle ikke være langt til værtshuse. Jeg ved nu ikke lige om det var det jeg skrev, eller jeg bare tænkte det. Jeg var jo alkoholiseret. Der skulle være en altan.\nMin mor var komme ud for en forfærdelig ulykke, Før ulykken var hun kommet på plejehjem og havde det faktisk meget godt efter omstændighederne. Hun var begyndt interessere sig for computer og skulle vist til at tage et kursus i det, da den frygtelig ulykke skete. Min mor elskede at have levende stearinlys og hun skulle slukke lyset, så gik der ild i hendes morgenkåbe, der var lavet af nylon, der brændte rigtigt godt. Med det forfærdelig resultat at det brændte som napalm, at det klistrede sig til kroppen og hun fik de frygteligste brandsår. Jeg ved godt at min mor havde svigtet mig, men at hun skulle opleve den ulykke, det er der vist ikke nogen der ønsker for nogen, at skulle opleve. Min mor blev overført til brandsårsafdelingen på Rigshospitalet, hvor de forsøgte at transplantere hud fra hendes lår og på til de værste brændte steder. Min mor var på det tidspunkt 80 og kunne sagtens have levet mange år i nu. Jeg tog selvfølgelig der over på Rigshospitalet og for at se til min mor ligge der. Der mødte jeg et forfærdeligt syn nøgen og forbrændt, det var godt nok ikke godt at se. Oven i al det andet jeg sloges med. Jeg har jo ikke lige frem været vandt til at se min mor uden tøj på og så pludselig at se hende i den tilstand. Jeg ved ikke, hvor mange gange jeg var der over. Rigshospitalet ligger lige ved siden af min bolig på Sjællandsgade, så jeg kunne hurtigt komme derover. Det var ikke rart,men de er jo dygtige på Rigshospitalet og de fik lappet hende så meget sammen, at hun kunne komme hjem til plejehjemmet\n.Jeg fik pensionen den første uge og ugen efter, fik jeg den fede nye lejlighed her i Borgergade. Jeg kunne oven i købet have fået et rentefrit lån, men jeg må sige, at jeg var bare så glad for at jeg havde fået to ting. Undskyld mig, men det var som at have vundet i Lotto. Jeg spiller aldrig Lotto, har spillet det nogen gange da vandt jeg 116 kroner eller noget i den retning, spillede to gange mere hvor jeg ikke vandt noget, så det gad jeg ikke. Jeg havde jo også selv penge. Jeg havde fra salget af vores hus, samt fik jeg jo pensionen med tilbage virkende kraft 40.000kr så jeg syntes ikke jeg behøvede flere penge og som sagt var jeg super glad……..men telefonen ringede og det var min stakkels mor der bare vidskede, at hun havde det rigtigt skidt. Jeg fik fortalt hende det med pensionen og Lejligheden i Borgergade. Det tror jeg hun blev glad for at høre….et par dage senere var hun død. Jeg kan ikke helt huske hvordan jeg fik det af vide, men jeg tror det var min bror der ringede….jo det var det og de ville tage op og se hende og jeg kunne komme med.\nVi kørte der op og der fik jeg igen et chock. Jeg har aldrig set et menneske være dødt. Min mor lå med munden åben, som jeg bar aldrig set et menneske kan have sin mund så meget åben. Det var som om kæben var fuldstændig gået fra hinanden. Og se inde hendesblanke øjne der kiggede på en, det var godt nok noget af det mest uhyggelige, jeg har set. Fuldstændige klare øjene som de var lavet af det fineste glas.Ingen gange den værste gyser film vil kunne komme i nærheden af det syn jeg havde der.\nDet var en meget mærkelig fornemmelse, at have fået lejlighed og pension og så samtidig var min mor død. Siger man ikke inde for matematikken at minus gange plus giver nul? Det var sådan at jeg bare havde det.\nAt flytte her ind i København K, det var som at flytte hjem. Jeg har sådan en følelse, af at have boet her inde i et andet liv, det var jo også, sådan ting vi beskæftigede os med på lilleskolen. Jeg fornemmede, at jeg har boede her og den gang i det andet liv der var meget land omkring her. Lige nu når jeg skriver om det, syntes at jeg kan mærke, at det ikke var helt rart den gang, altså i det andet liv.\nSå det at flytte ind her det var vildt fedt. Det er som at bo i en landsby. Det var nu tydeligere, da jeg startede med at bo her. Jeg var jo en del alkoholisk og jeg sad nede på Borgerkroen, ham der ejede det havde jeg det nu meget fint med. Han er nu død.Jeg fik lidt musik jobs nede hos ham. I det hele taget behøvede jeg ikke at selv hele tiden tage penge op af lommen, der var altid nogen, der gav en omgang. Man kom meget i snak med mange mennesker. Men der var en del der døde, mens jeg var der. Jeg syntes de døde for tidligt. Men de havde også sikkert levet hårde liv, med meget druk. Jeg ved ikke hvor mange år jeg sad dernede. Jeg kunne let bruge over 100 kroner hver aften der nede og måske mere. Jeg kan huske at jeg sad og kiggede på mig selv i spejlet i baren og tænkte skal jeg sidde her nede resten af mit liv og bare gå over på den anden side. Jeg tog igen en vigtig beslutning. Nej, jeg ville i gang med at lave musik, prøve om jeg kunne få min store internet projekt op og kører. Indspille musik, der var masser af andet at lave, i stedet for at bruge en masse penge dernede. Så jeg stoppede med at sidde der fra den ene dag til den anden. Jeg ved at jeg også stoppede med at ryge, det var i 2005. Som jeg lige vil knytte et par ord til.\nLET AT HOLDE OP MED AT RYGE.\nHvis man angriber det at ryge rent psykologis, er det ualmindeligt let, at holde om med at ryge. Jeg lånte den bog der hedder “Endelig ikke ryger” og den i virkeligheden arbejder den psykologisk med hvordan og hvor let det er at holde op med at ryge. Jeg holdt op med at ryge i 2005 faktisk et eller andet tidspunkt i september, så det er 15 år siden her til september. Men jeg skriver disse linier er den 22 August 2020 Det er faktisk i princippet hele den her blog her handler om hvordan vi skal lave om på nogle mønstre og psykologiske systemer. Hvordan vi skal om programmere os. Men det vil jeg skrive mere om i et andet kapitel. Men jeg vil fortælle om hovedetemaet i den bog. Jeg sidder lige nu og tænker på om det i virkeligheden er den samme problematik med alle andre af de ting vi har været eller er afhængige af, om det gælder med medicin, alkohol, stof misbrug. Jeg tror bestemt, at man i hver tilfælde som Peter Gøtzsche anbefaler, at man aldrig må lave kolde tyrker. At stoppe brat. Nå men det må andre tage stilling til om det var en metode der også kunne være i den psykiske værktøjskasse, altså denne rygestop metode\n.Det at holde op med at ryge kan ikke sammenlignes med medicin som har nogle andre problematikker, som jeg syntes at man skal læse Peter Gøtsches bøger for at få en mere fyldstgørende forklaring på det problem. Jeg ved heller ikke hvor godt det er, at når man skal hilde op med at ryge at man bare bruger nikotin tygge gummi, det holder bare en fast i ryge mønstret For alkoholens vedkommende alkohol frie øl. Jeg tror at man faktisk gøre det svære for sig selv og at afstanden til at starte igen er tætter. Det er i sær slemt for alkoholen vedkommende . Hvor jeg har set flere venner der er faldet i den fælde, at de så bare er startet igen. Men ryge fælden som man er faldet i, Der er ikke noget godt, at sige om rygning. Heldigvis kan man sige at den fælles fortælling i samfundet, er at det ikke er længere smart at ryge. der er flere og flere værtshuse og Caféer der ikke længere man må ryge på. Jeg syntes samfundets rygelov er mærkelig lavet. Den giver tilladelse til at ryge på mindre steder, hvor det er mest farligt. Det havde været meget smartere, at det var omvendt på de store steder\nHVORDAN HOLDER MAN SÅ LET OP MED AT RYGE\nAt os der har været ryger vi har en lille ryge djævle sidden inde i os. Den lille fyr er lig med trangen, som man kan mærke. Den lille fyr opfører sig tit som et trodsigt barn, der kræver opmærksomhed og for alt i verden, at man gør som den den siger. Den kommer i sær frem, når man har spist en god middag, når man lige trænger til en lille pause, man har drukket lidt alkohol, find selv på. Der står han og stamper i gulvet og er helt rød i hovedet af bare arrigskab, i sær hvis vi selv bliver lige sådan. Hvis vi selv med vores vilje prøver at bekæmpe den med den samme vildskab og gør modstand. Kan du følge mig kære læser? Du kan godt se at de to mod rettet energier presser mod hinanden at der opstår nærmest krig, med det resultat, at det er umuligt at holde op med at ryge. Hvis man så i stedet stiller sig selv ved siden af den lille fyr og man kan så visualisere at man faktisk lægger venskabelig armen om ham . Hvis du så forestiller dig at I går ved siden af hinanden og går den samme retning, samme vej. Så går energien den samme vej i stedet for at man går mod hinanden. Jeg håber du forstår, det her kære læser. Jeg siger, når jeg ser eller kan mærker ham, i en glad tone: “Hej lille ven, er du der igen”.Kan du se kære læser, så behøver man jo ikke længer at være trodsig og det er det samme som at trangen ikke er der og derfor er det super let at holde op med at ryge, når man bruger den her metode. Jeg har den dag stadigvæk ham inde i mig. Men han fylder ikke noget og derfor er jeg endelig ikke ryger på mit 15 år\nEt af elementerne omkring det med psyken. Jeg vil nærmest sige den vigtigeste del. Det er den del der producere følelserne, som kan være uroen, angsten. Men følelsen kan også skylde noget der ligger dybere, som jeg skal forklare i et andet kapitel. Men altså tanken skaber følelsen, det er bare fakta. Punktum. Så når man med tanken kan skabe angst, uro, ubehag, depression kan hører lidt mere til den dybere følelse. Depressionens også være et mønstre som kører i ring. Altså negative tanker, der lige som gentager sig selv. Jeg kan huske at jeg i mine unge dage nærmest dyrkede de negative tanker som en slags råb om hjælp. Jeg tænkte der må være noge,n der kan se at jeg har det at jeghar det ad helvede til Det var der ikke nogen der kunne se .Så når man så ved at man kan lave få det ad helvede til, når man tænker negativt. Ja hvordan er det så ikke hvis man tænker positivt. Det er jo klart, at så må man få det super godt. Altså man skal jo selvfølgelig have lavet om på en vane eller et mønstre. Nogen vil sige, at det kan man ikke, men selvfølgelig skal man arbejde med det. Man skal ville det og det er faktisk ikke særligt svært, når man først får det lært. Motivationen til at fortsætte, er at man også kan mærke, at man får det bedre, mens man øver sig. Det syntes jeg at jeg oplevede. Man kan blive et super lykkeligt menneske. Det var også en af grundende til at jeg ville være med på den her rejse og se hvor lykkelig kunne jeg blive.Men for at komme tilbage til det med tanken. Arbejdet består i at man skal blive sig bevidst om hvad man går og tænker og hvilken en følelse, der kommer af en bestemt tanke. Så det første man gør og øver sig , er at bare registrere følelsen. Så kan man også registrere om det var en rar følelse. Men det øver man sig i noget tid, når man så er blevet god til det, så begynder detektiv arbejdet. Man skal så til at registrere, hvad var det jeg lige tænkte inden følelsen. Jeg har det sådan i dag, at jeg det meste af tiden slet ikke tænker noget. Jeg er bare. til. Det er utroligt befriende.\nVALG OG IRATATION\nJeg vælger, at gøre det der er rigtigt for mig. Alt hvad vi gør, er jo et spørgsmål om valg. Vil jeg det eller vil jeg det. F.eks. Før Corona stod jeg i meget i kø når stod i supermarkedet og jeg skulle hente til kassen. Nu har jeg valgt at få en app ,så jeg ikke behøver at stå i kø længere. Men dengang valgte jeg at vælge, at lade være med, at lade mig irritere over det at stå i kø. Jeg lader være med at tænke negativt omkring, det at stå i kø. Heldigvis har vi jo også vores mobiler og kan mens vi står i køen, kan vi checke e mails, eller chatte med vennerne. Lære interessante artikler på nettet. Så der er meget konstruktivt man kan foretage sig, nu når man nu står i en kø. Så det hele er jo bare et valg. Jeg vælger, at jeg vil få det bedste bedste, ud af at stå i en kø.Jeg vælger at nyde det Gud har valgt at jeg skal bruge tiden på mens jeg er i køen Det er bare med at være kreativitet i den situation. Men det vigtigeste i den situation, at i starten at sige til sig selv. Jeg vælger at lade være med at lade mig irritere. Det kan godt virke lidt mærkeligt, når man i starten skal øve sig i at gøre det. Men efter hånden, som man får øvet sig i det, dets dygtigere bliver man. Til sidst er det fuldstændig integreret i ens psykisk system. Til sammenligning, dengang man skulle lære at cykle, så var det også svært.Man gør det bare når man er i situationen. Man hviler i sig selv. Og det er jo bare et valg at vælge, det der er bedst for en selv, det at være tro mod sig selv\nja det fag kan jeg faktisk ikke huske så meget af, men det kan være det fag hvor jeg begyndte at øve mig i at komme ud for mit hjem. Faktisk havde jeg det sådan, jeg faktisk isolerede mig. Jeg var ikke vild med at komme ud og socialiser mig. Når man er blevet rigtigt meget mobbet i skolen, så var mine sociale færdigheder ikke særlige gode og jeg anede faktisk ikke hvordan jeg skulle bære mig ad at være i en social sammenhæng. Det var også derfor at jeg udviklede meget angst i sociale situationer. Jeg tror nu også at det var det fag, hvor vi lærte noget om at sige til og fra. For pigernes vedkommende, de havde gået i flinkeskolen. Jeg tror det også kan være det fag hvor vi rørte ved de begreber at udvikle den mandlig side. At jeg kunne være maskulin og lade de sider være gældende. Men selvfølgelig var mange af fagene lidt de samme tilng. At vi læste forskellige interessante tekster og der blev diskuteret og hvordan man kunne bruge de forskellige ting i sit eget liv. Der var tit øvelser, som jeg tog med hjem og arbejde med sig selv. Jeg havde jo hele tiden den samme indstilling, at jeg ville lærer så meget som muligt. Det er ikke så lang tid siden, at jeg kontaktede min psykolog på skolen, for at lige fortælle hende, at jeg savnede tiden på skolen fordi vi lærte så meget spændende. Tænk hvis samfundet oprettede sådan skoler. Jeg tror faktisk, at hvis sådan skoler eksisterede, ville almindelig mennesker måske få virkeligt meget ud af. . Det, at man arbejder med sig selv og jeg kunne jo direkte mærke at, når jeg brugte øvelserne, fik jeg det simpelt hen bare super godt. Det man har lært det har man lært og man aflærer det ikke. Vi lærte også en øvelse, hvor man skulle stå foran spejlet og se sig selv i øjnene og sige til sig selv. “Jeg elsker mig selv”og så har vi noget der hedder modstanden og den kunne finde på at svare “ Ja den må du længere ud på landet med”. Det var vigtigt at man skrev alt ned lige gyldig hvad der blev sendt ud. Man skulle skrive den første indskydelse der kom. Det var bestemt meget grænse overskridende at gøre det i starten og det føltes også ret dumt i starten. Men jeg kunne simpelt hen mærke hvordan, jeg fik det bedre. Vi havde er sætning, som vi også sagde mange gange “Det bliver bedre og bedre dag for dag på alle måder” det er en sætning jeg bruger den dag i dag. Eller jeg alt i Gud. Jeg kan alt med hans hjælp. Det eneste man ikke skal er at blive grådig. Det lærte jeg da jeg engang for en 4-5 år siden bad Gud om nogen penge og ja det fik. Men min bil blev total skadet og jeg fik da 15.000 kr udad det.\nBlogen fortsættes så følg med her når der komme nye afsnit, opdateret 250820\nFORTID, FREMTID, NUTID OG TILGIVELSE\nDet er spild af tid tænke i fremtid, for du kan alligevel ikke gøre noget ved det. Eller at bekymre sig om det. Man kan godt grovplanlægge fremtiden.Når man tror på Gud så ved man at Gud har forberedt noget godt til en. Man kan også fremtid visualisere, manbaner vejen til at opnå det man gerne vil. Det vil sige, hvis man vil købe et hus, så kan man bruge visualiserings tekniken, så ser man foran sig det hus man gerne vil købe. Hvor det skal ligge henne. Ser hvordan hoveders nøglen går ind i husets lås.Hvad farve nøglen harHvis man også ,tror på Gud kan man også be ham om at kigge efter et eller andet hus. Men altså at være i nuet var meget mekanisk for mig at lærer. Men indtag mestre jeg det jo og er rigtig meget i nuet. Jeg tror og overlader til Gud at han har forberedt det bedste til mig.\nJeg har dog nogen gange, min 6 sans som jeg kalder den og det er når der skal ske et eller andet ubehageligt, men jeg kan ikke gøre noget ved det andet end at be til Gud og så,er det vist ikke en gang sikkert at der sker noget særligt. Eller jeg lægger mærke til det. Det er faktisk et af mine mønstre som jeg egenlig aldrig har fået gjort noge ved. Men som barn var den der meget tit, det var når der ville ske et eller andet ,som jeg ikke var forberedt på der skille ske. Så blev jeg lige som advaret. Men den gang bekymrede jeg mig jo altid, for der var tit et eller andet ikke rart der skete. Der var bestemt også gode ting i min barndom og ungdom, men desværre overskygger alt det negative desværre dette. Det er også en af grundende ,at det er så fedt at leve i øjeblikket når jeg kan dyrker alt det positive og at man bare kan mærke den fede energi af Gud og virkningen af de psykologisk redskaber. Du kan grov planlægge fremtiden. Men jeg vælger at ikke at bekymre mig, det er også en af kilderne til psykisk ubehag. Så det har jeg valgt at holde op med.\nOg fortiden kan man så heller ikke gøre noget ved og dog så kan man faktisk gå tilbage og lave samtaler med de mennesker, der gjorde en ondt.Man kan meget bedre forstå sin fortid, eller man kan sørge for at ikke fortiden forstyre sin nutid. Det kalder jeg for tilbagevisualiseringer. Jeg ved ikke helt om man må det her uden at have talt med sin psykolog om det. Hvad jeg ved, hvad man ikke må, det er at gå tilbage til før fødsel visualisering. DET MÅ MAN ALDRIG GØRE. Man kan risikere at man ikke kan komme tilbage til det her liv og at man risikere at blive derude og du ryger direkte ind på, den lukkede afdeling på,et psykiatrisk hospital. Jeg tror jeg fik lov af Gud og at der ikke skete noget, da Gud har jo planer med os alle sammen. Men altså der ude før fødsel var man bare ude i Gud og, der var rigtigt dejligt at være. Men jeg kunne aldrig finde på at gøre det efter min psykolog advarede mig stærkt mod at gøre på grund af oven stående mulighed for at man ikke kan komme tilbage, Jeg havde jo heller ikke konsulteret det med min psykolog. Det var bare noget jeg fandt på at gøre. Men som sagt jeg gør det aldrig igen. Ja og jeg er godt klar over at der kan være en svag sjæl, der læser det her og ikke vil høre og også prøver at selv at gøre det. Jeg ved godt, at jeg kunne lade være med at skrive det. Men jeg kan ikke rede hele verden, jeg gør mit bedste og lader Gud om resten.\nSå altså jeg visualiserede mig tilbage til skole gården og fik fat i nogen af mine klasse kammerater og fik spurgt dem hvorfor de opførte sig som de gjorde. Jeg kan desværre ikke helt huske hvad de svarede, men det der var vigtigt, at deres svar var af sådan en karakter, at jeg kunne kun tilgive dem. Det samme gjorde jeg med mine forældrene fik dem tilgivet. Jeg kan desværre ikke skrive noget om min bror da han stadig er i live og vil ikke være aktivt med i noget, som måske kunne være med til at hele vores forhold. Det er både vred og ked af, men jeg ved jo heller ikke hvad de er her nede på jorden for at skulle lærer. Jeg ved bare lige nu er de ikke parate til det.\nMen jeg gjorde det samme med lærerne, men jeg fik ikke lavet en ordentlig tilbage visualisering med dem og har aldrig fulgt op på det, da det ikke fylder i mit liv i dag og derfor har jeg bare givet slip og ikke gjort noget ydeligere.\nDet var en fantastisk fed fornemmelse, da jeg havde fået dem tilgivet alle sammen det. Da jeg havde lavede alle de tilbage visualiseringer Det føltes som om der var tunge sten der løftede, sig fra mine skuldre.\nSå derfor er det vigtigt at leve i nutiden. Jeg elsker at tage ud i min kolonihave for mange gange er der rigtigt stille og man er bare være ude i sit eget, eller nærmer lejet, lille stykke natur. Det er igen et af de fantastiske ting der er godt ved det danske samfund. At vi har den mulighed at vi kan købe/lege sig vores eget lille stykke natur, som vi kan gøre lige hvad vi vil med det. Jeg har haft den indstilling af i min lille have, vil jeg ikke bruge en masse tid på at dyrke så meget. Jeg har faktisk forsøgt i år at både dyrke alt muligt grønt. Der er kommet en masse tomater, og nogle sindsyge stærke chilier. Jeg ved ikke hvorfor jeg tog dem med hjem. Men ellers er der også nogle snack peber, brev agurker, squash, løg (men de blev ikke særlig gode. Vi havde også,plantet spinat og kål, men det blev heller ikke så meget ved. Jeg siger vi, jeg har en have veninde.Jeg har også et par afrikanske kvinder der står på min vente liste. Jeg skal have hørt dem om de stadig er interesseret i at være på vente liste.Så det er noget af en luksus situation Men, der hvor jeg har haft ærter i år, skal jeg næste år prøve at have kartofler. Det kunne være fedt at have kartofler hele sommeren. Jeg dyrker jo meget at lave mad på bål.\nNå men det at øve sig at være i nuet og nyde det. Det er faktisk noget af en øvelse. Nå ovenstående, var vist lidt en sidehistorie, men det der er så vigtigt med min have, at jeg bare der føler at være i nuet og jeg nyder nuet. Når jeg er der, jeg vil nok sige at det er for meget at sige at jeg mediter i haven, det føler jeg ikke jeg gør, men alligevel laver jeg en form for meditation. Jeg er i nuet.\nDET INDRE BARN OG DEN PSYKISKE SMERTE\nNu kommer vi til noget meget centralt, som er virkelig er vigtig at forstå, som jeg tror er en af årsagerne til at mennesker ikke kan forstå, hvad det er for signaler vi får fra vores krop og også,fra vores psyke. Jeg syntes også der bliver skrevet for lidt om det. Det er den her blog jo med til at skulle rette op på det. Men den psykiske smerte forsøger mennesker også,at fjerne ved at indtage giftstoffer altså det såkaldte medicin læs Peter C Gøtzsche’s bog som jeg startede den blog med at anmelde. Men selvfølgelig mener jeg også at man nok lige skal forbi psykologen for helt at være sikker på om nu den psykiske smerte stammer fra det indre barn eller endnu længere nede i det psykiske system. Jeg gjorde det samme på mange måder, altså forsøgte at fjerne den smerte, det gjorde jeg jo ved hjælp af alkohol.jeg tror også det er er grunden til hvorfor nogen lige frem begynde at skære i sig selv. Det er simpelthen for at overdøve den psykiske smerte. Jeg gjorde det ikke direkte at skære i mig selv, jeg bed hård hud at og på den måde kom nogen gange til at opleve smerten når over huden var væk. Jeg kunne også finde på at lige frem dyrke aen indre smerte, jeg kan ikke lige i dag huske hvad jeg præcis gjorde. Men det var også,i forbindelse med at jeg forsøgte at få hjælp fra mine omgivelser. Men det er med psykisk sygdom, du kan ikke se hvordan man har det inden i.\nDEN PSYKISKE SMERTE\nMen hvad er så psykisk smerte, ja det jeg vil tale om at det i virkeligheden er signaler fra de børn vi også engang var. Hvis man så har været udsat for overgreb eller nogen begivenheder ,som man ikke skulle have være udsat for sig, så kan de altså sætte sig som nogle mærker i spor i hjernen i det psykiske system. Disse markeringer eller personligheder vi var tidligere, kan have behov for at komme i kontakt med den person, man er nu. Man skal faktisk være forældre for sit eget personlighed eller barn, hvis man var et barn. Alt efter hvilke alder man var da man kom ud for den begivenhed, som har sat sig som markeringen. Hvordan kontakter man så barnet inde i sig? Altså hvis det nu er barnet der forsøger at komme i kontakt med den voksne dig. Ja så kan barnet jo ikke lige frem sige: “ Hej, du voksne mig, jeg har lige et par ord jeg gerne lige vil drøfte med dig, kan vi ikke lige mødes over et eller anden og tale med dig om det”? Men sådan vil et lille barn nok ikke tale., måske en teenager.Der havde været meget letter hvis det var sådan. Men desværre er det altså ikke sådan Men den eneste måde det kan kontakte dig på er via en følelse og smerte, er den stærkeste og bedste måde at få kontakt med dig på. Der kan også forekomme signaler eller noget du skal have se på igennem andre måder f.eks. dine drømme. Men det tager jeg op i et andet afsnit senere hen. Så du kan vel godt se at det er ikke hensigtsmæssigt, at begynde at tage medicin, eller begynde at drikke alkohol. Eller være i nu at tage forbudte stoffer. Hash, LSD,etc. Jeg er jo ikke inde i de ting så jeg ved ikke så meget om det. Så jeg vil ikke skrive så meget om det. Jeg har prøvet både at få et hash psykoser og et par almindelige psykoser, det lærte mig at der skulle jeg ikke hen igen. Det var så en forfærdelig oplevelse og angstfuldt at det vil jeg simpelthen ikke byde mig selv. Det tog lidt tid som ung at lære mig det selv.\nSå derfor er det vigtig at kommer i kontakt med sit indre barn på en ordenlig måde. Jeg er ikke sikker på,at den metode jeg valgte at gøre det på er den rigtige selvfølgelig for mig. Jeg valgte at skrive det ned samtidig med at jeg lavede processen. Jeg har ikke taget stilling i nu om jeg skal sætte mine egne skriftlige notater ind her eller ikke at gøre det. Det er jo det smarte med at at skrive blog man kan jo altid tilføje eller fjerne noget , hvis der lige er et eller andet man kommer i tanke om at få med. Det sker også mens jeg skriver disse linjer, at jeg notere det sådan at jeg får det med som skal med senere hen. Afsnit amen den metode jeg brugte er det vi kalder for “visualisering” altså man forestiller sig et eller andet. Man lukkerøjene og tager kontakt til smerten og begynder at tale på et indre plan. Og alt efter hvilken person alder man får fat i begynder at tale med vedkommende, som er altså dig selv. Så i mit tilfælde mig selv. Jeg fik først fat i et barn på omkring 7 8 år. (Jeg kan lige nu mærke modstand, så jeg tager lige en lille,pause) men jeg fik kontakt og. I begyndte at tale sammen. Altså som en voksen nu taler med et barn. Jeg tog barnet op på skødet. Mit barn var meget ked af det og græd virkelig hjerte skærende ( jeg har lige her i skrivende stund lige været i kontakt med mit barn, fordi som jeg sagde før, at jeg kunne mærke modstand. Det er også noget jeg vil forklare om i et senere afsnit. Men jeg spurgte lige nu, om det var i orden for ham, at vi lige fortalte andre mennesker om hvordan ham og jeg vi mødte hinanden. Og han har givet mig lov. Jeg har sagt til ham, at jeg syntes at det bar vigtigt at andre mennesker også skal finde deres børn i dem selv. Og det sagde han ja til. Hvad hvis nu han havde sagt nej, er der sikkert nok nogen der ville spørge om? Ja så havde jeg selvfølgelig haft en krise. For jeg har det holdning ,at man skal være tro mod sig selv. Inclusiv barnet i sig selv. Man skal respektere sig selv. Jeg vil ikke presse hverken ham eller den person jeg er idag. Jeg mærker efter hele tiden om jeg gør det rigtige over for mig selv, men det her vil jeg vende tilbage til i et senere afsnit. Så ville jeg nu have haft nok en længere dialog med barnet og da det jo er et fornuftigt barn og det er dit barn sikkert også, hvis bare bi er respektfuld og kærlig over for det, så kan man nå langt.Så jeg håber at det er et svar på dit spørgsmål. Men altså når man gør det på den måde så har barnet jo ikke længere noget behov for at kontakte dig.Du vil sansynligvis opleve en dejlig ro når den smerte er væk. Sådan oplevede jeg det. Lige før da jeg lige var i kontakt med ham så spurgte jeg lige om han havde det godt nu og det havde han. Det der er vigtigt at man også,sørger for er at han kan altid henvende sig, hvis der er et eller andet. Men siden jeg lavede den her øvelse er der jo gået over 20 år, så der har åbenbart fået sat set på plads, at det ikke mere forstyrre mit fantastisk dejlige voksen liv.\nJeg tror det nu er på,sin plads at få kærligheden ind som et vigtigt begreb i omkring det psykiske og også det spirituelle. Kærligheden er virkelig et centralt begreb i det at blive et helt menneske. For mit vedkommende, er det jo særlig betydning, da jeg ikke har oplevet den grundliggende og fundamentale vigtighed, at være elsket. Den vil altid være der, men når man bruger, alt det jeg har lært, så laver man nye spor oven i de gamle. Men jeg vil altid kunne mærke at jeg har ikke har en grundsten i mit hus, at være menneske.Heldigvis har jeg Gud som er kærlighed også og som har lovet, at han ikke svigter mig som oven i købet mens de her linier skrives, sagde til mig. “At han ikke svigter mig”. Det er jo altid dejligt, at få bekræftiget hele tiden. Altså I siger sikkert nu:”kan han tale med Gud,? Ja , det kan jeg. Altså det er min egen stemme jeg høre i mit hovede, men alligevel er der en lille tvist af noget ikke mig, det tolker jeg som er Guds. Desuden kan jeg jo mærke hans tilstedeværelse og igen mens jeg skriver disse linjer, kan jeg mærke ham tydelige. Det har jeg ikke prøvet før. Jeg tror, man bliver ikke præsenteret for nye ting, hvis man ikke er parat til det. Det føltes faktisk som at han ville integrere sig med min person. Det var der kun antydningsvist, det er da en vigtig viden at få. Forresten mens jeg lige husker det, så er det ikke så lang tid siden, at han fortalte mig, at vi kommer alle sammen op til ham, når vi kommer over på den anden side. Det er jo meget betryggende at vide uanset, hvor slemme vi har været. Det betyder altså nu skal du ikke bare begynde at opfører dig helt vildt skurkagtigt, for man kan bare risikere, at man skal her ned og lære det engang til. Jeg vil nødig herned og skulle gennemgå, de ting jeg har været igennem.Men det må vi se hvad Gud mener om den sag. Men der kan da sikkert være elementer jeg stadig skal lære i det næste liv. Som kan blive temaer i de jeg ikke helt har fået fat på. Det overlader jeg til bossen at finde ud af. Så derfor er det rigtigt vigtigt at man laver sine opgaver så rigtigt som muligt når man er her på jorden.Opgaver kan være de oplevelser af modgang du oplever på din vej her i livet. Hvordan du løser dem og hvad du lærer af dem. Så se det som en mulighed for om der er noget du kan lære af.\nMen det er en af de ting religionerne ikke har fået fat på, foruden at bare rage til sig af Guld og undertrykke andre mennesker med. De er ikke kommet videre fra bare at læse Biblen og som jeg ser set har faktisk ikke forstået den. Jeg har forsøgt at læse den og det opgav, jeg for det forstod jeg ikke et klap af. I stedet har jeg forfulgt den måde at være troende på. Bare at be og tale med Gud om de ting. der var vigtig i et helt almindeligt sprog. Jeg bruger banen til at rense eller hjerne vaske mig selv for negativitet. For jeg er selvfølgelig ikke perfekt, men er god nok som den jeg er. Så derfor renser jeg mit sind for negative tanker. Jeg ber ikke hver dag, jeg gør det kun, når jeg mærke at nu er der lav vande i “vor herre energi tanken” jeg ber også for andre mennesker. I sær hvis jeg har venner eller veninder, der hænger lidt i vandskorpen. Jeg kan også finde på at lave et eller andet tema, eller be for nogen eller noget der er fuldstændig uden for min virkelighed. Det kan f.eks.være gade børn i Brasilien, eller dem der snart skal over på den anden side, at overgangen skal blive så god som mulig. Eller be for at Trumps nærmeste kan holde ham lidt i ørene, så han ikke gør helt vilde ting.\nSå altså det der er vigtigt at få slået fast, er at det vi mennesker skal til øve os i er at elske og tilgive hinanden noget mere. At vi skal lære at respektere hinanden. Vi er alle her nede fordi vi har forskelige opgaver, vi har fået og er i gang med at skulle lære nogen ting. Ja og det kan godt virke meget barske. F.eks. dem der oplever at deres børn dør. Det kan have en helt anden mening i det store helikopter perspektiv som set fra Guds synspunkt og plan kan have. Nu gætter jeg bare, men måske kan det have noget at gøre med en 3 part der har indflydelse på faren eller moren, måske skal de skilles hurtigt. Forde der er andre men elsker de skal i forbindelse med. Der er ikke noget der er tilfældigt, alt har en mening. Men når man står nede i bage dejen, ja så kan det være svært at se. Eller helt små spædbørn der dør, kan også være at de selv lige skulle ned og ha den situation med.\nJeg tror også der er noget der hedder karma. For mit eget vedkommende, så sang jeg Gospel i mange år faktisk i 20 år og var der til alle, kor timerne og alle koncerter. Jeg kunne have været kommet med til USA, men valgte det fra fordi jeg er ikke super vild med at flyve. Men det har ærger mig lidt. Jeg var til en rigtig din tur til Madrid. Men det kan have noget at gøre med, at det er ikke helt sikker på, at jeg selv har været helt fin i kanten i andre liv. Jeg har haft det ret svært ved, at nu at ha den tro som jeg nu har og så se hvordan de andre praktisere deres religion. Altså i sær alle dem der sang gospel, som for mig virkede totalt falskt. I sær dem der ledede det. Når man spurgte ind til hvad var set de troede på, ja så var det eller andet med fælleskabet i koret. Det havde absolut ikke noget med at bare tro på Gud. Jeg har talt med Gud om den måde jeg tror på om det var jorden. For jeg tror ikke specielt på bare Jesus, selv om jeg har set ham engang. Jeg vil respektere ham og en af mine veninder, som er på et lidt andet niveau, end jeg er, fortalte at jeg i et andet liv var faldet på knæ foran ham. Gud har fortalt mig eller ladet mig vide, at den måde jeg tror på er i orden. Der er mange dygtige mestre. Jeg tror Jesus er er af de højre mestere, men der er mange Buda, Alla, Muhammed, ja jeg ved ikke lige her i skrivende stund, hvad se alle hedder. F.eks. min psykolog på lille skolen også er en mester der har lært mig alle de her ting, den her blog handler om. Jeg nar lovet hende, at hun er anonym. Der var to psykologer tilknyttet skolen og jeg havde kun kontakt ril den ene. Så hvordan de organisere det der oppe i den spirituelle verden, det blander jeg mig ikke i.\nJeg kan også blive vred på den måde andre mennesker behandler andre religioner. Fordi det er igen fuldstændig manglende respekt for andre mennesker og deres tro. Vi såkaldte kristne her i det danske samfund bare laver tegning af andre religioner, som kan opfattes at man er ude på at genere dem. Det syntes jeg godt at lige kunne tænke på om det nu er klogt,at gøre. Både vores egen kristendom og andre religioner har blod på deres hænder, forde religioner er blevet brugt til at i virkeligheden at undertrykke og rage til sig selv.\nDet der er det fede ved den måde jeg tror på er at vi alle kan gøre det på samme måde. Vi har alle Gud i os. Gud er også ude i universet, men han er også inde i os selv, han er en del af dig og mig. Så enkelt er det i virkeligheden.\nSå i virkeligheden findes der alle de religioner, som der er mennesker på den her jord. Jeg ved godt at Gud, siger at det findes kun en Gud of det er Gud, men vi kan kalde ham noget forskelligt, det vil jeg ikke blande mig i. Men den Gud som en eller anden en eller anden afrikansk stamme har, kan være lige så god, som det jeg tror på. Vi er forskellige og vi har jo forskellige livsopgaver. Vi er også på forskellige spirituelle niveauer. Det betyder ikke, at vi er bedre end andre, rent værdi mæssigt. Men hvor vi er i den spirituelle uddannelse, som jeg opfatter det. Så hvis man kommer i kontakt med en lære mester der ved noget mere end en selv, så er set bare med at lytte efter. Den læremester kan være i princippet i os alle sammen. Men selvfølgelig er der nogen der er har lært mere. Det kan man altid finde ud af via din intuition som er en af måderne, som Gud kommunikere med os på. Man vil kunne mærke, hvis der er et eller andet interesant, at her skal man lytte efter. Jeg oplever tit at faktisk bare at blive bekræftiget i at min tro er god nok. Eller der er noget jeg skal lære. Min tro er en oplevelses tro. Jeg har selvfølgelig lært og læst en masse på lilleskolen, men så har jeg jo prøvet at få de forskellige elementer ind i mit system. Det vil sige både de psykiske værktøjer og den spirituelle indgang. Jeg syntes at de to forskelige størrelser, er i samarbejde med hinanden og ikke deres modsætninger. Så altså et af er vores vigtigeste mål,er at vi skal ende med at vi elskere hinanden.\nJeg nød nu meget at høre de fortællinger Jan Kornholt som var præst der var i den sidste kirke hvor jeg sang gospel, havde bestemt mange fine ting han sagde som jeg også lyttede til. Jeg har også haft en masse gode samtaler med ham. Jeg har ikke altid være enige med ham. Men det der var så fint ved ham og den tro de har nemlig i baptistiske, var der plads til andre måder at tro på. Han accepterede og respekterede den måde jeg troede på. Lige som jeg respekterede hans tro. På mange måder ,var der der ligheds punkter i vores tro. Men jeg syntes de sylter alt for meget rundt i den bibel og kommer slet ikke videre. De sidder fast i den fortælling. Jeg tror jo at man hele tiden skal blive klogere. Desværre for kirken fik de ham og måske var han dog for progresiv , fik de ham eksporteret til en anden kirke ude på landet.\nMan kan lige så godt få det bedste ud af det. Der er jo ikke så mange kirker der har min tro.Men jeg foretrækker nu stadig bare at være så tæt på Gud og ikke gøre så meget andet end at leve mit liv og være kreativ på forskelige måder.\nDet er ikke så lang tid siden jeg kontaktede min læremestre for at fortælle at man godt kunne savne lilleskolen,. Det var en utrolig spændende periode. Hele ti år var jeg der. Ja det er lang tid at bruge og du kan se og jeg er stadig i gang.Jeg sidder her og skriver den her blog, er også med til at cementere det jeg har lært. Det er bestemt ikke tids spilde,for mig selv. Jeg håber dog også I der læser det her får noget ud af det.\nDenne del her under er ikke helt færdig redigeret\nMen kan faktisk sige at der er to forskellige planer, som er centralt for det jeg kalder for det psykiske system. Der er bevidstheden, hvor alt det vi oplever foregår. Vores tanker holder til der. Følelserne er også til stede her. Så har vi vores underbevidstheden, hvor drømmende kommer fra, hvor,der kan blive gemt alle de traumatisk situationer. Det er også her hvor alt det grundlæggende kærlighed, trygheden skiller opbevares. I mit tilfælde der mangler disse ting, men det er også herfra at der kan komme ting fra som skal gerne op i bevidstheden, for at blive bearbejdet og anbragt i et hukommelses spor, hvor det ikke gør skade, hvor det ikke fylder eller genere noget i bevidstheden. Som betyder at man lever et godt liv. Jeg har altid visualiseret underbevidstheden med noget sort og mørket sted, så da jeg lærte at visualisere og da jeg fik Gud energien, som jeg forstillede mig at være lys, lyste jeg underbevidstheden op med Guds lys. Det tror også var meget klogt, fordi jeg kan i dag jo mærke den grundlæggende spiritualitet, som en konstant fornemmelse af Gud. Det er altså en utrolig rar følelse.\nJeg vil lige indskyde noget her om det at tro på Gud. Man behøver jo slet ikke fortælle det til nogen,at man tror på Gud. Det er desværre ikke altid at omgivelserne, selv er der henne hvor de er parate til at eksperimentere med dette.\nHos mig der lå jo alle mine traumer gemt og det der er meget vigtigt i sin proces med at blive rask, er at man tager en ting op at gangen, for at få kigget på det. Endelig ikke noget med at tage det hele op på en gang. Jeg tror måske netop det er an grundende til dem der virkelig bliver psykisk syge, at bevidstheden kan sletnikke nå at følge med i bearbejdnings processen, at der kommer for meget fart på. Der tænker jeg i manien. For i et normalt fungerende system, sker ser hele tiden en automatisk bearbejdning af indtryk, sådan at man kan holde ud at være i en verden med meget fart på. Sådan at systemet ikke bliver underloadet eller overloadet. Jeg tror også at problemet også når man tænker på den skizofrene måske kan være at der er to energier der vil hver sin vej. At bevidstheden prøver at holde de energier fra underbevidstheden nede forde bevidstheden ikke er klogere. Fordi bevidstheden har fået lært at det der kommer fra underbevidstheden ikke er godt. Det kan være jeg bevæger mig ind på et område jeg ikke helt har forstand på, men for mig giver det en plausibel forståelse for at det er sådan det måske hænger sammen. Men altså hvis du forstår og kan se at de to energier arbejder mod hinanden at det der befinder sig i mellem disse to energi ikke må ha det godt.\nSå det er jo vigtigt at få det understreget, at det skal man ikke bruge gift læs medicin til at ændre på. Det skal klares psykologisk, ved at man øver sig igen i at få en roligere og naturlig flow mellem disse to elementer i det psykiske system til at køre. Det der jo også sker, som er utroligt uheldig er at lægerne har en uheldig indgang og en uheldig opdragende rolle, som derfor er med til at holde folk fast. Jeg ved ikke hvor meget psykologi, spiritualitet og filosofi der indgå i en lægesuddannelse. Det burde der gøre meget mere af. Man ved udemærket der er noget der hedder placebo det vil sige troen, der har en indflydelse. Men det vil jeg komme mere ind på i et andet afsnit.\nDet psykiske system. Måske det er lige nu at vi skal have ind her hvad jeg forstår ved det psykiske systemDet psykiske system, er alt hvad der har med psyken at gøre, tanker, følelser, det spirituelle univers, det sidste her har jo en meget central plads hos mig, drømmene, underbevidstheden, bevidstheden, det indre barn, hukommelse og hukommelses spor, programmeringen, programmet, så det vil sige alt hvad der har med det psykiske at gøre.\nDet var et af lilleskolens store fag. Fordi det er en teknik, som man kan bruge til rigtigt meget. Du skal til en vigtigt job samtale Lad os starte med job situationen, du skal til en job samtale. Sæt dig på en stol, eller læg dig ned, hvad du har det bedst med. Luk øjne så,forstil eller visualisere at du sidder over for modparten og I har en samtale. Du skal forestille dig det som du gerne vil ha at samtalen skal være, altså så positivt som muligt. Forestil dig det sted i er i, så lyst og positivt som muligt, som du gerne syntes stedet skal være. Forestil dig at samtalen skrider frem og at I taler om det du gerne vil tale om. Og at modparten siger nogen ord om,f.eks. “ akay kan du starte her på mandag” aler bedst hvis man har fået det med Gud ind i sit psykiske system, at man evt. ber en lille bøn. Det der sker er at man baner vejen til at det hele bliver meget bedre en samtale. Forvent det bedste.\nDet er ikke helt sikkert, at det kommer til helt at gå som man har forstillet sig. F.eks. Det at jeg sidder her og skriver den her blog, at jeg har min hjemmeside som jeg er meget aktiv omkring. Er faktisk også,en del af en visualisering jeg lavede på lilleskolen. Jeg kan huske vi lavede en braine storm hvad de forskellige ting, vi kunne tænke sig at ske i vores liv. At det ikke blev helt som jeg havde forstillet mig. Men at jeg har det som giver mig indhold i mit liv. Jeg har et sted at anbringe min musik. Jeg elsker jo at skrive, jeg elsker at tegne, lave musik videoer. Det var en del af min visualisering.\nMan kan også visualisere sig til at vil købe sig et hus. At man går ind i sit drømmehus, ser nøglen gå ind i låsen og man går ind i sit drømmehus. Forstil dig det i det lys som er så positivt som muligt for dig. Forstil dig hvor du gerne vil ha huset skal ligge. Skal det ligge ved skov eller strand? Du må endelig ikke lægge nogen begrænsninger på det på nogen måde fra starten. Altså ha ja hatten på.\nHvis nu der er meget uro omkring dig kan du faktisk også visualisere dit eget sted, hvor du kan finde hvile. F.eks. En smuk have, hvor der er mange blomster, fuglene synger, altså dit heltneget sted.\nSå bar du altid et sted du kan trække dig tilbage til , som er et rart for dig at være.\nDet er et system jeg bruger rigtigt meget i dagligdagen den dag i dag. Det kan også kaldes mavefornemmelsen. Den fornemmelse er altid den rigtige. Jeg syntes at de gange hvor jeg har til side sat min mave fornemmelse, at jeg ikke helt har været tro mod mig selv. Så altså man kan simpelthed bruge den som en guide hvis du skal træffe en vigtig beslutning. Hvis det er den rigtige beslutning, så vil,du helt sikkert kunne mærke det i din mave. Så altid stole på den. Nu har jeg jo i mange år også været i den situation, at kunne vælge at gøre det sådan set hvad jeg har haft lyst til fordi jeg har haft min førtidspension. Men det har jo ikke betydet at jeg så har hvilet på laurbær bladene. Men jeg på mange måder har været min egen arbejdsgiver i mit liv. Sådan at jeg har sørget for at lave det jeg har interesseret mig for. Så gør altid det hver dag, at jeg spørger mig selv hvad jar jeg lyst til i dag.\nOm sommeren er det mit kolonihave hus der fylder rigtigt meget. Jeg bruger nu også meget tid på,at fotografere i min have., eller cykel ud i naturen og lave film eller videoer det nu jo.Jeg eksperimentere med at lave videoer som jeg så kan arbejde med hjemme. når jeg kommer hjem og om vinteren, ja så bliver det min hjemmeside arbejdet med. Det er musikken, det er videoerne der skal produceres, etc. Ja jeg ved godt at jeg ikke tjenere vildt meget på det. Men jeg mærker at det er noget der gør mig det godt. Vi lever jo også på mange måde i et fantastisk samfund og jeg syntes det er både I min egen interesse, og Jeres interesse at jeg deler det med jer. Jeg kan levere noget tilbage til jer, jeg skriver. Den her blog som I bare kan læse, og bruge gratis det I kan bruge af det. Der ligger godt nok lidt reklamer på min side. Men forsøger også der at nogen Lunde at sørge for at reklamerne også afspejler min sides indhold.\nOg jeg ved at det også er i Guds interesse for så har han et talerør mere. Gud har mange måder at kommunikere med os påNu er det at mærke, har også meget med Gud at gøre. Faktisk er al form for kreativ virksomhed den måde at Gud kommunikere med os mennesker på. Det er Guds måde at overfører vigtig information på og det er derfor at vi mennesker elsker at lytte til musik. Det er også derfor nogen af os har fået den gave at vi vi selv elsker at lave musik og kunst det er fordi vi kommer i kontakt med Gud. Der er selvfølgelig det problem, at det er utroligt svært at leve af at lave musik og kunst. Jeg har en ide til hvordan det kan gøres, men da jeg jo er midt i det, så kan jeg ikke afsløre i nu hvad det handler omVOR HRRRE PÅ LUKUM Jeg kan også mange gange mærke at hvis jeg ikke helt har det så,psykisk godt, som jeg kunne ønske. Ja så er set ud på toilettet for mig hvor jeg ber mine bønner. Jeg ved ikke hvorfor, det er et godt et sted at være for mig ,at be der? Det kan være at der er lyst, hvis ellers alle pærenemt mine lamper virker. Der er ikke så mange ting der ude. Så det er altså derude set foregår. Når jeg har sagt ammen ja så kan jeg mærke at mit psykiske system bare får det så meget bedre. Jeg behøver ikke altid at be,men jeg kan mærke at Gud bare er der på sin egen foranledning. Jo at mærke Gud, det er det bedste jeg nogen sinde har lært. Det er virkeligt noget der giver livet indhold. Jeg gør mit bedste og lader Gud om resten.\nEr lidt det samme, at følge sin intuition. Det er faktisk den måde Gud også kommunikere med os på og derfor er det også en rigtig god måde at lære at komme i kontakt med Gud på. Mange mennesker er jo meget skæpsige over for det med Gud. Det er jo også klart når de forskellige religioner, er på mange måder som stillestående vand. Der sker ikke en klap,af udvikling. Der er ikke nogen af religionerne, der prøver at forklare det. Man kommer faktisk bare med en formaning om at man SKAL tro på Gud. I sær kristendommen er på mange måder en kold omgang at stifte bekendtskab med. Jeg har prøvet at tale med nogen af præsterne i folkekirken og der er nogen af dem der er ualmindelige negative, hvis jeg har foreslået dem at se bort fra Biblen, bare tro, be bønner og lev dit liv. Det er derfor, at jeg mener, at vi hver i sær skal finde vores egen måde at tro på. Vi er forskellige. Der er nogen, der elsker at rejse ud i den fysiske verden. Få en masse indtryk af fremmede kunst. Vi ved jo heller ikke hvad Guds plan er for det enkelte menneske. Så for nogen er det det naturlige at komme ud og mærke frem ene kulturer.Jeg elsker at rejse her i den indre verden i min kreative spirituelle verden. Så altså følg din intuition og gør det hvad du mærker, som er det rigtige for dig.\nvar et af de mest betydnings fulde fag på lilleskolen som nok havde størst terapeutisk virkning hos mig. Altså man siger at vi drømmer alle sammen. Jeg er ikke så sikker på,at jeg drømmer så meget i dag. Men det er fordi jeg har fået bearbejdet det meste. Altså det er igen hvis der er ting i underbevidstheden der trænger til at blive set på som skal bearbejdes. Så er drømmetydning en rigtig god måde at få bearbejdet tingene hurtigere eller bedre. Altså den proces foregår alligevel, men man kan på mange måder får nogen ideer ril hvad psykologen eller dig selv skal arbejde med.\nAltså,alt hvad du drømmer er symboler som omhandler dig. Selv hvis man drømmer om andre mennesker, så har det noget at gøre med dig selv. Så hvis du drømmer om et hus, så er det dit liv. Flyverdrømme kunne handle om den manglende jordforbindelse, jeg syntes Flyverdrømme faktisk var rigtig fede. Men desværre har jeg ikke haft så mange af dem.Det jeg syntes var godt, at min psykolog så,kunne stille spørgsmå til hvad de forskellige symboler, hvilke begreber man kunne sætte på. Hun skrev disse begreber op på tavlen og på den måse kom ser spændende ting frem. Det var bestemt virkelig noget der skulle bruges hjerne kapacitet på. Det var bestemt ikke alt hvad jeg forstod, men der var ting hvor jeg bare havde en en såkaldt “Aha oplevelse” det var der hvor set pludselig gav mening i mit eget psykiske system. Jeg kan huske at specielt en på holdet havde nogle drømme der var kæmpe store, en forfærdelig lang historie, som bare havde en lille enkelt betydning for vedkommende.\nMine drømme var bare nogle små billeder, af en bro f.eks. Eller næsten ingen ting. Men faktisk det var et element i drømmen hvor der kom en masse information ud, som så skulle bearbejdes. Der kom som regel nogle begreber på og jeg fik sat ord på,de symboler og derfor opstod bearbejdningen. At der var ting jeg fik sat på.plads i mit psykiske skab.\nDet der er rigtigt fedt for mig i dag er at jeg drømmer nok, men det når ikke frem til min bevidsthed, når jeg vågner fordi jeg har fået ryddet op i alle mine traumer fra fortiden. Ja, så spørger du sikkert hvad er det nu for noget sludder? Alle mennesker drømmer. Jeg har så heller ikke nogen mareridt længere. Lad os tage det sidste først. Når man har mareridt så er det fordi underbevidstheden har noget som bevidstheden skal behandle, som underbevidstheden nærmeste insistere at få behandlet. Processen med at få det bearbejdet, skal bevidstheden nok få gjort. Altså der er noget her jeg ikke helt har forstået, det kan være at jeg lige skal have min psykolog til at få,det forklaret. Eller så vidste hun det heller ikke. Alt hvad man drømmer er symboler og alt handler om en selv. Her går der en proces i gang hvor psykologen spørger ind til nogle centrale. Jeg og psykologen finder ud af hvilke begreber jeg kan tilknytte til de forskellige drømmesymboler og finder frem til et eller andet vigtigt tema, som man så,kan arbejde terapeutisk med. Det var som regel en eller anden uforløst konflikt der var i mig. Jeg kan huske at min modstand dengang var meget kraftigt og jeg mener også at jeg et par gange måtte gå af lokalet, fordi det var for stærkt. Det var også et reaktion mønstre jeg havde den gang da jeg gik på seminaret da jeg læste til pædagog, at der var situationer som jeg ikke kunne klare. I sær når jeg skulle fremlægge et eller andet. Det fik jeg aldrig lært ordentligt, da jeg havde så meget angst forbundet med det.\nMen i drømmetydningen kunne det også være fordi jeg kom i kontakt med nogle følelser og begyndte at stor tudede og det kunne jeg heller ikke være i lokalet og måtte forlade det. Men psykologen brugte en terapiform som man kalder for Gestalt terapi. Det går ud på at man selv skal spille den konflikt der er i mig. Jeg kan faktisk lige nu mærke at min modstand igen ikke vil have at jeg beskriver det her. Jeg kunne selvfølgelig også vise hvordan jeg arbejder terapeutisk selv med sådan en konflikt. Ved at stille spørgsmål til min modstand, men jeg kan mærke nu at det er i orden, at jeg skriver videre om det. Jeg vil dog lige sige, at det man gør er at at min modstand respektere jeg som en del af mig og den har lige så meget ret til at have en mening med tingene. Så “jeget” og modstanden har så en dialog hvor de debatter emnet.”jeget” giver modstanden lov til at fuldstændig at udtømmende argumentere ind til der ikke er flere argumenter og “jegets” rolle er at være respekterende, kærlig og støttende over for modstanden og på den måde får jeg løst konflikten. Det er en fantastisk proces, som jeg har brugt mange gange, i det hele taget at alt hvad jeg har arbejdet terapeutisk med har jeg nedskrevet, mens jeg gjorde det. Det kan være, at jeg udgiver det engang. Men i den her blog, vil jeg heller gøre som jeg gør, at jeg beskriver det centrale.Så altså jeg tror jeg var den eneste, der lavede den. Eller jeg er ikke sukker på,at jeg gennemførte, da det var en for stærk en oplevelse til at jeg gennemførte. Men i steder for at jeg skulle som jeg gjorde før med modstanden og jeg, skulle spille de to roller, ved at skifte vis sidde på to stolle og skifte vis skulle jeg give udtryk for de tos argumenter. Jeg kan huske at jeg ikke var vild med at udstille den konflikt. Da det forgik i fuld offentlighed, der sad igen andre elever og kiggede på. Holdene var små vi var som regel kun 5-6 elever på,de hold. Men alligevel så brød jeg mig ikke om at blive udstillet på den måde. Men jeg er dog ret sikker på, at det jeg fik gennemført af det det havde en rigtig god betydning i mit psykiske system. Så det var bestemt ikke tidsspilde. Men jeg mener, at jeg deltog ikke i flere af de terapeutisk forløb, men jeg klarede at gennemføre det alligevel, ved mit hjemmearbejde.\nJeg kan huske at en af mine medstuderende, som også var en der fik en masse ud af at gå på lilleskolen. Hun og jeg havde en meget sideløbende historie. Jeg kan huske at hun faktisk meget tidligt gætte hvad jeg virkelig fejlede. Men som jeg altså ikke kan afsløre her, da der er nogen relationer som stadig er her. Som desværre stadig ikke vil medvirke til at normalisere forholdet, som kunne være med i en tilgivelses proces. Det er jeg desværre nød til at respektere. En sådan proces skal man være klar til og jeg ved jo ikke hvad de skal lære før en sådan proces evt kunne komme igang. Men da min veninde sagde hvad det handlede om der var jeg heller ikke klar til at se på det. Det er som sagt først her i de senere år at jeg fik fat i det og med hjælp af en psykolog som var specielt uddannet i dette problem. Jeg fik nogle samtaler med vedkommende at jeg fik det lagt sat på plads i mit psykisk klædeskab. Ja jeg har et psykisk glas klædeskab hvor alt ligger i dag i den skønneste orden. Pænt foldede sammen og klart til at tage ud og kigge på. Men det før jeg ikke. Jeg ved jeg kan hvis jeg ville tage det ud og kigge på. Men det er jo ikke nødvendigt længere.\nMen altså min veninde, hun havde nogle drømme der var virkelig lange. Det kunne tage en hel time at forklare hendes drøm og i virkeligheden var det nogen meget enkler ting som ikke havde så stor betydning. Men selve opklarings arbejdet var hurtigt overstået.\nJeg kan huske at jeg tit holdt mig tilbage i de timer, for lige som at lade de andre elever komme til. Jeg var jo meget på, da jeg havde den indstilling at jeg virkelig ville arbejde med mig selv. Jeg havde også den fornemmelse at min psykolog også på den måde brugte mig. Så det var en ren win win situation, så jeg kom tit på. Jeg har egenlig ikke haft noget behov for at spørge ind til hvorfor hun handlede som hun gjorde for jeg har bare været meget taknemlig for at være så meget på. Der var jo bare mit held at de andre ikke gik til stålet som jeg gjorde. Jeg ved jo ikke om det forholder sig sådan. Men det var min oplevelse af det. Jeg tror også at mange af de andre var i virkeligheden så dopet af medicinen, at de jo ikke kunne komme ind og arbejde med det som reelt havde betydning. Så derfor havde jeg så meget mere frit spille rum. Fordi jeg jo havde valgt ikke at tage medicin. Der kan sikkert også være andre forklaringer. Men jeg er helt sikkert på,at set var hovede forklaringen..Men drømmetydningen det var et af de fag, hvor jeg fik mest ud af. Jeg gik jo som regel hjem og arbejde videre på de ting, som vi havde arbejdet med.\nJeg kan huske vi brugte meget tid på at også at tale om ens mål men hensyn til hvor jeg ville være når jeg engang rigtig ville blive rask. Det sjove er at det jeg sidder her nu og skriver på min blog, faktisk er en del af det mål jeg satte op for mig mig dengang. Jeg bar altid haft en fornemmelse for at jeg ville skrive. Men at hele processen med min hjemmeside har været en lang proces at nå frem til hvad sen er i dag. Jeg har også hele tiden bar haft lyst til at skrive det med Gud, men det er altså først nu at jeg er klar til at skrive om det. Det føles fuldstændigt rigtig for mig at jeg skriver om de her ting. Der er enkelte der mener at jeg er modig at jeg sådan udlevere mig selv. Men jeg har det sådan, at hvis der er nogen af jer der ikke kan lide det jeg skriver, så det jo fordi at I har selv har nogle problemer I skulle tage at gå ind og kigge på hvad der er der trigger jer. Hvad er det der på en eller anden måde i bliver påvirket af det jeg skriver. Gå i gang med at stille spørgsmål til jer selv for at finde ud af hvad det virkeligt handler om. Hvis der er noget I kan mærke at det kan I ikke få fat på ja så er det fat i den professionelle psykolog at finde ud af hvad set handler om.\nMen hvad er vigtigeste vejen til målet eller målet. Vi talte meget om at vejen til målet var nærmest det vigtigeste. Jeg er nu af den mening og for mit vedkommende har målet været det vigtigeste. Jeg har det nu super godt psykisk i dag Jeg hviler på en pude af guddommelig spiritualitet og resultatet af psykologisk bearbejdelse, så jeg er på mange måde et super lykkeligt menneske. Men er i et samfund, hvor der stadig er meget negativet og og ubehag ude. Men som jeg håber med min blog kan være med til at hjælpe mine med mennesker til at foretage andre valg. Det der er så vigtig, at man kan hvad man vil. Det er utroligt vigtigt,at man for sig selv laver et stykke papir eller på computeren skriver målet og så kan være alt muligt. F.eks. Jeg vil være smed, jeg bar set hvordan smeden kan lave de smukkest jern gitter porte. “Det vil jeg også kunne gøre” så er det med at finde ud af hvad der kan være der står i vejen for at du kan nå det mål og så er det jo bare benhårdt at arbejde sig frem mod målet. Selvfølgelig kan der jo godt være at Gud har lidt andre planer med en, og der er først et eller andet man skal lære undervejs. Det kan også være hvad man troede var ens mål i virkeligheden er noget andet. Måske kommer man først frem til det endelige måltid det næste liv. Jeg aner jo heller ikke helt hvad Gud har af planer med mig i det helt store regnskab, men jeg kan i hvertilfælde mærke at de helt store knaster i det her liv er barberet af. Jeg tror og ved at jeg fortsat skal lære i det her liv. Jeg kan bare mærke at det jeg hviler meget mere i mig selve dag og det er godt nok fedt!! Men altså hvis du har dit mål bevidst. Ja så er det bare om at komme igang med at lave visualiserings arbejde og skrive alle de forhindringer ned på et stykke papir eller computeren og så start fra en ende og løs forhindring for forhindring. Man må ikke lave forhindringer oven i de reelle forhindringer. Ved at sige f.eks. “Jeg er også for gammel, jeg er ikke klog nok, jeg er kedelig, jeg er for lille, o.s.v. det skal man afholde sig fra. Eller gå til psykolog for så kan der være at der er nogen mindreværds komplekser, der måske lige skal ses på.\nJeg syntes som sagt at min vej til mit mål var sindsygt spændende, det er faktisk ærgeligt at det arbejde er slut, men nu nyder jeg jo bare frugten af al det arbejde jeg har lavet.\n“Heller ramme ved siden af end slet ikke at ramme” eller “ “Jeg er ikke perfekt, men jeg er god nok som den jeg er og det er du også”\nDette er sætninger som jeg har brugt meget. Eller “jeg kan alt i Gud”\nDen 2. Sætning havde jeg kun “ jeg er ikke perfekt, men jeg er god nok som den jeg er” var kun det jeg havde med. Jeg mener det sidste er kommet på sådan her for nyligt.\nMen jeg har det sådan at hvis jeg er i en eller anden debat og jeg godt kan se at jeg har taget fejl, så er jeg bestemt ikke bleg for at skrive eller sige at jeg har taget fejl. Jeg kan også blive klogere fordi jeg får mere viden om et givet emne, så er der jo ikke grund til at holde fast på et standpunkt. Der var en eller anden engang der sagde.” Man har et standpunkt til man har et nyt” eller noget i den retning.\nSå heller ramme ved siden af end slet ikke at ramme af. Men jeg forsøger nu altid at gøre mit bedste for at ramme. Jeg er også forsigtigt i ikke udtale mig hvis jeg ikke har en ordenlig mening. Desuden forsøger jeg i en så respektfuld tone at give udtryk for min mening. I virkeligheden er meninger jo bare meninger, det er ikke kendsgerninger. Den eneste kendsgerning der er her i denne verden, at vi en dag går over på den anden side, at vi dør. Men så skal vi så bare op til Gud og være der en tid og måske gøre os klar til det næste liv. Jeg har en fornemmelse at mit næste liv bliver noget bedre end det her. Jeg forventer det bedste. Jeg har tillid til at Gud gør sit bedste. Så kan man ikke forlange mere\nJeg gik til Tai Chi i 4 år og det var rigtigt godt, jeg har prøvet om jeg kunne fortsætte det efter at jeg er færdig uddannet eller stoppet med at gå på,Lilleskole. Måske en af grundende til jeg var specielt glad for det var at vi havde en ualmindelig køn kvindelig instruktør Men desværre kunne jeg ikke selv holde det gående efter lilleskolen. Der kom så mange andre vigtige ting der lige som tog over. Men hvad er Tai Chi, for mig er det både en en meditations form og et selvforsvars system, hvor energien bliver centreret. Man får fed jordforbindelse og også forbindelse med himlen. Da alle bevægelser går super langsomt, kommer man ned i et fedt afspændings gear. Men samtidig når man lærer at lave bevægelserne så langsomt får man det indøvet virkeligt godt, så i det øjeblik at det skal gå hurtigt, så bliver det udført med præcision og nøjagtighed og med en meget farlig gennemslags kraft. Da det jo også er et selvforsvars system,så er det et utrolig effektivt. Samtidig bruger man faktisk modstandernes energi retning til egen fordel. Hvis en person vil slå ud efter en så så sørger man bare format flytte sig for vedkommendes slag, men samtidig at man skubber eller hjælper personen videre i sammeretning som slaget. Det resultere i at vedkommende mister balancen og faktisk kan man næsten får personen til at falde nærmest flyvende hen i den retning. Jeg var så “heldig” at prøve dette selvforsvarssystem i praksis to gange. Jeg kan i sær huske den ene gang , hvor jeg var et sted, hvor der var mange borde og stole, men hvor der heldigvis ikke stod noget på. Hvad der var gået forude af hændelse, er gået tabt. Men jeg kan i hvertilfælde huske at vedkommende fik sig en noget speciel oplevelse og så noget forvirret ud over at ligge blandt stole og bordene. Vedkommende så også noget forslået ud. Men jeg mener at jeg hurtig forsøgte at også tale med personen, mest fordi jeg ikke selv ønsker at få tærsk og det er jo ikke sikkert på at jeg var lige så “heldig” med næste tai Chi træk. Jeg er da lige glad med, at jeg lader som om at det var min fejl og at jeg undskylder for konfliktens årsag, hvis jeg bare slipper for tærsk, så,større helt, er jeg heller ikke. Men på mange måder ved jeg at jeg har et psykologis overtag. Fordi jeg har gået så mange år på lilleskolen, at der skal virkeligt meget til for at få mig ned med nakken. Det er utroligt rart at have det på den måde. Men som sagt Tai chien var for mig et af de holistiske metoder til også at få det psykisk bedre. Det er altså en metode til at komme meget mere i kontakt med sig selv og sine,energier. Jeg brugte det som sagt rigtigt meget i den meditative kontekst, men jeg tror at jeg har bibeholdt den meditative del, når jeg f.eks. Kommer ud i min kolonihave eller ud i naturen, så går jeg hurtigt ned i meditations delen.\nMen i det hele taget holder jeg meget af af være mig selv, eller jeg vil sige at jeg her i de senere år fået meget mere opmærksom på kvaliteterne i bare at være mig selv. Nogen vil sige, at jeg isolere mig i forhold til det sociale. Men da der er rigtigt meget negativ energi i vores samfund, så er det heller ikke et specielt fedt sted at komme. Nu har vi en Corona epidemi kørende, så derfor kan man sige at mine omgivelser kommer til at prøve hvordan det er at leve som jeg i princippet altid har gjort. Det må virke endnu mere skræmmende, når mine omgivelser, er vant til at leve et socialt liv. Måske forstår man måske også min konflikt jeg har haft i mange år også at jeg ville jo rigtigt gerne have mestret at leve i et social harmonisk liv, men var afskåret for det. Jeg havde valgt at gå i et selvvalgt fængsel. Så under den her pandemi, er det jo så heller ikke noget problem at skulle leve sådan. Det er også en af grundende til,at jeg heller ikke lader mig teste. Så lige at hjælpe jer der er derude i den her situation. Prøv om I kan få det bedste ud af situationen. Prøv at dyrke noget meditation, lav noget som giver fordybelse. Om det er en frimærkesamling helst eller noget kreativ med computeren. Jeg spiller meget lidt selv spil, på computeren kun lidt Wordfeud og et parathedsviden spil, syntes jeg er sjovt,som jeg spiller med et par venner. Men prøv at tænke så positiv om situationen som muligt. Prøv at se muligheder i stedet for begrænsninger. Det her er en kærkommens lejlighed til at få,hele samfundet ned i gear. Søg indad prøv, om du kan få kontakt med Gud, han/det er inde i dig. Du kan også bruge Tai Chien eller bare søge, søg og du skal finde. I virkeligheden behøver man jo ikke at sige det til nogen. Man kan gøre det lige før man skal sove, eller når man vågner, i dit eget tempo. Husk at Gud er kærlighed. Der er ikke nogen straffende Gud. Det er de der Religioner , der fuldstændig har fået det galt halsen eller fordi religioner i virkeligheden er blevet udviklet til at undertrykke andre mennesker med. At på en smart måde at rage guld til sig selv.\nMedicinen. Mad og spirituel medicin\nDer bliver brugt virkeligt meget medicin eller psykofarmaka, man kan læse Peter Gøtzsche’s bøger for at forstå hvorfor det er noget man skal holde sig fra. I virkeligheden laver man medicin mod vores egne psykologisk mekanismer, der er til for at fortælle os at vi ikke lever i harmoni. Det er da tudse tosset at bekæmpe det. Det er det samme, som hvis man begyndte at bekæmpe immunforsvaret. Det tror jeg nok at det er de fleste godt klar over at det er et system vi er glade for at vi har. Jeg havde egenlig tænkt mig at komme med citater fra Peters bøger i sær hans sidste bog. Men jeg kan mærke at det vil påvirke mit eget system til at jeg har lyst til at citere Peter Gøtzsche´s bog, da de negative citater har for megen indflydelse på mit psykisk system.\nJeg syntes at Peters nye bog er rigtig god og let læselige i sær, for almindelige mennesker. Den er meget mere henvendt til dem der har alder mest brug for det, nemlig dem der tænker negativt. Jeg har faktisk heller ikke lyst til at citere det negative, da jeg jo faktisk kan mærke at det har en indflydelse på mit nuværende liv. Men jer der er det i negative liv, vil få stor glæde af at læse hans bøger. Det er også rigtigt godt at læse før i går til lægen med den første depression. Bogen er en øjenåbner, så som sagt vil jeg ikke citere fra den. Men i stedet at fortælle om at netop blive ,immunforsvarets med spiller. Faktisk kan man i mange situationer gøre sig selv rask ved hjælp af vores tanker. Jeg kan huske, at jeg brugte de her systemer på at allerede som 6 årige, fandt jeg ud af at jeg kunne fjerne smerten, hvis jeg havde ondt i maven. Hvor fik jeg lige den viden fra? Jeg brugte lige, da jeg kom på lilleskolen som noget af det første til at fjerne et begynde mavesår, ved hjælp af visualisering.\nI virkelighed ved lægerne ikke ret meget. Det der er så vigtigt, at man stoler mere på sine egne fornemmelser og intuition. Hvad der føles rigtigt, er også det rigtige. I har sikkert hørt om placebo, som lægerne desværre slet ikke tager med ind i behandlingen, som en aktiv størrelse. Jeg håber, at man begynder at bruge det meget mere i den fremtidig sygedomsbehandling. Måske forsker mere i det og samtidig også tager den spirituelle del med også. Jeg tror også vi er inde i en forandrings tidsalder, vi er pisket nød til at begynde at skulle leve på en anden måde. Coronaen og klima udfordringerne og de indre klimaforandringer, skal vi til at have i fokus på,og derfor er jeg sikker.på,, at mit bidrag tjener dette formål.\nOvenstående er udgivet den 0909201014\nHVORFOR PSYKISK SYGDOM\nDet her afsnit var meningen at jeg først ville have kommet ind på et meget senere tidspunkt, men på grund af den nuværende detbat vil jeg beskrive dette problem nu. Da jeg ser det som et grundlæggende og fundenmentale problem i vores samfund, som jeg tror også skal tages med, før vi rigtig kan få ændret noget. Jeg er Daf den overbevisning at “psykisk sygdom” er ikke noget der bare er kommet af sig selv. Men er et bevidst valg fra interesser i samfundet, der ønsker at der skal manipuleres med befolkningen, for at skabe et større forbrug. Ved hjælp af negative medier her er Ekstra bladet jo et godt eksempel, de beskæftiger sig kun med at bringe negative historier, som mord, voldtægt, og andre katastrofe historier, som er med til at pumpe negativitet ud i samfundet. Nu er den omtalte avis ikke den eneste synder i det spil, de andre medier følger også godt med herunder tv og radio. Så resultatet af al den negativitet, er at det planter frygt og negativ tænkning i samfundet, med det resultat at folk tænker negativt, som igen er årsagen til “psykisk sygdom” i forskellige grader, da negativ tænkning er årsag til at man mærker frygt eller måske direkte angst. Det er en anelse kompliceret det her. Men da man også har sørget for at det spirituelle og her tænker jeg på den eksempelvis folkekirken har været en medspiller eller spillet en mindre rolle for den positive kilde til samfundet Den er blevet standardiseret uden nogen reel spirituel indflydelse på mennesker. Man får bestemt ikke lyst til at reel beskæftige sig med det spirituelle, fordi man cykler stadig rundt i en bog som ingen fatter reelt et klap af hvad ser står i den. Jeg tænker her på Biblen, samt at det har et grundlægende sort syn. Det har dog en anden gren foragt at råde bod på, nemlig Gospel musikken, men desværre også hviler på at rage tilsig, altså skabe profit til præster, musiker og korledere. men selvfølgelig bedre end ingenting.\nSå altså for at få en smugle positivitet ind i sit psykiske system, er man altså nød til at købe ting, det giver en kortvarig tilfredsstillelse. Altså dette er et super smart system, hvis man vi ha mennesker til at forbruge og derved skaffe den lille elite midler til et vildt luksus forbrug, da det er jo som bekendt dem der ejer produktions midlerne. Det er heldigvis ikke alle der bliver direkte psykisk syge og gør brug af et andet system netop det psykiatriske system, som den her blog specielt handler om, som er det der gør folk virkelig synge. Heldigvis klare store dele af befolkningen sig nogenlunde. Fordi de heldigvis har fået gode opdragelse, med gode resurser i opvækst. Men alle er i mere eller mindre grad produkt af dette system. Vi ser også et stort forbrug af alkohol, hash, og andre stoffer. Det er vi nød til at have ændret på hvis vi reelt skal have et andet samfund, som hviler mere bærbart og klimavenligt, dette er hvad den her blog også handler om nemlig min vej frem til det liv. Som jeg håber at man kan bruge som inspiration til det liv du gerne vil leve og som er i harmoni med jordens resurser.\nOvenstående udgivet 140920\n“Fortiden, Nutiden ogFfremtiden”\nDet psykiske system. Måske det er lige nu at vi skal have ind her hvad jeg forstår ved det psykiske system\nDet psykiske system, er alt hvad der har med psyken at gøre, tanker, følelser, det spirituelle univers, det sidste her har jo en meget central plads hos mig, drømmene, underbevidstheden, bevidstheden, det indre barn, hukommelse og hukommelses spor, programmeringen, programmet, så det vil sige alt hvad der har med det psykiske at gøre.\nOg jeg ved at det også er i Guds interesse for så har han et talerør mere. Gud har mange måder at kommunikere med os på\nNu er det at mærke, har også meget med Gud at gøre. Faktisk er al form for kreativ virksomhed den måde at Gud kommunikere med os mennesker på. Det er Guds måde at overfører vigtig information på og det er derfor at vi mennesker elsker at lytte til musik. Det er også derfor nogen af os har fået den gave at vi vi selv elsker at lave musik og kunst det er fordi vi kommer i kontakt med Gud.\nDer er selvfølgelig det problem, at det er utroligt svært at leve af at lave musik og kunst. Jeg har en ide til hvordan det kan gøres, men da jeg jo er midt i det, så kan jeg ikke afsløre i nu hvad det handler om\nVOR HRRRE PÅ LUKUM Jeg kan også mange gange mærke at hvis jeg ikke helt har det så,psykisk godt, som jeg kunne ønske. Ja så er set ud på toilettet for mig hvor jeg ber mine bønner. Jeg ved ikke hvorfor, det er et godt et sted at være for mig ,at be der? Det kan være at der er lyst, hvis ellers alle pærenemt mine lamper virker. Der er ikke så mange ting der ude. Så det er altså derude set foregår. Når jeg har sagt ammen ja så kan jeg mærke at mit psykiske system bare får det så meget bedre. Jeg behøver ikke altid at be,men jeg kan mærke at Gud bare er der på sin egen foranledning. Jo at mærke Gud, det er det bedste jeg nogen sinde har lært. Det er virkeligt noget der giver livet indhold. Jeg gør mit bedste og lader Gud om resten.\nMen i drømmetydningen kunne det også være fordi jeg kom i kontakt med nogle følelser og begyndte at stor tudede og det kunne jeg heller ikke være i lokalet og måtte forlade det. Men psykologen brugte en terapiform som man kalder for Gestalt terapi. Det går ud på at man selv skal spille den konflikt der er i mig. Jeg kan faktisk lige nu mærke at min modstand igen ikke vil have at jeg beskriver det her. Jeg kunne selvfølgelig også vise hvordan jeg arbejder terapeutisk selv med sådan en konflikt. Ved at stille spørgsmål til min modstand, men jeg kan mærke nu at det er i orden, at jeg skriver videre om det. Jeg vil dog lige sige, at det man gør er at at min modstand respektere jeg som en del af mig og den har lige så meget ret til at have en mening med tingene. Så “jeget” og modstanden har så en dialog hvor de debatter emnet.”jeget” giver modstanden lov til at fuldstændig at udtømmende argumentere ind til der ikke er flere argumenter og “jegets” rolle er at være respekterende, kærlig og støttende over for modstanden og på den måde får jeg løst konflikten. Det er en fantastisk proces, som jeg har brugt mange gange, i det hele taget at alt hvad jeg har arbejdet terapeutisk med har jeg nedskrevet, mens jeg gjorde det. Det kan være, at jeg udgiver det engang. Men i den her blog, vil jeg heller gøre som jeg gør, at jeg beskriver det centrale.\nSå altså jeg tror jeg var den eneste, der lavede den. Eller jeg er ikke sukker på,at jeg gennemførte, da det var en for stærk en oplevelse til at jeg gennemførte. Men i steder for at jeg skulle som jeg gjorde før med modstanden og jeg, skulle spille de to roller, ved at skifte vis sidde på to stolle og skifte vis skulle jeg give udtryk for de tos argumenter. Jeg kan huske at jeg ikke var vild med at udstille den konflikt. Da det forgik i fuld offentlighed, der sad igen andre elever og kiggede på. Holdene var små vi var som regel kun 5-6 elever på,de hold. Men alligevel så brød jeg mig ikke om at blive udstillet på den måde. Men jeg er dog ret sikker på, at det jeg fik gennemført af det det havde en rigtig god betydning i mit psykiske system. Så det var bestemt ikke tidsspilde. Men jeg mener, at jeg deltog ikke i flere af de terapeutisk forløb, men jeg klarede at gennemføre det alligevel, ved mit hjemmearbejde.\nJeg kan huske at jeg tit holdt mig tilbage i de timer, for lige som at lade de andre elever komme til. Jeg var jo meget på, da jeg havde den indstilling at jeg virkelig ville arbejde med mig selv. Jeg havde også den fornemmelse at min psykolog også på den måde brugte mig. Så det var en ren win win situation, så jeg kom tit på. Jeg har egenlig ikke haft noget behov for at spørge ind til hvorfor hun handlede som hun gjorde for jeg har bare været meget taknemlig for at være så meget på. Der var jo bare mit held at de andre ikke gik til stålet som jeg gjorde. Jeg ved jo ikke om det forholder sig sådan. Men det var min oplevelse af det. Jeg tror også at mange af de andre var i virkeligheden så dopet af medicinen, at de jo ikke kunne komme ind og arbejde med det som reelt havde betydning. Så derfor havde jeg så meget mere frit spille rum. Fordi jeg jo havde valgt ikke at tage medicin. Der kan sikkert også være andre forklaringer. Men jeg er helt sikkert på,at set var hovede forklaringen..\nMen drømmetydningen det var et af de fag, hvor jeg fik mest ud af. Jeg gik jo som regel hjem og arbejde videre på de ting, som vi havde arbejdet med.\nMen hvad er vigtigeste vejen til målet eller målet. Vi talte meget om at vejen til målet var nærmest det vigtigeste. Jeg er nu af den mening og for mit vedkommende har målet været det vigtigeste. Jeg har det nu super godt psykisk i dag Jeg hviler på en pude af guddommelig spiritualitet og resultatet af psykologisk bearbejdelse, så jeg er på mange måde et super lykkeligt menneske. Men er i et samfund, hvor der stadig er meget negativet og og ubehag ude. Men som jeg håber med min blog kan være med til at hjælpe mine med mennesker til at foretage andre valg. Det der er så vigtig, at man kan hvad man vil. Det er utroligt vigtigt,at man for sig selv laver et stykke papir eller på computeren skriver målet og så kan være alt muligt. F.eks. Jeg vil være smed, jeg bar set hvordan smeden kan lave de smukkest jern gitter porte. “Det vil jeg også kunne gøre” så er det med at finde ud af hvad der kan være der står i vejen for at du kan nå det mål og så er det jo bare benhårdt at arbejde sig frem mod målet. Selvfølgelig kan der jo godt være at Gud har lidt andre planer med en, og der er først et eller andet man skal lære undervejs. Det kan også være hvad man troede var ens mål i virkeligheden er noget andet. Måske kommer man først frem til det endelige måltid det næste liv. Jeg aner jo heller ikke helt hvad Gud har af planer med mig i det helt store regnskab, men jeg kan i hvertilfælde mærke at de helt store knaster i det her liv er barberet af. Jeg tror og ved at jeg fortsat skal lære i det her liv. Jeg kan bare mærke at det jeg hviler meget mere i mig selve dag og det er godt nok fedt!!\nMen altså hvis du har dit mål bevidst. Ja så er det bare om at komme igang med at lave visualiserings arbejde og skrive alle de forhindringer ned på et stykke papir eller computeren og så start fra en ende og løs forhindring for forhindring. Man må ikke lave forhindringer oven i de reelle forhindringer. Ved at sige f.eks. “Jeg er også for gammel, jeg er ikke klog nok, jeg er kedelig, jeg er for lille, o.s.v. det skal man afholde sig fra. Eller gå til psykolog for så kan der være at der er nogen mindreværds komplekser, der måske lige skal ses på.\nSå heller ramme ved siden af end slet ikke at ramme af. Men jeg forsøger nu altid at gøre mit bedste for at ramme. Jeg er også forsigtigt i ikke udtale mig hvis jeg ikke har en ordenlig mening. Desuden forsøger jeg i en så respektfuld tone at give udtryk for min mening. I virkeligheden er meninger jo bare meninger, det er ikke kendsgerninger. Den eneste kendsgerning der er her i denne verden, at vi en dag går over på den anden side, at vi dør. Men så skal vi så bare op til Gud og være der en tid og måske gøre os klar til det næste liv. Jeg har en fornemmelse at mit næste liv bliver noget bedre end det her. Jeg forventer det bedste. Jeg har tillid til at Gud gør sit bedste. Så kan man ikke forlange mere.\nJeg gik til Tai Chi i 4 år og det var rigtigt godt, jeg har prøvet om jeg kunne fortsætte det efter at jeg er færdig uddannet eller stoppet med at gå på,Lilleskole. Måske en af grundende til jeg var specielt glad for det var at vi havde en ualmindelig køn kvindelig instruktør Men desværre kunne jeg ikke selv holde det gående efter lilleskolen. Der kom så mange andre vigtige ting der lige som tog over. Men hvad er Tai Chi, for mig er det en meditations form, hvor energien bliver centreret. Man får fed jordforbindelse og også forbindelse med himlen. Da alle bevægelser går super langsomt, kommer man ned i et fedt afspændings gear. Men samtidig når man lærer at lave bevægelserne så langsomt får man det indøvet virkeligt godt, så i det øjeblik at det skal gå hurtigt, så bliver det udført med præcision og nøjagtighed og med en meget farlig gennemslags kraft. Da det jo også er et selvforsvars system,så er det et utrolig effektivt system. Samtidig bruger man faktisk modstandernes energi retning til eget fordel. Hvis en person vil slå ud efter en så så sørger man bare format flytte sig for vedkommendes slag, men samtidig at man skubber eller hjælper personen videre i sammeretning som slaget. Det resultere i at vedkommende mister balancen og faktisk kan man næsten får personen til at falde nærmest flyvende hen i den retning. Jeg var så “heldig” at prøve dette selvforsvarssystem i praksis to gange. Jeg kan i sær huske den ene gang , hvor jeg var et sted, hvor der var mange borde og stole, men hvor der heldigvis ikke stod noget på. Hvad der var gået forude af hændelse, er gået tabt. Men jeg kan i hvertilfælde huske at vedkommende fik sig en noget speciel oplevelse og så noget forvirret ud over at ligge blandt stole og bordene. Vedkommende så også noget forslået ud. Men jeg mener at jeg hurtig forsøgte at også tale med personen, mest fordi jeg ikke selv ønsker at få tærsk og det er jo ikke sikkert på at jeg var lige så heldig med næste tai Chi træk. Jeg er da lige glad med, at jeg lader som om at det var min fejl og at jeg undskylder for konfliktens årsag, hvis jeg bare slipper for tærsk, så,større helt er jeg heller ikke. Men på mange måder ved jeg at jeg har et psykologis overtag. Fordi jeg har gået så mange år på lilleskolen, at der skal virkeligt meget til for at få mig ned med nakken. Det er utroligt rart at have det på den måde.\nMen som sagt Tai chien var for mig et af de holistiske metoder til også at få det psykisk bedre. Det er altså en metode til at komme meget mere i kontakt med sig selv og sine,energier. Jeg brugte det som sagt rigtigt meget i den meditative kontekst, men jeg tror at jeg har bibeholdt den meditative del, når jeg f.eks. Kommer ud i min kolonihave eller ud i naturen.\nMidte hele taget holder jeg meget af af være mig selv, eller jeg vil sige at jeg her i de senere år fået meget mere opmærksom på kvaliteterne i bare at være mig selv. Nogen vil sige, at jeg isolere mig i forhold til det sociale. Men da der er rigtigt meget negativ energi i vores samfund, så er det heller ikke et specielt fedt sted at komme. Nu har vi en Corona epidemi kørende, så derfor kan man sige at mine omgivelser kommer til at prøve hvordan det er at leve som jeg i princippet altid har gjort. Det må virke endnu mere skræmmende, når når mine omgivelser, er vant til at leve et socialt liv. Måske forstår man måske også min konflikt jeg har haft i mange år også at jeg ville jo rigtigt gerne have mestret at leve i et social harmonisk liv, men var afskåret for det. Jeg havde valgt at gå i et selvvalgt fængsel. Så under den her pandemi, er det jo så heller ikke noget problem at skulle leve sådan. Det er også en af grundende til,at jeg heller ikke lader mig teste.\nSå lige at hjælpe jer der er derude i den her situation. Prøv om I kan få det bedste ud af situationen. Prøv at dyrke noget meditation, lav noget som giver fordybelse. Om det er en frimærkesamling helst eller noget kreativ med computeren. Jeg spiller meget lidt selv spil, på computeren kun lidt Wordfeud og et parathedsviden spil, syntes jeg er sjovt,som jeg spiller med et par venner. Men prøv at tænke så positiv om situationen som muligt. Prøv at se muligheder i stedet for begrænsninger. Det her er en kærkommens lejlighed til at få,hele samfundet ned i gear. Søg indad prøv, om du kan få kontakt med Gud, han/det er inde i dig. Du kan også bruge Tai Chien eller bare søge, søg og du skal finde. I virkeligheden behøver man jo ikke at sige det til nogen. Man kan gøre det lige før man skal sove, eller når man vågner, i dit eget tempo. Husk at Gud er kærlighed. Der er ikke nogen straffende Gud. Det er de der Religioner , der fuldstændig har fået det galt halsen eller fordi religioner i virkeligheden er blevet udviklet til at undertrykke andre mennesker. At på en smart måde at rage guld til sig selv.\nDer bliver brugt virkeligt meget medicin eller psykofarmaka, man kan læse Peter Gøtzsche’s bøger for at forstå hvorfor det er noget man skal holde sig fra. I virkeligheden laver man medicin mod vores egne psykologisk mekanismer der er til for at fortælle os at vi ikke lever i harmoni. Det er da tudse tosset at bekæmpe det. Det er det samme, som hvis man begyndte at bekæmpe immunforsvaret. Det tror jeg nok at det er de fleste godt klar over at det er et system vi er glade for at vi har. Jeg havde egenlig tænkt mig at komme med citater fra Peters bøger i sær hans sidste bog. Jeg syntesen er rigtig god og let læselige i sær,for almindelige mennesker. Den er meget mere henvendt til dem der har alder mest brug for det, nemlig dem der tænker negativt. Jeg har faktisk heller ikke lyst til at citere det negative, da jeg jo faktisk kan mærke at det har en indflydelse på mit nuværende liv. Men jer der er det i negative liv, vil få stor glæde af at læse hans bøger. Det er også,rigtigt godt at læse før i går til lægen med den første depression. Bogen er en øjenåbner, så som sagt vil jeg ikke citere fra den. Men i stedet at fortælle om at netop blive,immunforsvarets med spiller. Faktisk kan man i mange situationer gøre,sig selv rask ved hjælp af vores tanker. Jeg kan huske at jeg brugte de her systemer på at allerede som 6 årige fandt jeg ud af at jeg kunne fjerne smerten,hvis jeg havde ondt i maven. Hvor fik jeg lige den viden fra? Jeg brugte lige da jeg kom på lilleskolen som noget af det første til at fjerne et begynde mavesår, ved hjælp af visualisering.\nI virkelighed ved lægerne ikke ret meget. Det der er så vigtigt, at man stoler mere på sine egne fornemmelser og intuition. Hvad der føles rigtigt, er som bekendt også det rigtige. I har sikkert hørt om placebo, som lægerne desværre slet ikke tager med ind i behandlingen som en aktiv størrelse. Jeg håber, at man begynder at bruge det meget mere i den fremtidig sygedomsbehandling. Måske forsker mere i det og samtidig også tager den spirituelle del med også. Jeg tror også vi er inde i en forandrings tidsalder, vi er pisket nød til at begynde at skulle leve på en anden måde. Coronaen og klima udfordringerne og de indre klimaforandringer, skal vi til at have i fokus på,og derfor er jeg sikker.på,, at mit bidrag tjener dette formål.\nDet her afsnit var meningen at jeg først ville have kommet ind på et meget senere tidspunkt, men på grund af den nuværende debat, vil jeg beskrive dette problem nu. Da jeg ser det som et grundlæggende og fundenmentale problem i vores samfund, som jeg tror også skal tages med, før vi rigtig kan få ændret noget omkring klima. Jeg er af den overbevisning at “psykisk sygdom” er ikke noget der bare er kommet af sig selv. Men er et bevidst valg fra interesser i samfundet, der ønsker at der skal manipuleres med befolkningen, for at skabe et større forbrug. Ved hjælp af negative medier her er Ekstra bladet jo et godt eksempel, de beskæftiger sig kun med at bringe negative historier, som mord, voldtægt, og andre katastrofe historier, som er med til at pumpe negativitet ud i samfundet. Nu er den omtalte avis ikke den eneste synder i det spil, de andre medier følger også med herunder tv og radio. Så resultatet af al den negativitet er at det planter frygt og negativ tænkning i samfundet, med det resultat at folk tænker negativt, som igen er årsagen til “psykisk sygdom” da negativ tænkning er årsag til at man mærker frygt eller måske direkte angst. Det er en anelse kompliceret det her. Men da man også har sørget for at det spirituelle og her tænker jeg på den eksempelvis folkekirken har været en medspiller eller spillet en mindre rolle for den positive kilde til samfundet Den er blevet standardiseret uden nogen reel spirituel indflydelse på mennesker. Man får bestemt ikke lyst til at reel beskæftige sig med det spirituelle, fordi man cykler stadig rundt i en bog som ingen fatter reelt et klap af hvad ser står i den. Jeg tænker her på Biblen.\nJeg tror også,at opdragelsen har haft indflydelse på,en masse af os. Især os der er vokset op efter krigen. Jeg er af den overbevisning af det at den krig har været her, har betydet at folk var rigtig bange dengang. Derfor er vi børn blevet forsømt meget, da vores forældre for at dulme deres egen angst har tyet til en masse fester. Derfor har de ikke haft overskud eller viden om at børn også skulle passes. Det blev jeg bestemt ikke. Jeg eller vi blev passet af en ung pige i huset. Hun var omkring 16 et barn passer mindre børn. Det var vild uforsvarligt. Men man vidste ikke bedre dengang. Det er jo også en af grundende til jeg tilgav mine forældre. Jeg fik af vide af min sidste psykolog, at hun undrede sig over at jeg ikke var blevet psykotisk som tre årige. Min søster lærte mig faktisk den gang som 9 årige mig om Gud. Men jeg forstod jo det ikke rigtigt. Men jeg forsøgte også som barn at be til Gud. Jeg kan ikke huske om det hjalp eller ikke. Jeg kan dog huske at jeg som ung, da jeg var i gang med tage real eksamen tror jeg det var at jeg også bad til Gud. Jeg tror godt jeg mærkede den Lykke følelse, men jeg forbandt det ikke med Gud.. Men jeg er helt overbevist om at han passede på mig, at jeg ikke direkte røg over på den anden side. Gud havde en plan.\nNu er tro systemet ikke kun bare at tro på Gud, men det har også mere noget at gøre med hvordan vi er programmeret. Vi ved jo på det fysiske plan er meget planlagt i vores gener. Men jeg er også af den overbevisning, at der også er meget planlagt på det spirituelle plan Men vi har stadig indflydelse på hvilken vej vi vælger at gå. Man begynder at kunne gen manipulere, at ændre i den fysiske plan. Jeg ved ikke helt hvor smart det egenlig, er at man kan det? Men jeg er nu også sikker på at hvis det ikke var noget vi fra Guds side havde fået lov til, ja så havde vi ikke fået lov til det. Og det smarte er, at det kan vi også gøre på det psykologiske spirituelle plan, så det er jo måske netop også derfor at Gud tillader det. Vi kan omprogrammere os selv, det er da smart ikke!? Det hele er jo spørgsmål om valg, som jeg tidligere har fortalt om, jeg lærte. Det her afsnit er måske et afsnit jeg vender lidt tilbage og skriver mere om, da det er et ret specielt system. Som har stærk indflydelse på vores velvære. Tro er sandheden, så der findes lige så mange sandheder som der findes mennesker. Men sandheder bliver jo også formet af os mennesker. Ubevidst intet samarbejde med Gud. Det ville være fedt hvis vi alle lærte at tro på Gud og bruge ham aktivt i vores liv.\nMedicin, mad og spirituel medicin\nAltså i virkeligheden har jeg altid været stærk modstander af medicin og også af elektrochok og det hvide snit, som man hvis også,forsøgte sig med. Jeg bed ikke i dag om man bruger det. Jeg er stærk modstander af at få for meget kemi ind i mit system. For jeg har aldrig troet på det. Så min indgangsvinkel da jeg startede med at gå på lille skolen, var at jeg ikke ville nogen form for medicin. Jeg besluttede mig simpelthen at rive alt ned fra hylderne, som jeg følte jeg var i det her psykiske supermarked jeg var landet i. En af mine veninder sagde at det at man begynder at spise lykke piller mod depression var fuldstændigt galt, fordi man får en smugle nedtur, det var fuldstændig forkert eller hen i vejret. Peter Gøtzsche skriver jo også, i sine bøger hvor dumt og farligt, det er at starte på på det. Jeg har under de 10 jeg var på min psykiske rejse om at få det bedre, kun to gange oplevet en minipsykose, da jeg var i situationer hvor jeg ikke kunne komme væk fra. Så tog kroppen over, og sørgede for at tingene blev ændret. Det,var i det ene tilfælde min daværende kæreste som selv var mega psykisk syg, som lige stoppede med den handling som var årsag til jeg reagerede med en minipsykose. Hun sørgede for at jeg fik en eller anden pille,,der fik mig til at falde i søvn.\nI det andet tilfælde var jeg også på en ølejr, hvor jeg også fik en sådan tur, der var jeg også,med en anden kæreste og vi var blevet uvenner. Jeg havde tømmermænd jeg begyndte at tænke vildt negativt. Jeg kan ikke huske om jeg var starte på lilleskolen eller om det var før. Jeg havde jo social angst, eller omvendt jeg var meget bange for at skulle rejse uden en person ved siden af. Så det var noget af det jeg tænkte på. Til alt held var der en psykiatrisk sygeplejerske, der sagde at jeg bare skulle gå en lang tur, så ville det holde op, Hun havde ikke noget medicin. Altså sådan en psykose føles som en Hash psykose, hvis der nogen af mine læser der har prøvet det. Altså total fis i kasketten Hvor tanker og følelser ryger rundt i en ubehagelig psykisk hvirvlende rotation, ualmindelig angstfyldt. Ualmindelig ubehageligt.\nJeg tror også at jeg begyndte at tænke på at maden også havde en indflydelse, men det er dog først her inden for de sidste 4 år at jeg er blevet decideret vegetar men en enkelt bøf ind i mellem. Lige her i skrivende stund er jeg på kur. Jeg vejede 99 kg på min venindes vægt og nu er jeg nede 95 kg på, 10 dage så mellem 3 og 4 kg har jeg tabt på 10 dage, så mellem 9 og 12 kg skulle jeg gerne tabe på en måned. Det er i sær min mave, jeg bil ha væk og jeg kan allerede se det. Det er jeg vild glad over. Jeg har før,forsøgt at få den mave væk. Jeg trænede i fitness i 5 år og det hjalp ikke et klap, jeg gjorde ingen ting ved kosten, det gør jeg nu.Det vil sige at det var spild af penge , hvis det var med henblik at tabe sig. Jeg spiste og drak som jeg plejede. I den her kur jeg har startet, er jo også med baggrund i Coronaen. Det er faktisk et rigtigt godt tidspunkt at starte en kur i. Jeg har ikke dårlig samvittighed over at jeg ikke kan deltage i noget socialt. For hele samfundet er nu blevet pålagt, at vi ikke skal være sociale og det passer mig fint. Da Coronaen kom så så selvisolerede jeg mig før, at de begyndte at tale om at selvisolere os. Men på den anden side så har jeg sådan set levet på den måde i hele mit liv. Jeg syntes faktisk ikke det er super rart at være ude i samfundet og jeg har set fint i mit eget selskab. Jeg er god til at være mig selv. Jeg kan skrive sange, komponere, lave fede sange og melodier. Jeg har en hjemmeside jeg skriver på og som denne blog jo er en del af. Jeg laver computerkunst. Og jeg køber snart en stod Mac computer og med det store video program, så jeg også kan begynde at lave flere sjove videoer. Jeg har musik programmer og instrumenter, så jeg kan lave alt. Jeg kan også lide at lave mad. Man kan godt sige, at det er en anelse ensformigt det jeg spiser og jeg kunne faktisk godt tænke mig at lærer at blive bedre til det. Men jeg sørger alligevel for at det er kvalitets mad. Jeg sparer ikke på det og heldigvis er min økonomi også super god, har faktisk ret mange penge stående på min bankbog. Jeg er ikke interesseret i at sætte de penge i nogle papire for jeg behøver sådan set ikke at blive rigere. Jeg har rigeligt skrammel, jeg har to store væg fladskærme, men dem bruger jeg ikke. Jeg ser tv på min Ipad eller mobil telefon. Jeg kunne godt tænke mig en auto camper, men så er det det jeg sparer sammen til. Faktisk ville jeg allerede godt nu kunne købe en, men jeg venter til næste år.\nDen spirituelle medicin, er min vigtigeste ingrediens her i mit nye liv. Det er rent lykke og jeg er super glad for at jeg fik meget hurtigt lært det på lilleskolen. Da jeg er blevet svigtet meget i mit liv, især i min barndom, så har jeg været mange gange bange for at Gud ville svigte mig. Det har han sagt til mig at det gør han bestemt ikke.. jeg har dog ret mange gange været i tvivlsom at han gjorde det og her sidst, der antyde han at han kunne gå ind i min krop og være mig mig. Det var vildt beroligende og jeg har det bare super fint nu. Det er jo specielt, når jeg en dag skal over på den anden side.om han bille svigte mig der og han har sagt flere gange, at han også vil være der. Ja vi kalder det får at gå om på den anden side når vi dør. Jeg er ret sikker på, at vi går over i en ande dimension. Faktisk har Gud sagt til mig, at vi kommer alle op til Gud. Selv om man har været en skurk hernede. Måske er vi i virkeligheden statister i hinandens liv. Vi spiller måske roller for at vi skal lære de forskellige temaer eller opgaver vi bliver stillet for her i livet. Som vi er hernede for at lærer. Men derfor skal jeg på det kraftigste understrege, altså skal man ikke begynde at opfører sig idiotisk og gøre en masse grime ting. Man kommer bare herned og skal lære det hele igen. Men det jeg har lært og har kun eksperimenteret i at lave min egen tro, på min helt egne præmisser, det har og er det vigtigeste. På lilleskolen sagde vi altid, at det er dumt ikke at tro på Gud og hvem gider at være dum. Jeg gad i hver tilfælde ikke og som sagt er set den vigtigeste ting i at ha det super godt. Mit liv hviler på et blødt dejligt underlag af Gud. Så,det er min bedste medicin. Gud kan gå ind og heale alle former for uballance. Men når man så bruger de kognitive psykiske redskaber ja så kan man skabe et fantastisk paradis her på jorden. Tænk hvis vi alle gjorde det. Det er jo bare et valg, giv Gud en chance og man behøver, ikke at sige det til nogen. Vi skal væk fra religionerne, men søge Gud i os selv, det er der, hvor den ægte Gud holder til.